Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому зазначив, що він понад 16 років працював у вугільній промисловості, перебував в трудових відносинах з ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаська №1» на посадах гірника підземного, прохідника підземного з повним робочім днем у шахті. 21 квітня 2011 року працюючи з напарником отримали наряд на видачу транспортного візка завантаженого рейками і трубами. Після підняття візка з рейками, у зв'язку з несправністю лебідки вирішили зробити маневрові роботи вручну. При проштовхуванні візки вручну позивач послизнувся, при цьому ліва стопа потрапила під колесо задньої колісної пари переміщуваного візка, що призвело до наїзду колеса на ногу та її травмування. Після отриманої травми позивач знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні з діагнозом: відкритий осколковий перелом основної та нігтьової фаланги 1 пальця лівої стопи. закритий перелом основної фаланги 2 пальця лівої стопи. 23.04.2011 року за висновками комісії з розслідування нещасного випадку складений акт про нещасний випадок на виробництві №29 за формами Н-1,Н-5. Причинами нещасного випадку стали допущення застосування неправильних прийомів праці, що спричинили нещасний випадок і порушення вимог "Інструкції з охорони праці…» та ЗУ «Про охорону праці». Згідно з протоколом засідання комісії з охорони праці ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаська №1» від 30.08.2011р. встановлено, що вина підприємства складає 95 %, вина позивача 5 %. При первинному огляді на МСЕК 08.08.2011 року за наслідками травми йому група інвалідності не встановлена лише 10 % втрати професійної працездатності. Після встановлення стійкої втрати працездатності він продовжив свою роботу на шахті. У медичному висновку ДУ «Інститут медицини праці національної академії медичних наук України» Клініка професійних захворювань» № 1089 від 11.05.2017 року вказано, що позивачу встановлений наступний діагноз Хронічний бронхіт ІІ стадія, фази затихаючого загострення. Дифузний пневмофіброз ЛН І-ІІ ст. (один-два). Тобто, після роботи на шахті, позивачу протипоказана робота в умовах впливу пилу, токсічних і подразнюючих речовин, дискомфортного мікроклімату, фізичних перенавантажень. В акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16.06.2017 року, встановлено, що: 1. Хронічний бронхіт ІІ стадія, фази затихаючого загострення. Дифузний пневмофіброз ЛН І-ІІ ст. (один-два) захворювання професійне, встановлено вперше (J44.8). Причини: підвищені концентрації пилу ІІІ клас 4 ступеню. Інформаційна довідка про умови праці працівника при підозрі у нього професійного захворювання (отруєння) від 10.04.2017р. №122 затверджена начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області. 29.08.2017 року позивач пройшов медичний огляд в Обласній профпатологічній медично-соціальній експертній комісії м. Краматорськ, йому встановлена стійка втрата працездатності 35% за сукупністю, група інвалідності не визначена. ПЕРВИННО 25% - профзахворювання та повторно 10% по травмі 21.04.2011 року, безстроково. Наслідки травми та профзахворювання спричиняють йому моральну шкоду та фізичний біль, змінився нормальний спосіб життя, потребує періодичного лікування, постійно переслідує і турбує задишка при найменшій фізичному навантаженні, хрипи і свисти в грудній клітці, тяжкість, слабкість, кашель з гнійною мокротою, тягнучий біль у лівій стопі. Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 35 000 гривень. В судове засідання позивач не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій на задоволенні позовних вимог наполягає та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник позивача на задоволені позову наполягав та надав пояснення аналогічні з позовною заявою. Представник відповідача в судове засідання не з зявився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як зазначив Конституційний Суд України в п. 4.1 свого Рішення від 27 січня 2004 року по справі 1-9/2004 ушкодження здоров"я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відповідно до ч.2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 158 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій тощо. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3103.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розяснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя та здоров"я умовах , яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Судом встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що за висновками комісії з розслідування нещасного випадку, що стався 21.04.2011р. складений акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 за №29. Згідно протоколу комісії відповідача від 30.08.2011р. встановлено, що вина підприємства складає 95 %, вина позивача 5 %. Після отриманої травми позивач знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні з діагнозом: відкритий осколковий перелом основної та нігтьової фаланги 1 пальця лівої стопи. закритий перелом основної фаланги 2 пальця лівої стопи. При первинному огляді на МСЕК 08.08.2011 року позивачу за наслідками травми група інвалідності не встановлена лише 10 % втрати професійної працездатності. Згідно медичного висновку ДУ «Інститут медицини праці національної академії медичних наук України» Клініка професійних захворювань» № 1089 від 11.05.2017 року вказано, що позивачу встановлений наступний діагноз Хронічний бронхіт ІІ стадія, фази затихаючого загострення. Дифузний пневмофіброз ЛН І-ІІ ст. (один-два). Протипоказана робота в умовах впливу пилу, токсічних і подразнюючих речовин, дискомфортного мікроклімату, фізичних перенавантажень. В акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16.06.2017 року, встановлено, що: 1. Хронічний бронхіт ІІ стадія, фази затихаючого загострення. Дифузний пневмофіброз ЛН І-ІІ ст. (один-два) захворювання професійне, встановлено вперше (J44.8). Причини: підвищені концентрації пилу ІІІ клас 4 ступеню. Інформаційна довідка про умови праці працівника при підозрі у нього професійного захворювання (отруєння) від 10.04.2017р. №122 затверджена начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області. За висновком Обласної профпатологічної медично-соціальної експертної комісії м. Краматорськ 29.08.2017 року, йому встановлена стійка втрата працездатності 35% за сукупністю, група інвалідності не визначена. ПЕРВИННО 25% - профзахворювання та повторно 10% по травмі 21.04.2011 року, безстроково. Отже, враховуючи те, що позивач отримав травму на виробництві та має профзахворювання, частково втратив працездатність, тривалий час знаходився на лікуванні, ще потребує медикаментозного лікування, йому заподіяна моральна шкода, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності та обставин справи необхідно стягнути з відповідача 17000 гривень моральної шкоди. Окрім того, на підставі ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00 гривень. На підставі ст.ст. 158, 153 ч.2, 237-1 КЗпП України, п. 13 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами, внесеними згідно з Постановою № 5 від 25.05.2001 року,

Outcome: partial