Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 0,51 га в межах згідно з планом, надану для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON]. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] року померла його мати - [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 0,51 гектари, що розташована на териорії Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області, і яку вона прийняла як спадок після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, що посвідчується свідоцтвом про право власності на спадщину за законом, виданим 7 вересня 2006 року. Але за життя не встигла оформити своє право власності на вказану земельну ділянку в передбаченому законом порядку, а саме не отримала державний акт на своє ім"я, а відповідно і не зареєструвала своє право у відповідності до ст. 125 Земельного кодексу України. З приводу отримання спадщини після смерті матері позивач звернувся до нотаріальної контори. На даний час вся спадщина оформлена, окрім земельної ділянки на яку в померлої був відсутній правовстановлюючий документ. за цих обставин позивач не може оформити своє право на вказану земельну ділянку, що й змусило його звернутись до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, де позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а справу посив розглянути без його участі. Відповідач Павлиська селищна рада надіслала до суду листа в якій позов визнала та просила справу розглянути без участі їхнього представника. Треті особи по справі своїх представників не направили, про місце, дату й час розгляду справи були повідомлені належним чином. Від державного нотаріуса Першої кременчуцької державної нотаріальної контори надійшов лист про розгляд справи без участі їхнього представника. Дослідивши докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року в м. Кременчук Полтавської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER]. Померлому [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,51 гектари, яка розташована на території Павлиської селищної ради, що підтверджується копією державного акту серія КР виданого Павлиською селищною радою Онуфріївського району Кіровоградської області. 07.09.2006 року державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори померлій матері позивача [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку після смерті [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом. [INFO] року в селищі Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER]. [PERSON], є сином покійної [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER]. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON], як спадкоємець за законом спадщину прийняв, подавши в установлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини. 7 квітня 2014 року постановою державного нотаріуса Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв»язку з відсутністю в спадкодавця правовстановлюючих документів на неї. Відповідно до ст. 1296 ЦК Ураїни, спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті матері [PERSON] державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області йому відмовлено через відсутність документів, які б підтверджували право на вказану земельну ділянку, що підтверджується копією постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За правилами ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто реєстрація права власності - це не виникнення самого права, а визнання і підтвердження такого права. Реєстрація права власності є похідною від встановленого факту виникнення, переходу або припинення права. Як вбачається з матеріалів справи спадкодавець [PERSON] правомірно отримала спірну земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, однак за життя у встановленому законом порядку не зареєструвала право власності на неї. За таких обставин позивач іншим шляхом, крім судового не може захистити свої спадкові права, тому позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності на земельної ділянки площею 30,51 га, що розташована на [ADDRESS] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії КР в порядку спадкування є законними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1296 ЦК України та

Outcome: approved