Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Фінанси та допомога» про стягнення з відповідача коштів, які знаходяться на депозитному рахунку в розмірі 16900 гривень згідно Договору № 248, інфляційних втрат в розмірі 2640 гривень та 3% річних від розміру заборгованості в сумі 2052 гривні, а також відшкодування збитків в розмірі 8519 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.05.2008 р. між ним та відповідачем було укладено Договір № 59 про депозитний вклад, відповідно до якого він вніс на депозитний рахунок кошти в розмірі 10 000 гривень строком до 15.05.2009 р, а відповідач зобов»язався нараховувати відсотки за депозитом за весь час знаходження коштів на депозитному рахунку. Після закінчення терміну дії Договору Кредитна спілка не повернула суму вкладу та нараховані відсотки в зв»язку з відсутністю коштів, а запропонувала укласти новий договір з терміном дії з 15.05.2009 р. до 15.05.2010 р. за № 248, відповідно до якого на депозитний рахунок було внесено суму коштів в розмірі 13000 гривень. Спілка за даним договором зобов»язалась нараховувати й сплачувати відсотки на суму депозиту в розмірі 30% річних впродовж строку дії Договору. У визначений в Договорі № 248 строк відповідач не повернув кошти, які знаходились на депозитному рахунку та нараховані відсотки на суму вкладу, а тому на підставі ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача суму боргу з врахування інфляційних втрат та 3% річних від суму заборгованості. Крім того, в обгрунтрування своїх позовних вимог позивач зазначає, що у разі належного виконання відповідачем своїх зобов»язань за Договором про депозитний вклад і повернення йому суми внеску та нарахованих відсотків, він би міг внести зазначені кошти на пенсійний рахунок, відкритий в ПАТ «Приват Банк», і отримати дохід за період з травень 2010 р. по 16.11.2011 р. в розмірі 2535, що становить 10% від суму коштів на рахунку, та в подальшому внести зазначені кошти на депозитний рахунок в ПАТ «Приват Банк» і отримати прибуток за період 16 листопада 2011 р. по 16 грудня 2013 р. в розмірі 5984 р. Зазначені кошти в розмірі 8519 гривень є для нього збитками в розумінні ст.22 ЦК України, які він просить стягнути з відповідача. В судове засідання позивач не з»явився, подавши клопотання про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, хоча КС «Фінанси та допомога» повідомлялась судом про місце і час розгляду справи належним чином за місцем реєстрації юридичної особи. Судова повістка повернулась до суду без вручення за закінченням терміну її зберігання. В зв»язку з тим, що відповідача на підставі ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належно повідомленим про місце і час судового розгляду, в зв»язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.05.2009 р. між [PERSON] та Кредитною спілкою «Фінанси та Допомога» було укладено договір про депозитний вклад за № 248. Згідно з умовами даного Договору позивач вніс на депозитний рахунок кошти в сумі 13000 гривень. Строк дії договору встановлено з 15.05.2009 р. по 15.05.2010 р. Відповідно до п.1.2 Договору, за час користування коштами відповідач зобов»язаний нарахувати і виплатити відсотки за ставками 30 % річних впродовж дії Договору. Судом встановлено, що після закінчення дії Договору його умови в частині повернення коштів і нарахованих відсотків, не були виконані з боку відповідача. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.1060 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до Закону України «Про кредитні спілки», вклади (внески) членів кредитної спілки на депозитні рахунки належать членам кредитної спілки на правах приватної власності. Кожен член кредитної спілки має право отримати належні йому вказані кошти в порядку і в термін, які встановлені у відповідності з ст.10 даного Закону. Повернення вкладів проводиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором, статутом кредитної спілки. В силу положень ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 2640 гривень та 3% річних від простроченої суми в розмірі 2052 гривні. Даний розрахунок не оскаржувався відповідачем, суду не надано доказів на його спростування. В силу положень ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Зважаючи на викладені обставини, беручи до уваги те, що відповідач у встановлені в Договорі строки не виконав свої зобов»язання щодо виплати по закінченню дії Договору суми депозитного внеску та нарахованих відсотків, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості з врахуванням інфляційних втрат та 3 % річних, оскільки вони грунтуються на вимогах закону. Не можуть бути задоволені вимоги позивача щодо стягнення з відповідача збитків в розмірі 8519 гривень, виходячи з наступного. Звертаючись до суду з позовом позивач просить стягнути з відповідача суму коштів в розмірі 8519 гривень, які б він міг отримати як дохід у разі належного виконання Кредитною спілкою своїх зобов»язань за Договором про депозитний вклад. В силу положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Покладення обов»язку на відповідача у виді відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. Отже, при обчисленні розміру упущеної вигоди першочергове значення має визначення реальності тих доходів, які особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Обов'язок щодо доведення розміру тих доходів, які особа отримала б у випадку не посягання на її право, покладається на позивача. Позивачем не доведено запланованого одержання вигоди від розпорядження на свій розсуд спірними грошовими коштами (зокрема, шляхом отримання процентів за іншим банківським вкладом). Надана суду роздруківка з пенсійного рахунку, відкритого позивачем в ПАТ «Приват Банк», не підтверджує факт наміру отримання доходу саме за рахунок спірних коштів. Позивач не надав суду доказів про вжиті ним заходи для одержання такої вигоди, а лише надав розрахунок з посиланням на умови вказаних договорів банківського вкладу, що має форму припущення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо відшкодування збитків є недоведеними як на стадії звернення до суду, так і в ході судового розгляду, а тому за наявних доказів не можуть бути задоволені. На підставі ст..88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у справі пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial