Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» про стягнення суми страхового відшкодування. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 07.02.2017р. в Центральному районі м.Маріуполя мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено його автомобіль марки «[PERSON] Фе», номер державної реєстрації АН7137ЕХ. За даним фактом постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 21.02.2017р. був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП [PERSON], який був водієм автомобіля [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Європейський Страховий Союз», тому позивач 21.03.2017р. звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування. Не дочекавшись, коли страхова компанія здійснить страхову виплати, позивач був вимушений самостійно шукати запчастини та відремонтувати належний йому автомобіль. Вартість відновлювального ремонту разом з запчастинами склала 22642 грн. Станом на день звернення до суду страхового відшкодування позивач не отримав. Тому просить стягнути з відповідача на його користь вищевказану суму страхового відшкодування та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,8грн., витрати на правову допомогу 2000 грн. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, але від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник ПрАТ «Європейський страховий союз» та третя особа [PERSON] в судове засідання також неодноразово не зявлялися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать надіслані повідомлення. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.02.2017р. в Центральному районі м.Маріуполя по вул..Куінджі в районі будинку №99 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], страхувальник ПрАТ «Європейський страховий союз», автомобіля [NUMBER], власником якого є позивач [PERSON], та автомобіля [NUMBER]. Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 21.02.2017р., яка набрала законної сили 06.03.2018р., [PERSON], який перебував за кермом автомобіля [NUMBER], було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 4, 6 cт.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вина [PERSON] у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 21.02.2017р., яка набрала законної сили 06.03.2018р., а тому зазначена обставина, згідно з вимогами ст.82 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Відповідно до Централізованої бази даних МТСБУ та перевірки чинності полісу внутрішнього страхування автомобіль [NUMBER] застрахований у ПрАТ «Європейський Страховий Союз» (страховий поліс №АК3289592). Страхувальником є [PERSON] Вказаний поліс на час ДТП 07.02.2017р. - діючий. В матеріалах справи маються заява позивача, адресована ПрАТ «Європейський Страховий Союз», про виплату страхового відшкодування. З наданих відомостей вбачається, що позивач дійсно передавав таку заяву відповідачу 21.03.2017р., про що свідчить підпис уповноваженої особи відповідача. В позовній заяві мається розрахунок збитків, який становить 22642 грн., який складається з вартості відновлювального ремонту разом із запчастинами, та підтверджується наданими накладними, товарними чеками тощо. Як зазначає позивач, жодних дій, спрямованих на виплату страхового відшкодування від ПрАТ «Європейський Страховий Союз» вчинено не було. Умовами виплати відшкодувань відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є умови визначені в договорі страхування. Підставою для виплат страхового відшкодування є страховий випадок. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Згідно зі cт.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема, збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Як слідує із змісту ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.988 ЦК України, страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Абз.2 ст.8 Закону України «Про страхування» - страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Суд вважає, якщо відповідно до законодавства, підставою виплати страхового відшкодування є страховий випадок, а страховим випадком є подія і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми, то саме «подія» є підставою для виплати страхового відшкодування. Потерпілого закон визначає, як субєкта, якому повинна відшкодовуватись шкода, у разі настання страхового випадку за договором. Згідно з положеннями п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ст.28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом Закон) шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, як зокрема повязана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Норми ст.36.2 Закону визначають, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний пройняти одне з рішень: прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його чи прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Судом встановлено, що відповідачем фактично рішення про здійснення страхового відшкодування, або про відмову у здійсненні страхового відшкодування не було прийнято. Отже, Страхова компанія ПрАТ «Європейський Страховий Союз» зобовязана здійснити в користь позивача страхове відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі визначеного матеріального збитку в розмірі вартості проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (автомобіля) разом із запчастинами, що становить 22642 грн. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача страхове відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди в сумі 22642 грн. Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. Що стосується вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, то вони підлягають задоволенні, виходячи з наступного. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В матеріалах справи знаходиться договір про надання юридичної (правової) допомоги від 05.01.2018р., укладений між адвокатом [PERSON] та [PERSON], згідно якого адвокат взяв на себе зобовязання надавати необхідну правову допомогу клієнту. Відповідно до додаткової угоди від 10.01.2018р. сторони дійшли взаємної згоди, що вартість правової допомоги складає для [PERSON] 2000грн. Також в матеріалах справи знаходиться квитанція до прибуткового касового ордеру про сплату [PERSON] адвокату [PERSON] 2000 грн. за договором про надання правової допомоги від 05.01.2018р. Згідно з актом прийняття-передачі виконання робіт від 10.01.2018р. адвокатом [PERSON] було надано наступну правову допомогу юридична консультація (1 год.), складання позовної заяви та підготовка пакету документів для звернення до суду (4 год.). У новій редакції ЦПК України відсутня норма стосовно обмеження або граничного розміру компенсації витрат на правничу допомогу. Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким процесуальні кодекси викладені у новій редакції, Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" визнано таким, що втратив чинність. Відтак, на сьогодні закон не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу, проте він має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Проаналізувавши матеріали справи, слід дійти висновку, що витрати на професійну правничу допомогу, зазначені в розрахунку, є співмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та значенням справи з урахуванням конкретних обставин у даній справі для [PERSON] З урахуванням викладеного, витрати, понесені [PERSON] на сплату наданої йому професійної правничої допомоги у розмірі 2000 грн. підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved