Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», третя особа: Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з професійним захворюванням. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах по 11.01.2020 року, працюючи прохідником. Загальний стаж роботи становить 26 років, більшість з яких працював в умовах шкідливих факторів та останнім підприємством, на якому він працював, є ТОВ «Краснолиманське». Його було звільнено за власним бажанням на підставі\~п.2 ст.40\~КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я. Йому було встановлено профзахворювання, діагноз - хронічний бронхіт ІІ ст. в стадії затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. J41.0; хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромом., хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем пониження слуху. 31.08.2020 року йому було встановлена втрата професійної працездатності 65 відсотків та встановлена третя група інвалідності. Також йому внаслідок професійного захворювання заподіяна моральна шкода, яка полягає в наступному. Його моральні страждання полягають у зміні умов життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Він став погано чути та погіршився зір, швидко стомлюється. Через постійний кашель та приглухуватість відчуває дискомфорт та сором при спілкуванні з оточуючими людьми, потребує постійного медикаментозного лікування. Все це вплинуло на спосіб його життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування потрібні чималі кошти. Він не має можливості працювати і далі за своєю професією, вести звичайний образ життя, що призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль організації його життя. Просить суд стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 80000 грн. Відповідач отримав ухвалу суду від 21.09.2020 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі 24.09.2020 року, відзив на позов до суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» з 04.09.2012 року по 01.11.2014 року, де працював машиністом гірничим виїмкових машин 6 розряду підземним з повним підземним робочим днем у шахті, з 02.04.2018 року по 11.01.2020 року прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті (а.с. 8-15). Згідно з актом від 21.07.2020 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) форми П-4, позивачу встановлено професійне захворювання: хронічний бронхіт ІІ ст. в стадії затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. J41.0; хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами.М54.1, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем пониження слуху, незріла катаракта лівого ока. В умовах впливу шкідливих факторів позивач пропрацював 26 років 04 місяці 15 днів, останнім підприємством, на якому він працював в умовах шкідливих факторів, є ТОВ «Краснолиманське» (а.с.16-19). 31.08.2020 року МСЕК позивачу первинно було встановлено безстроково за сукупністю 65% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності безстроково. Йому рекомендовано спостереження та лікування у пульманолога, медикаментозне лікування, санітарно-курортне лікування (а.с. 20). Відповідно до ст.237-1\~КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відповідно до\~ст. 23 Цивільного кодексу України\~полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Про наявність права на відшкодування моральної шкоди потерпілій особі внаслідок нещасного випадку на виробництві зазначено в\~рішенні Конституційного Суду України від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008\~у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності\~Конституції України\~(конституційності) положень підпункту „б" підпункту 4 пункту 3\~статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзаців другого, третього пункту 10, пункту 11\~розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»\~(справа про страхові виплати), де в абзаці 9 пункту 5 мотивувальної частини зазначено, що: «положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I\~Закону N 717-V\~скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції\~Закону N 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~статтею 1167 Цивільного кодексу України\~та\~статтею 237-1 Кодексу законів про працю України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця)». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи надані суду докази, суд вважає, що внаслідок професійного захворювання позивачеві заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з професійним захворюванням, внаслідок якого його визнано інвалідом 3 групи та встановлено безстроково 65% втрати професійної працездатності, у душевних стражданнях, пов`язаних з наслідками цього захворювання, у зміні звичного перебігу життя, зокрема необхідності тривалий час лікуватися, у суттєвому обмеженні його фізичних можливостей. Але сума, в яку позивач оцінив заподіяну моральну шкоду і яка за його оцінкою становить 80000 гривень, є завищеною і не відповідає отриманим ним моральним стражданням. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним у відшкодування позивачеві заподіяної йому моральної шкоди внаслідок професійного захворювання стягнути з відповідача на користь позивача 40000 гривень. Крім цього, відповідно до\~ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 420,40 грн. (40000грн. х 840,80 : 80000грн. = 420,40), оскільки позивач на підставі\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду. На підставі ст.2371 КЗпП України,

Outcome: partial