Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею таЛітвін [PERSON], зареєстрований 06 лютого 2001 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 57, а також стягнути з [PERSON], [INFO], ІІН [NUMBER], який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON] на утримання їх спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 жовтня 2015 року і до досягнення ними повнолітнього віку. Свої вимоги обгрунтовує тим, що шлюб з відповідачем зареєстровано 06 лютого 2001 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 57. Від цього шлюбу мають лвох неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, з липня 2014 року відповідач покинув сім'ю, залишивши її з двома дітьми. Фактично з того часу шлюбно-сімейні стосунки між ними припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин вважає, що подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки це суперечить інтересам сторін та їх спільних дітей. Крім того, з липня 2014 року відповідач майже не цікавиться дітьми, належної уваги їм не приділяє, матеріальної допомоги та грошей на утримання малолітніх дітей не надає, від належного забезпечення та виховання своїх малолітніх синів ухиляється, про стан здоров'я дітей, її фізичний, духовний та моральний розвиток не піклується. Фактично вихованням та доглядом за малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON], які постійно проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS], а також їх повним утриманням та забезпеченням з липня 2014 року займається лише вона, створюючи усі умови для повного та всебічного розвитку дітей. Усі обов'язки щодо утримання та виховання малолітніх дітей позивач несе самостійно. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач є фізичною особою-підприємцем, здійснює підприємницьку діяльність у сфері вантажного автомобільного транспорту, має при цьому нерегулярний, мінливий, але гарний дохід, а частину доходу одержує в натурі, неофіційно, у зв'язку з чим має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі. Матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати та матеріально забезпечувати своїх малолітніх дітей. При цьому, інших дітей він не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться, стан здоров'я відповідача гарний. Обставини, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання двох малолітніх дітей саме у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. на кожну дитину, тобто на загальну суму 3000 грн., відсутні. В той же час, розмір її заробітної плати за період з січня по вересень 2015 року включно, тобто за 9 місяців, складає 19189,68 грн., тобто у розмірі 2132,11 грн. на місяць на трьох, тобто по 710,70 грн. на кожного, в той час як прожитковий мінімум, встановлений законом з 01.09.2015 року, для працездатних осіб складає 1378 грн., а на дитину від 6 до 10 років - 1455 грн., тобто на неї та на 2-х малолітніх дітей загальний прожитковий мінімум на місяць складає 4288 грн.. Фактично дохід у вигляді щомісячної заробітної плати, який отримує позивач у розмірі 2132,11 грн., нижче загального прожиткового мінімуму для позивача та її малолітніх дітей майже у 2 рази. Передбачені законом підстави для звільнення відповідача від обов'язку утримання малолітніх дітей відсутні. Домовленості між сторонами щодо способу утримання дітей не досягнуто, тому вона звернулася до суду з даним позовом. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати на загальну суму 5487,20 грн., із яких судовий збір 487,20 грн., витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 5000 грн. В судове засідання позивач не з'явилася, через канцелярію суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримую у повному обсязі та просить його задовольнити. Представник позивача Статівка О.Є., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 07.10.2015 року, у судове засідання з'явився, позов підтримав у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні вищенаведеним. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надійшла заява, відповідно до якої [PERSON] позов в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів визнав, в частині стягнення послуг на правову допомогу у розмірі 5487 грн. за підготовку позовної заяви не визнав, оскільки був готов вирішувати всі питання мирним шляхом без суду. Просив справу розглянути у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстровано 06 лютого 2001 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 57, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 17). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 20). Шлюбно-сімейні стосунки припинені з липня 2014 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, позивач на примирення не згодна, оскільки вважає, що сім"я розпалася та поновлена бути не може. Спір про майно відсутній, діти після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем по справі. У відповідності до ст.110 СК України шлюб може бути розірвано у судовому порядку, якщо буде встановлено що подальше проживання подружжя та збереження сім'ї неможливе. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Відповідно до ст.ст.180,181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Згідно ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 77 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Згідно ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як було встановлено судом, неповнолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом із позивачем. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, участі у вихованні не приймає, здоров'ям дітей та їх розвитком не цікавиться. Всю відповідальність по утриманню та вихованню дітей покладено на позивача, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів ґрунтуються на Законі, а тому підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача в частині стягнення на її користь понесених судових витрат на загальну суму 5487,20 грн., із яких судовий збір 487,20 грн., витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 5000 грн., суд вважає в цій частині позов підлягає частковому задоволенню, оскільки сума витрат на правову допомогу завищена і не доведена, тобто суду не надано доказів на підтвердження розрахунку витрат на правову допомогу. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial