Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.01.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні будинком, вселення та стягнення моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS]. Як спадкоємець за заповітом позивач прийняв спадщину та 06.12.2013 року отримав в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідно до даного свідоцтва позивач є власником 5/12 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по [ADDRESS]. Право власності зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідач по справі його рідна сестра. Проживаючи в будинку, вона не допускає позивача до будинку та надвірних споруд, чим порушує його право власності. Будучи власником частини будинку, він має право проживати в ньому, користуватись будинком та надвірними спорудами, тобто реалізовувати своє право власності. З приводу створення перешкод в користуванні власністю, позивач звертався до Придніпровського РВ УМВС України в м. Черкаси. Але і після цього відповідач до господарства його не допускає. Тому вимушений звертатись до суду з даним позовом. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/ користуються ним для особистого проживання і мають право розпоряджатися даною власністю. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні право користування та розпорядження своїм майном. Позивач вважає, що незаконними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, що полягає в душевних стражданнях. Моральну шкоду позивач оцінює в 5 000 грн. В зв»язку з цим просить постановити рішення, яким вселити його в будинок [ADDRESS]. Зобов»язати [PERSON] не чинити йому перешкод в користуванні будинком [ADDRESS]. Стягнути із відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 5 000 грн. та судові витрати. Позивачі [PERSON] та [PERSON] 17.02.2014 року звернулися до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про припинення права власності . Свої позовні вимоги мотивували тим, що [INFO] помер батько [PERSON] [PERSON]. До його смерті [PERSON] проживала разом зі своїми батьками, матір'ю [PERSON] та батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Починаючи з 2010 року [PERSON] намагався волю батька виражену в заповіті від 15 травня 2009 року визнати нікчемною, через те, що нотаріус [PERSON], яка посвідчувала заповіт, здійснила нотаріальну дію за межами нотаріального округу. 17 липня 2013 року Придніпровським районним судом м. Черкаси позов [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту нікчемним було - задоволено. Як спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняв спадщину та 06.12.2013 року отримав в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідно до даного свідоцтва він є власником 5/12 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по [ADDRESS]. Загальна площа даного будинку: 34 кв.м., житлова площа: 20,6 кв.м. Оцінка спадкового майна - 24 382 грн. Позивачі звертають увагу суду на те, що свідоцтво від 06.12.2013 року складене із порушенням, а саме: положення ч. 4 ст. 1254 ЦК, яка встановлює неможливість відновлення попередньо складеного заповіту в разі визнання останнього заповіту недійсним. Житловий будинок з прибудовами в цілому під літ. А-І, житловою площею 20,6 кв.м, загальною площею 34,0 кв.м, погріб Г, сарай Б, гараж Д, вбиральня Е, замощення 1, огорожа 1-5, свердловина 6, розташований на земельній ділянці площею 532 кв.м, вартість зазначеної вище частини вказаного будинку з відповідною частиною надвірних споруд становить двадцять чотири тисячі триста вісімдесят дві гривні, ? частина якого належала померлому [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Черкаською державною нотаріальною конторою, 28.02.1967 р. за р. № 1-1470, придбаний під час шлюбу. Свідоцтво на [PERSON] про право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд ще не видано. Свідоцтво на [PERSON] про право на спадщину на 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд ще не видано. На час даний [PERSON] не проживає у житловому будинку, в зв»язку з тим, що має квартиру у [ADDRESS], і там проживає постійно. Отже, [PERSON], не мешкає у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей його в будинку не має і, взагалі своєю частиною будинку він не цікавиться і не цікавився. Згідно ч. 3 ст. 156 ЖК України, відповідач повинен приймати участь у витратах по утриманню будинку, прилеглої території. Але, з моменту виїзду відповідача на постійне місце проживання не приймає участі у вищезгаданих витратах. Позивачі своїми силами та власними коштами підтримують та поліпшують садибу (мазанку) у належному стані, даний факт підтверджується наступним, а саме: купили та встановили хвіртку, утеплили дах та провели цілий ряд ремонтних робіт по договірній ціні з найманими робітниками. Даний факт, можуть підтвердити сусіди. Окрім того, будинок не можливо поділити без втрати його цільового призначення та комунікацій. Отже, виділ технічно не можливий, будинок знаходиться у ветхому стані. При цьому, для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, при наявності дозволу на це виконкому та інших підприємств. Наведені факти є підставою для позивачів, звернутися із позовом до суду стосовно забезпечення їх права на повну частину будинку та припинення права на 5/12 частку співвласника [PERSON] Крім того, відповідач має квартиру у [ADDRESS], а спільне володіння і користування садибою є неможливим, при цьому таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника на підставі того, що він проживає у м. Черкасах. В зв»язку з цим просять постановити рішення, яким припинити право спільної часткової власності за [PERSON] на 5/12 частину домоволодіння у спільному майні за адресою [ADDRESS] на користь позивачів у рівних частках. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 29 квітня 2014 року провадження по справі було зупинено до розгляду суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси Клочко О.В. цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Друга черкаська нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 травня 2014 року позов [PERSON] було залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України. Вищевказана ухвала вступила в законну силу 11 червня 2014 року на підставі ухвали апеляційного суду Черкаської області ( ([PERSON] на ухвалу подавала апеляційну скаргу). Ухвалою суду від 14 липня 2014 року провадження по справі відновлено. Позивач він же відповідач по зустрічному позову [PERSON], його адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, зустрічний позов не визнали та просили позов [PERSON] задовольнити, з підстав, вказаних в позовній заяві, а в зустрічному позові відмовити, так як він необґрунтований. Відповідач вона ж позивач по зустрічному позову [PERSON] позов [PERSON] не визнала , просила в позові відмовити. Зустрічний позов підтримала та просила позов задовольнити, з підстав, вказаних в позовній заяві. Прокурор Василенко С.І., що на підставі ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представляв інтереси [PERSON] зустрічний позов просив задовольнити, в позові [PERSON] просив відмовити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася. Подала заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутності. Суд , заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи , в результаті повного , об"єктивного та всебічного їх дослідження вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, зустрічний позов [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS]. Як спадкоємець за заповітом позивач прийняв спадщину та 6.12.2013 року отримав в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідно до даного свідоцтва позивач є власником 5/12 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідач по справі [PERSON] рідна сестра позивача. Проживаючи в будинку, вона не допускає позивача до будинку та надвірних споруд, чим порушує його право власності. Будучи власником частини будинку, він має право проживати в ньому, користуватись будинком та надвірними спорудами, тобто реалізовувати своє право власності. Дану обставину в судовому засіданні визнала відповідач [PERSON] пояснивши, що ключів від вхідних дверей у позивача немає, вона не бажає, щоб він користувався своєю частиною будинку. З приводу створення перешкод в користуванні власністю, позивач звертався до Придніпровського РВ УМВС України в м. Черкаси. Згідно висновку від 22.12.2013 року ДІМ СДІМ Придніпровського РВ м. Черкаси УМВС України в Черкаській області було проведено перевірку звернення [PERSON] та встановлено, що [PERSON] не дає змоги потрапити своєму братові до будинку, в якому мешкає разом з матір»ю, мотивуючи свої дії тим, що брат тривалий час не приймає участь в догляді матері і мати не бажає з сином зустрічатися. З [PERSON] було проведено бесіду профілактичного характеру з приводу її протиправної поведінки та попереджено про відповідальність. Дану обставину в судовому засіданні також визнала [PERSON] Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/ користуються ним для особистого проживання і мають право розпоряджатися даною власністю. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні право користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року визначено право кожної людини володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. За змістом ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Положеннями ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власних зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Поскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачу [PERSON] в користуванні належному йому частиною будинку з надвірними спорудами, то позивача слід вселити в будинок та зобов»язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] в користуванні будинком [ADDRESS]. Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 5 000 грн., то ці вимоги до задоволення не підлягають з наступних підстав. Згідно ст. 23 ЦК передбачено відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав особи та вказано, в чому полягає моральна шкода. Позивачем не обґрунтовано, в чому полягали його душевні страждання та переживання, в зв»язку з протиправною поведінкою відповідача. Тому в цій частині суд вважає позов не обгрунтованим, а тому сума моральної шкоди 5 000 грн. до задоволення не підлягає. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Поскільки судом задоволено позов в частині вселення та зобов»язання не чинити перешкод, то судові витрати, що підлягають до стягнення становлять 229 грн. 40 коп.( квитанція від 25.12.2013 року). Що ж стосується судових витрат на суму 229 грн. 40 коп. сплачених за вимоги про стягнення моральної шкоди , то поскільки не задоволено позов в цій частині, вказані судові витрати до стягнення не підлягають. Суд вважає, що вимоги зустрічного позову в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. Позивачі [PERSON] та [PERSON], як на підставу своїх позовних вимог посилаються на те, що [PERSON] в житловому будинку не проживає, житлове приміщення не ремонтує та не утримує, будинок не можливо поділити в натурі , а тому вважають, що слід постановити рішення про припинення частки відповідача в майні, визнавши за ними право власності в рівних частинах. При цьому взагалі не вказують, яку суму грошової компенсації пропонують відповідачу , чи внесли ці кошти на депозитний рахунок суду. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] на день розгляду справи по суті навіть не є власниками іншої частини будинковолодіння, а тому не мають права вимоги. Після смерті [PERSON] свої спадкові права вони в нотаріальній конторі не оформили, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстрували. Крім цього згідно ст. 365 ЦК України право на частку в майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників , якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї. Суд вважає, що частка [PERSON] - 5/12( майже половина) не може вважатися не значною. Доказів того, що будинок є неподільним і спільне користування не можливе, позивачами не надано. Крім цього позивачами не надано суду допустимих та належних доказів того, що припинення частки не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача. Доводи позивачів про те, що вони самотужки утримують нерухоме майно. Проводять його поточний ремонт, не можуть стати підставою для задоволення позову, так як судом встановлено, що відповідач не проживає в будинку, в зв»язку з перешкодами, які йому чинить [PERSON] також не можуть стати підставою для задоволення позову їх доводи про те, що відповідач не приймає участі в ремонті та утриманні житла, так як він не можу це робити з поважної причини - йому , починаючи з 2010 року [PERSON] чинить перешкоди в користування майном. Тому суд вважає, що в зустрічному позові слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial