Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

В січні 2015 року позивач звернулася в суд із вищезазначеним позовом, в якому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO], оскільки останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Так, позивач зазначає, що фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинено з 2001 року, оскільки відповідач покинув дружину і малолітню на той час доньку і пішов з дому. Протягом 13 років ні матеріальної, ні будь-якої іншої підтримки відповідач на утримання дитини не надає. Більше того, відповідач весь цей час навіть не намагався зустрітися із власною донькою, яка взагалі не пам`ятає свого батька. З 2004 року сторони офіційно розірвали шлюб. Від того часу позивач живе однією сім`єю із своєю донькою. З того часу місцеперебування батька дитини позивачу невідоме. Для встановлення цього позивач навіть зверталася до правоохоронних органів, які її повідомили, що оперативними заходами розшукати відповідача по справі не виявилося можливим. В той же час, позивач звертає увагу на те, що вона має придатні умови для проживання разом із донькою, повністю утримує дитину та займається її вихованням. Зазначені обставини свідчать, на думку позивача, про те, що відповідач самоусунувся від виховання рідної доньки, що дає їй підстави звернутися в суд із даним позовом і просити його задовольнити (а.с.3-6) В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.25-27, 33-35, 42-43, 48-49, 59-61, 64). Натомість представник позивач подав заяву про розгляд справи без його участі на підставі наданих сторонами доказів (а.с.62). Представник третьої особи Солом`янська районна державна адміністрації як органу опіки та піклування також просила розглянути справу за її відсутності і врахувати при прийнятті рішення по справі висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON] (а.с.51-52) Враховуючи вік неповнолітньої [PERSON], 1999 р.н., рівень її розвитку щодо можливості висловити свою думку з приводу спору та те, що особиста участь в розгляді справи може завдати дитині душевного болю, надмірну емоційність та хвилювання, суд вважає, що особиста участь дитини в розгляді даної справи недоцільна. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення дійсних правовідносин сторін, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе постановити рішення в порядку заочного провадження, з урахуванням думки позивача, яка проти цього не заперечує у відповідності до положень ст. ст. 224-226 ЦПК України. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 07.07.2004 року, від якого народили дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с.7, 8) 17.11.2010 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON], на що вказує відмітка в паспорті (а.с.10) Позивач разом із своєю донькою [PERSON], 1999 р.н., чоловіком [PERSON] та [PERSON], 2008 р.н., [PERSON], 2014 р.н., зареєстровані та проживають в [ADDRESS], яка на праві власності належить позивачу на підставі договору дарування квартири від 18.12.2014 року (а.с.13, 15) Матеріали справи свідчать про те, що позивач намагалася встановити місцезнаходження відповідача, звертаючись із відповідними заявами у міліцію, проте її було повідомлено про те, що це зробити не виявляється можливим (а.с.14) Відсутність «батька» позбавляє можливості позивача отримувати у передбаченому законом порядку матеріальну допомогу від нього в примусовому порядку на утримання доньки. В свою чергу, позивач працює в НПП «Азов-Холод» і регулярно отримує заробітну плату (а.с.67) Згідно довідки гімназії №178 м. Києва [PERSON], 1999 р.н., навчається в 10-Б класі (а.с.12) Згідно характеристики учбового закладу [PERSON], 1999 р.н., за період навчання в гімназії з 2010 року по теперішній час виявила високій рівень інтелектуального розвитку. Мати позивача приймає активну участь у навчально-виховному процесі, відвідує батьківські збору. Батько дівчинки за весь період навчання жодного разу не з`являвся у школі, не контактував з класним, не цікавився навчанням доньки (а.с.65) Згідно висновку психологічного обстеження дитини, зробленого виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Служба у справах дітей Міський центр дитини, [PERSON], 1999р.н., має емоційну прихильність до матері та почуття байдужості, певної відчуженості до батька, її стабільний психоемоційний стан, а також те, що протягом багатьох років, [PERSON] не приймав участі у вихованні та утриманні доньки, рекомендують позбавити його батьківських прав, зважаючи на те, що в даному конкретному випадку це не матиме травматичного впливу на психічний розвиток неповнолітньої [PERSON] (а.с.69) В свою чергу, Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації також рекомендує позбавити [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON], 1999 р.н., батьківських прав, оскільки саме матір`ю створені дитині належні умови для проживання, навчання, відпочинку та духовного розвитку. В той же час сама дитина повідомила представникам Служби, що свого батька ніколи не бачила і взагалі не пам`ятає (а.с.52) Відтак в матеріалах справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що відповідач самоусунувся від виховання власної доньки. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Підставою позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав визначено п.2 ч.1 ст.164 СК України, а саме - ухилення батька від виконання свої батьківських обов`язків по вихованню дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо) , що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. За викладених обставин, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO], оскільки відповідач як батько повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що полягає у свідомому самоусуненні відповідача від утримання та виховання дитини, піклування про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умов для розвитку його природних здібностей та готування його до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved