Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

В травні 2015 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування даної заяви зазначено, що заявник має у своєму розпорядженні земельну частку (пай), площею 4,47 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого 26.05.1997 року на підставі рішення Вознесенської райдержадміністрації Миколаївської області від 13.12.1996 року за № 394-р та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER]. Проте в даному документі неправильно зазначено її, як власника, по-батькові, а саме «[PERSON]», замість правильного «[PERSON]», а також з помилкою зазначено її прізвище: «[PERSON]» замість «[PERSON]». Оскільки закон не допускає внесення змін (виправлень) до сертифіката на право на земельну частку (пай), в адміністративному порядку, а тому [PERSON] просила встановити факт належності їй вказаного документа. В судовому засіданні представник заявника підтримала вимоги. Надала пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Представник заінтересованої особи - Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що рішенням Вознесенської райдержадміністрації Миколаївської області від 13.12.1996 року за № 394-р [PERSON] передано земельну частку (пай), площею 4,47 в умовних кадастрових гектарах. На підставі даного рішення їй було видано сертифікат на право на земельну частку (пай), виданого 26.05.1997 року та зареєстрованого 11.06.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER], серія [NUMBER]. Проте в даному документі неправильно зазначено її, як власника, по-батькові, а саме «[PERSON]», замість правильного «[PERSON]», а також з помилкою зазначено її прізвище: «[PERSON]» замість «[PERSON]», що перешкоджає заявнику належним чином здійснювати права власника, а саме розпорядитися належним їй майном (а.с.4). Відповідно до ст.3, ч.1 ст.234 ЦПК України, п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення " (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. За правилами п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. При цьому, факт належності заявнику сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого 26.05.1997 року, підтвердився в судовому засіданні письмовими доказами (а.с. 6, 26-27, 31-33,34,35, 36), а також наявністю в заявника оригіналу даного документа. Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано. Разом з тим, судом встановлено неможливість внесення змін (виправлень) до сертифікату на право на земельну частку (пай) в адміністративному порядку. За такого, приймаючи до уваги те, що встановлення цього факту необхідне заявнику для здійснення прав власника, а саме розпорядження належною йому ділянкою, а тому суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved