Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

ПАТ КБ „Приватбанк" (надалі Банк) звернулось до суду з вищевказаним позовом, який мотивовано тим, що 02.04.2007 року, відповідно до укладеного договору, без номера, відповідач, як позичальник отримав кредит в розмірі 10000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком договір (надалі Договір), що підтверджується його підписом у заяві. В зв'язку з тим, що відповідач не виконав належним чином умови укладеного Договору, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за вказаним Договором, яка станом на 31.12.2013 року, в розмірі 21941,7 грн., а саме : 6368,15 грн., - заборгованість за кредитом; 9419,71 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6153,84 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн., - штраф (фіксована частина); 729,11грн. - штраф (процентна складова). Від цієї суми заборгованості віднімається сума в розмірі 7359,56 грн., яка була задоволена судовим наказом Іллінецького районного суду Вінницької області від 06.08.2008 року. Тому заборгованість становить 15811,25 грн. В судове засідання представник позивача - Мазур О.О.- не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутність, в заяві зазначила, що за відсутності відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте з адреси за місцем проживання відповідача повернулися рекомендовані конверти з відміткою за закінченням терміну зберігання. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на зміст заяви представника позивача, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання в тому, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з наступних підстав. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 02.04.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк», як кредитором та відповідачем [PERSON], шляхом підписання відповідачем заяви разом з Умовами надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою укладено договір про надання банківських послуг за яким відповідач, як позичальник отримав суму кредитного ліміту в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень на кредитну карту на термін що відповідає терміну дії картки зі сплатою 22,80% річних. Згідно досягнутої домовленості заборгованість за отриманим кредитом погашається щомісячними платежами. Згідно п. 5.2 Умов та правил надання банківських послуг, з якими відповідача ознайомлено, у випадках порушення держателем карти вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому. Відповідно до п. п. 6.5, 6.6 вказаних Умов обов'язком клієнта є гасити заборгованість за кредитом, процентам за його використання а також оплачувати комісію на умовах, передбачених вказаним договором. У випадку невиконання зобов'язань за вказаним Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого) та виплатити винагороду банку (а.с. 16) Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та закону. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, однак згідно розрахунку суми боргу, заборгованість відповідача по договору, станом на 31.12.2013 року становить 21941,7 грн., а саме : 6368,15 грн., - заборгованість за кредитом; 9419,71 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6153,84 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн., - штраф (фіксована частина); 729,11грн. - штраф (процентна складова). Від цієї суми заборгованості віднімається сума в розмірі 7359,56 грн., яка була стягнута судовим наказом Іллінецького районного суду Вінницької області від 06.08.2008 року. Тому заборгованість становить 15811,25 грн. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач отримав на підставі укладеного договору кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти, але взяті на себе зобов'язання не виконав, чим істотно порушив умови укладеного договору. Зазначені обставини переконують суд в наявності підстав для стягнення зазначеної заборгованості з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved