Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: стягнути на користь Приватного акціонерного товариства „Просто-страхування" (ЄДРПОУ 24745673), з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 1462 грн. 50 коп. та судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 18 липня 2011 року в м. Києві на вул. Борисоглібській, з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль з номерним знаком [NUMBER] під керуванням відповідача зіткнувся з автомобілем з номерним знаком [NUMBER]. Внаслідок вказаної ДТП автомобіль з номерним знаком [NUMBER] був пошкоджений, чим [PERSON] було заподіяно матеріальну шкоду, яка в обсязі 1462 грн. 50 коп. була відшкодована позивачем 27.08.2013 року на виконання договірних зобов»язань перед відповідачем за полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності останнього від 18 жовтня 2010 року №ВЕ/4833483. При цьому, відповідач не повідомляв позивача про вказане ДТП, в тому числі у строки, встановлені ст.ст.33, 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Представник позивача просив позов задовольнити. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Дослідивши та проаналізувавши наведені дані, а також всі матеріали справи, в тому числі копії: вказаного полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності з додатками, зокрема щодо страхового випадку; постанови суду першої інстанції щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.25); розрахунку страхового відшкодування з додатками; платіжного доручення, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 18 липня 2011 року в м. Києві на вул. Борисоглібській, з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль з номерним знаком [NUMBER] під керуванням відповідача зіткнувся з автомобілем з номерним знаком [NUMBER]. Внаслідок вказаної ДТП автомобіль з номерним знаком [NUMBER] був пошкоджений, чим [PERSON] було заподіяно матеріальну шкоду, яка в обсязі 1462 грн. 50 коп. була відшкодована позивачем 27.08.2013 року на виконання договірних зобов»язань перед відповідачем за полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності останнього від 18 жовтня 2010 року №ВЕ/4833483. При цьому, відповідач не повідомляв позивача про вказане ДТП, в тому числі у строки, встановлені ст.ст.33, 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з положеннями п.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ст.1187 ЦК України: джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, зокрема, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового відшкодування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.ст.33, 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: п.п.33.1, 33.1.4 - у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально; п.п.38.1, 38.1.1. ґ) - страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі у вигляді судового збору належить стягнути на користь позивача з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved