Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Ідеал Меблі» про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 6489 гривень 09 копійок, моральної шкоди в сумі 6000 гривень та судових витрат у справі. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 11.02.2013 р. близько 20 год 30 хв в с.Стоянка Києво-Святошинського району Київської області на вул.21 кілометр Житомирського шосе на АЗС «КЛО» сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «ГАЗ» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Хюндай» д.н. [NUMBER]. Дана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія автомобіля «ГАЗ» д.н. [NUMBER] [PERSON] відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області, який на момент дорожньо-транспортної пригоди працював водієм ТОВ «Ідеал Меблі». Транспортний засіб «ГАЗ» д.н. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди був зареєстрований за ТОВ «Ідеал Меблі». Відповідно до Звіту вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Хюндай», становить 6489 гривень 09 копійок. За проведення авто товарознавчого дослідження позивач сплатив 350 гривень. Крім того позивач посилається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він отримав моральну шкоду, яка виразилась у душевних страждання, нервовому напруженні внаслідок пошкодження транспортного засобу та відмовою відповідача у вирішенні даного спору в позасудовому порядку. Моральну шкоду він оцінює в 6000 гривень. На підставі положень ст..т. 1166, 1167, 1172. 1187 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача, як з власника транспортного засобу та підприємства, з вини працівника якого було завдано шкоди, просить стягнути з ТОВ «Ідеал Меблі» матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В ході судового розгляду позивач та його представник підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просили суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся за місцем реєстрації юридичної особи. Судова повістка, надіслана на адресу ТОВ «Ідеал-Меблі» повернулась до суду за закінченням терміну її зберігання. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом за відомим місцезнаходженням. За згодою позивача та його представника, на підставі ст..ст.224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.02.2013 р. близько 20 год 30 хв в с.Стоянка Києво-Святошинського району Київської області на вул..21 кілометр Житомирського шосе на АЗС «КЛО» сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «ГАЗ» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Хюндай» д.н. [NUMBER]. Транспортний засіб «Хюндай» д.н. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] Право власності на автомобіль «ГАЗ» д.н. [NUMBER] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди було зареєстровано за ТОВ «Ідеал Меблі», що підтверджується відповідною довідкою Управління ДАІ ГУ МВС України в м.Києві. Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.02.2013 р. встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась в результаті порушення водієм автомобіля «ГАЗ» д.н. [NUMBER] [PERSON] Правил дорожнього руху України в зв»язку з чим він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Згідно з постановою Апеляційного суду Київської облаті від 02.04.2013 р. постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.02.2013 р. була змінена в частині адміністративного стягнення, що накладено на [PERSON] В ході розгляду Апеляційним судом Київської області справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124 КУпАП встановлено, що останній працює водієм ТОВ «Ідеал Меблі», про що зазначено в постанові суду. В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 11.02.2013 р., в даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК). Будь-яких доказів, що [PERSON] неправомірно заволодів транспортним засобом, що належить ТОВ «Ідеал Меблі», матеріали справи не містять. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Згідно з ст.12 зазначеного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. На момент розгляду справи у суду відсутні належні докази, що цивільно-правова відповідальність ТОВ «Ідеал Меблі», як власника транспортного засобу «ГАЗ» д.н. [NUMBER], була застрахована. В силу положень ст..1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов»язків. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що на момент розгляду справи суду не надано доказів про те, що [PERSON] неправомірно заволодів транспортним засобом, не знаходився при виконанні трудових обов»язків, а також що цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу була застрахована у визначений законом спосіб, суд приходить до висновку, що саме на відповідача покладається обов»язок по відшкодуванню шкоду, завданої позивачу, внаслідок пошкодження транспортного засобу, що належить йому на праві власності в результаті ДТП, що сталось 05.02.2013 р. Згідно з висновком спеціаліста, викладеному у Звіті про визначення вартості матеріального збитку від 19.02.2013 р., складеного СПД [PERSON], вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Хюндай» д.н. [NUMBER] становить 6489 гривень 09 копійок. Зазначений розмір матеріальної шкоди підлягає відшкодуванню відповідачем в повному обсязі з обставин, викладених судом вище. Вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди, на думку суду, підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що у зв"язку з дорожньо-транспортною пригодою, пошкодженням автомобіля, позивач, як власник транспортного засобу «Хюндай», зазнав моральних страждань, оскільки тривалий час не міг вирішити питання щодо проведення відновлювального ремонту, в звязку з чим змінився нормальний спосіб життя, він не міг користуватись автомобілем, тривалий час вирішується питання щодо відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Вимоги позивача про відшкодування їй ТОВ «Ідеал Меблі» моральної шкоди в розмірі 6000 гривень не є обгрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи. Однак, суд вважає, що пошкодження автомобіля, який є власністю позивача, призводить до душевних страждань, зміну способу життя в зв»язку з тривалим вирішенням питання щодо проведення відновлювального ремонту автомобіля. Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 1000 гривень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягають задоволенню частково. Питання щодо відшкодування судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути судові витрати у справі з відповідача пропорційно до задоволених вимог (60%).

Outcome: partial