Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. 05.10.2007 року між ПАТ «Банк Форум» та відповідачем по справі, [PERSON], було укладено кредитний договір №194/07/14-12-CL. Згідно даного договору банк відкрив відповідачу [PERSON] відновлювальну кредитну лінію із лімітом кредитування 13 200 доларів США, строком по 04 жовтня 2017 року, а відповідач, в свою чергу, зобовязався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 13,0 % річних і виконати зобовязання згідно з кредитним договором у повному обсязі. Згідно п.3.3.2 кредитного договору позичальник зобовязався не пізніше строку, визначеного п.1.2 цього договору повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Пунктом 2.5 кредитного договору визначено, що несплата позичальником процентів в терміни, встановлені в п.2.6 цього договору дати, є підставою для вимоги банку про дострокове повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки та є підставою для звернення банком стягнення на заставлене майно. Проте позичальник [PERSON] свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування такими коштами не виконав належним чином, чим порушив умови кредитного договору та норми чинного законодавства. Пуктом 3.2.2 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, а також у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем зобовязань за договорами, які є забезпеченням виконання зобовязань. У зв'язку із порушенням зобовязань за кредитним договором станом на 29 липня 2015 року наявна заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Банк Форум», а саме: 976,00 доларів США прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 3 318,00 доларів США поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; 376,26 доларів США прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 43,42 доларів США поточна сума заборгованості за нарахованими процентами; 6866,94 грн. сума пені за простроченим кредитом та процентів, 5000,00 грн. порушення умов договору п.3.3.7. На забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором 05 жовтня 2007 року між АТ «Банк Форум» та [PERSON] було укладено договір поруки №133. Згідно п.2.1 договору поруки поручитель зобовязується в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобовязань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору, нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. Відповідно до п.3.1 договору поруки у випадку невиконання зобовязань за кредитним договором та даним договором боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.06.2014 року прийнято рішення №49 про початок ліквідації ПАТ «Банк Форум» з 16.06.2014 року. П.5 ч.1 ст.44 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Уповноважена особа Фонду у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. Оскільки погасити заборгованість в добровільному порядку відповідачі відмовляються, то позивач просить стягнути із [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором № 194/07/14-12-CL від 05.10.2007 року в сумі 4713,68 доларів США заборгованості за кредитом і відсотками, а також 11866, 94 грн. нарахованих штрафних санкцій. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу в його відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому ч.5 ст.74 ЦПК України порядку шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов не визнає з підстав, наведених у запереченні. Згідно поданого заперечення [PERSON] вважає позов ПАТ «Банк Форум» в частині стягнення з неї заборгованості за кредитним договором безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Про те, що позичальник [PERSON] не виконує зобовязання за кредитним договором, [PERSON], як поручителю, не було відомо. Про це позивач дізналась лише в суді після ознайомлення із позовною заявою та матеріалами справи. Відповідач [PERSON] наголошує, що останній платіж по сплаті за кредитним договором [PERSON] здійснив у листопаді 2014 року. Таким чином, згідно графіку зменшення ліміту кредитування, який є невідємною частиною кредитного договору, строком виконання основного зобовязання є 20 грудня 2014 року. Саме з цього часу починається відлік шестимісячного строку на предявлення кредитором вимоги до поручителя відповідно до норми ч.4 ст. 559 ЦК України. Проте такої вимоги відповідачці, як поручителю, направлено не було. Отже, 20.06.2015 року договір поруки №133 від 05.10.2015 року, відповідно до чинного законодавства, був припинений, а тому відповідач [PERSON] просить відмовити в задоволенні позову ПАТ «Банк Форум» про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, як з поручителя. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.06.2014 року прийнято рішення №49 про початок ліквідації ПАТ «Банк Форум» з 16.06.2014 року (а.с.20). П.5 ч.1 ст.44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Уповноважена особа Фонду у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. Як встановлено в судовому засіданні, 05.10.2007 року між АКБ «Банк Форум" (правонаступником якого є ПАТ Банк Форум) та відповідачем по справі, [PERSON], було укладено кредитний договір № 194/07/14-12-CL (а.с. 6-8). У відповідності до п.п.1.1 -1.3 даного кредитного договору позивач відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 13 200 доларів США, строком по 04 жовтня 2017 року; за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13,0% річних. Згідно п. 2.3 договору ліміт кредитування за кредитною лінією зменшується згідно із графіком (а.с.9), який є невідємною частиною кредитного договору. П. 2.6 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитними коштами позичальник сплачує самостійно у валюті кредиту, щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами, якщо цей день випадає на вихідні або святкові дні, проценти за користування кредитом позичальник сплачує у перший робочий банківський день після вихідних або святкових днів. Згідно з п.2.4 кредитного договору несплата позичальником процентів в терміни, встановлені п.2.6 договору, є підставою для вимоги банку про дострокове повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки та є підставою для звернення банком стягнення на заставлене майно. Відповідно до п.3.2.2 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, а також, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем зобовязань за договорами, які є забезпеченням виконання зобовязань. Санкції за невиконання зобовязань встановлені розділом 4 кредитного договору. Так, п.4.1 договору передбачає, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2 % за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. З розрахунку заборгованості по позичальнику [PERSON] вбачається, що станом на 29.07.2015 року заборгованість становить: 976,00 доларів США прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 3 318,00 доларів США поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; 376,26 доларів США прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 43,42 доларів США поточна сума заборгованості за нарахованими процентами; 6866,94 грн. сума пені за простроченим кредитом та процентами (а.с.4-5). Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановленому факту відповідають договірні правовідносини сторін, врегульовані ст.ст. 1049, 1050 ЦК України та полягають в праві позивача вимагати від відповідача виконання взятого на себе зобовязання та в обовязку відповідача виконати взяті зобовязання належним чином. Статтею 99 Конституції України\~встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому основний закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.\~\~ Відповідно до ч. 2 ст.\~192\~та ч. 3 ст.\~533 ЦК України\~використання іноземної валюти, в тому числі при здійснені розрахунків на території України за зобов'язаннями, допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є\~Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3\~ст. 533 ЦК України. Судом встановлено, що кредит правомірно наданий в іноземній валюті відповідно до вимог\~Цивільного кодексу України\~та\~Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, вимоги позивача про стягнення з [PERSON] 4713,68 доларів США заборгованості за кредитом і відсотками, а також 6866,94 грн. пені є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Водночас позивачем заявлено також вимогу про стягнення з [PERSON] 5000,00 грн. за порушення п.3.3.7 кредитного договору. Так, відповідно до п.3.3.7 договору позичальник зобовязаний страхувати предмет застави на користь банку (а.с.6 зворот). П.4.4 договору передбачено, що за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобовязань, передбачених п.3.3 (крім пункту 3.3.2) цього Договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5000,00 грн.(а.с.7). Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, в порушення вимог ст. 60 ЦПК, позивачем не надано суду доказів на підтвердження факту порушення відповідачем п.3.3.7 щодо страхування предмету застави. За таких обставин вимога позивача про стягнення із відповідача [PERSON] 5000,00 грн. штрафу є безпідставною та задоволенню не підлягає. Щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON], як з поручителя, суд доходить наступного висновку. В якості забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 05.10.2007 року між АКБ «Форум» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №133. Згідно п.1.1 договору поруки поручитель [PERSON] поручається перед кредитором за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 194/07/14-12-CL від 05.10.2007 року, у повному обсязі, за умовами якого боржник зобовязаний повернути кредиторові кредитні кошти в розмірі 13200,00 доларів США 00 центів, з кінцевим терміном повернення 04 жовтня 2017 року, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами з розрахунку 13,0 процентів річних і можливі неустойки у розмірах та у випадку, передбачених кредитним договором (а.с.12). Відповідно до п.3.1 договору поруки у випадку невиконання зобовязань по кредитному договору боржник і поручитель відповідає перед кредитором, як солідарні боржники. За змістом ч. 4\~ст. 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб'єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов'язок боржника за договором. Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, передбачений ч. 4\~ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Встановлено, що позичальник [PERSON] останній платіж з погашення кредиту здійснив 24 листопада 2014 року (а.с.5). Враховуючи положення п. 2.6 кредитного договору (а.с.6) та встановлений графік зменшення ліміту кредитування (а.с.9), позичальник [PERSON] повинен був здійснити черговий платіж 20 грудня 2014 року. Тобто позивач повинен був предявити вимоги до поручителя [PERSON] протягом шести місяців після настання строку погашення чергового платежу, а саме протягом 6 місяців після 21.12.2014 року. При цьому такою вимогою до поручителя може бути лише позов, заявлений кредитором до поручителя в судовому порядку, оскільки пред'явлення іншої вимоги суперечить правовій природі поруки як строкового зобов'язання. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом до суду в серпні 2015 року (а.с.27), тобто з пропуском 6-тимісячного строку предявлення вимоги до поручителя. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України у справі № 6-170цс13 від 17 вересня 2014 року, яка є обов'язковою для всіх судів і суди зобов'язані привести свою практику у відповідність із цим рішенням (ст. 360-7 ЦПК України), звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою\~статті 559 ЦК України шестимісячного\~строку не є підставою для відмови в позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що порука [PERSON] за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 194/07/14-12-CL від 05.10.2007 року згідно закону припинилася. Таким чином, немає підстав для стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 194/07/14-12-CL від 05.10.2007 року. Отже, позов слід задоволити частково та стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» 4713,68 доларів США заборгованості за кредитом і відсотками, а також 6866,94 грн. пені. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд, із врахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день постановлення рішення, стягує з відповідача судові витрати. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 527, 530, 553, 554, 559, 611,612, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: dismissed