overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

В липні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області в якому зазначив, що [INFO] померла його мати- [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що він являється спадкоємцем [PERSON] , однак, у встановлений законом строк не подав нотаріусу заяву про прийняття даної спадщини, оскільки не був обізнаним про наявність заповіту на своє ім"я, просить визначити йому додатковий строк для подачі такої заяви. В підготовче засідання сторони, які були належним чином повідомлені про час і місце його проведення, не з`явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримав повністю та просить позов задовольнити, а представник Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області позов визнав. Відповідно до положень частин 3, 4 статті 200, частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1272 частини 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 17 квітня 2014 року [PERSON] вчинила заповіт, згідно якого земельну ділянку площею 4,0041 га, що розташована на території Колодяженської сільської рали Романівського району Житомирської області заповіла позивачу. [INFO] [PERSON] померла, внаслідок чого відкрилася спадщина. У довідках, що видані виконавчим комітетом Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області 22 липня 2020 року містяться відомості, що [PERSON] на день своєї смерті проживала одна по [ADDRESS] . Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

В липні 2021 року позивач звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що з 02.03.1993 року позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося через несумісність характерів, різні погляди на ведення спільного господарства, між ними відсутнє порозуміння та взаємоповага. Шлюбні відносини сторін існують лише формально, а тому позивач просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засіданян не з"явилася, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач, будучи завчасно та належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02.03.1993 року, між [PERSON] та [PERSON] , 02.03.1993 року зареєстровано шлюб. (а.с.3) Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. На даний час сторони припинили шлюбні відносини, кожен із них живе своїм життям, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що шлюб можливо розірвати. На підставі ст. ст. 110, 112, 113, 114, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

В липні місяці 2014 року, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів зазначивши, що мають з відповідачем від шлюбу двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні. Враховуючи, що вони з відповідачем проживають окремо, тому діти потребують матеріальної допомоги, яку останній не надає їй в добровільному порядку-позивач змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача 1/3 частини його заробітку /всіх доходів/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони в судове засідання не з»явились, подали письмові клопотання з проханням розглянути позов без здійснення фіксації судового засідання та просять задовольнити позов в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують. Діти знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджено довідкою сільської ради. Факт родинних стосунків відповідача та дітей підтверджено в судовому засіданні свідотством про народження серії [NUMBER] від 04.06.2007 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.12.2004 року де в графі батько зазначено прізвище , ім'я та по батькові відповідача. Судом встановлено, що діти дійсно потребують матеріальної підтримки . Згідно змісту ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей, а ч.3 ст.181 цього ж кодексу визначено, що в разі не досягнення батьками домовленості між собою по питанню способу виконання обов'язку по утриманню дитини, аліменти стягуються з відповідної сторони за рішенням суду. Змістом ст.ст.182 та 183 СК України, визначені обставини, що повинні враховуватися судом при визначенні розміру аліментів та порядок встановлення самого розміру аліментів. В даному ж випадку, відповідач являється фізично здоровим, працездатним, інших непрацездатних членів сім"ї на утриманні не має і може надавати матеріальну підтримку дітям в розмірі визначеному судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

В липні місяці 2014 року, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів зазначивши, що мають з відповідачем від щлюбних відносин неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Враховуючи, що вони з відповідачем проживають окремо, тому дитина потребує матеріальної допомоги, яку останній не надає їй в добровільному порядку-позивач змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача 1/4 частини його заробітку /всіх доходів/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони в судове засідання не з»явились, подали письмові клопотання з проханням розглянути позов без здійснення фіксації судового засідання та просять задовольнити позов в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджено довідкою сільської ради за № 1265 від 22.08.2014 року. Факт родинних стосунків відповідача та дитини підтверджено в судовому засіданні свідотством про народження серії [NUMBER] від 04.08.2009 року де в графі батько зазначено прізвище, ім'я та по батькові відповідача. Судом встановлено, що дитина дійсно потребує матеріальної підтримки . Згідно змісту ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей, а ч.3 ст.181 цього ж кодексу визначено, що в разі не досягнення батьками домовленості між собою по питанню способу виконання обов'язку по утриманню дитини, аліменти стягуються з відповідної сторони за рішенням суду. Змістом ст.ст.182 та 183 СК України, визначені обставини, що повинні враховуватися судом при визначенні розміру аліментів та порядок встановлення самого розміру аліментів. В даному ж випадку, відповідач являється фізично здоровим, працездатним, інших непрацездатних членів сім"ї на утриманні не має і може надавати матеріальну підтримку дитині в розмірі визначеному судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

В липні місяці 2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та пояснила суду, що 27 липня 1974 року, вона з відповідачем , уклала свій шлюб в районному відділі записів актоворго стану смт.Чорнобай Чорнобаївського р-ну Черкаської області за актовим записом № 41. Від даного шлюбу мають сина:[PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO] слів позивача, шлюб носить формальний характер та шкодить її інтересам, оскільки в них з відповідачем різні погляди на життя ,а ними самими втрачено почуття кохання ,оскільки між ними постійно виникають сімейні суперечки,що переростають в бійку зі сторони відповідача. Враховуючи,що позивач відмовляється в добровільному порядку на розірвання шлюбних стосунків вона вимушена звертатись до суду з даними позовними вимогами та просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з"явився , позов визнав про,що подав відповідну заяву та просив розглядати справу без його участі, тому суд проводив розгляд справи без здійснення звукозапису у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України.Дослідивши матеріали справи суд вважає ,що позов підлягає до повного задоволення із наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Змістом ст.ст. 110 та 112 СК України визначено можливість розірвання шлюбу в судовому порядку за заявою однієї з сторін, в разі неможливості його подальшого збереження. В даному випадку, сторонами втрачено почуття кохання, а сам шлюб носить формальний характер,спір про поділ майна відсутній. Сторони подружніх стосунків не підтримують, відновлювати подружні стосунки позивач не бажає так, як це шкодить її інтересам , що являється підставою для задоволення позову . Приймаючи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

В листопада 2017 року [PERSON] звернулася із зазначеною позовною заявою до суду з тих підстав, що з 16 грудня 2016 року вона перебуває в шлюбних відносинах з відповідачем. Від шлюбу дітей немає. Подружнє життя не склалось внаслідок взаємного непорозуміння, різних поглядів на життя та різні характерів, що призвело до втрати взаємного почуття любові, поваги та довіри. Відповідач чинить психологічне та фізичне насильство відносно неї, у зв"язку з чим з липня 2017 року подружні стосунки вони припинили, спільного господарства не ведуть. Зазначила, що шлюб носить лише формальний характер, примирення з відповідачем не можливе, тому просить шлюб розірвати. В судове позивачка не зявилася, на адресу суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні підтримує повністю , просить їх задовольнити ( а.с 5). Відповідач в судове засідання також не з'явився, на адресу суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі з 16 грудня 2016 року перебувають у шлюбі, що стверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 6). Від шлюбу дітей немає. Суд, згідно ч.2 ст. 112 СК України , постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як свідчать доводи позивачки на даний час між ними з відповідачем шлюбні відносини припинені, підстав для примирення немає. Згідно закону шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON] пред'явив в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначив, що з відповідачем по справі шлюб зареєстровано 30 липня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Млинівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 35. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Основною причиною розірвання шлюбу називає несумісні характери та різні життєві погляди на сім'ю, як наслідок, постійні конфлікти. Сім'я розпалась остаточно, примирення неможливе. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Шлюбні відносини подружжя не підтримує. Протягом призначеного судом строку для примирення, заходи для збереження сім"ї стронами не вживалися. Шлюбні стосунки фактично припинені. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі статей 105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначила, що з відповідачем по справі шлюб зареєстровано у Пісниківській сільській раді Млинівського району Рівненської області 2 вересня 2000 року, актовий запис № 2. Від шлюбу мають четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року. Основною причиною розірвання шлюбу називає несумісні характери та різні життєві погляди на сім'ю, а також постійні конфлікти. Сім'я розпалась остаточно, примирення неможливе. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишивши їй теперішнє прізвище. Дітей просить залишити проживати з нею. Стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що збереження сім'ї, на його думку, можливе. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Шлюбні відносини подружжя не підтримує. Протягом призначеного судом строку для примирення, заходи для збереження сім"ї стронами не вживалися. Шлюбні стосунки фактично припинені. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі статей 105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON] через свого представника звернулася до суду із зазначеною заявою та просить постановити судове рішенням, яким встановити той факт, що померлий 12.12.2012 року [PERSON] за життя доводився їй рідним сином посилаючись на наступне. 12 грудня 2012 року помер її син [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, яка розташована в Мар`янській сільраді П`ятихатського району Дніпропетровської області. Однак прийняти спадщину після смерті сина та отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно вона не може, оскільки нотаріус відмовив їй у видачі такого свідоцтва, посилаючись на те, що у свідоцтві про смерть прізвище зазначено як “Кірічов”, а її прізвище в паспорті зазначено як «Киричова» тобто через літеру «и». Заявниця та її представник в судове засідання не з'явилися. В письмовій заяві представник позивачки – [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити, розглянувши справу у її відсутність. Третя особа - [PERSON] - також належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі, і родинних відносин між фізичними особами. Той факт, що померлий [PERSON] за життя доводився сином [PERSON] підтверджується наступними доказами. Із дослідженої копії свідоцтва про народження /а.с.5/ складеної російською мовою встановлено, що «[PERSON] родился [INFO]» та його батьками зазначені «[PERSON] та [PERSON]». Тобто прізвище, ім`я та по-батькові померлого та сина заявниці співпадають. Копія свідоцтва про смерть /а.с.4/ свідчить про те, що [PERSON] помер12 грудня 2012 року у віці 44 років, а заявниця народилася у 1940 році, тобто за віком померлий міг доводитися сином останньої. Як вбачається з матеріалів справи різночтіння у прізвищах заявниці та померлого відбулися у зв’язку із різним перекладом їх прізвищ з російської на українську мову при обміні паспортів. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка у сукупності вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між нею та померлим [PERSON], оскільки в судовому засіданні безспірно встановлено, що за життя заявниця доводилася померлому матір"ю. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві зазначав, що 23.04.2013 року позичив відповідачці гроші під розписку в сумі 20000 грн. Остання зобов"язувалась повернути борг 23 серпня 2013 року. Однак, своє зобов"язання не виконала і кошти не повернула. Позивач прохав суд стягнути з відповідачки суму боргу 20000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позов та прохав крім заявлених вимог стягнути з відповідачки суму судових витрат. Відповідачка, будучи належним чином повідомлена, в судове засідання не з"явилась, про причини неявки не повідомила і від неї не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) . Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі .На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника . Судом встановлено, що 23.04.2013 року між сторонами укладено договір позики, згідно якого відповідачка отримала від позивача грошову суму 20000 грн. і зобов"язувалась повернути цю суму 23.08.2013р., що вбачається із розписки ( а.с.4).В установлений термін відповідачка грошові кошти не повернула. Оскільки відповідачка у встановлений сторонами строк не виконала умови договору позики, то з неї слід стягнути на користь позивача суму боргу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

В листопаді 2013 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2005 року і від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач разом з сім»єю не проживає, кошти на утримання дітей не надає. Тому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання синів в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з дня подачі даного позову до суду до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала і викладене підтвердила. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. За згодою позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2005 року і від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою /а.с.3-5,8/. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач ухиляється від утримання дітей та ухилився від участі в розгляді справи, жодних заперечень не надав, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в заявленому розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку /доходу/, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 1 листопада 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. Також з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки на відшкодування її витрат на правову допомогу 200 грн.

Outcome: approved