Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно - житловий будинок №17 з надвірними допоміжними приміщеннями, що знаходиться по вулиці Лесі Українки в селі Красносілка Коростенського району Житомирської області. В підтвердження своїх вимог посилаються на те, що 03 квітня 2005 року помер його батько [PERSON]. Він є єдиним спадкоємцем після смерті батька, в шестимісячний строк звернувся до Коростенської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, йому було відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи підтверджуючі право власності на дане спадкове майно. В судове засідання позивач не зявився, на адресу суду надіслав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просять їх задовольнити. Представник відповідача - Ковалівської сільської ради в судове засідання не зявився, надіслав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнають у повному обсязі. А тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги , виходячи з таких підстав. Як встановлено судом позивач [PERSON] є сином спадкодавця, що стверджується свідоцтвом про народження (а.с.6), а тому, відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцем 1 черги за законом після смерті батька. Житловий будинок по вулиці Л.Українки, будинок 17 , в селі Красносілка, Коростенського району, Житомирської області належав покійному [PERSON], що підтверджується довідкою №149/02.20 від 12.10.2017 року (а.с13). 03 квітня 2005 року в с.Ковалі Коростенського району Житомирської області у віці 81 року помер батько позивача - [PERSON], про що виконкомом Ковалівської сільської ради Коростенського району Житомирської області зроблено запис за №5 в Книзі реєстрації актів про смерть. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач звернувся до Коростенської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи підтверджуючі право власності на дане спадкове майно. На час набуття права власності спадкодавцем на спірний будинок державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, регулювалася підзаконними нормативними актами,зокрема такими як Інструкція про прядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, а підстави набуття права власності на таке майно визначались ст.ст.100,101 ЦК УРСР. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 04.01.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину , мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до вимог ст.ст.100,101 Цивільного Кодексу України ( в редакції 1963 року) громадянин мав право мати на праві власності один житловий будинок, який використовувався ним для власного проживання та проживання своєї сімї. При цьому виникнення прва власності не повязувалось з поняттям державної реєстрації права власності. Як ро"зяснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а тому за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, так як в даний час через відсутність правовставнолюючих документів позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. Оскільки вказане право власності позивача ставиться під сумнів, шляхом відмови державною нотаріальною конторою його оформлення, позивач відповідно до вимог ст.392 ЦК має право захистити його шляхом звернення з позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved