Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 18.10.2012 уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Меденицької селищної ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис за № 12. Від даного шлюбу у них народилися двоє синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Між ними виникали різного роду непорозуміння, вони не можуть знайти спільної мови, оскільки мають різні погляди на життя, на сімейні обов'язки. Така ситуація призвела до того, що вони стали чужими один одному. Вони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету. Таким чином, вважає, що подальше примирення та збереження сім'ї неможливі, а тому просить розірвати їх шлюб. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач подала клопотання про слухання справи у її відсутності та підтримання позову. Відповідач подав суду заяву, що позовні вимоги підтримує та на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] 18.10.2012 уклала шлюб з [PERSON],, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Меденицької селищної ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис за № 12. (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]). Від даного шлюбу у них народилися двоє синів [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER]) та [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER]). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 № 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач, будучи належним чином повідомленою надав суду заяву що не заперечує проти задоволення позову. При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати, після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін. Враховуючи наведене,

Outcome: approved