Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 29836, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] 18.03.2021 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в сумі 558 004,90 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на винення виконавчого напису не уповноваженою особою після анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, після спливу строку вчинення виконавчого напису та з порушенням процедури вчинення виконавчого напису, яке полягала в ненаправленні нотаріусу всіх необхідних документів, що суперечить вимогам чинного законодавства. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2021 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . Відповідач надав відзив на позов, в якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав їх необгрунтованості, зазначивши, що позивач не надав суду доказів наявності спору щодо заборгованості, а виконавчий напис вчинено в межах визначених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків», оскільки заборгованість стягнута з 17 березня 2018 року по 01 березня 2021 року. В судове засідання представник позивача адвокат Мудрак Д.В. надав заяву про розгляд справи у його відсутність , наполягав на задоволенні позову. Відповідач , належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, в зв`язку з чим на підставі ч.2 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи з урахуванням наданого відзиву. Треті особи належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, пояснення на позов не надали , в зв`язку з чим на підставі ч.2 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у їх відсутність. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини . Судом встановлено, що 18 червня 2008 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «ФОРУМ» було укладено кредитний договір № 0178/08/07-Anewv. Відповідно до пунктів 1.1. - 1.3. кредитного договору банк надає Позичальнику кредит для придбання автомобіля MAZDA 6 2008 року випуску у сумі 35 000,00 (тридцять п`ять тисяч) доларів США 00 центів. Кредитні кошти надаються строком по 17 червня 2015 року. За користування кредитними коштами встановлюється оплата в розмірі 13% річних. 18.03.2021 року приватним нотаріусом Житомирськогоміського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 29836, на підставі якого було звернено стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № 0178/08/07-Anewvвід 18.06.2008 року за період з 17.03.2018 року по 01.03.2021 року в сумі 558 004,90 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 558 004,90 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом -0,00 грн. З оспорюваного виконавчого напису вбачається, що ПАТ «БАНК «ФОРУМ» відступив право вимоги за Кредитним договором № 0178/08/07-Anewv від 18.06.2008 року згідно Договору № 1035-ф про відступлення права вимоги за кредитними договорами від 16.03.2018 року до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Стаття 3 Закону передбачає, що нотаріусом може бути громадянин України, якому присуджено ступінь вищої юридичної освіти не нижче магістра, який володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного Законом України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", має стаж роботи у сфері права не менш як шість років, з них помічником нотаріуса або консультантом державної нотаріальної контори - не менш як три роки, склав кваліфікаційний іспит і отримав свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 30 Закону анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю є підставою для припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса. З наведеного вбачається, що вчинення виконавчого напису є нотаріальною дією, яка може вчинятися лише нотаріусом, тобто особою, яка має діюче свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю. В той же час, згідно інформації, розміщеної на сайті Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (https://justice-km.gov.ua/news/view/5606-rishennya-vischoji-kvalifikaciynoji-komisiji-notariatu) відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18.02.2021 № 1, у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства, грубими порушеннями закону, які завдали шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, за умови, що такі порушення встановлені рішеннями судів, а також набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальних дій, Міністерством юстиції України анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 26.12.2011 за № 8679 на ім`я [PERSON] . Аналогічна інформація вбачається з листа Міністерства юстиції України від 07.04.2021 року № 14886/ПІ-В-1268/19.1.5, розміщеного в мережі інтернет, згідно якої, наказом Міністерства юстиції України від 24.02.2021 року № [NUMBER] свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане на ім`я [PERSON] , анульовано. Таким чином, на момент вчинення виконавчого напису (18.03.2021 року) [PERSON] вже не мав права займатись нотаріальною діяльністю, а отже і не мав права вчиняти нотаріальні дії. Зазначені обставини учасниками справи не спростовані. В позовній заяві [PERSON] посилався на те, що укладений кредитний договір в простій письмовій формі не може бути підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса. Так, із змісту наданого нотаріусу кредитного договору для вчинення нотаріального напису вбачається, що він дійсно укладений в простій письмовій формі і не посвідчений нотаріально, тоді як відповідно до п. 1 Переліку для вчинення нотаріального напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів). Так, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, на даний час, діє редакція Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 99 № 1172 і як викладено вище нотаріусом вимог вказаного Порядку не дотримано. Вказане відповідає висновкам викладеним в Постанові ВС від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. Також, відповідно до ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до п. 3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р. (далі-Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку). Пунктом 1.2. Кредитного договору встановлено, що кредитні кошти надаються строком по 17.06.2015 року. Стаття 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлює, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Таким чином, саме 17.06.2015 року є строком виконання зобов`язання за Кредитним договором № 0178/08/07-Anewv від 18.06.2008 року і саме з цієї дати у Кредитора виникло право вимоги. Враховуючи, що терміном остаточного повернення кредиту є 17.06.2015р., а з заявою про вчинення виконавчого напису до приватного нотаріуса відповідач звернувся 18.03.2021р., Позивач зазначає про порушення при вчиненні спірного виконавчого напису від 18.03.2021р. № 29836 положень ст. 88 Закону, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло значно більше трьох років. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні правові підстави для визнання таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі виконавчого напису, вчиненого 18.03.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] за № 29836, а відповідач , в свою чергу, не позбавлений права звернутись до суду для захисту свої прав у порядку позовного провадження. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 908,00 грн..

Outcome: approved