Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] подала до Кельменецького районного суду позовну заяву, в якій просить: 1. Визнати недійсним договір оренди землі укладений 25 грудня 2010 року між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON], який був зареєстрований у Чернівецькій регіональній філії ДП „Центр ДЗК" про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 28.03.2012 року за №732208844004821. 2. Зобов'язати відповідача - суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON] повернути їй земельну ділянку розміром 1.24 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Подвір'ївської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, що належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ № 007090 від 10.07.2003 року. 3. Стягнути з відповідача судові витрати. Позов заявлений з тих підстав, що позивачка не підписувала спірний договір оренди, тому відповідач користується належною їй земельною ділянкою безпідставно. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. Позивачка [PERSON] пояснила, що позов вона підтримує повністю з тих підстав, які, зазначені в позові. Спірний договір оренди вона не підписувала і відповідач повинен був їй повернути земельну ділянку в 2012 році. Експерт дав висновок, що вона не розписувалася в договорі. В неї немає примірника договору і їй не відомо хто міг розписатися замість неї в договорі. Відповідач [PERSON] пояснив, що земельну ділянку позивачки [PERSON] він орендував з 2008 році. В 2012 році дані договори переукладалися та реєструвалися, тобто пролонговувалася дія попереднього договору. Попередній договір дійсно підписувала позивачка, а спірний договір міг підписати той, хто отримував зерно. Тому він не знає чи підписувала позивачка договір і йому невідомо, хто міг підписати цей договір. Процес підписання договорів проходив різними способами. Частина осіб підписували договори при отримання зерна, інші брали договори додому, а потім приносили їх вже підписані, інші підписували договори на зборах. Тому, хто підписав договір йому невідомо і він не контролював, хто підписував договори за орендодавця, так як він це не міг фізично контролювати. Договір був типовий, він подав його на реєстрацію. Ніяких незаконних дій він не чинив, так як вважав, що спірний договір підписаний позивачкою, з якою в нього був укладений з 2008 року договір оренди цієї ж земельної ділянки. Спірний договір міг бути підписаний кимось з родичів позивачки. Судом були досліджені такі інші докази: копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ № 007090 на ім'я [PERSON], копія договору оренди земельної ділянки між позивачем та відповідачем від 25 грудня 2010 року, з якого вбачається, що договір оренди землі загальною площею 1,24 га, розташованої на території Подвір'ївської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, був укладений між невстановленою особою та відповідачем, а державна реєстрація даного договору відбулася 28.03.2012 року за № 732208844004821, висновок експерта від 20.08.2013 року № 1364-к, копія паспорта громадянки України [PERSON] серії [NUMBER]. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, є власником земельної ділянки площею 1,24 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Подвір'ївської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області. Позивачка [PERSON] не підписувала з відповідачем приватним підприємцем [PERSON] договір оренди землі загальною площею 1,24 га, розташованої на території Подвір'ївської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області від 28.03.2012 року зареєстрований за № 732208844004821, що стверджується висновком експерта від 20.08.2013 року № 1364-к. Таким чином, даний договір є укладеним з моменту його державної реєстрації, оскільки відповідно до ч.3 ст.640 Цивільного кодексу України договір, який підлягає державній реєстрації є укладеним з моменту його державної реєстрації, а згідно ч.1 ст. 210 Цивільного кодексу України правочин, який підлягає державній реєстрації є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно ст.20 Закону України «Про оренду землі» укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Згідно ч.2 ст.125 Земельного кодексу України ( чинної на момент укладення спірних договорів) право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Згідно ст.792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки, наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно статті 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч.1статті 93 Земельного кодексу України, - право оренди земельної ділянки-це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Отже, між сторонами склалися договірні зобов'язання з приводу оренди землі. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що спірний договір за формою і змістом відповідає вимогам закону, але експертизою підтверджено, що позивачка його не підписувала, отже договір є вчиненим. У цьому випадку п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» про не вчинення договору, чи не укладення не застосовується. Зазначене вище є підставою для визнання договору недійсним за ст. ст. 203, 215 ЦК України як підписання договору особою, яка не має на це повноважень та волевиявлення власника, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину. Викладене узгоджується з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.01.2014 року реєстровий № 36895401). Таким чином, оскільки оспорюваний договір оренди землі від 28.03.2012 року підписаний не позивачкою, що підтверджується висновком експерта, суд вважає, що наявні правові підстави для визнання договору недійсним з підстав ч. 3 ст. 203, ст. 215 ЦК України. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч.5 ст.216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Крім того, відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Відповідно до ч.1 ст.1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. У справі немає будь-яких фактичних даних про те, що позивачка підписувала спірний договір оренди, а відповідач в порушення ст.60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що спірний договір оренди підписала саме позивачка. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи наведені вище обставини суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки підлягає задоволенню повністю і слід визнати недійсним договір оренди земельної ділянки розміром 1,24 га, розташованої на території Подвір'ївської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, укладений між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON] від 28.03.2012 року зареєстрований за №732208844004821, а також слід зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON] земельну ділянку розміром 1,24 га, кадастровий № 7322088400:02:001:0367, розташовану на території Подвір'ївської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області . Суд також вважає, що з відповідача - приватного підприємця [PERSON] на користь позивача слід стягнути 423,68 грн. судового збору та 573,46 гривні витрат, пов'язаних з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, а саме витрат на оплату послуг адвоката, пов'язаних із підготовкою позову до суду. На підставі ст. ст. ч.1 ст.93, ч.2 ст.125 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 20 Закону України "Про оренду землі", ч. 3 ст. 203, ст. 215, ч.1 ст. 210, 640, Цивільного кодексу України,

Outcome: approved