Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Заступник прокурора Деснянського району м. Києва в інтересах держави в особі департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської клінічної лікарні Швидкої медичної допомоги звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача в інтересах держави в особі департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), на користь Київської міської клінічної лікарні Швидкої медичної допомоги кошти у розмірі 20270,88 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON], мотивуючи тим, що 31.12.2014 року близько 00 годин 10 хвилин водій [PERSON], керуючи технічно-справним автомобілем марки ДЕУ ЛАНОС державний реєстраційний знак [NUMBER], та рухаючись в м. Києві по проспекту Лісовому зі сторони вулиці Братиславської в напрямку вулиці Жукова, в порушення вимог п. 2.3 (б), 18.1, 4.16 (а) Правил дорожнього руху України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, вчасно не реагував відповідним чином на її зміну, не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, що знаходиться навпроти будинку № 18 та продовжуючи рух не надав перевагу для руху пішоходу [PERSON], вчинивши наїзд на останню. В результаті ДТП, [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичного експерта 389/е від 20.03.2015 року відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості. Органами досудового розслідування дії [PERSON] кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України. Внаслідок отриманих ушкоджень потерпілу [PERSON] доставлено на лікування в Київську міську клінічну лікарню Швидкої медичної допомоги, де останній було надано медичну допомогу. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.04.2015 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням із потерпілою. Кримінальне провадження закрито на підставі ст.46 КК України. Згідно довідки Київської міської клінічної лікарні Швидкої медичної допомоги від 25.03.2015 року, потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми з 31.12.2014 по 10.02.2015. Загальна сума витрат на лікування останньої становить 20 2170, 88 грн., які прокурор просить суд стягнути з відповідача. В судовому засіданні прокурор заявлений позов підтримав обсязі, прохав задовольнити у повному обсязі. Представник Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду. Представник Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.(а.с.32). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково у сумі 4200 грн., зазначив, що сума, яку з нього прохають стягнути дуже велика для нього, оскільки він не працює, в нього на утриманні вагітна жінка, неповнолітня дитина. Не оспорює термін перебування потерпілої на лікуванні 42 дні та причинний зв'язок між його діями та наслідками. Подав заперечення на позов, в яких зазначив, що медичні засоби на лікування [PERSON] купував він особисто, що підтверджується чеками на суму 23 505,29 грн. Продукти харчування також купував він особисто. Вважає, що вартість одно ліжко-дня 482,64 грн є явно завищеною. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що ДТП було 31.12.2014 року, в якому вона отримала тілесні ушкодження внаслідок дій водія [PERSON] Він одразу відвіз її до лікарні, оплачував ліки, привозив їжу. [PERSON] повністю оплатив її реабілітаційний період. Знаходилась на стаціонарному лікуванні по 10.02.2015 року. Претензій до [PERSON] не має. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, думку прокурора, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 31.12.2014 року, близько 00 годин 10 хвилин, водій [PERSON], керуючи технічно-справним автомобілем марки ДЕУ ЛАНОС державний реєстраційний знак [NUMBER], та рухаючись в м. Києві по проспекту Лісовому зі сторони вулиці Братиславської в напрямку вулиці Жукова, в порушення вимог п. 2.3 (б), 18.1, 4.16 (а) Правил дорожнього руху України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, вчасно не реагував відповідним чином на її зміну, не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, що знаходиться навпроти будинку № 18 та продовжуючи рух не надав перевагу для руху пішоходу [PERSON], вчинивши наїзд на останню. В результаті ДТП, [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичного експерта 389/е від 20.03.2015 року відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості. Органами досудового розслідування дії [PERSON] кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України. Внаслідок отриманих ушкоджень потерпілу [PERSON] доставлено на лікування в Київську міську клінічну лікарню Швидкої медичної допомоги, де останній було надано медичну допомогу. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.04.2015 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням із потерпілою на підставі ст.46 КК України(а.с. 4). Згідно довідки № 533 від 25.03.2015 року, виданої Київською міською клінічною лікарнею Швидкої медичної допомоги, потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми з 31.12.2014 по 10.02.2015. Загальна сума витрат на лікування останньої становить 20 2170, 88 грн. (42 ліжко-дня*482,64 грн).(а.с.6). Крім зазначеної довідки вартість одного ліжко дня 482,64 грн підтверджується розрахунком середньої вартості одного ліжко-дня стаціонарного лікування (а.с.37-39). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров"я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Пунктом 1 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року (далі Порядок) передбачено, що згідно із статтею 1206 Цивільного кодексу України кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. Відповідно до п. 3 цієї ж постанови, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат", відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчинені злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, передбачених ч. 4 ст. 93-1 КПК, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства. Відповідно до п. 2 Порядку, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до вимог ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Доводи відповідача про те, що сума, яку з нього прохають стягнути дуже велика для нього, оскільки він не працює, в нього на утриманні вагітна жінка, неповнолітня дитина, є неспроможними, оскільки, по-перше, вони не підтверджені доказами, по-друге, навіть наявність зазначених обставин не звільняє відповідача від обов'язку відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Та обставина, що продукти харчування він купував особисто також не підтверджена належними доказами (чеками). Доводи про те, що розрахунок вартості ліжко-дня 482,64 грн з включенням вартості медикаментів 11 158,94 грн та продуктів харчування 1083,4 грн не є належним і допустимим доказом, є необґрунтованими, оскільки розрахунок вартості одного ліжко дня проводиться відповідно до п. 2 Порядку виходячи з загальної суми фактичних витрат на утримання всього лікувального закладу, а не на конкретного хворого. До того ж у розрахунок включені дані витрат на медикаменти в сумі 11 158 940 грн, на продукти харчування 1 083 400 грн, а не в сумах, зазначених відповідачем у доповненні до заперечень. Суд вважає належним доказом розрахунок середньої вартості одного ліжко-дня, оскільки він завірений підписом, мокрою печаткою та узгоджується із належним чином завіреною довідкою № 533 від 25.03.2015 р. (а.с.6). При таких обставинах, позов прокурора Деснянського району м. Києва в інтересах держави в особі департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської клінічної лікарні Швидкої медичної допомоги підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved