Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої майну фізичної особи. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] . Подружнє життя не склалось, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.05.2020 року шлюб було розірвано. Неповнолітній син проживає зі своєю матір`ю [PERSON] та бабусею [PERSON] в приватному будинку в [ADDRESS] , власником якого являється [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 13.05.2021 року № 1132 «Про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини» визначено такі способи участі громадянина [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] року: протягом 1 - місячного терміну у присутності матері дитини: - щосуботи місяця з 10-00 год. до 18-00 год.; після закінчення 1-місячного терміну без присутності матері дитини: щосуботи місяця з 10-00 год. до 18-00 год. Так, в суботу 05.06.2021 року, (як і передбачено рішенням виконкому Вінницької міської ради від 13.05.2021 року) позивач приїхав на автомобілі «VOLKSWAGEN» Т4, д.н.з. [NUMBER] , до будинку де проживає син [PERSON] , а саме до будинку [ADDRESS] . Автомобіль припаркував біля воріт вказаного будинковолодіння. До нього, з радістю на зустрічі, вибіг до воріт син [PERSON] . В цей же час в слід за дитиною вийшла його мати [PERSON] та бабуся [PERSON] , які в присутності малолітньої дитини вчинили сварку, і почали забирати дитину та проганяти позивача. В ході сварки відповідач [PERSON] нецензурно лаялася та кинула цеглиною в лобове скло автомобіля на якому приїхав позивач «VOLKSWAGEN» Т4, д.н.з. [NUMBER] , розбивши його. Факт розбиття лобового скла [PERSON] зафіксовано на відео реєстратор, який знаходився в автомобілі. Провести в добровільному порядку заміну розбитого вітрового скла відповідач відмовилася. За вітрове автоскло до автомобіля «VOLKSWAGEN» Т4, д.н.з. [NUMBER] , ущільнювач та їх встановлення витрачено 12 000 грн., що підтверджується товарним чеком від 04.08.2021 року СПД « [PERSON] » На усну пропозицію відшкодувати завдану відповідачем матеріальну шкоду, [PERSON] відмовляється відшкодувати шкоду, внаслідок чого позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просив суд, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 12000, 00 майнової шкоди, 908, 00 грн. судового збору та 4000, 00грн. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] кожен окремо, позовні вимоги підтримали за обставин викладених в справі, просили суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] вину визнала частково, зазначивши що кинула в скло іграшкою, після чого скло тріснуло, визнає на суму 2000, 00 грн. зазначила, що автомобіль відповідача не є дорогим, тому і відновлення скла не може коштувати 12000, 00 грн. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що в ході сварки 05.06.2021 року відповідачка [PERSON] кинула цеглиною в лобове скло автомобіля на якому приїхав позивач «VOLKSWAGEN» Т4, д.н.з. [NUMBER] (а.с.8), розбивши його. Факт розбиття лобового скла [PERSON] зафіксовано на відео реєстратор, який знаходився в автомобілі та не заперечується самою відповідачкою. Провести в добровільному порядку заміну розбитого вітрового скла відповідач відмовилася. За вітрове автоскло до автомобіля «VOLKSWAGEN» Т4, д.н.з. [NUMBER] , ущільнювач та їх встановлення витрачено 12 000 грн., що підтверджується товарним чеком від 04.08.2021 року СПД « [PERSON] » (а.с.7). В судовому засіданні відповідачка [PERSON] підтвердила, що кинула цеглину в автомобіль позивача, однак зазначила, що вартість відновлення є завищеною. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно пунктів 8 та 9 частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі. Загальні положення про відшкодування заподіяної майнової шкоди закріплені в нормах статті 1166 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для відшкодування шкоди за правилами ст.1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України). в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України з відшкодування шкоди, то саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Відповідно до ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру збитків покладається на позивача. Відповідно до ст.ст. 76-80 ЦПК України, вказані обставини підлягають встановленню на підставі належних та допустимих доказів, які оцінюються самостійно судом в їх сукупності. До істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Згідно ч. 3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження своїх вимог позивач надав товарний чек від 04.08.2021 року СПД « [PERSON] » на суму 12000,00 грн. Наданий позивачем чек суд рахує як належний та допустимий доказ спричинення збитків його майну. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог щодо відшкодування шкоди, пов"язаної з ремонтом автомобіля, оскільки судом встановлено, а позивачем доведено наявність протиправних дій відповідачки та завдання нею шкоди шляхом пошкодження належного позивачу майна - автомобіля. Доведено наявність причинного зв`язку між поведінкою відповідачки та настанням шкоди; вину завдавача шкоди. Відповідачка же не надала суду жодних доказів в обгрунтування своїх заперечень. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода, заподіяна внаслідок пошкодження автомобіля в сумі 12 000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 908, 00 грн. судового збору. Вимога про стягнення витрат на правову допомогу не підлягає до задоволення через недоведеність, в матеріалах справи відсутні докази про понесення позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн. Суд,

Outcome: approved