Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулася в суд з позовом до ТОВ «Компаньон Фінанс» про визнання недійсним кредитного договору. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що в січні 2019 їй стало відомо про те, що між нею та ТОВ «Компаньон Фінанс» укладено договір надання позики на умовах фінансового кредиту з № 1-254-495, копію якого вона отримала наприкінці січня 2019 року. Згідно умов даного договору товариство надає клієнту грошові кошти у сумі, визначеній п. 5 договору, а клієнт в свою чергу зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим договором строк та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування, визначеної п.5.3. даного договору. Кредит надається позичальнику на визначені ним особисто цілі. Відповідно до п. 5 договору загальний розмір кредиту складає 13300 гривень. Строк дії договору з 22.12.2018 по 20.01.2019. Вважає, що кредитний договір не був підписаний з її сторони, сторони не домовились про всі істотні умови, визначені законодавством, а сам договір містить умови, які є несправедливими в цілому, суперечать принципу сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача, що, в свою чергу, є підставою для визнання такого договору недійсним. Так, в наданій суду копії договору відсутній її підпис як позичальника. Тому відповідно до вимог ст.ст. 207, 1055 ЦК України вказаний договір є нікчемним. Також зазначає, що у неї немає відомостей, що їй передавались грошові кошти кредитодавцем, тому відповідно до ст. 1046 ЦК України даний договір не є укладеним. Крім того зазначає, що відповідач при укладенні договору не виконав вимоги ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» щодо надання споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, а також не виконав вимоги ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо надання споживачу необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Тому такі дії відповідача слід розглядати як нечесну підприємницьку практику в розумінні ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. За нормами ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Крім того, всупереч вимогам ЦК України, ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в оспорюваному договорі відсутні істотні умови, передбачені законодавством, а саме: відсутні підписи сторін; не вказано тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); не вказано строк на який надається кредит; не вказано реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; не вказано види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; не зазначено орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування; не зазначено строк внесення фінансового активу (строк, у який надається кредит) та умови взаєморозрахунків; не зазначено права та обов`язки сторін; не визначено відповідальність Кредитодавця. За відсутності численної кількості істотних умов договору, що впливають на можливість виконання сторонами договору, слід вважати, що сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору. Отже договір не може бути визнаним укладеним. Крім того кредитодавець в п 5.3 договору встановив обов`язок позичальника сплатити разову комісію в розмірі 300 грн., що суперечить ст.ст. 11, 18, 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» та є грубим порушенням чинного законодавства. Окрім цього зазначає, що в порушення вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про споживчий кредит» в договорі взагалі не передбачено відповідальність кредитодавця за невиконання зобов`язань. Такі обмеження створюють істотний дисбаланс встановлених договором прав та обов`язків сторін та є несправедливими по відношенню до позичальника. А отже зазначені положення договору мають бути визнані недійсними, а договір визнаним недійсним в цілому. Короткий зміст відзиву на позовну заяву: 07.05.2019 від представника відповідача ТОВ «Компаньйон Фінанс» поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позов [PERSON] вважає незаконним та безпідставним, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Зокрема позивач в позовній заяві зазначає, що договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-254-490 від 22.12.2018 є нікчемним через відсутність на ньому підпису [PERSON] . Зазначає, що для отримання кредиту позивач [PERSON] звернулась у відділення ТОВ «Компаньйон Фінанс», де їй співробітником ТОВ «Компаньйон Фінанс» до укладення договору про надання позики на умовах фінансового кредиту було надано інформацію, необхідну для порівняння різних тарифних умов кредитування з метою прийняття нею обгрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Свою згоду про погодження та ознайомлення з умовами кредитування Позивач надала при підписанні договору №1-254-490. Позивач після ознайомлення з даною інформацією мала достатньо часу для прийняття відповідного рішення, а саме отримувати кредит чи ні. Після того, як позивач проявила свій намір отримати кредит, у зв`язку з чим подала відповідний пакет документів (паспорт, РНОКПП), співробітник ТОВ «Компаньйон Фінанс» створив відповідну заяву в програмному забезпеченні товариства. На підставі даної заяви здійснювалася верифікація клієнта та приймалося рішення щодо можливості надання кредиту на зазначених умовах. Таким чином відповідачем було дотримано всіх вимог законодавства під час укладення договору про надання позики з позивачем, що не дає суду підстав вважати порушенням норм Закону України «Про споживче кредитування». Також зазначають, що позивач добровільно звернулась на відділення для отримання кредиту, договір оформлювався позивачем без часових обмежень та за власною ініціативою, тобто позивача ніхто не міг підганяти в ознайомленні з усіма документами, необхідними для оформлення кредиту, а також позивач до оформлення кредиту мала право отримати роз`яснення з приводу того чи іншого питання у фахівців на відділенні відповідача. Окрім цього [PERSON] є дієздатною особою, яка в повній мірі має можливість усвідомлювати свої дії та керувати ними, розуміти наслідки вчинення певних дій та можливість відмовитись від вчинення таких дій, що будуть суперечити її інтересам. Така особа має сама визначати необхідну кількість часу, якої буде достатньо для прийняття рішення. Працівниками відділення ТОВ «Компаньйон Фінанс» при обслуговуванні клієнтів не встановлюється часових меж, а навпаки, приділяється максимум уваги аби клієнт розумів усі умови підписання договору, щоб в подальшому запобігти конфліктних ситуацій. Підтвердження про ознайомлення з усією необхідною інформацією позивач здійснила шляхом підписання самого договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-254-490 від 22.12.2018. Також необгрунтованим та незрозумілим є твердження позивача щодо відсутності її підпису на договорі, так як на противагу цьому є наявний підписаний [PERSON] договір, а також її фото зроблено працівником ТОВ «Компаньйон Фінанс» у відділенні товариства під час оформлення кредиту. Тобто підписанням договору позивач підтвердила свою згоду із запропонованими умовами кредитного договору, що свідчить про її вільне волевиявлення, спрямоване на укладення договору саме на тих умовах, що визначені в договорі. Таким чином, укладення договору відбулося відповідно до чинного законодавства та внутрішніх правил товариства з вільного волевиявлення позивача без часових обмежень та будь-яких перешкод з боку відповідача або інших дій, які б могли вводити в оману клієнта та містять всі необхідні підписи сторін. Щодо тверджень позивача про те, що гроші за договором № 1-254-490 їй не передавались зазначають, що згідно договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-254-490 від 22.12.2018 [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 13300 грн. Враховуючи той факт, що кредитний договір був оформлений у відділенні, відповідно співробітником ТОВ «Компаньйон Фінанс» було надано кредит у готівковій формі шляхом видачі готівки через касу відділення. Розрахунок між позивачем та товариством відбувся готівковим шляхом. Дана транзакція підтверджується актом про видачу грошових коштів за підписом самої [PERSON] . Тому вважають, що позивач цілеспрямовано приховує обставини справи від суду та зловживає своїми процесуальними правами, чим негативно впливає на репутацію ТОВ «Компаньйон Фінанс». Також в позовній заяві позивач просить суд визнати нечесною підприємницьку діяльність ТОВ «Компаньйон Фінанс» та стверджує, що відповідач діє шляхом введення в оману своїх клієнтів. На противагу твердження позивача зазначають, що у відділенні ТОВ «Компаньйон Фінанс» клієнту було надано всю необхідну інформацію щодо діючих тарифів і жодним чином не обмежено у доступі до отримання будь-якої інформації, а також під кожен вид кредиту надається необхідний паспорт споживчого кредиту. Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. Тобто правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Зазначають, що [PERSON] є дієздатною особою, яка в повній мірі має можливість усвідомлювати свої дії та керувати ними, розуміти наслідки вчинення певних дій та можливість відмовитись від вчинення таких дій, що будуть суперечити її інтересам. Тому коли позивач звернулась до відділення ТОВ «Компаньйон Фінанс», виявила бажання отримати кредит, вона мала у своєму розпорядженні всю необхідну інформацію та можливість ознайомитись з нею, відповідно до положень законодавства, в тому числі і з паспортом споживчого кредиту, та повністю пройшла весь процес отримання кредиту. Вважають, що дії позивача свідчать саме про зловживання її правами та бажанням уникнути виконання зобов`язання за договором. Щодо тверджень позивача про те, що кредитний договір не містить в собі ряд істотних вимог, а таким чином не відповідає положенням законодавства, а тому не може бути визнаний укладеним зазначають, що діяльність ТОВ «Компаньйон Фінанс» регулюються спеціальним законодавством, яке передбачає специфіку діяльності з надання споживчих кредитів фінансовими установами, а саме Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до вимог даного закону договір про надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ «Компаньйон Фінанс» містить в собі всю необхідну інформацію та істотні умови. Також зазначають, що відповідачем дотримано всіх вимог ЗУ «Про споживче кредитування», а саме при розрахунку реальної річної процентної ставки за договором до загальної суми включається сума одноразової комісії у розмірі 300,00 гривень, яку клієнт має сплатити за додаткові та супутні послуги. Окрім цього вказують, що позивач мала час та можливість детально ознайомитись з усіма умова договору, а також з усією необхідною інформацією розміщеною у відділенні товариства, де чітко та зрозуміло прописані всі умови, права та обов`язки, в тому числі і відповідальність сторін, та користуючись послугами менеджерів щодо отримання роз`яснень з будь-яких питань, що виникають під час оформлення договору. Внутрішні правила надання фінансових послуг ТОВ «Компаньйон Фінанс» містяться у відділенні відповідача та детально прописують всі умови, правила, відповідальність та інші питання, які виникають під час виконання зобов`язання. Отже небажання позивача детально ознайомитись з усією необхідною інформацією до моменту підписання Договору є повністю її виною. Товариство надає для загального доступу клієнтів всю інформацію, яка є необхідною, а тому знайомитись чи ні з цією інформацією є свідомим вибором кожного клієнта. Також позивачем не подано належні, допустимі, достовірні і достатні докази, які б підтверджували існування обставин, з якими ЗУ «Про захист прав споживачів» пов`язує несправедливість умов укладеного кредитного договору. Вважають, що в даному випадку відсутні правові підстави для визнання недійсним договору позики, згідно до вимог ЦК України. Короткий зміст відповіді на відзив: 24.07.2019 від позивача [PERSON] поступила відповідь на відзив, в якій зазначено, що у відзиві відповідач зазначає про те, що договір про надання позики було укладено у відповідності до чинного законодавства після добровільно звернення позивача на відділення відповідача. При цьому за твердженням відповідача заяву на отримання кредиту створив співробітник ТОВ «Компаньйон фінанс», а не позивач. Відповідно вона не мала змоги усвідомлювати, які відомості вносились в заяву на отримання кредиту і які умови погоджувались даною заявою, оскільки створювала цю заяву абсолютно стороння особа. Саму заяву, на яку відповідач посилається як на підставу виникнення кредитних правовідносин, відповідач суду не надає. Отже договір не можна вважати укладеним за вільним волевиявленням позивача. Також у відзиві відповідач повідомляє суд, що розрахунок між нею та товариством відбувся готівковим шляхом, що підтверджується актом про видачу грошових коштів. Вона не погоджується з таким твердженням відповідача, оскільки законодавством встановлено форму документу, що підтверджує видачу готівки з каси підприємства. Зокрема згідно п. 26 «Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою правління НБУ від 29.12.2017 № 148 видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки підписуються керівником і головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником. До видаткових ордерів додаються заяви на видачу готівки, розрахунки. Тому наданий суду акт про видачу грошових коштів не може вважатись належним та допустимим доказом видачі готівки їй відповідачем. Також на підтвердження операції з видачі кредитних коштів з каси відповідача суду не надано видатковий касовий ордер, заяву на видачу готівки, підписану позивачем, та розрахунок. Таким чином на підставі наданих відповідачем доказів неможливо достеменно встановити факт видачі їй готівкових коштів відповідачем. Також у відзиві відповідач намагається спростувати її твердження про введення її в оману при не ознайомленні з інформацією, передбаченою Законом. При цьому зазначає, що в діях відповідача має бути умисел і довести цей умисел має позивач. Зазначає, що обов`язок відповідача надати позичальнику інформацію щодо умов кредитування імперативно передбачено спеціальним законодавством, а саме ЗУ «Про споживче кредитування», який встановлює імперативний обов`язок відповідача безоплатно надати інформацію позичальнику за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Відповідач є професійним учасником ринку фінансових послуг і його основна діяльність пов`язана саме з наданням споживчих кредитів. Тому вважає, що за таких умов ненадання інформації є умисною дією з боку відповідача, направленою на введення позивача в оману. Також у відзиві відповідач намагається спростувати її твердження щодо недосягнення згоди з усіх передбачених законом істотних умов договору. При цьому відповідач наводить перелік істотних умов з посиланням на відповідні статті договору, однак вибірково, упустивши такі пункти як: строк, на який надається кредит; реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Також відповідач взагалі не наводить посилання на істотні умови, передбачені ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», лише зазначивши, що вони є у договорі. При цьому згідно ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в договорі відсутні наступні умови: не зазначено строк внесення фінансового активу (строк, у який надається кредит) та умови взаєморозрахунків; не зазначено права та обов`язки сторін; не визначено відповідальність кредитодавця; відсутні підписи сторін. Вважає, що відповідач не спростував її твердження щодо відсутності необхідних істотних умов договору, а отже договір має бути визнано недійсним. Також у відзиві відповідач неодноразово посилається на правила надання фінансових послуг ТОВ «Компаньйон Фінанс». Однак вона вказані правила не підписувала, з ними не ознайомлювалась, а отже і не погоджувалась з викладеними в них умовами. Посилання відповідача на те, що уклавши договір, вона підтверджує, що ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил є нікчемними, оскільки вона договір не укладала і правила не підписувала. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці правила вона розуміла, начебто підписуючи договір, а також те, що в подальшому такі правила не змінювались. Суду не надано копію правил, що містить її підпис. Також зазначає, що жодна з копій доказів, наданих відповідачем суду, не містить дати засвідчення, а отже відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07.04.2003 «ДСТУ 4163-2003» не може вважатись допустимим доказом. Короткий зміст заперечення на відповідь: 27.08.2019 від представника відповідача ТОВ «Компаньйон Фінанс» поступило заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідач твердження позивача, викладені у відповіді на відзив, вважає безпідставним та необґрунтованими. Зокрема позивач зазначає, що в матеріалах цивільної справи міститься відзив на позовну, заяву наданий представником ТОВ «Компаньйон Фінанс», проте сама позивач його не отримувала. Більш того позивач звернулась до суду з запереченням щодо прийняття судом вказаного відзиву до розгляду. Зазначені доводи не відповідають дійсності, оскільки, при направленні екземпляру відзиву до суду в додатках містились квитанція про відправку екземпляра відзиву на позовну заяву із додатками позивачу та опис вкладення до цінного листа, яким позивачу направлено копію відзиву. Твердження позивача про не отримання нею відзиву на позовну заяву спростовується копією експрес накладної «Укрпошта», а також витягу з сайту «Укрпошта», де можливо вислідити відправлення за трек номером. Згідно номеру накладної відправлення № 6501212631516 було відправлено 03.05.2019 року о 17 год 04 хв. згідно адреси, вказаної позивачем у позовній заяві, та відповідно до інформації з сайту «Укрпошта» дане відправлення було отримано особисто 09.05.2019 року о 14 год. 39 хв. Також позивач зазначає, що попри вказане у відзиві положення щодо добровільного звернення [PERSON] до відділення ТОВ «Компаньйон Фінанс», заяву на отримання кредиту створив співробітник ТОВ «Компаньйон Фінанс», а не сама [PERSON] , а тому не мала змоги усвідомлювати, які відомості вносились. Відповідно до цього твердження договір про надання позики на умовах фінансового кредиту не можна вважати укладеним. Зазначають, що для отримання кредиту позивач звернулась у відділення ТОВ «Компаньйон Фінанс», де їй співробітником ТОВ «Компаньйон Фінанс» до укладення договору про надання позики на умовах фінансового кредиту було надано інформацію, необхідну для порівняння різних тарифних умов кредитування з метою прийняття нею обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. [PERSON] , обравши тип кредиту, який їй підходить за умовами, а це був кредит «Зручний оff-linе», підписала паспорт споживчого кредиту, таким чином неодноразово ознайомившись з умовами кредиту та розуміючи наслідки своїх дій. Після того, як позивач [PERSON] проявила свій намір отримати кредит, у зв`язку з чим подала відповідний пакет документів (паспорт, РНОКПП), співробітник ТОВ «Компаньйон Фінанс» створив відповідну заяву в програмному забезпеченні товариства. На підставі даної заяви здійснювалася верифікація клієнта та приймалося рішення щодо можливості надання кредиту на зазначених умовах. Дана заява не є частиною кредитного договору, а її підписання чи складання клієнтом не передбачено. Даний етап є погоджуючим та входить в алгоритм перевірочних дій товариства, перед тим як надати кредит клієнту. Адже фінансова компанія має провести аналіз платоспроможності клієнта та провести його ідентифікацію та верифікацію. Лише після створення заявки в програмному забезпеченні товариства формується договір про надання позики на умовах фінансового кредиту, який викладається в письмовій формі, клієнт має необмежену кількість часу для детального ознайомлення з усією зазначеною інформаціє у договорі, перевірці даних, усвідомлення власних дій та обов`язків, які виникнуть в наступному, і лише після цього підписує договір, підтверджуючи його правильність та погоджуючись з усіма умовами. Також позивач, зловживаючи своїми процесуальними правами, стверджує, що достеменно не встановлено факт видачі готівкових коштів відповідачем позивачу. На дане твердження зазначають, що відповідно до п. 24 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148, розрахункові операції, що проводяться відповідно до Закону про застосування реєстраторів, оформляються згідно з вимогами цього Закону. ТОВ «Компаньйон Фінанс» при обслуговуванні клієнтів з надання фінансових послуг використовує реєстратори розрахункових операцій. Таким чином діяльність щодо розрахункових операції регулюється Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 01.01.2019, згідно якого розрахунковий документ, це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. Відповідно до Положення «Про форму та зміст розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми № ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок)», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016, розрахунковим документом, який підтверджує факт надання послуг клієнту є фіскальний касовий чек на товари (послуги), тобто розрахунковий документ, надрукований реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Доказом надання послуг ТОВ «Компаньйон Фінанс» у вигляді надання кредитних коштів [PERSON] є фіскальний касовий чек, згідно якого було проведено операцію з видачі кредитних коштів позивачеві. А тому касова операція з видачі кредитних коштів відбулась згідно вимог законодавства та є підтвердженою наявним фіскальним касовим чеком. Щодо тверджень позивача про те, що ЗУ «Про споживче кредитування» на відповідача покладається обов`язок безоплатно надати інформацію про кредит за спеціальною формою - паспорт споживчого кредиту зазначають, що у відділенні ТОВ «Компаньйон Фінанс» клієнту було надано всю необхідну інформацію щодо діючих тарифів, її жодним чином не обмежували у доступі до отримання будь-якої інформації та надали паспорт споживчого кредиту по кожному виду кредиту, про що вже зазначалось у відзиві на позовну заяву. Доказом ознайомлення [PERSON] з паспортом споживчого кредиту є особисто нею підписаний паспорт споживчого кредиту, який відповідає всім вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Щодо тверджень позивача про те, що вона начебто мала підписати правила надання фінансових послуг, які їй не було надано зазначають, що вся діяльність компанії, а також порядок роботи відділень компанії та надання кредитів регулюється Внутрішніми Правилами Товариства. Внутрішні правила надання фінансових послуг ТОВ «Компаньйон Фінанс» містяться у відділенні відповідача та детально прописують всі умови, правила, відповідальність та інші питання, які виникають під час виконання зобов`язання. А тому позивач, підписуючи кредитний договір, підтвердила, що вона ознайомилась з інформацією що міститься у внутрішніх правилах Товариства. Не бажання позивача детально ознайомитись з усією необхідною інформацією до моменту підписання договору є повністю її виною. Товариство надає для загального доступу клієнтів всю інформацію, яка є необхідною, а тому знайомитись чи ні з цією інформацією є свідомим вибором кожного Клієнта. Стислий виклад позиції сторін: Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак від неї поступила заява, в якій просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених в позові та відповіді на відзив, та просить позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, однак від неї поступила заява, в якій просить справу розглядати у відсутності представника ТОВ «Компаньйон Фінанс», позовні вимоги позивача не визнає з підстав, зазначених у відзиві та заперечені на відповідь. Просить у задоволені позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Компаньйон Фінанс» про визнання недійсним кредитного договору відмовити у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.02.2019 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.04.2019 по даній справі замінено первісного відповідача ТОВ «КФ.ЮА», на належного відповідача ТОВ «Компаньйон Фінанс». Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.07.2019 по даній справі витребувано в ТОВ «Компаньйон Фінанс» копію всіх матеріалів кредитної справи по договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-254-490 від 22.12.2018, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Компаньйон Фінанс», в тому числі видатковий касовий ордер на суму 13300 грн. від 22.12.2018, заяву на видачу готівки в сумі 13300,00 грн. від 22.12.2018, підписану позивачем. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.02.2020 по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, і які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Між [PERSON] та ТОВ «Компаньйон Фінанс» було укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-254-490 від 22.12.2018 (а.с. 113-114). Згідно копії акту про видачу грошових коштів від 22.12.2018 [PERSON] на підставі кредитного договору було видано № 1-254-490 від 22.12.2018 було видано грошові кошти в сумі 13300 грн. (а.с. 115). Відповідно пункту 3.1 кредитного договору товариство на умовах цього договору та правил надає клієнту грошові кошти у сумі, визначеній п. 5 договору, а клієнт в свою чергу зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим договором строк та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування, визначеної п. 5.3 даного договору. Пунктом 5 кредитного договору обумовлено, що загальний розмір кредиту 13300,00 грн., тип кредиту - зручний оff-line, схема погашення - ануїтет, дата видачі кредиту - 22.12.2018, строк дії договору - з 22.12.2018 по 20.01.2019, можливість пролонгації - не дозволено, дострокове повернення - дозволено. Згідно пункту 4.1 кредитного договору, договір та зміни до нього укладаються в письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів одноразовим /мережевим ідентифікатором). У випадку оформлення Договору чи здійснення інших дій, пов`язаних із його виконанням в онлайн-режимі на офіційному сайті Товариства kf.ua за допомогою засобів електронного зв`язку, електронні документи, оформлені і підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015, вважатимуться такими, що мають рівну юридичну силу з документами, складеними на паперовому носієві і підписаними власноручним підписом. З копії паспорту споживчого кредиту від 22.08.2018 вбачається, що [PERSON] було надано інформацію про укладення договору про споживчий кредит (а.с. 116). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно норми ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами частини 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. За положеннями ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір між ТОВ «Компаньйон Фінанс» та [PERSON] укладено в письмовій формі, який підписано сторонами. Твердження позивача про те, що вона не підписувала договір та на договорі відсутній її підпис є необгрунтованими та спростовуються доданою представником відповідача до матеріалів справи копією договору, на якій зазначено підписи [PERSON] та представника ТОВ «Компаньйон Фінанс». Також в обгрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та Закону України «Про захист прав споживачів» в частині недосягнення згоди про істотні умови договору. До відносин споживчого кредитування Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування" (ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно частин 1, 2 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на час укладення кредитного договору, у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін. Як убачається зі змісту кредитного договору, у пункті 5.3 договору зазначено розпис сукупної вартості кредиту, а саме: відсоткова ставка - 1 % в день, разова комісія - 300 грн., реальна річна процентна ставка - 392,44 %, загальна (орієнтовна) вартість кредиту - 9083,59 грн., тип процентної ставки - фіксована. Предмет кредитного договору, порядок укладення договору, зміни та припинення дії договору, умови надання позики визначені пунктами 3, 4, 5 кредитного договору. Порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту встановлено пунктом 6 кредитного договору. Пунктом 7 договору обумовлено порядок дострокового повернення кредиту. Пунктом 8 визначено відповідальність та забезпечення виконання зобов`язання. Графік платежів зазначений у пункті 9 кредитного договору. Отже, судом встановлено, що укладений між сторонами спірний правочин містить всі істотні умови договору. Відповідно положень частин 1, 6 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції чинній на час укладення кредитного договору), кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). В обґрунтування поданого позову позивач посилається також на те, що під час укладання кредитного договору були порушенні її права як споживача, через не ознайомлення з умовами кредитування. Згідно пункту 2 ч. 1, ч. 2 ст. 19 Закону «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Зміст оспорюваного кредитного договору містить положення про предмет, порядок та умови надання позики в умовах фінансового кредиту, порядок повернення позики та строк дії договору, розпис сукупної вартості кредиту, порядок та умови укладання і припинення договору, відмови у наданні та одержанні кредиту, відповідальність за невиконання взятих зобов`язань, графік сплати платежів. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Компаньйон Фінанс» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Із запропонованими умовами позивач ознайомилась та погодилась з ними, підписавши кредитний договір 22.12.2018, при цьому своїм підписом у договорі підтвердила, що з інформацією, яка зазначена у частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», частині другій статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Законі України «Про споживче кредитування» вона ознайомлена. Відповідно положень частин 9, 10 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції чинній на час укладення кредитного договору), на вимогу споживача кредитодавець зобов`язаний безоплатно надати йому копію проекту договору про споживчий кредит у паперовому або електронному вигляді (за вибором споживача). Кредитодавець до укладення договору про споживчий кредит на вимогу споживача надає йому пояснення з метою забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, що надається відповідно до частин другої та третьої цієї статті, істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків для споживача, зокрема у разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. З урахуванням наведеного суд вважає, що ТОВ «Компаньон Фінанс» не обмежувало права позивача у доступі до інформації, що стосується правил надання фінансових послуг ТОВ «Компаньон Фінанс». Також не відповідає дійсності твердження позивача про те, що вона не отримувала від відповідача грошових коштів та що акт про видачу грошових коштів не є належним документом на підтвердження видачі готівки, оскільки факт видачі [PERSON] готівкових коштів підтверджується актом про видачу готівкових коштів від 22.12.2018, де зазначено підпис [PERSON] про отримання коштів. Стосовно форми документа про проведення розрахункових операцій слід зазначити, що відповідно до п. 23 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148, касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівки. Пунктом 24 даного положення встановлено, що розрахункові операції, що проводяться відповідно до Закону про застосування реєстраторів, оформляються згідно з вимогами цього Закону. Оскільки ТОВ «Компаньйон Фінанс» при обслуговуванні клієнтів з надання фінансових послуг використовує реєстратори розрахункових операцій, тому діяльність ТОВ «Компаньйон Фінанс» щодо розрахункових операції регулюється Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 01.01.2019. Згідно Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. Відповідно до Положення «Про форму та зміст розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми № ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок)», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016, розрахунковим документом, який підтверджує факт надання послуг клієнту є фіскальний касовий чек на товари (послуги), тобто розрахунковий документ, надрукований реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). На підтвердження факту надання послуг ТОВ «Компаньйон Фінанс» у вигляді кредитних коштів [PERSON] представником відповідача надано фіскальний видатковий касовий чек від 22.12.2018, згідно якого було проведено операцію з видачі кредитних коштів позивачеві (а.с. 112). За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновки суду: На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження обставин, на які вона посилається в своїй позовній заяві. Таким чином не доведено свої позовні вимоги. Оскільки суд за наявними в матеріалах справи доказами не встановив підстав для визнання оспорюваного кредитного договору недійсним, відсутні підстави для задоволення позову, і суд відмовляє у його задоволенні в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору компенсується за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від їх сплати відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» і відсутні особи, які їх понесли. На підстві наведеного та

Outcome: dismissed