Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Моторне (транспортне) страхового бюро України звернулося з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] суму сплаченого відшкодування в розмірі 15314 грн. 69 коп., суму сплачених витрат на встановлення розміру збитку в розмірі 1600,00 грн. та витрати на оплату судового збору у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування\~позову позивач\~зазначав,\~що 24\~жовтня 2019\~року у\~м.Харкові\~мала місце\~дорожньо-транспортна\~пригода за\~участю автомобіля\~«DAIMLER\~BENZ»\~реєстраційний номерний\~знак [NUMBER] \~під керуванням\~ [PERSON] та\~автомобіля «NISSAN»\~реєстраційний номерний\~знак [NUMBER] \~під керуванням\~ [PERSON] .\~Внаслідок ДТП\~автомобілі отримали\~пошкодження,\~а їх\~власники зазнали\~матеріальних збитків.\~Постановою Фрунзенського\~районного суду\~м.\~ Харкова\~від 28.11.2019\~року,\~винним у\~вищевказаній ДТП\~визнаний [PERSON] .\~На дату\~скоєння цієї\~пригоди транспортний\~засіб «DAIMLER\~BENZ»\~реєстраційний номерний\~знак [NUMBER] \~не був\~забезпечений полісом\~обов`язкового страхування\~цивільно-\~правової відповідальності.\~Заподіяна Відповідачем\~шкода,\~яка виникла\~внаслідок ДТП,\~не була\~відшкодована потерпілій\~особі.\~Власник пошкодженого\~автомобіля,\~ [PERSON] (транспортний\~засіб зебезпечений\~за полісом\~А04197720),\~з метою\~отримання відшкодування\~24\~жовтня 2019\~року звернулася\~до МТСБУ\~із відповідною\~заявою про\~виплату відшкодування.\~Згідно ст.\~22\~Закону,\~МТСБУ відшкодовує\~у встановленому\~Законом порядку\~оцінену шкоду,\~яка була\~заподіяна життю,\~здоров`ю та\~майну третіх\~осіб під\~час ДТП.\~Відповідно до\~Звіту №53982\~оцінювачем була\~визначена вартість\~відновлювального ремонту\~(з\~урахуванням зносу)\~ТЗ «NISSAN»\~реєстраційний номерний\~знак [NUMBER] ,\~яка склала\~17040,67\~грн. Сума регламентної виплати МСТБУ зменшена на 1725,98 грн.(відраховано суму ПДВ) и складає 15314,69 грн. Випадки і підстави відрахування суми ПДВ передбачені Законом. Згідно положень Закону (п.36.2 ст.36), якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання МТСБУ документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Потерпілою ж стороною доказів відновлення транспортного засобу на СТО, яка є платником податку на додану вартість, в МТСБУ не надано. Крім того позивач вказує, що виконання вказаних робіт є платними та оплачуються замовником, що МТСБУ визначається як наслідок шкоди, завданої особою, винною у ДТП. Згідно п. 41.4 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного Фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин події, за якими може бути проведена регламентна виплата. Тому, для огляду пошкодженого майна, встановлення розміру збитку та збору документів, МТСБУ 01.10.2019 року надало доручення по справі № 64034 ПАТ «СК «Країна». Згідно платіжного доручення №1476911 від 30.03.2020 року МТСБУ сплатило ПАТ «СК «Країна» грошові кошти у сумі 1600,00 грн. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Позивачем направлявся лист про досудове врегулювання спору, яке залишено ним без уваги. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що в ДТП він не винен, оскільки має 60 років водійського стажу. Він заїжджав в свій гараж № 1 та не вимикаючи двигун почав виїжджати заднім ходом, при цьому ніяких автомобілів не було, за секунду після чого відчув удар, та виявив, що відбулося зіткнення з автомобілем. Також зазначив, що постанову суду від 28.11.2019 він не оскарджував, але під час розгляду адміністративного матеріалу заперечував свою вину. Крім того вказав, що у нього не має майна та доходів, тому він не має можливості сплачувати вказану суму. Просив в задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. З огляду на вказані норми закону позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що надані підприємствами - виробниками/виконавцями житлово-комунальних послуг відомості про заборгованість є неправомірними , які порушують, не визнають або оспорюють охоронювані законом його цивільні права. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ході судового розгляду встановлено, що 24.10.2019 року о 15 год. 00 хв., [PERSON] керуючи автомобілем марки «Daimler-Benz», державний номерний знак [NUMBER] , по вул. Балканській, буд. 13-А в. м. Харкові, на порушення п. 10.9 ПДР України, під час руху заднім ходом не впевнився в тому, що це буде безпечно та що він не створить перешкоду іншим учасникам руху, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Nissan Rogue», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що зупинився позаду. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальну шкоду. Вказаними діями [PERSON] порушив п.10.9 ПДР України. Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова (справа 645/7134/19) від 28 листопада 2019 року встановлено, що зазначена ДТП сталася з вини водія [PERSON] , якого визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У відповідності до ч.4, ч.5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній справі або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, проте, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Позивач сплатив на користь потерпілої особи страхове відшкодування у сумі 15314 грн. 69 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням №849989 від 30.01.2020 року. Крім того, позивачем були понесені витрати на встановлення розміру збитку та збору документів в загальному розмірі 1600 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1476911 від 30.03.2020 року. Відповідно до ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.39 ч.2.1. Закону)». Відповідно до ст.41 п.41.1 п.п. «а» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність. Відповідно до ст.1.6. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Таким чином, відповідач на момент ДТП не виконав вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» та не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, у зв`язку з чим потерпілий звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально. Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону N 1961-IV, для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. У заяві про виплату страхового відшкодування має міститися: а) найменування страховика, до якого подається заява, або МТСБУ; б) назва (для юридичної особи), прізвище, ім`я, по батькові (для фізичної особи) заявника, його місцезнаходження або місце проживання; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування завданих збитків, г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована та потерпілих; ґ) обставини, якими заявник обґрунтовує свою вимогу, та докази, що підтверджують її відповідно до законодавства; д) розмір шкоди; е) підпис заявника і дата подання заяви. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фізичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з пунктом 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Крім того положенням п.40.3 ст.40 Закону передбачено право МТСБУ залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитку у випадках, визначених у ст.41 Закону. Таким чином, обов`язковою умовою прийняття МТСБУ рішення про здійснення регламентної виплати на користь потерпілої особи є залучення відповідного експерта для встановлення розміру збитку. Виконання вказаних робіт є платними та оплачуються замовником, що МТСБУ визначається як наслідок шкоди, завданої особою, винною у ДТП. Згідно п. 41.4 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного Фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин події, за якими може бути проведена регламентна виплата. Тому, для огляду пошкодженого майна, встановлення розміру збитку та збору документів, МТСБУ 01.10.2019 року надало доручення по справі №64034 ПАТ «СК «Країна». Згідно платіжного доручення №1476911 від 30.03.2020 року МТСБУ сплатило ПАТ «СК «Країна» (за послуги по врегулюванню події по справі №64034) грошові кошти у сумі 1600,00 грн. Таким чином, фактичні витрати позивача, пов`язані зі страховим випадком складають 15314 грн. 69 коп. та 1600,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved