Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних скоєним злочином та пояснив, що вироком Криничанського районного суду від 20 квітня 2012 року [PERSON] та [PERSON] визнані винними у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч. 2 ст. 366 КК України, в результаті чого їм призначене покарання у виді 5 та 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з господарською діяльністю строком на три роки та два роки. Загальна сума збитків складає 92 733, 00 гривень. До сьогодні завдані збитки відповідачі не відшкодували, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно на користь держави 92 733 00, 00 гривень у рахунок відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди. Представник Аульської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області - позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнають, просять у задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] розбіжності у висновках судових експертиз пояснив наданням різних актів приймання виконаних підрядних робіт. Заслухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що вироком Криничанського районного суду від 20 квітня 2012 року [PERSON] та [PERSON] визнано винними в тому, що у період з 03 грудня 2007 року по 10 липня 2009 року між Аульською селищною радою в особі голови [PERSON] та товариства з обмеженою відповідальністю „Наш час" в особі [PERSON] було укладено декілька договорів на виконання робіт, предметом яких був капітальний ремонт адмінбудівлі Аульської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області. Однак, під час проведення ревізії щодо виконання бюджету, збереження, використання грошових коштів і матеріальних ресурсів у Аульській селищній раді контрольно-ревізійним відділом встановлено завищення вартості виконаних підрядних робіт, вказаних в Актах приймання виконаних підрядних робіт. У результаті чого [PERSON] був засуджений за ч.2 ст.364, ч. 2 ст. 366 КК України за сукупністю злочинів у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з господарською діяльністю строком три роки. [PERSON] - за ч.2 ст.364, ч. 2 ст. 366 КК України за сукупністю злочинів у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з господарською діяльністю строком 2роки. Вирок Криничанського районного суду від 20 квітня 2012 року набрав законної сили, таким чином, [PERSON] та [PERSON] своїми діями заподіяли істотну шкоду державі. Відповідно до положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України звільняються від доказування особи у разі коли є вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, який є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, тому суд, з урахуванням того, що матеріальна шкода пов'язана з неправомірними діями особи, яка її завдала, вважає доказаним факт заподіяння її відповідачем. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну підприємству, організації, установі внаслідок порушення, покладених на них трудових обов'язків. Стаття 134 цього кодексу вказує на те, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, тому [PERSON], який завдав шкоди підприємству при виконанні трудових обов'язків, будучи головою Аульської селищної ради, повинен нести відповідальність за завдану шкоду на підставі ст.ст. 130, 134 КЗпП України. Покази свідка [PERSON] не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки доказами по справі можуть бути лише ті, які обґрунтовуються матеріалами, наданими в межах судового засідання, як по цивільній, так і по кримінальній справах з дотриманням вимог ст. 57 ЦПК України. Суд не має інформації щодо вказаних свідком актів приймання виконаних підрядних робіт, так як вони встановлені не в порядку ст.57 ЦПК України, і, тому не можуть бути допущенніі як докази згідно ст.59 ЦПК України. Враховуючи викладене, у відповідності до вищезазначених норм цивільного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Згідно ч. 2 т. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved