Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус [PERSON] про встановлення права власності на спадщину. Вимоги заявленого позову мотивовано тим, що 24 червня 2017 року померла баба позивача - [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в смт.Королево по вул.Молодіжна,23. Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 15.02.2018 року №122 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в смт.Королево по вул.Молодіжна, 23 рахується за [PERSON] Письмового розпорядження на випадок своєї смерті нею зроблено не було. Крім позивача, спадкоємцями щодо померлої є його мати (дочка померлої) - [PERSON] та рідний брат позивача - [PERSON]. Спадщину за [PERSON] прийнято позивачем, оскільки своєчасно у встановлений законом строк подано приватному нотаріусу [PERSON] заяву на прийняття спадщини за померлою. Мати позивача- відповідачка [PERSON] та брат позивача відповідач [PERSON] від спадщини відмовилися в користь позивача. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок з надвірними будівлями в смт.Королево по вул.Молодіжна, №23 позивачу було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючого документу та рекомендовано звернутися до суду . Таким чином, не дивлячись на той факт, що позивач фактично прийняв спадщину, однак у зв'язку з відмовою її нотаріального оформлення, позивач [PERSON] не в змозі оформити своє право на спадщину. Позивач [PERSON], про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений своєчасно, в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що вимоги позову підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлені своєчасно, в судове засідання не зявилися, однак до суду подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення заявленого позову. Представник третьої особи-приватний нотаріус [PERSON], про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлена своєчасно, в судове засідання не зявилася. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При здійсненні правосуддя (ст.5 ЦПК) суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В судовому засіданні встановлено, що 24 червня 2017 року померла баба позивача - [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в смт.Королево по вул.Молодіжна,23. Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 15.02.2018 року №122 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в смт.Королево по вул.Молодіжна, 23 рахується за [PERSON] Письмового розпорядження на випадок своєї смерті нею зроблено не було. Крім позивача, спадкоємцями щодо померлої є його мати (дочка померлої) - [PERSON] та рідний брат позивача - [PERSON]. Спадщину за [PERSON] прийнято позивачем, оскільки своєчасно у встановлений законом строк подано приватному нотаріусу [PERSON] заяву на прийняття спадщини за померлою. Мати позивача- відповідачка [PERSON] та брат позивача відповідач [PERSON] від спадщини відмовилися в користь позивача. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок з надвірними будівлями в смт.Королево по вул.Молодіжна, №23 позивачу було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючого документу та рекомендовано звернутися до суду . Таким чином, не дивлячись на той факт, що позивач фактично прийняв спадщину, однак у зв'язку з відмовою її нотаріального оформлення, позивач [PERSON] не в змозі оформити своє право на спадщину. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності. Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-137цс13 від 18 грудня 2013 року, якає обов'язковою для всіх судів України, на той час питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Як визначено ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.392 ЦК України «власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності». Згідно ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно вимог ч.І ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті спадкодавця. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Outcome: approved