Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Заявник просить суд ухвалити рішення, згідно якому встановити факт смерті її чоловіка [PERSON], який помер 14 січня 2017 року в м. Красний Луч Луганської області, посилаючись на те, що її взято на облік внутрішньо переміщеної особи.Її чоловік помер 14 січня 2017 року в м. Красний Луч, про що було видано свідоцтво про смерть відділом записів цивільного стану Краснолучського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки за актовим записом № 125.16.01.2017 року ГУ Кр ЦТМЮ « Княгинінська» ЛНР за № 23 було видане лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] внаслідок атеросклероза судин головного мозку. Вказані документи (лікарське свідоцтво про смерть та фельдшерська довідка про смерть) у випадку, якщо смерть настала на території України, подаються за формою, що затверджена Міністерством охорони здоров'я України. Тому вона, звернулась до Дергачівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області для отримання свідоцтва про смерть, однак, 01.03.2017 року їй видали відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки нею не підтверджено факт смерті [PERSON] та нею пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився,причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заявник у судове засідання не зявилася, в наданій заяві просить справу розглядати за її відсутності, заяву підтримує. Суд, вивчивши надані докази, вважає, що заява обгрунтована та підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 23.08.1974 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження виданого Ворошиловградським відділом РАЦС м. Красний Луч, актовий запис №718. [PERSON] помер 14.01.2017, про що мається свідоцтво про смерть, яке видане 18.01.2017 відділом записів цивільного стану Краснолучського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки за актовим записом № 125 та копія довідки лікарського свідоцтва про смерть №23, виданої 16.01.2017. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 1\~ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» від 15 квітня 2014 року, сухопутна територія Автономної Республіки Крим визначається тимчасово окупованою територією. Як передбачено ч. 1\~ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч. ч. 2, 3\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.2 ст.234 ЦПК України в окремому провадженні суд, зокрема, розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути визнані факти, що призводять до виникнення, зміни чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Згідно ч.1 ст.2571 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, яка викладена у висновках ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «laizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих та такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а де становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, якемає встановлення факту народження або смерті особи: для реалізаціїмайнових та особистих немайновнх прав заявників, рішення суду у такійкатегорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Відповідно до ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 09.09.2011 року), підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. 01.03.2017 Дергачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], який помер 14.01.2017. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Оскільки реєстрація смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт смерті громадянина [PERSON], який помер 14 січня 2017 року. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до частин 4,5 ст.2571 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи". Свідоцтво про смерть, виданого 18.01.2017 року відділом записів цивільного стану Краснолучського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки за актовим записом № 125, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, як виняток суд бере до уваги та оцінює його разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку. Таким чином, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки є законні підстави. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність підстав для встановлення факту смерті [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Outcome: approved