Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою в якій просить встановити факт, що має юридичне значення від якого залежить виникнення майнових прав, а саме постійного проживання з померлою [PERSON] , з січня 2006 року по день її смерті у [ADDRESS] . На обґрунтування заяви вказала, що померла [INFO] [PERSON] була її сестрою. Після її смерті відкрилась спадщина у виді права на земельну ділянку площею 1,90 га. Сестра усе своє життя проживала із [PERSON] , дітей вона не мала. Однак в силу того, що сестра потребувала сторонньої допомоги в січні 2006 року вона забрала її до себе, де вона проживала до дня смерті, тому вважає себе такою, що прийняла спадщину в силу вимог статті 1268 ЦК України. Будучи спадкоємцем за законом, заявниця вирішила реалізувати свої спадкові права та звернулася до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, проте їй було відмовлено по причині неможливості довести факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ухвалою суду від 17 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження, задоволено клопотання заявника про витребування у приватного нотаріуса Новоушицького нотаріального округу Поліховської Л.В. копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Заінтересована особа - Новоушицька селищна рада, Хмельницької області надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника та не заперечення проти заяви. Заявниця та її представник у судовому засіданні заяву підтримали з викладених у ній підстав. Суд, заслухавши заявницю, її представника, показання свідків, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.7). Заявниця є рідною сестрою [PERSON] , що підтверджується копією рішення Новоушицького районного суду від 23 вересня 2015 року (а.с.9). Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 12 листопада 2004 року, [PERSON] належало право на земельну ділянку, площею 1,90 га на території Вахновецької сільської ради (а.с.8). Заявниці відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку із неможливістю встановити факт спільного проживання разом на момент відкриття спадщини (а.с.13). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена, про що зазначено у відповіді приватного нотаріуса Поліховської Л.В. від 18 лютого 2020 року (а.с. 27-28). Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною першою статті 29 ЦК (в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини), є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Відповідно до частини десятої статті 6 того ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п.3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22.02.2012 року № 296/5 у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Суд вважає, що доводи заявниці про те, що спадкодавець [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала за її місцем проживання у [ADDRESS] не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні з огляду на таке. Місцем проживання заявниці [PERSON] є [ADDRESS] . Місцем проживання та реєстрації спадкодавця [PERSON] на день смерті [INFO] є [ADDRESS] , про що свідчить довідка № 77 від 12 березня 2015 року, видана Вахновецькою сільською радою (а.с.10). Випискою з погосподарської книги Із довідки № 78 від 12 березня 2015 року, суд встановив, що [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , як член сім`ї, разом із нею проживав голова домогосподарства [PERSON] , який [INFO] (а.с.12). З показань свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та жінка. Саме [PERSON] отримував допомогу на поховання у зв`язку зі смертю [PERSON] у травні 2006 року, про що свідчить відповідь Головного управління ПФУ в Хмельницькій області (а.с.45). Згідно з довідкою Вахновецької сільської ради від 12 червня 2020 року рада не володіє інформацією про фактичне місце проживання [PERSON] з 01.01.2006 року до дня її смерті. Таким чином наявні у справі докази не дають можливості суду встановити факт постійного проживання [PERSON] із [PERSON] на час відкриття спадщини. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що спадкодавець [PERSON] проживала разом із заявницею на час її смерті у зв`язку із хворобою останньої суд оцінює критично, оскільки такі показання суперечать іншим доказам у справі. Водночас заявниця не надала суду доказів важкої хвороби спадкодавця [PERSON] та необхідності останньої у сторонньому догляді, на що вона посилалась у заяві та у судовому засіданні. Також суд не бере до уваги довідку за № 493 від 29 серпня 2018 року, видану Новоушицькою селищною радою (а.с.11), оскільки така сформована на свідченнях свідків. Тому суд вважає, що заявниця не надала суду належних, достатніх та достовірних доказів, які в своїй сукупності дали б змогу дійти до висновку про наявність обставин справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем необхідно відмовити. Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed