Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, мотивуючи тим, що 07.02.2017 року відповідачем отримано у позику від [PERSON] грошову суму у розмірі 1 120 000,00 грн. та 29.03.2017 року на суму 688 500,00 грн. із строком повернення 01.12.2017 року, що підтверджується розписками. Зобов`язання з повернення позики відповідачем не виконано. 23.11.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення прав вимоги за зазначеними договорами позики. [PERSON] суму боргу [PERSON] не повернув, тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договорами позики у розмірі 1 808 500,00 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення зачоного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, своїм правом подати відзив не скористався. Враховуючи відсутність заперечень від позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі. Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07.02.2017 року [PERSON] отримав від [PERSON] в борг 1 120 000,00 грн. (один мільйон двісті тисяч гривень), що еквівалентно 40 000,00 доларів США, які зобов`язався повернути у повному обсязі до 01.12.2017 року. Вказані обставини підтверджуються розпискою (а.с.37). 29.03.2017 року [PERSON] отримав від [PERSON] в борг 688 500,00 грн. (шістсот вісімдесят вісім тисяч п"ятсот гривень), що еквівалентно 25 500,00 доларів США, які зобов`язався повернути у повному обсязі до 01.12.2017 року, що підтверджується розпискою (а.с.38). Позичені грошові кошти позичальник [PERSON] позикодавцю не повернув. 23.11.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги, за змістом якого до [PERSON] перейшло право вимоги до [PERSON] за договорами позики від 07.02.2017 року та 29.03.2017 року. Позивач направив відповідачу вимогу про повернення боргу новому кредитору, однак вона залишилась без задоволення. Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Аналогічний висновок підтриманий ВСУ і у постанові від 13.12.2017р. (справа №309/3458/14-ц). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. На підставі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Передання права вимоги (цесія) є заміною кредитора в зобов`язанні шляхом передання ним своїх прав іншій особі за правочином (ч. 1 ст. 512 ЦК України). Внаслідок вчинення правочину новий кредитор отримує всі права первісного кредитора за зобов`язаннями, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Договір відступлення права вимоги укладається в такій самій формі, що й договір, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Позивач [PERSON] на підтвердження заявлених вимог надав суду оригінали розписок написаних відповідачем та договір про відступлення права вимоги. Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження виконання взятих на себе зобов`язань з повернення отриманих у позику грошових коштів. Враховуючи встановлені обставини та наведені вимоги закону позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 9605,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved