Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 09.07.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2633-0708-45-007, згідно з умовами якого позивач надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 34 000,00 дол.США з розрахунку 11,9% річних за користування кредитом на строк з 09.07.2008 року до 09.07.2038 року; умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами. Банк свої зобов»язання за кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та в строки передбачені кредитним договором. Поручителем за виконання обовьязків позичальника виступив [PERSON] відповідно до договору від 09.07.2008 р. 25.05.2012 року між Публічним Акціонерним товариством «Сведбанк» та Відкритим акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ВАТ «Сведбанк» передає /відступає ПАТ «Дельта банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта банк» змінює ВАТ «Свед банк»" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов»язаннях, а внаслідок передачі від ВАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта банк» переходить/ відступається право вимоги (замість ВАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов»язків за кредитними та забезпечувальними договорами. У звязку з тим, що боржник порушив умови повернення кредиту, станом на 28.07.2015 року виникла прострочена заборгованість на загальну суму 703 233,79 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом 610 660,25грн., суми заборгованості за відсотками 92 573,54 грн. 09 лютого 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, розглянувши дану цивільну справу, заочним рішенням задовольнив позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та стягнув з [PERSON] 703233,79 грн. заборгованості та 10548,50 грн. судового збору. У встановлений законом строк [PERSON] подав заяву про перегляд заочного рішення, мотивуючи тим, що договір купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 р. не містить основних даних щодо предмету правочину, прав і обовязків сторін та істотних умов. Окрім того, передбачена п.9 Кредитного договору вимога про дострокове повернення кредиту позичальнику банком не направлялась, а направлялась лише вимога сплатити прострочену (поточну) заборгованість в сумі 5206,65 доларів США. Окрім того, 17.11.2015 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області відкрито провадження за позовом ПАТ "Дельта-Банк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, який розглядається, тобто, позивач намагається отримати заборгованість у подвійному розмірі. Окрім того, умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами, однак, усупереч положенням ч.4 ст.559 ЦК України, заява до нього як поручителя заявлена не протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням, а після спливу одного року та чотирьох місяців. Оскільки ці обставини не були взяті судом до уваги, а відповідач не був належно повідомлений про місце та час розгляду справи, ухвалою від 06.06.2016 р. суд скасував заочне рішення та продовжив розгляд справи у звичайному порядку. У судове засідання сторони не прибули, про місце та час розгляду справи повідомлені належно, позивач подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позов підтримав, відповідач причину неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не грунтується на законі, оскільки суперечить правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України у справі №6-53цс14 від 17.09.2014 р., згідно з якою виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). Так, останній платіж було здійснено 10.04.2014 р., а позов подано 31.08.2015 р. Згідно з ч.1 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки позивач своїх вимог до поручителя не довів, суд відмовляє у позові. На підставі зазначеного,

Outcome: dismissed