Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

В листопаді 2017 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд надати їй дозвіл на оформлення та отримання паспорта для виїзду за кордон [PERSON], [INFO], без письмової згоди батька [PERSON]; надати дозвіл для виїзду з України до Республіки Білорусь з 01 лютого по 31 березня 2018 року [PERSON], [INFO], без письмової згоди та супроводу батька [PERSON]; стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. В березні 2018 року уточнила позовні вимоги в частині виїзду дитини за кордон, а саме просила суд надати дозвіл для виїзду з України до Російської Федерації з 01 червня по 31 серпня 2018 року [PERSON], [INFO], без письмової згоди та супроводу батька [PERSON] В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 20.02.2009 року по 13.08.2014 року. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею з 2010 року. На її звернення до батька дитини про надання дозволу на оформлення закордонного паспорта та виїзду доньки за кордон, останній відмовився, а тому вона вимушена звернутися до суду з вказаною позовною заявою. У судове засідання позивачка не з'явилася попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що в матеріалах справи є повідомлення, про причини своєї неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла 16 років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України, а фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно до „Правил перетинання державного кордону громадянами України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року № 57, перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів), піклувальників (далі-батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.» Як вбачається з положень ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір міст проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до положень ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянами України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ (на далі „Закон"), за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Документами, що надають право на виїзд з України і виїзду в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Положення ст. 4 Закону передбачають, що оформлення проїзного документу дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно до п.18 «Правил оформлення видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» (в редакції затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року №380), оформлення проїзного документу здійснюється на підставі згоди батьків, а у разу, коли вони перебувають у шлюбі між собою, за наявності заперечень одного з батьків, документ може бути оформлений на підставі рішення суду. Відповідно до „Конвенції про права дитини", прийнятої ООН 20.11.1989 року та ратифікованою Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.1991 рок, у в усіх діях щодо дітей незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Положення ч.7 ст.7, ч.2 ст.155 СК України зазначають, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до Свідоцтва народження серії І-ОК № 157704 від 19 липня 2010 року виданого виконкомом Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 69, у сторін по справі 09 липня 2010 року народилась донька [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 серпня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 8). Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, позивачка 15 липня 2016 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 9). Згідно Довідки №353 від 24.10.2017 року [PERSON] дійсно навчається в середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №4 м. Сєвєродонецька в 1 -А класі (а.с. 12). Відповідач надавав нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд його доньки [PERSON] у 2012-2016 роках (а.с. 14-18). Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу оформлення паспорта для виїзду за кордон та на виїзд малолітньої [PERSON] за кордон до Російської Федерації з 01 червня по 31 серпня 2018 року без згоди (дозволу) та супроводу батька.

Outcome: approved