Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 19 вересня 2019 року звернулась в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, стягнення утримання на користь дружини до досягнення дитиною трьох років. Свою позовну заяву обґрунтовувала тим, що в 2015 році було зареєстровано шлюб з відповідачем, мають доньку [PERSON] , [INFO] . Вказувала, що з січня 2019 року проживають окремо, шлюб розірвано, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. В поданій до суду позовній заяві просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Також просила стягнути з відповідача на її користь утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19 вересня 2019 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] 11 жовтня 2019 року подав до суду заяву про розгляд справи в судовому засіданні. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16 жовтня 2019 року клопотання [PERSON] про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін залишено без задоволення. 16 жовтня 2019 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що має середньомісячну заробітну плату в розмірі 16072 грн, при стягненні з нього 1/4 частини всіх видів заробітку практично самостійно буде утримувати дитину, тому вважає, що доцільним буде стягнення аліментів в розмірі 15 % від доходу. Утримання на користь дружини просить визначити в розмірі 10 % всіх видів заробітку. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 25 липня 2015 року зареєстрували шлюб. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04.04.2019 в справі № 552/1469/19, яке вступило в законну силу, шлюб між сторонами розірвано. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Статтею 183 СК України передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Як вбачається з наданого до суду відповідачем відзиву на позовну заяву, [PERSON] є працездатною особою та має стабільний заробіток. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів та одержувача, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , 2017 року народження, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. Відповідно до норм ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Твердження позивача в поданому до суду відзиву на позовну заяву про те, що визначення розміру аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку суперечить обов`язку обох батьків утримувати дитину не ґрунтується на нормах законодавства. Статтею 91 СК України передбачено, що якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, тривалий час проживали однією сім`єю, той із них, хто став непрацездатним під час спільного проживання, має право на утримання відповідно до статті 76 цього Кодексу. Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Частинами 2-4 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. В добровільному порядку [PERSON] матеріальну допомогу дружині, з якою проживає дитина, не надає. Можливість надання відповідачем матеріальної допомоги не оспорюється ним в поданому до суду відзиву на позовну заяву, але просить суд визначити розмір такої допомоги як 10 % від заробітку, вказуючи на наявний у дружини дохід у сфері надання послуг з кулінарної випічки. Разом з тим, норми ст. 84 СК України передбачають право на утримання дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. При визначенні розміру утримання на користь дружини, з якою проживає дитини, судом враховується матеріальне становище відповідача [PERSON] , який має стабільний заробіток. Судом враховується та обставина, що розмір утримання має бути необхідним та достатнім. Тому суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною 3-х років. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині вимог про стягнення утримання до досягнення дитиною трьох років підлягають частковому задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави за розгляд справи в суді в розмірі 1536,80 грн (768,40 грн + 768,40 грн).

Outcome: partial