Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась з даною заявою до суду, в якій зазначила, що. Відповідно до документу, що посвідчує особу заявника ( паспорт громадянина України серії [NUMBER], виданий Станично- Луганським РВ УМВС України в Луганській області 21.05.1997 року), написання прізвища заявника здійснюється через «и» - [PERSON]. В той же час, при складанні державного акту на право приватної власності на землю від 24 червня 1999 року, виданого Талівською сільською Радою народних депутатів та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 73, заявник якого є власником земельної ділянки площею 13,9432 га для ведення сільськогосподарського виробництва на території Талівської сільської ради, була допущена помилка в написанні прізвища заявника та було зазначено, що вищезазначена земельна ділянка належить [PERSON]. Внаслідок такої помилки на даний час виникли певні неузгодженості між документом, що посвідчує особу заявника (паспортом) та вищезгаданим правовстановлюючим документом на об'єкт нерухомого майна, що призводить до порушення майнових прав заявника. Рахує, що різниця у написанні прізвища власника, є наслідком довільного перекладу прізвища заявника з російської на українську мову особою, яка заповнювала та видавала документ (державний акт на право приватної власності на землю) українською мовою. Тому вона вимушена звертатись до суду і просить суд встановити факт належності заявнику [PERSON] [INFO] , ідентифікаційни номер [NUMBER], паспорт громадянина України серії [NUMBER], виданий Станично- Луганським РВ УМВС України в Луганській області 21 травня 1997 року, державного акту на право приватної власності на землю від 24 червня 1999 року, виданого Талівською сільською Радою народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 73. В судове засідання заявник [PERSON] та представник заявника не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, просить задовольнити заявлені вимоги. (а.с.16). Згідно поданої заяви сільського голови Талівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області просить суд розгляд справи провести без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі.(а.с.18). Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, відповідно до ст.293 ЦПК України, п.п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року„Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"(з наступними змінами),окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. За правилами п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові,місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв'язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Так, як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення IV сесії 23 скликання Таловської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області від 12 листопада 1998 року №4/1 [PERSON] був виданий державний акт на право власності на землю серії [NUMBER], що був зареєстрований 24.06.1999 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 73. Проте, обумовлений правовстановлюючий документ містить помилку в написанні прізвища власника даної земельної ділянки («[PERSON]» замість вірного «[PERSON]»). Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо. Згідно листа сільського голови Талівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області [PERSON] стосовно виправлень у державному акті була надана відмова та рекомендація звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу (а.с.7). Вказане свідчить про відсутність об'єктивної можливості приведення оспорюваного документа у відповідність до вимог закону. В той же час факт належності [PERSON] державного акта на право власності на земельну ділянку, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів ( а.с.5,6). Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власника майна, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved