Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяна Леонідівна про захист прав споживача шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивач посилався на те, що 15.05.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною було вчинено виконавчий напис № 3883 про стягнення з позивача, який є боржником за кредитним договором № 200709027701 від 12.09.2016 року, укладеним із ПАТ „ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", у зв`язку із допущенням прострочення платежів стягнуто заборгованість за період з 26 квітня 2017 року по 26 квітня 2018 року; сума заборгованості складає 25 877,10 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 015, 41 грн., прострочена заборгованість за комісією - 300,00 грн., прострочена заборгованість за процентами - 7 906, 40 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту - 11 840,81 грн., строкова заборгованість за процентами - 814,48 грн., плата за вчинення виконавчого напису - 430,00 грн. 28.06.2018 року на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяною Леонідівною було відкрито виконавче провадження № 56674825. Про відкриття вказаного виконавчого провадження позивачу стало відомо лише 14.08.2019 з Єдиного реєстру боржників, і як наслідок, стало відомо про існування заборгованості перед банком та про вчинення оскаржуваного виконавчого напису. До цього жодних документів стосовно заборгованості перед банком, стосовно напису нотаріуса та виконавчого провадження на адресу позивача не надходило. Копії документів позивач отримав від нотаріуса у відповідь на свій запит від 14.08.2019 року. Позивач вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса КМНО Хара Н.С. від 15.05.2018 № 3883 необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки не існувало заборгованості, яка стала підставою для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Так, у виконавчому написі зазначено, що заборгованість виникла на підставі кредитного договору № 200709027701 від 12.09.2016 року, укладеного з ПАТ „ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК". Дійсно такий договір укладався шляхом написання 12.09.2016 заяви № 200709027701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. У даній заяві обумовлювалось, що банк відкриває на ім`я позивача рахунок та надає кредитну картку з кредитним лімітом у 10 000,00 грн. зі строком дії такого ліміту до 09/2018. Таким чином, потрібно вважати, що строк дії кредитного договору становив 2 роки та закінчився 12.09.2018. Деякий час позивач користувався грошима банку, застосовуючи для цього пластикову, банківську картку, але 03.05.2017 року повністю погасив заборгованість по карті шляхом внесення 8 000 грн. готівкових коштів через касу банку у м. Дніпро, після чого вказану картку більше не використовував й відповідно не користувався кредитними коштами. Натомість, згідно із інформацією з кредитної історії позивача, яку було надано кредитором ПАТ „ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" та яка була облікована ТОВ „Українське бюро кредитних історій" у травні 2017 року заборгованість перед банком складала 15 983,05 грн., а станом на квітень 2018 - вже 25 577,10 грн. Таким чином, на момент вчинення напису не існувало взагалі заборгованості, про яку зазначається в оскаржуваному виконавчому написі. Позивач зазначає, що звертаючись із заявою про вчинення виконавчого напису від 26.04.2018, стягувач вказав неактуальні відомості стосовно боржника, зазначення яких було обов`язковим у виконавчому написі, а саме: відомості про місце проживання (місцезнаходження): м. Ковель, а не смт. Магдалинівка (з 16.11.2017), та місце роботи: з ПрАТ „ФАРЛЕП-ІНВЕСТ" позивач звільнився у листопаді 2017 року, а станом на 26.04.2018 взагалі не працював. Позивач посилається на те, що стягувач надав нотаріусу виписку з рахунка боржника, в якій не було зазначено строків погашення тих сум заборгованості, які підлягало стягнути, а також заявив до стягнення заборгованість, за якою вже сплинула спеціальна позовна давність (1 рік для штрафних санкцій). Виконавчий напис не підлягав вчиненню, оскільки станом на 15.05.2018 кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, вже не входили до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. За таких обставин, враховуючи наведене, позивач вважає, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І., вчинений відносно позивача на користь відповідача, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У встановлений судом строк від відповідача не надходив відзив на позовну заяву. Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву в якій прохала розглянути справу без її участі. Третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Т.Л. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 15.05.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною було вчинено виконавчий напис, у зв`язку із заборгованістю [PERSON] за кредитним договором № 200709027701 від 12.09.2016 року, на підставі якого стягнуто заборгованість за період з 26 квітня 2017 року по 26 квітня 2018 року в сумі 25 877,10 грн., за вчинення виконавчого напису нотаріусом - 430 грн. (а. с. 8). 28.06.2018 року року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л., на підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження № 56674825 (а. с.23). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. П. 3.5 Глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Розрахунок боргу, здійснений банком щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту та процентах (а. с. 18), який наданий нотаріусу не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Таким чином, документи, що подані нотаріусу не можливо вважати безспірними. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 569/8884/17. Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 р. № 296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Виходячи з вимог законодавства, виконавчий напис може бути виданий лише за умови, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості та за наявності доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. В документах наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису відсутні відомості про те, що АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, саме на адресу позивача, у зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». За таких обставин, суд вважає позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, який звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved