Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Чернянської сільської ради, [PERSON] про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Обгрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що 16.01.1979р., на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та [PERSON], він придбав та набув права власності на будинок [ADDRESS]), в тексті зазначеного договору вказано, що будинок розташований на присадибній ділянці розміром 700 кв.м. (0,07 га). Раніше, наказом по радгосп-заводу імені Шевченка від 10.01.1979 року № 47, в зв'язку із купівлею ним у гр.[PERSON] зазначеного вище будинку, радгосп-заводом позивачу було передано у постійне користування із земель [PERSON] 0,07 га земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], тобто, починаючи з 1979р., в його користуванні фактично перебувала земельна ділянка розміром 0,14 га за адресою: [ADDRESS] Крім того, з наказу по радгосп-заводу імені Шевченка №327 від 20 червня 1979 року вбачається, що за будинком, який він придбав від [PERSON] рахувалось 15 соток земельної ділянки, однак цим же наказом визначено 0,08 га спірної земельної ділянки передати в користування [PERSON] - матері [PERSON] Не дивлячись на це, факт володіння позивачем земельною ділянкою в розмірі 0,14 га за адресою [ADDRESS] підтверджується також обставинами, встановленими вироком Народного суду Виноградівського району від 17.09.1979р., згідно якого 0,07 га площі земельної ділянки, якою він фактично користувався, була засаджена кукурудзою і огороджена. З цього слідує, що на інших 0,07 га знаходився будинок, який він придбав від [PERSON] 16 січня 1979 року. Крім того, даним вироком зобов'язано громадянку [PERSON] відновити порушені нею межові огородження спірної земельної ділянки. Далі позивач вказує, що рішенням Чернянської сільської ради Виноградівського району від 12.09.1997р. йому передано у приватну власність для обслуговування житлового будинку і господарських будівель земельну ділянку розміром 0,07 га біля будинку і саме з цього часу він неодноразово звертався до Чернянської сільської ради з численними усними і письмовими зверненнями щодо збільшення земельної ділянки, наданої йому для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд до фактичних її розмірів, які перебували в його користуванні, тобто до 14 соток. Однак його звернення залишились без відповідного реагування, зокрема, Чернянською сільською радою (з мотивів спадкування [PERSON] після смерті матері [PERSON] належного їй майна) прийнято рішення (п.1.58) від 12.09.1997р. про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки розміром 0,08 га з цільовим призначенням «для ведення особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель» , однак прилеглою до його будинку спірною земельною ділянкою в розмірі 0,07 га позивач фактично й надалі продовжував користуватись. Наразі дана земельна ділянка вільна від забудови і насаджень, нею ніхто не користується і така продовжує пустувати. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги вказує, що у 2014р. з листа Чернянської сільської ради Виноградівського району, наданого на адвокатський запит, йому стало відомо про те, що 22.03.2005р. [PERSON] до сільради подано заяву про відмову від земельної ділянки розміром 0,08 га в користь відповідача [PERSON], а 16.03.2005 року або 16.05.2005 року (заява містить виправлення в даті подання) [PERSON] - про відмову від земельної ділянки розміром 0,07 га в [ADDRESS] в користь [PERSON], 28.03.2005р. [PERSON] до сільради подано заяву про виділення йому земельної ділянки площею 0,15 га за адресою [ADDRESS] для будівництва житлового будинку. На підставі цього Рішенням Чернянської сільської ради №172 від 12.05.2005р. (п.1.14) у [PERSON], мешканки [ADDRESS], вилучено земельну ділянку розміром 0,07 га по контуру [NUMBER], цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства» і переведено таку в землі запасу сільськогосподарського призначення сільської ради, Рішенням Чернянської сільської ради №174 від 12.05.2005р. у [PERSON] вилучено земельну ділянку розміром 0,08 га, розташовану в [ADDRESS] (без зазначення номера), цільове призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку», та переведено в землі запасу сільськогосподарського призначення сільської ради, цими рішеннями сільради передбачено проведення відповідних змін в земельно-кадастровій документації. Рішенням Чернянської сільської ради №175 від 12.05.2005р. [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку розміром 0,15 га з цільовим призначенням «для будівництва індивідуального житлового будинку», пунктом 3 вказаного рішення передбачено припинення права користування даною земельною ділянкою на підставі ст.141 ЗК України, у випадку, зокрема, її невикористання протягом двох років. З часу винесення вказаного рішення сільради, відповідач [PERSON], більш як два роки не користувався спірною земельною ділянкою, натомість, фактично, така і надалі продовжувала перебувати у користуванні позивача і використовувалась у відповідності до її цільового призначення - обслуговування мого житлового будинку та ведення підсобного господарства. Однак, не дивлячись на численні прохання позивача відповідач Чернянська сільська рада не прийняла рішення про припинення права користування [PERSON] спірною частиною земельної ділянки в зв'язку з її невикористанням більш як протягом двох років, а натомість рішенням №338 від 25.05.2010р. затвердила технічні документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку [PERSON] (мешканцю [ADDRESS]), за адресою [ADDRESS], в розмірі 0,1208 га. та було передано у приватну власність вказані земельні ділянки і постановлено видати Державний акт на право власності (п.2.2). Далі позивач вказує, що з листа Чернянської сільської ради від 25.07.2014р. № 02-12/220 вбачається, що Генплан розвитку села Черна виготовлено ще в 1970 році і зміни до нього не вносились з того часу, тільки в 2013р. сільрадою прийнято рішення про розробку детального плану центра села. При порівнянні плану земельної ділянки, зафіксованого в держакті про право власності на землю, виданому на ім'я [PERSON] і генпланів [ADDRESS] видно, що [PERSON] земельна ділянка площею 01208 га, за адресою: [ADDRESS], виділена та передана з порушенням генплану села. На підставі наведеного позивач вважає, що такими діями відповідача Чернянської сільської ради, під час винесення рішень 1997р., грубо порушено його право на одержання у приватну власність земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що була раніше йому надана та перебувала у його фактичному користуванні, в межах граничних розмірів, визначених у ст.67 ЗК України 1990р. (ст.ст.6, 17 ЗК України 1990 року) - в розмірі 0,14 га, за адресою [ADDRESS]. Крім іншого, вважає, що Чернянською сільською радою грубо порушено вимоги ст.30 ЗК України (1990 року), згідно якої при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Окрім вище викладеногого позивач важає, що рішенням Чернянської сільської ради №338 від 25.05.2010р. (п.п.1.2, 2.2) також грубо порушено його право на отримання земельної ділянки саме в розмірі 0,14 га, за адресою: [ADDRESS] Виноградівського району, оскільки відповідно до положень абзацу 3 п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 р. (далі - Постанова Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 р.), згідно якого «Рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою як повністю, так і частково, оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК перелік підстав для цього є вичерпним». Крім того, Чернянською сільською радою при прийнятті рішень 2005 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку [PERSON], та при прийнятті рішення 2010 року про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу у приватну власність [PERSON] було допущено ряд грубих порушень діючого земельного законодавства, зокрема, не враховано факт добросовісного, відкритого і безперервного користування позивачем земельною ділянкою площею 0,14 га за адресою [ADDRESS] Виноградівського району, протягом більш як 15 років, беззаперечно стверджується фактичними обставинами, встановленими ще судовим вироком 1979р. Чернянська сільська рада при прийнятті рішень 2005 та 2010 року проігнорувала той факт, що право власності на будинковолодіння [ADDRESS] ним набуто на підставі договору купівлі-продажу ще в 1979р. Дійсно, радгосп ім..Шевченка, який на той час розпоряджався даними землями, прийняв рішення про надання йому земельної ділянки розміром 0,07 га, а решту ділянки, яка рахувалась за даним дворогосподарством, розміром 0,08 га формально закріпив за [PERSON], матір'ю продавця, однак, нез'ясованим залишився той факт, чи дійсно після цього були внесені відповідні зміни в шнурові земельні книги (погосподарські книги) по с.Черна. Крім того, земельна ділянка розміром 0,14 га, а 0,07 га, і надалі продовжувала залишатись у його користуванні та володінні і використовував він її за цільовим призначенням протягом багатьох років. Того ж дня, 12.05.2005 року, без будь-яких проміжкових рішень та мотивації, сільрадою, всупереч вимог ст.20 ЗК України 2001 року приймається рішення про надання дозволу відповідачу [PERSON] на виготовлення технічної документації на земельну ділянку (а не проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, як це передбачено нормами ст.20 ЗК України 2001 року) для будівництва та обслуговування житлового будинку розміром 0,15 га, за адресою: [ADDRESS], а відтак позивач вважає, що є всі правові підстави для звернення до суду з позовом про визнання недійсним рішення Чернянської сільської ради №338 від 25.05.2010р. в частині затвердження [PERSON] технічної документації із землеустрою, передачі йому у приватну власність спірної земельної ділянки та видачі Державного акту про право приватної власності на землю, та про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я [PERSON] на підставі цього рішення. Позивач вважає, що строк звернення до Виноградівського районного суду з даним позовом ним не пропущено, оскільки про передачу у приватну власність спірної земельної ділянки відповідачу [PERSON] та видачу на його ім'я державного акту про право приватної власності на землю він дізнався тільки в 2014р. з відповідей сільської ради, отриманих на відповідні адвокатські запити. Крім того, при погодженні меж спірної земельної ділянки, він як суміжний землевласник, будь-яких документів не підписував і нічого не погоджував, тільки в 2014р. його дружина, після того, як це все з'ясувалось, повідомила про те, що коли приходили для погодження меж, його не було вдома, і вона, не розібравшись в ситуації, поставила в документах свій підпис замість нього, а відтак, на підставі наведеного позивач просить суд визнати недійсним та скасувати рішення 24 сесії п'ятого скликання Чернянської сільської ради Виноградівського району №338 від 25.05.2010р. «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо надання земельних ділянок у приватну власність» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку розміром 0,1208 га, розташованої в [ADDRESS], 89, громадянину [PERSON], мешканцю [ADDRESS] (п.п.1.2) та в частині передачі у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку розміром 0,1208 га, розташованої в [ADDRESS], громадянину [PERSON], мешканцю [ADDRESS] Виноградівського району (п.п.2.2), а також визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий [PERSON] на підставі Рішення 24 сесії п'ятого скликання Чернянської сільської ради Виноградівського району № 338 від 25.05.2010 року. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, наведених у позові, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Разом з тим, вважає, що в даному випадку позовна давність не пропущена, оскільки позивачу стало відомо про порушення його права лише у 2014р., а відтак перебіг позовної давності слід рахувати саме з цієї дати. Представник Чернянської сільської ради Виноградівського району в судове засідання не з»явився, проте 09.11.2016р. подав до суду заяву \\а.с.54\\, в якій просив справу розглянути по суті без його участі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог прозивача, посилаючись на те, що позов необґрунтований . Вказали, що позивач вже звертався до суду з адмінпозовом до Чернянської сільської ради, третя особа [PERSON] про визнання нечинним рішення сільської ради 15 сесії від 12.05.2005р. №175 та рішення 24 сесії 5-го скликання №338 від 25.05.2010р., і постановою Виноградівського районного суду від 23.01.2015р. у задоволенні даного позову було відмовлено, а відтак даний спір вже вирішувався між тими самими сторонами з тих же підстав, а тому в силу вимог ст.61 ч.3 ЦПК України ці обставини доказуванню не підлягають, позивач не навів жодного належного та достовірного доказу в підтвердження необхідності скасування державного акту на право власності на земельну ділянку відповідача. Окрім того, представник відповідача вказав, що позов до суду подано з пропущенням позовної давності, перебіг якої розпочався 05.05.2010р. - з дати винесення оскаржуваного рішення 24 сесії 5-го скликання №338 Чернянської сільської ради, а відтак на підставі ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України заявив клопотання про відмову у позові. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного. Згідно із ст.15 ЦПК України загальні суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи встановлено, що 16.01.1979р., на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між позивачем та [PERSON] \\а.с.32-34\\, він придбав та набув права власності на будинок [ADDRESS] в тексті зазначеного договору вказано, що будинок розташований на присадибній ділянці розміром 700 кв.м. (0,07 га). Рішенням Чернянської сільської ради Виноградівського району від 12.09.1997р. \\а.с.19\\ позивачу передано у приватну власність для обслуговування житлового будинку і господарських будівель земельну ділянку розміром 0,07 га біля будинку. Чернянською сільською радою (з мотивів спадкування [PERSON] після смерті матері [PERSON] належного їй майна) прийнято рішення (п.1.58) від 12.09.1997р. \\а.с.15\\ про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки розміром 0,08 га з цільовим призначенням «для ведення особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель». В подальшому 22.03.2005р. [PERSON] до сільради подав заяву про відмову від земельної ділянки розміром 0,08 га в користь відповідача [PERSON], а 16.03.2005 року або 16.05.2005р. [PERSON] - про відмову від земельної ділянки розміром 0,07 га в [ADDRESS] в користь [PERSON], 28.03.2005р. [PERSON] до сільради подано заяву про виділення йому земельної ділянки площею 0,15 га за адресою [ADDRESS] для будівництва житлового будинку. На підставі цього Рішенням Чернянської сільської ради №172 від 12.05.2005р. (п.1.14) у [PERSON], мешканки [ADDRESS] \\а.с.16\\, вилучено земельну ділянку розміром 0,07 га по контуру [NUMBER], цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства» і переведено таку в землі запасу сільськогосподарського призначення сільської ради, Рішенням Чернянської сільської ради №174 від 12.05.2005р. у [PERSON] вилучено земельну ділянку розміром 0,08 га, розташовану в [ADDRESS] (без зазначення номера), цільове призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку», та переведено в землі запасу сільськогосподарського призначення сільської ради, цими рішеннями сільради передбачено проведення відповідних змін в земельно-кадастровій документації і Рішенням Чернянської сільської ради №175 від 12.05.2005р. [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку розміром 0,15 га з цільовим призначенням «для будівництва індивідуального житлового будинку». Суд встановив, що відповідно до рішенням №338 від 25.05.2010р. Чернянська сільська рада затвердила технічну документацію із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку [PERSON] за адресою [ADDRESS], в розмірі 0,1208 га. та було передано у приватну власність вказані земельні ділянки і постановлено видати Державний акт на право власності (п.2.2). В судовому засіданні суд оглянув матеріали адміністративної справи №3499/15 за адміністративним позовом [PERSON] до Чернянської сільської ради, тертя особа [PERSON] про визнання нечинним рішення сільської ради 15 сесії від 12.05.2005р. №175 та рішення 24 сесії 5-го скликання №338 від 25.05.2010р., і постановою Виноградівського районного суду від 23.01.2015р. у задоволенні позову було відмовлено, а відтак суд вважає, що даний спір вже вирішувався між тими самими сторонами з тих же підстав, а тому в силу вимог ст.61 ч.3 ЦПК України ці обставини доказуванню не підлягають, Отже, оцінивши у відповідності до ст.212 ЦПК України належність, допустимість і достовірність кожного, наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, суд обгрунтовано дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Так, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що позов до суду подано позивачем з пропущенням строку позовної давності, оскільки перебіг такої розпочався 25.05.2010р. - з дати винесення відповідачем оскаржуваного рішення, та, відповідно не приймає доводи представника позивача про те, що початок перебігу позовної давності розпочався лише в 2014р. Зокрема, суд обґрунтовано не приймає такі доводи позивача, оскільки в матеріалах позову міститься Акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 11.02.2010р. \\а.с.58\\, з якого встановлено, що відповідачем [PERSON], в присутності представника землевпорядної організації та представників суміжних землекористувачів, в тому числі і відповідача [PERSON], що було засвідчено їх особистими підписами, було погоджено та проведено встановлення в натурі межі землекористування земельної ділянки по [ADDRESS] Між тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачем пред'явлено позов до відповідачів лише 29.09.2016р., хоча йому, як встановлено у суді, було відомо про його порушене право принаймні ще з часу встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки, тобто з 11.02.2010р. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). У відповідності зі ст.ст.10,11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. На момент звернення позивача до суду - 29.09.2016р. з даною позовною заявою пройшов термін більше шести років з моменту винесення сільською радою оскаржуваного рішення, тобто сплив строк позовної давності. Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Обставин, які б свідчили про зупинення, переривання або збільшення позовної давності у матеріалах справи не має, тому трирічний строк позовної давності закінчився мінімум - 25.05.2013р., а тому суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити із зазначених вимог. Відповідно до вимог ст.ст.257,261,267 ЦК України та

Outcome: dismissed