Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. В позові вказано, що 01.07.2011 року через систему інтернет-клієнт-банкінг відповідачка приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON], що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом складають Договір приєднання № IFH0AD40308514 від 01.07.2011 року та взяла на себе зобов'язання виконувати умови договору.Відповідно до укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 105575 грн. 44 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.06.2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 01.07.2011 року сторони уклали договір застави рухомого майна, згідно з яким відповідач надав у заставу автомобіль BMW, модель 735i, рік випуску - 2001, тип ТЗ - легковий седан-В, № кузова/шасі WBAGG41080DN65263, реєстраційний номер АТ4774ВВ, який належить відповідачці на праві власності. Взяті на себе зобов'язання по кредитному договору позивач виконав, надавши відповідачці кредит у розмірі 105575 грн. 44 коп. Свої зобов'язання за договором відповідачка належним чином не виконувала. Заборгованість відповідачки за кредитним договором за станом на 31.12.2014 року становить 74106 грн. 66 коп. В рахунок погашення вказаної заборгованості за кредитним договором просить вилучити у відповідачки та передатипозивачу предмет застави автомобіль BMW, модель 735i, рік випуску - 2001, тип ТЗ - легковий седан-В, № кузова/шасі WBAGG41080DN65263, реєстраційний номер АТ4774ВВ, який належить відповідачці на праві власності, а також комплект ключів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) вказаного автомобіля, звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, шляхом продажу позивачем вказаного автомобіля з укладенням від імені відповідачки договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, з наданням повноваженьна отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу і зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом встановлено наступні обставини. 01.07.2011 року через систему інтернет-клієнт-банкінг відповідачка приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON], що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом складають Договір приєднання № IFH0AD40308514 від 01.07.2011 року та взяла на себе зобов'язання виконувати умови договору.Відповідно до укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 105575 грн. 44 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.06.2014 року. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог законодавства. Згідно зі ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю таку ж суму грошей у термін і в порядку, передбаченими договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка свої зобов'язання за договором належним чином не виконувала. Заборгованість відповідачки за кредитним договором за станом на 31.12.2014 року становить 74106 грн. 66 коп. та складається із заборгованості за кредитом 65977 грн. 31 коп., заборгованості по процентах за користування кредитом 5693 грн. 42 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом 1479 грн. 60 коп., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 956 грн. 33 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № IFH0AD40308514 від 01.07.2011 року. В забезпечення виконання зобов'язань за договором № IFH0AD40308514 від 01.07.2011 року 01.07.2011 року сторони уклали договір застави рухомого майна, згідно з яким відповідач надав у заставу автомобіль BMW, модель 735i, рік випуску - 2001, тип ТЗ - легковий седан-В, № кузова/шасі WBAGG41080DN65263, реєстраційний номер АТ4774ВВ, який належить відповідачці на праві власності. Згідно зі ст.1 Закону України ,,Про заставу та статтею 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 19 Закону України „Про заставу" передбачає, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до частин 1, 6 ст. 20 Закону України „Про заставу заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Також, відповідно до ч.2 ст.28 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обмежень, якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обмежень, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Відповідно до п.2 ч.1 ст.26 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обмежень, обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. 04.12.2014 року позивач направляв відповідачці повідомлення, в якому була вказана сума заборгованості та роз'яснено наслідки її несплати. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №45916483 від 19.12.2014 року, який доданий до позовної заяви, зазначений вище автомобіль був зареєстрований як об'єкт обтяження 19.12.2014 року. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка не надала суду доказів на підтвердження належного виконання умов кредитного договору. Таким чином, позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому підлягає до задоволення. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 741 грн. 07 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved