Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Заступник прокурора м. Рівне звернувся до Рівненського міського суду з позовом в інтересах держави, в особі: відділу охорони здоров"я виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області - Центральної міської лікарні до [PERSON] про відшкодування шкоди внаслідок вчинення злочину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вироком Рівненського міського суду від 09.09.2013 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст.122 КК України. Так, 25 серпня 2012 року, приблизно в 19.00 годині [PERSON], будучи неподалік будинку № 42 по вул.Відінська в м.Рівне, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень під час словесного конфлікту з потерпілим [PERSON], умисно наніс кулаком правої руки удар в підборіддя, від чого останній упав на асфальтну поверхню та отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з явищами забою головного мозку середнього ступеня, саден в ділянці лівого плеча та лівого ліктьового суглобу, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1440/Е-2033 від 28.12.2012 відносяться до середнього ступеня тілесних ушкоджень. У зв'язку з вчиненням вказаного злочину, [PERSON] заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок чого він перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Центральної міської лікарні з 25.08.2012 по 10.09.2012, що складає 16 ліжко-днів. Сума витрат на час стаціонарного лікування, згідно з розрахунком, становить 2951 грн. 20 коп. Згідно рішення Рівненської міської ради «Про затвердження Положення про управління охорони здоров'я виконавчого комітету Рівненської міської ради» від 26.02.2004 № 675, Центральна міська лікарня підвідомча та підзвітна відділу охорони здоров'я Рівненського міськвиконкому, належить до комунальної форми власності. Просили стягнути з [PERSON] на користь відділу охорони здоров'я виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області -Центральної міської лікарні м.Рівне 2951 грн. 20 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. В судовому засіданні прокурор Грицак А.В. підтримав позов в межах доводів позовної заяви та просив задовольнити. Відповідач згідно поданих до суду письмових заперечень, цивільний позов заявлений Заступником прокурора м.Рівне в інтересах держави, в особі Відділу охорони здоров»я Виконавчого комітету Рівненської міської ради -Центральної міської лікарні не визнав. Зазначив, що в матеріалах кримінальної справи №569/6572/1 Зк 1-кп/569/157/13 перебуває цивільний позов по відшкодуванню витрат понесених [PERSON] на лікування, задоволений судом в повному об»ємі. В тому числі зазначені витрати на лікування та медичне обстеження в розмірі 1349 грн 77 коп. З матеріалів справи не надано доказів того, які саме витрати на медикаменти та реактиви понесла лікарня додатково крім тих, які зазначені в довідці від 10.06.2013 року №1/6-2058 і які повністю сплачував [PERSON] і вартість яких відшкодовує він. Крім того відповідно до ч.2 п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання затверджених Постановою КМУ від 16.07.1993 року №545 - Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання, а таких доказів і розрахунку в судове засідання не надано. В зв'язку з вище викладеним, просив суд в позові відмовити за недоведеністю позовних вимог. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково. Підтримав заперечення частково, та не визнав позов в частині стягнення з нього витрат на медикаменти та реактиви в сумі 287,68 з розрахунку 17,98х16, заробітну плату в сумі 2416,00 грн.з розрахунку 151,00 х 16 за його недоведеністю в цій частині. Вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Заслухавши пояснення прокурора, відповідача свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що вироком Рівненського міського суду від 09.09.2013 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст.122 КК України , який 25 серпня 2012 року, приблизно в 19.00 годині [PERSON], будучи неподалік будинку № 42 по вул.Відінська в м.Рівне, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень під час словесного конфлікту з потерпілим [PERSON], умисно наніс кулаком правої руки удар в підборіддя, від чого останній упав на асфальтну поверхню та отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з явищами забою головного мозку середнього ступеня, саден в ділянці лівого плеча та лівого ліктьового суглобу, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1440/Е-2033 від 28.12.2012 відносяться до середнього ступеня тілесних ушкоджень, за що засуджений до 2 років позбавлення волі на підставі ст. 75КК України звільнений від відбування покарання з призначення іспитового строку 3 роки. Вироком суду з [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] стягнуто заподіяну матеріальну шкоду в сумі 1349,77 грн. та моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн. За наведених обставин, суд оцінює критично докази відповідача на обґрунтування своїх заперечень щодо стягнення з нього витрат на лікування, оскільки зазначеним письмовим доказам, а саме перелік придбаних ліків [PERSON], лист лікарських призначень, квитанції про придбання ліків, була дана оцінка при постановленні вироку. Також судом, що зв'язку з вчиненням вказаного злочину, [PERSON] заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок чого він перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Центральної міської лікарні з 25.08.2012 по 10.09.2012, що складає 16 ліжко-днів. Сума витрат на час стаціонарного лікування, згідно з розрахунком, становить 2951 грн. 20 коп., що підтверджується довідкою ЦМР № 1/9-4186 від 25.12.2013р. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що розрахунок вартості лікування було зробленою нею згідно Постанови Кабінету Міністрів від 16.07.93р. № 545. , при цьому враховувались фактичні витрати на підставі наданих касових витрат. Пояснила, що у витратах на заробітну плату враховані витрати не одного працівника лікарні, а тих працівників, які протягом 16 днів надавали медичну допомогу хворому [PERSON] Відповідно до ч.І ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно із ч.З ст.1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх виконання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993, розмір відшкодування визначається, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених потерпілим в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. За наведених обставин, та в врахуванням встановлених судом достовірних доказів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, та підлягають до задоволення . Судові витрати відповідно до ст.. 88 ЦПК підлягають до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету України. На підставі викладеного ст..ст. 1206 ЦК України,

Outcome: approved