Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

згідно вимог позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання його неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення нею повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що матірю неповнолітньої дитини і всі обовязки щодо утримання та виховання дитини несе самостійно. Відповідач відбуває покарання в місцях позбавлення волі, забезпечений там роботою, водночас коштів на утримання дитини не надає, чим ставить сім'ю у тяжке матеріальне становище. Всіх учасників цивільного процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду. У поданій до суду заяві позивач просить справу слухати у її відсутність, позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Зважаючи на те, що явку сторін не було визнано обов'язковою, а також враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності сторін та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, з»ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені сторонами докази по справі, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Вимоги ст.214 ЦПК Кодексу зобов»язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості Як встановлено судом, підтверджується відповідними свідоцтвами, сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з матірю. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Згідно ч.ч.1, 2 ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Ст.150 цього Кодексу визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст.180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надає позивачу коштів на утримання дитини, що є підставою для стягнення аліментів. Вимога позивача про стягнення аліментів у відсотках від заробітку ґрунтується на вимогах ст.183 СК України, оскільки відповідач на даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі та забезпечений там роботою. При визначенні розміру аліментів суд згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року враховує думку сторін, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яке є задовільним, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, офіційно працевлаштованим, має можливість виплачувати аліменти, не має інших зобов'язань матеріального характеру. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції Про права дитини незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст.27 цієї Конвенції дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дитини віком з 6 років до 18 років з 01 січня 2016 року становить 1 455 грн. Згідно із ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що субєктивні права дитини на утримання її батьком є порушеними, визначений сторонами розмір стягнення з відповідача аліментів на дитину при обов'язку батька утримувати дитину є обґрунтованим та підлягає стягненню, тому позов підлягає до задоволення. Сума аліментів у вказаному розмірі не є завищеною в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку неповнолітньої дитини, її потреб та такою, що створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру. Визначений розмір аліментів відповідає засадам розумності і справедливості. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має, є фізично здоровим чоловіком і може працювати та виконувати обов"язок по утриманні своєї дитини та сплачувати визначену суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес дитини та її розвиток. Будь-яких доказів, заслуговуючих на увагу і спростовуючих показання позивача, відповідач не наддав, а судом їх не здобуто, що вказує на обгрунтовність позову. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів на дитину, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Аналогічна вимога міститься і у п.23 вищевказаної Постанови Пленуму ВС України. Відповідно до абз.4 п.17 даної Постанови Пленуму ВС України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений у ч.2 ст.182 СК України, а саме 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо максимального розміру аліментів, що стягуються з боржника, то відповідно до ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи, але це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Позов до суду пред'явлений 28 квітня 2016 року, а тому відповідно до ст.ст.79, 191 СК України аліменти на дитини повинні стягуватися з указаної дати. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі вказаного позову, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі 275 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З огляду на викладене,

Outcome: approved