Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кілійського районного суду Одеської області 17 серпня 2017 року з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Обґрунтовуючи позовну заяву позивач вказує, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,76 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Кілійського району Одеської області. 01 травня 2007 року померла [PERSON], яка за життя залишила заповіт, яким заповіла йому вищевказану земельну ділянку. З метою оформлення спадкового майна позивач звернувся до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори. Під час звернення до нотаріальної контори позивачу, як спадкоємцю за заповітом, було надано розяснення щодо того, що правовстановлюючий документ на спадкове майно відсутній та має місце розбіжність у написанні його імені в заповіті та паспорті громадянина України, у звязку з чим видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом неможливо і рекомендовано звернутися до суду. Крім того, при зверненні до відділу Держгеокадастру у Кілійському районі було виявлено розбіжності в написані імені спадкодавця в свідоцтві про смерть та Державному акті на право приватної власності на землю. На підставі вищезазначеного позивач просить суд: -встановити факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON], за яким [PERSON] є онуком померлої [PERSON]; -встановити факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 003441 виданого 04.12.2000 року, на підставі рішення [PERSON] сільської ради Кілійського району Одеської області № 118/В від 01.09.2000 року, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 1353; -визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, площею 3, 76 га., розташовану на території [PERSON] сільської ради у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Кілійського району Одеської області в судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. В звязку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. ст.\~ 223, 247 ЦПК України. Дослідивши подану заяву та надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. \~ \~ \~ \~ Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст.\~77\~ЦПК України\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено\~у ст.\~78\~ЦПК України\~\~суд не\~бере до\~уваги докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст.\~80\~ЦПК України\~достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог судом достовірно встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №003441, виданого 04.12.2000 року на підставі рішення 13 сесії XXIII скликання [PERSON] сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 01 вересня 2000 року №118/В, [PERSON], яка проживає в [INFO], на земельну ділянку площею 3,76 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Кілійського району Одеської області. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю № 1353, /а. с. 11/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 417283, виданого повторно 28 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області встановлено, що [PERSON] померла 01.05.2007 року, актовий запис № 18 від 03.05.2007 року, /а. с. 12/. Відповідно до копії форми - 1 наданої Кілійським РС ГУ ДМС України в Одеській області встановлено, що прізвище, імя та по-батькові фізичної особи зазначено [PERSON], [INFO], місце проживання: [INFO], /а. с. 42/. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. У відповідності до п. 12\~ \~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року\~ \~(із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Таким чином заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку внести виправлення до відповідного державного акту. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що \~особа, яка зазначена в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 003441 виданого 04.12.2000 року, а саме [PERSON] та [PERSON], яка померла 05 травня 2007 року, є однією і тією ж особою, а тому позовні вимоги в частині встановлення факту належності державного акту спадкодавцю підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про встановлення факту родинних відносин суд виходить з наступного. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в звязку із втратою годувальника. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 \~ЦПК України \~суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД № 385159, виданого повторно 28.12.1973 року [PERSON] сільською радою Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] народився 08 липня 1957 року, батьками записані [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 46 від 23.07.1957 року, /а. с. 13/. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖД №298512, виданого 14.12.1980 року [PERSON] сільською радою Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] народився 24 листопада 1980 року, батьками записані: [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 47 від 14.12.1980 року, /а. с. 13/. На підставі вищезазначеного, встановлена \~наявність підстав для визнання факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON]. Згідно заповіту посвідченого 23.05.2003 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON], [INFO] на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження (далі викладено мовою оригіналу): принадлежащий ей земельный участок площадью 3, 76 гектаров, расположенный на территории Старотрояновского сельского совета, принадлежащий ей согласно Государственного акта на право частной собственности на землю серии ІІ-ОД № 003441, выданный Старотрояновским сельським советом 04 декабря 2000 года, завещала своему внуку [PERSON]». Відповідно до відмітки на заповіті, зазначений заповіт не змінювався і не відмінявся, /а. с. 7/. Відповідно до довідки Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 1187/02-14 від 22.06.2017 року встановлено, що 08 червня 2007 року Кілійською районною державною нотаріальною конторою Одеської області була заведена спадкова справа № 240/2007 до майна померлої 01 травня 2007 року [PERSON]. [PERSON] 08 червня 2007 року подав до Кілійської районної державної нотаріальної контори Одеської області заяву про прийняття спадщини за заповітом після померлої бабусі [PERSON] та є єдиним спадкоємцем за заповітом на земельну ділянку площею 3,76 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Кілійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер якій не присвоєно, /а. с. 8/. Відповідно до листа Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 1186/02-14 від 22.06.2017 року встановлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 3,76 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, неможливо по наступним причинам: -в заповіті, посвідченому [PERSON], секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Кілійського району Одеської області 23 травня 2003 року, за реєстровим № 49, прізвище, імя та по-батькові особи на чию користь робився заповіт вказано «Урсу Вячеслав Федорович», а у паспорті позивача прізвище, імя та по-батькові вказано «Урсу Вячислав Федорович»; -в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку, а саме Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №003441, виданого [PERSON] сільською радою Кілійського району Одеської області 04 грудня 2000 року, /а. с. 9/. Згідно ст. 1218 ЦК України до \~складу \~спадщини \~входять \~усі права та обов'язки, \~що належали \~спадкодавцеві \~на \~момент \~відкриття \~\~спадщини \~\~і \~\~не припинилися внаслідок його смерті. За вимогами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як вбачається з наданого суду заповіту посвідченого 23.05.2003 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Кілійського району Одеської області [PERSON], [PERSON], [INFO] належну їй земельну ділянку площею 3,76 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Кілійського району Одеської області на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №003441, виданого [PERSON] сільською радою Кілійського району Одеської області 04.12.2000 року, заповіла онуку [PERSON], а тому вимоги позивача [PERSON] щодо визнання за ним у порядку спадкування за заповітом права власності на спірну земельну ділянку є безпідставним.

Outcome: partial