Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач ВАТ „ Трест Генічеськагробуд звернувся з заявою в якій просить визнати за ВАТ „Трест Генічеськагробуд право власності на нежитлову будівлю спального корпусу літера „А загальною площею 740,8 кв.м, що розташована за адресою с. Генічеська Гірка вул. Набережна,32, Генічеського району Херсонської області. Витребувати шляхом вилучення від відповідача [PERSON] вищезазначену нежитлову будівлю та передати позивачу. В судовому засіданні представники позивача за дорученням [PERSON], [PERSON], [PERSON] повністю підтримали заявлені позовні вимоги і в обгрунтування їх [PERSON] пояснив, що ВАТ „Трест Генічесьагробуд було створено рішенням Регіонального відділення по Херсонській області Фонду Державного майна України № 910 від 25.07.1996 року шляхом перетворення державно-кооперативного проектно-промислово-будівельного треста „ Генічеськагробуд у відкрите акціонерне товариство згідно з декретом Кабінету Міністрів України „ Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі №51 від 17.05.1993 року. При приватизації до позивача перейшло майно Державного підприємства „Трест Генічеськагробуд, визначене планом приватизації, в тому числі і обєкт незавершеного будівництва, цілісний майновий комплекс пансіонату „Строітель, що знаходиться за адресою с.Генічеська Гірка вул. Набережна, 32 Генічеського району Херсонської області до складу якого входив триповерховий спальний корпус „А. Під будівництво пансіонату було відведено 9,87 га землі та виданий державний акт на право постійного користування землею 1-ХС №001868 від 20.09.1995 року. 16.07.2009 року господарським судом Херсонської області була винесена постанова, відповідно до якої було визнано банкрутом ВАТ „Трест Генічеськагробуд, відкрита ліквідаційна процедура, ліквідатором призначено арбітражного керуючого, який здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження, вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб. Під час ліквідаційної процедури ліквідатором було встановлено, що в квітні 2004 року представник ВАТ „ Білоруськабель сфальсифікував акт державної комісії про введення в експлуатацію пансіонату „ Строітель та отримав від Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія САА №513897 від 19.04.2004 року / на нежитлову будівлю спального корпусу „А на підставі рішення виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради №36 від 19.04.2004 року „ Про оформлення права власності за ВАТ „Білоруськабель м. Мозир на праві приватної власності. Постановою Верховної Ради України від 20.10.1994 року № 217/94-ВР „ Про повноваження Фонду державного майна України щодо забезпечення виконання угод між Україною та Російською Федерацією, Україною та республікою Білорусь про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності функції по розпорядженню державним майном в рамках Угоди покладені на Фонд державного майна України. Приймаючи рішення №36 від 19.04.2004 року Щасливцевська сільська рада перевищила свої повноваження, що також підтверджується листом Департамента міждержавних майнових відносин та спільних підприємств Фонду державного майна України №27/988 від 03.09.2006 року. Крім того, в квітні 2006 року прокуратура Генічеського району Херсонської області винесла протест №12/930 вих 06 від 13.04.2006 року, вимагаючи від Щасливцевської сільської ради скасувати рішення виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради №36 від 19.04.2004 року про визнання права власності на корпус „А за ВАТ „Білоруськабель. В травні 2006 року рішенням № 22 3-я сесія Щасливцевської сільської ради скасувала рішення виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради №36 від 19.04.2004 року. Нежитлова будівля спального корпусу „А збудована ВАТ „Трест Генічесьагробуд, є власністю позивача і вибула з власності позивача всупереч його волі, внаслідок незаконних дій ВАТ „Білоруськабель і посадових осіб виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради. Незважаючи на протест прокуратури та скасування рішення №36 від 19.04.2004 року в вересні 2006 року ВАТ „ Білоруськабель здійснило відчуження нежитлової будівлі спального корпусу літ.А [PERSON], уклавши з нею договір купівлі-продажу від 14.09.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1300. 24.05.2012 року [PERSON] уклала з відповідачем договір купівлі-продажу і спірне майно стало власністю [PERSON] Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач, набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього кодексу майно не може бути витребувано у нього. Статею 388 ч.1 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбано в особи, яка не мала права його відчуження, про що набувач не знав і не міг знати /добросовісний набувач/, власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з іхньої волі іншим шляхом. Оскільки позивачу невідомо, чи знав відповідач, що [PERSON] придбала спірне нерухоме майно в особи, яка не мала право його відчужувати-ВАТ „Білоруськабель, проте факт вибуття спірного майна з володіння позивача поза його волею підтверджується встановленим фактом недійсності рішення виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради №36 від 19.04.2004 року „Про оформлення права власності, яке було скасовано в травні 2006 року після внесення протесту прокурора, тому у позивача є наявні правові підстави для визнання права влассноті, витребування майна у відповідача і передачі його позивачу. Просив задовольнити позов. Представник позивача [PERSON] повністю підтримав пояснення представника позивача [PERSON], також просив задовольнити позов, оскільки для цього є законні підстави. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] предявлені позовні вимоги до відповідача [PERSON] не визнали, заперечували в задоволені позову, так як вважають їх незаконними та необгрунтованами, та такими, що не підлягають задоволенню. Свої заперечення обгрунтували наступним: так представник відповідача [PERSON] пояснив, що позивач не надав суду жодних доказів, що саме він є власником спірного майна, а саме нежитлового приміщення спального корпуса „А, яке розташоване за адресою Херсонська область с.Генічеська Гірка вул. Набережна,32 Генічеського району Херсонської області. Відповідно до поданого позову позивач повинен довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача, факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння. Однак позивачем навіть не надана довідка про знаходження спірного майна на балансі ВАТ „ Трест Генічеськагробуд. В матеріалах справи є докази того, що на момент видачі свідоцтва про право власності на балансі ВАТ „Білоруськабель знаходилося спірне майно, що підтверджується актом прийому основних засобів від 10.06.1993 року. Позивач обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідно до плану приватизації від 11 липня 1996 року, йому перейшло спірне майно, що не відповідає дійсності, так як в даному плані приватизації взагалі не зазначено спірне майно, тоді як інше нерухоме майно детально описується. Крім того, план приватизації не є правовстанолюючим документом. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є зокрема договори, свідоцтва, рішення та ухвали суду, державні акти на землю та інші, але не план приватизації, оригінал якого позивачем не надано до суду, що призводить взагалі до сумнівів в його справжності. В обгрунтування того факту, що майно позивача вибуло з володіння власника не з їхньої волі, позивач посилається на скасування рішення №36 від 19.04.2004 року виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради. В підтверження, що спірне майно належить позивачу, позивач посилається на державний акт на право постійного користування землею серії 1-ХС №001868 виданий під будівництво пансіонату 20.09.1995 року. Хоча 17.04.2007 року було припинено право користування земельної ділянки площею 0,0323 га. На цю дату власником спірного майна з 14.09.2006 року була [PERSON] Тверження позивача в судовому засіданні, що земельна ділянка передана Нац.банку не підтверджується документами, з державного акту не можливо встановити кому передана земельна ділянка. Рішенням Щасливцевської сільської ради №19 від 18.04.2004 року скасовано рішення №26 від 28.02.2003 року про видачу свідоцтва на право власності Нац.банку. Також позивач стверджує, що під час ліквідаційної процедури ВАТ „Трест Генічеськагробуд ліквідатором в квітні 2004 року встановлено фальсифікацію представником ВАТ „Білоруськабель акту державної комісії про введення пансіонату „Будівельник, що також не підтверджено жодним доказом. Також є безпідставним посилання позивача на протест прокурора Генічеського району від 13.04.2006 року з вимогою від Щасливцевської сільської ради скасувати рішення виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради про визнання права влассноті на корпус „А за ВАТ „ Білоруськабель, оскільки він стосується самой процедури визнання права власності, а не щодо спірних правовідносин між ВАТ „Білоруськабель та ВАТ „ Трест Генічеськагробуд. У звязку з відсутністю оригіналу даного документа, вважає, що його не треба брати до уваги. Вважає, що договори купівлі-продажу спірного майна, укладених між ВАТ „Білоруськабель та приватним підприємцем [PERSON] та між [PERSON] та [PERSON] є законнними та такими, що відповідають закону. Свідоцтво про право власності видане ВАТ „Білоруськабель на момент укладення договорів не було скасовано, що підтверджується витягами, які нотаріуси брали з реєстру прав власності на нерухоме майно, які підтверджували належність продавцю права власності на нерухоме майно і жодного разу у витягу не містилася інформація про заборону відчуження майна. Відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем на спірне майно і оскільки позивач не довів, що він являється власником спірного майна і що спірне майно вибуло із його володіння помимо його волі, тому вважає, що не має підстав витребування у відповідача спірного майна і передачу його позивачу, а відповідно у не має законних підстав для задоволення позову. Крім того, просив застосувати строк позовної давності, оскільки позивач звернувся з позовом до суду з пропуском строку, яка відповідно до вимог ст.257 ЦК України встановлюється у три роки. Позивач у березні 2010 року вже звертався з аналогічною позовною заявою про визнання права власності та витребування того ж самого майна-нежитлової будівлі спального корпусу „А до господарського суду Херсонської області, що свідчить про те, що позивач ще в 2010 році знав, про обставини на які він посилається в поданому позові на даний час, тому строк позовної давності повинен рахуватися з 21 грудня 2010 року. Звернення до суду з позовом з пропуском строку позовної давності є ще однією з підстав у відмові в задоволенні позову. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] дала аналогічні пояснення та повністю підтримала підстави відмови в задоволенні позову викладені представником відповідача [PERSON] Також вважає, що підстав для задоволення позову не має, доводи позивача є необгрунтовами і не доведеними, просила відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи без самостійних вимог ВАТ „Білоруськабель в судове засіданні не зявився надав суду заяву про слухання справу у його відсутності. Третя особа без самостійних вимог [PERSON], представник Щасливцевської сільської ради в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені судом про день, час і місце слухання справи. Суд вислухавши пояснення представників позивача, представників відповідача дослідивши докази по справі надані сторонами, вважає встановленними наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.09.1995 року Генічеською районною радою народних депутатів Генічеського району Херсонської області на підставі рішення Херсонської обласної Ради народних депутатів від 10 жовтня 1995 року №88 тресту Генічесьагробуд для пансіонату „Строітель на Арабатській стрілці була надано у постійне користування 9,87 гектарів землі для оздоровлення громадян, що підтверджується державним актом серії 1-ХС №001868. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування обєктів рекреаційного призначення. Відповідно до акту державної прийомної комісії від 10.06.1993 року було прийнято в експлуатацію дві будови спальних корпусів із другої черги пускового комплексу будівництва „Строітель. На підставі рішення виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради №36 від 19.04.2004 року було оформлено право власності на спальний корпус „А площею 740,8 кв.м по вул.Набережній,32 в с.Генічеська Гірка за ВАТ „Білоруськабель м.Мозир на праві приватної власності та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. 13.04.2006 року прокуратура Генічеського району Херсонської області внесла протест сільському голові Щасливцевської сільської ради на рішення виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради №36 від 19.04.2004 року „Про оформлення права власності на спальний корпус „А по вул.Набережній,32 /територія пансіонату „Будівельник з вимогою скасування даного рішення. Підставою для скасування даного рішення прокурором вказано, що згідно Типових регіональних правил забудови закінчені будівництвом обєкти підлягають прийняттю в експлуатацію в установленому порядку для обєктів, які не є державною /комунальною/ власністю. Даними нормами передбачено вводити в експлутацію за рішенням, що приймаються державною технічною комісією. Підписаний та затверджений акт державної технічної комісії є рішенням про готовність до введення в експлуатацію обєкта, підставою для включення даних про його введення в державну статистичну звітність, а також для оформлення права вдасності на збудований обєкт. Крім того Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно передбачено реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Перевіркою прокуратури встановлено, що відповідно до генерального плану забудови пансіонату „Строітель обєкт спальний корпус „А віднесено до другої черги будівництва, яка прийнята в експлуатацію лише робочою комісією, що не дає підстав для оформлення права власності на цілісний обєкт та експлуатацію будівлі. 3 сесією Щасливцевської сільської ради №18 від 28.04.2006 року було розглянуто протест прокурора Генічеського району Херсонської області і прийнято рішення про задоволення протесту та скасування рішення №36 від 19.04.2004 року „Про оформлення права власності на спальний корпус „А за адресою с.Генічеська Гірка вул.Набережна,32 за ВАТ „Білоруськабель. 14.09.2006 року ВАТ „Білоруськабель здійснило відчуження нежитлової будівлі спального копусу літА [PERSON], уклавши договір купівлі-продажу, який був нотаріально посвідчений, та зареєстровано право власності в установленому законом порядку. 24.05.2012 року [PERSON] перепродала даний обєкт, уклавши договір купівлі-продажу з [PERSON] відповідачем по справі, який також був нотаріально посвідчений та зареєстровано право власності у встановленому законом порядку. Таким чином судом встановлено, що спірне майно на яке претендує позивач не прийнято належним чином в експлуатацію, право власності за позивачем не зареєстровано, хоча як стверджує позивач він здійснював будівництво даного спірного майна, однак воно зареєстровано було за іншими особами, спочатку за ВАТ „Білоруськабель, а потім в результаті відчуження за [PERSON] та [PERSON], і вибуло у них помимо їх волі, у звязку з чим просять витребувати дане майно і передати позивачу і відповідно до вимог ст.387 ЦК України. Однак доказів, які б підтверджували фальсифікацію позивачем не надано. Однак для застосування статті 387 ЦК України необхідною умовою є доведеність позивача того факту, що вони є власниками нерухомого майна і таке право власності підтверджене правовстановлюючими документами; особа, яка звернулась до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що перебуває у володінні відповідача. Позивачем не доведено, що спірне нерухоме майно введене в експлуатацію, що позивач здійснив його державну реєстрацію і що позивач є власником спірного нерухомого майна, а тому положення статті 387 ЦК України до спірних правовідносин на думку суду не можна застосовувати. . Частиною 2 статті 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному звязку з нормами статей 177-179, 182 ЦК України, частини третьої статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень свідчить про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як обєкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації. Статтею 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Стаття 18 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-ХІІ "Про основи містобудування" передбачає, що реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об'єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрої територій. Закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється.\~ Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року №1243, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів (далі закінчені будівництвом об'єкти), їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування. Отже, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті обєкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Однак в ході розгляду справи позивачем не надано доказів уведення обєкта нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі спального корпусу літера „А загальною площею 740,8 кв.м, що розташована за адресою с.Генічеська Гірка вул.Набережна,32 в експлуатацію у встановленому порядку і набуття цим майном статусу обєкта нерухомого майна як обєкта цивільного права, що було підставою для внесення протесту прокурором Генічеського району про скасування рішення виконкому Щасливцевської сільської ради №36 від 19.04.2004 року „ Про оформлення права власності на спальний корпус „А за адресою с.Генічеська Гірка вул.Набережна,32 за ВАТ „Білоруськабель Визнання ж права власності на обєкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію в установленому законом порядку, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. Зазначений висновок міститься і в постанові Верховного Суду України від 19 вересня 2011 року у справі № 3-82гс11. За таких обставин застосування норми статті 392 ЦК України до даних правовідносин є безпідставним, а відповідно і не має підстав для визнання за позивачем права власності на спірне майно. Також не підлягає задоволенню позов в частині витребування майна на підставі статті 387 ЦК України, так як позов про витребування майна підлягає задоволенню у випадках, коли у власника (володільця) майна, що вибуло з його володіння і перебуває у неправомірному (незаконному) володінні іншої особи, залишається право на це майно, в той час судом встановлено, що позивач у встановленому законом порядку право власності на новостворене майно не набув. У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути противоправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановленних законом. Крім того, судом встановлено, що позивач в грудні 2012 року вже звертався до господарського суду Херсонської області з аналогічним позовом, з аналогічним підставами визнання права власності і витребування спірного майна на його користь, що підтверджується рішенням господарського суду Херсонської області від 21.12.2010 року. Дані обставини свідчить про те, що позивач про порушене своє права знав ще в 2010 році, а звернувся до суду з позовом з пропуском строку позовної давності, передбаченого ст.257 ЦК України. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що наряду з іншими обставинами, позов позивача не підлягає задоволенню також, у звязку з звернення до суду з пропуском строку позовної давності, яке найшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: dismissed