Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до районного суду з позовом, в якому прохало стягнути з [PERSON] на його користь 13492,04грн заборгованості за кредитним договором і судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. При цьому вказувало, що 23.03.2010 року [PERSON] уклав з банком кредитний договір № б/н і отримав кредит у сумі 500грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на сайті ПАТ КБ «Приватбанк», складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. В порушення умов кредитного договору відповідач несвоєчасно сплачував кредитні зобовязання, в результаті чого станом на 31.08.2017 року йому нарахована заборгованість у сумі 13492,04грн, яка складається з: 308,77грн - заборгованість за кредитом; 9064,60грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000,00грн заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн - штраф (фіксована частина). 618,67грн - штраф (процентна складова). Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судові засідання явку представника не забезпечив, в позовній заяві зазначив про розгляд справи без участі представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з»явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не направив. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 23.03.2010 року [PERSON] уклав з банком кредитний договір № б/н і отримав кредит у сумі 500грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на сайті ПАТ КБ «Приватбанк», складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до укладеного договору та заяви банком 04.03.2013 року відкрито кредитний рахунок та надано відповідачу кредитну картку з базовою відсотковою ставкою в розмірі 2,5 відсотків на місяць від залишку заборгованості (а.с.-6). З наданої позивачем виписки по рахунку (а.с.-57) вбачається, що за вищевказаним картковим рахунком відповідачем проводилися певні операції. Банк нараховував відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з рахунку 360 календарних днів на рік що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов»язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов»язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов»язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов»язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов»язання. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов»язання не звільняє винну сторону відповідальності за порушення зобов»язання. Згідно п.1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг» У разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення [PERSON] має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов»язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов»язків та інших обов»язків за цим Договором. Таким чином, даючи правову оцінку укладеному між сторонами договору, суд зазначає, що між позивачем та відповідачем був укладений договір карткового рахунку, який в розумінні змісту ст.1066 ЦК України є різновидом договору банківського рахунку, умовами якого було передбачено кредитування відповідача у межах кредитного ліміту (ст. 1067 ЦК України). Відповідно до приписів ч.2 ст.1069 ЦК України права та обов'язки сторін, пов'язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.1.1.2.6., 2.1.1.5.6.\~ Умов клієнт обовязаний у випадку невиконання обовязків по договору на вимогу банку виконати обовязки по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та [PERSON]), оплаті винагороди банку. Відповідно до п.1.1.5.25 Умов за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим договором, Умовами та Правилами клієнт платить банку за кожним порушенням пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який платиться пеня, за кожен день прострочення. Відповідно до п.2.1.1.12.6.1. Умов у випадку виникнення прострочених обовязків на суму від 100 грн., включаючи прострочені обовязки, передбачені п.п.2.1.1.12.6.2., 2.1.1.12.8.1. Умов та правил клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується так: ПЕНЯ = базова процентна ставка по договору /30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) +50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту Згідно ст.625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання (ст. 625 ЦК України). У відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд приходить до висновку, що відповідач не виконує вищевказані умови кредитного договору № б/н від 23.03.2010 року та має заборгованість: 308,77грн - заборгованість за кредитом; 9064,60грн заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн - штраф (фіксована частина). 618,67грн - штраф (процентна складова). Таким чином, в цій частині позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги в частині стягнення 3000,00грн нарахованої пені та комісії задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктами 1.1.5.25, 2.1.1.12.6.1. Умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6. Умов передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань більш ніж на 30 днів. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст.360-7 ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. (ст.\~ст.10, 60 ЦПК України). Вирішуючи питання про застосуванню одного із видів відповідальності за порушення зобов"язань, суд враховує, що позивачем не надано розрахунку пені окремо від комісії, що позбавляє можливості перевірити правильність розрахунку кожного виду платежу, а тому суд вважає необхідним зменшити суму боргу на суму нарахованих пені та комісії у розмірі 3000грн. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 10492.04грн, тобто 77.76%, то з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 1244.16грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial