Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача орган опіки та піклування Заставнівської райдержадміністрації про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, визначення способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні. В обґрунтування позову посилається на те, що в період з 26.10.2013 року до жовтня місяця 2017 року проживав із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 29.11.2017 року рішенням Заставнівського районного суду шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Після розпаду сім"ї, син проживає із відповідачем. Оскільки відповідач обмежувала його у правах щодо побачень із сином він звернувся до органу опіки та піклування із заявою встановити йому дні та години побачень із сином. Відповідно до розпорядження Заставнівської РДА №380-к від 07.12.2017 року йому встановлено дні побачення з сином за наступним графіком: кожної середи і суботи тижня від 09-00 до 16-00 год за місцем проживання дитини. Відповідача зобов'язано надавати можливість батькові безперешкодно зустрічатися з сином у вказані години відвідин. Однак незважаючи на таке розпорядження, відповідач його вимоги не виконує та чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Позивач посилається на те, що неодноразово звертався до органу опіки та піклування Заставнівської РДА із проханням повторно вирішити питання щодо способів його участі у вихованні дитини та визначити такий спосіб, за яким дитина протягом двох тижнів проживали би з ним, та протягом двох тижнів із матір'ю. 21.01.2018 року позивач отримав відповідь на свою заяву, в якій зазначлось, що в разі виникнення між батьками спору щодо способів участі одного із батьків у вихованні дитини спір вирішується судом. Саме тому позивач звернувся до суду та просить суд зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON], [INFO]. Визначити порядок спілкування батька з дитиною у такий спосіб: -кожної першої та третьої суботи і неділі місяця з 09-00 години до 20-00 години наступного дня по місцю проживання батька за адресою: [ADDRESS] -кожної другої та четвертої середи і четверга місяця з 09-00 години до 20-00 години наступного дня по місцю проживання батька за адресою: [ADDRESS] - у день народження дитини та святкові дні (Новий рік, Різдво, Пасха, День Конституції, День незалежності України, Покрова) з 13-00 години до 18-00 години з правом забирати дитину за місцем проживання батька [PERSON], [INFO] Крім цього позивач зазначає, що їхній син перебуває на обліку у Обласному центрі медико-соціальної реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи, оскільки має фізичні вади, а саме клінічний діагноз: дитячий аутизм із затримкою мовного розвитку і руховими стереотипіями, а тому потребує регулярного спостереження лікарів педіатра, невролога, ортопеда, психіатра в динаміці за місцем проживання. З метою кращого розвитку дитини, налагодження психо-емоційного стану, під час спільного проживання з дружиною, ними було влаштовано сина до дошкільного закладу в м.Заставна. Однак з жовтня 2017 року дитина не відвідує дошкільний навчальний заклад, оскільки після припинення між ними шлюбу дитина проживає з матір'ю в с.Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області. Позивач вказує, що любить свого сина, бажає піклуватися про нього, про його стан здоров'я, хоче брати активну участь у вихованні та розвитку дитини. Зазначає, що офіційно працевлаштований, має позмінний графік роботи, а тому має можливість приділяти увагу та догляд дитині. Шкідливих звичок не має. Спиртні напої взагалі не вживає, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а тому вважає, що цілодобове перебування дитини із батьком сину не зашкодить. Натомість вважає, що відповідач здійснює не зовсім належний догляд за дитиною, не водить його до дитячого садочку, не займається ним, не відвідує лікарів, не приділяє належної уваги зовнішньому вигляду дитини., а саме під час відвідин сина він бачив, що дитина не доглянута, нестрижена, в брудному одязі, весь час перебуває тільки в приміщенні кухні, де брудно та прохолодно. На його зуваження відповідач відреагувала агресивно. В зв'язку з даними обставинами він звертався до органу оіпки та піклування з проханням поїхати та зробити акт обстеження умов проживання дитини. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що позивач після розірвання шлюбу із відповідачем вчасно сплачує аліменти на дитину та аліменти на дружину. Боргів не має. Вважає за можливе встановити дні побачень згідно позовних вимог. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд завольнити їх в повному обсязі. Суду пояснив, що Заставнівська РДА визначила йому дні та години побачень із сином. Він їздив до дитини саме за встановленим графіком. Привозив сину одяг, ліки, продукти харчування. Дитина аутист, не розмовляє. Коли син проживав з ним він здійснював за ним догляд. В будинку де він проживає є ліжко, іграшки, предмети гігієни, тобто є всі належні умови для проживання дитини. Харчування у дитини загальне, плюс вітаміни. Водив сина до дитячого садочка. Коли він приїжджав до сина, по місцю проживання відповідача, то вона пускала до будинку, але не дозволяла сином займатися, кричала на нього, ставила незрозумілі вимоги. Не дозволяла гратися з сином. На вулицю ні літом ні зимою не дозволяє вийти. Коли син перебував у лікарні, то він їздив до нього. В зв'язку з тим, що відповідач та її батьки перешкоджали йому бачитися з сином він неодноразово звертався до органів поліції та до органу опіки та піклування Заставнівської РДА та органу опіки та піклування Ржавинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області. Хоча згідно розпорядження Заставнівської РДА йому дозволено бачитися з сином з 09-00 год. до 16-00 год., він ніколи в будинку відповідача не перебував більше години, оскільки відповідач та її родичі вчиняли скандали, погрожували йому, штовхали його. Знаючи, що дитина в хаті, якій неможна нервуватися, бачити щось негативне він завжди виходив з будинку, щоб не було скандалу. Позивач вказує, що проживає в одному будинку з батьками. Відповідач не відповідає на його дзвінки, ніколи не повідомляє його, що вони їдуть з дитиною у реабілітаційний центр. Вважає таку поведінку відповідача неналежною і не на користь дитини. Будучи допитаним в якості свідка позивач [PERSON] дав показання аналогічні своїм поясненням, як сторони по справі. Крім того зазначив, що відповідач чинила йому перешкоди в спілкуванні з сином в грудні-січні 2017 року та впродовж 2018 року. Не впускала його до будинку, в зв'язку з чим він просив сільського голову с.Ржавинці побачити дитину. Його впустили до будинку, однак вчинили конфлікт і він покинув будинок відповідача. Коли він приїздив до сина у лікарню також були конфлікти зі сторони відповідача. Крім цього відповідач забороняє давати сину гостинці, купати, годувати та іншим чином займатися сином. Не дозволяє брати сина на руки, іти за покупками. Звернувся до суду із даним позовом тому, що відповідач чинить перешкоди в спілкуванні з дитиною, а він бажає бачити дитину, брати участь у його життті та вихованні. Бажає брати його до себе додому. Дитині треба більше спілкування, малювати, співати, говорти з ним та інше. Лікарі йому жодного разу не казали про те, що у сина дієта. При зустрічі з сином він його фотографував. До сина завжди їздив згідно встановленого графіку, згідно розпорядження Заставнівської РДА. З 01.08.2018 року не їздить до сина, тому що відповідач вчиняє скандали, ображає його. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, у їх задоволенні просили відмовити. Представник відповідача пояснила, що зі сторони відповідача немає перешкод в спілкуванні позивача з сином. Розпорядження Заставнівської РДА відповідає інтересам сторін та дитини. Також вказала, що дитина має особливі потреби, а тому потребує построннього догляду, який тато не зможе забезпечити. Відповідач [PERSON] суду пояснила, що жодних перешкод позивачу в спілкуванні з сином не вчиняє. Дитина чиста та доглянута. Бувало, що позивач пропонував залишитися на ніч, але вона заперечувала. Орган опіки та піклування до неї не звертався. Розпорядження Заставнівської РДА вона виконує. Крім цього вона проти пускати сина на ніч до позивача, тому, що у сина епілепсія та щоночі у нього напади, спеціальна дієта. Сину неможна давати вироби з пшениці, зерна, не можна молочні продукти. Позивачу про це невідомо. Син не може висловлювати свої думки, відчуття. Коли вона перебувала у реабілітаційному центрі, то позивач навіть не знав про це та не пропонував допомоги. Дитина постійно перебуває в памперсі. У неї нормальні умови проживання . В обід дитина спить. Вона гуляє з сином, має іграшки. Син приймає ліки. Перебуваючи в центрі там їх вчать як себе поводити з дітьми які мають діагноз аутиста. Коли вони проживали в м.Заставна, то син відвідував дитячий садочок, на даний час в селі садочок син не відвідує. Ліки дитині вона дає регулярно, згідно рекомендацій лікаря. На ніч дитину до батька не хоче давати, бо син потребує особливого догляду та режиму. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивача і на його прохання їздила з ним у с.Ржавинці до його сина. Оскільки відповідач не пускала позивача до будинку останній запросив сільського голову, щоб він допоміг йому побачити сина. Відповідач довго невпускала батька до сина, але згодом дозволила зайти на подвір'я. Однак через те, що [PERSON] вчинила сварку позивач залишив її будинок та поїхав додому. У [PERSON] є всі належні умови в будинку для дитини. В будинку ремонт, багато іграшок є. Коли сторони ще проживали у м.Заставна, то з дитиною переважно були або позивач або його мати. Дитина потребує спеціального догляду. Того дня, коли вона їздила із позивачем у с.Ржавинці до сина позивача, то з ними ще був сусід [PERSON] та мати позивача. [PERSON] того дня у будинку відповідача перебував десь 15-20 хвилин з дитиною. Почалася сварка і позивач покинув будинок відповідача. Свідок [PERSON] .суду пояснив, що на прохання [PERSON], який є його сусідом він в якості водія поїхав з ним у с.Ржавинці, щоб він міг побачити сина. Також з ниим їхали [PERSON] та мати позивача. [PERSON] поїхав до сільського голови с.Ржавинці та попросив його піти разом з ним до будинку відповідача, щоб він міг побачити сина. Зі скандалом позивач потрапив до будинку відповідача, але перебував там недовго, приблизно 10-15 хвилин. Крім того, що їздив із позивачем до с.Ржавинці їхав ще у м.Чернівці у реабілітаційний центр, де [PERSON] перебувала з сином. Спиртні напої [PERSON] не вживає. Він може доглядати за своїм сином. Він спокійний за харатером. Свідок [PERSON], яка є матір'ю позивача, суду пояснила, що після одруження син з невісткою проживали у їх з чоловіком будинку. З часом народився у них син [PERSON]. Вона постійно їм допомагала у догляді за дитиною. Неодноразово син їздив у с.Ржавинці по місцю проживання відповідача щоб побачити сина, але повертався та розповідав, що його не пускають до дитини, вчиняють сварки. В кінці липня 2018 року вони їхали до внука у село, але ніхто їм не сказав, що його немає вдома, що він знаходиться в реабілітаційному центрі. Дізнавшись, що дитина на лікуванні вони поїхали у м.Чернівці до внука. Свідок вказала, що син може здійснювати догляд за своєю дитиною. Він знає його потреби, необхідності. Фізично дитину ніколи не карали. Вона десь 10-15 разів їздила із позивачем до його сина, або маршруткою, або власним автомобілем. 28.02.2018 року, коли вони прийшли в лікарню, щоб пройти медогляд з дитиною, то мати відповідача вчинила конфлікт із її сином. Свідок [PERSON], який є дідом відповідача, суду пояснив, що проживає від [PERSON] на відстані 50 метрів. Позивач приїжджав з батьками до свого сина, але вчиняє сварки, ображав [PERSON]. Він не був свідком, щоб [PERSON] перешкоджала позивачу бачитися з сином. Ніколи вона його не виганяла. Дитина сама не їсть, її треба кормити, оскільки має захворювання. Спеціаліст [PERSON], яка є лікарем неврологом Заставнівської ЦРЛ, суду пояснила, що [PERSON], [INFO] перебував на обліку у Заставнівській ЦРЛ. Сімейний лікар помітивши вади у дитини пропонував батькам звернутися до дитячого невролога з дитиною, однак батьки ігнорували пропозиції лікаря педіатра та сімейного лікаря щодо звернення до невролога. Коли дитині виповнився один рочок вони звернулися до дитячого невролога. Було виявлено у дитини порушення спектру аутизму. Дитина з таким діагнозом це патологія. Такі діти спочатку перебувають на обліку у невролога, але потім на обліку у психіатра. У 2017 році сину сторін було вставнолено інвалідність, а тому в Заставнівській ЦРЛ він на обліку вже не перебував. Останні 6 місяців сторони до неї не зверталися. Такі діти, як [PERSON] соматично здорові, але психологічно у них є страх. Такі діти довіряють рідним та близьким, вони потребують надмірної уваги. Зміна середовища існування є стресом для дитини, це необхідно здійснювати поступово. Контакт може бути, але поступово без негативу. Діти з такою хворобою самостійно себе не обслуговують. Має бути психологічний момент та контакт. Такі діти відвідують дошкільні навчальні заклади, школу, але має бути попередня підготовка, бо адаптація триває довго. [PERSON] є гіперактивним, є агресія. Він потребує підгузників. Самостійно дитина не харчується - це є особливість даного захворювання. Силу та примус застосовувати до нього не можна. У [PERSON] є епілептична активність, можуть бути судоми. Це не є класична епілепсія. Приступи можуть бути коротенькими, долі секунди. Ці судоми можуть бути не помітними, навіть для особи, яка його доглядає. Дитина потребує додаткового медикомендозного лікування. Також вказала, що батько [PERSON] звертався до неї, як до спеціаліста про допомогу, просив пояснити, як доглядати за дитиною, цікавився його утриманням. Спеціального харчування дитина не потребує, але не можна йому гостре чи дуже солоне, тобто все що може збуджувати головний мозок. Якщо спілкування з батьком буде позитивне, то це тільна піде на користь дитині. Заслухавши доводи сторін та їх представників, показання свідків, та пояснення спеціаліста дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач та відповідач проживали в зареєстрованому шлюбі в період з 26.10.2013 року по жовтень 2017 року. 29.11.2017 року рішенням Заставнівського районного суду шлюб між ними розірвано (а.с.17-18). Від даного шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO], що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.12.2014 року (а.с. 14). Після припинення шлюбних відносин відповідач залишила будинок позивача в м.Заставна та поїхала з сином проживати у [ADDRESS]о своїх батьків. Згідно лікарського висновку від 18.12.2017 року [PERSON], встановлено діагноз: дитячий аутизм (а.с.15). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Приписами ст. 158 СК встановлено порядок вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, згідно ч.1 якої передбачено, що за заявою матері або батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Відповідно до ч.2 ст.158 СК України рішення органу опіки та піклування є обов"язковим до виконання. Однак вимоги цих норм Закону при спорі у вихованні дитини застосовуються в даних правовідносинах з врахуванням вимог ч.1 ст.159 СК України, відповідно до якої, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Тому, для застосування вимог зазначеної статті слід встановити, що особа, яка проживає з дитиною - в даному випадку це мама дитини-відповідач чинить перешкоди батьку дитини-позивачу у спілкуванні та вихованні дитини. І це повинен довести позивач відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, яка встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що після розпаду сім"ї, син сторін проживає із відповідачем. Відповідно до розпорядження Заставнівської РДА №380-к від 07.12.2017 року позивачу встановлено дні побачення з сином за наступним графіком: кожної середи і суботи тижня від 09-00 до 16-00 год за місцем проживання дитини. Відповідача зобов'язано надавати можливість батькові безперешкодно зустрічатися з сином у вказані години відвідин. Однак незважаючи на таке розпорядження, відповідач його вимоги не виконує та чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. В зв'язку з чим позивач неодноразово звертався до органу опіки та піклування Заставнівської РДА із проханням повторно вирішити питання щодо способів його участі у вихованні дитини. 21.01.2018 року позивач отримав відповідь на свою заяву, в якій зазначлось, що в разі виникнення між батьками спору щодо способів участі одного із батьків у вихованні дитини спір вирішується судом. Саме тому позивач звернувся до суду та просить суд зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON]. Позивач, звертаючись до суду, в позовній заяві зазначив, що відповідно до розпорядження Заставнівської РДА №380-к від 07.12.2017 року йому встановлено дні побачення з сином за ніступним графіком: кожної середи і суботи тижня від 09-00 до 16-00 год за місцем проживання дитини. Відповідача зобов'язано надавати можливість батькові безперешкодно зустрічатися з сином у вказані години відвідин. Однак незважаючи на таке розпорядження, відповідач його вимоги не виконує та чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Позивачем в обгрунтування своїх позовних вимог та доказів на те, що відповідач чинитить йому перешкоди в спілкуванні з дитиною надано суду обгрунтовані пояснення, а також письмові докази, а саме його неодноразові звернення до органу опіки та піклування Заставнівської РДА (а.с.20,21,22,26,28,29,30) та Ржавинецького сільського голови (а.с.25), органів поліції Заставнівського ВП (а.с.27) з приводу перешкоджання побачення з дитиною. В процесі розгляду справи органом опіки та піклування Заставнівської РДА надано висновок по спірному питанню, де зазначено, що орган опіки та піклування вважає за доцільне в інтересах дитини збільшити кількість днів побачень [PERSON] з дитиною [PERSON] Доводи позивача про чинення відповідачем перешкод в побаченні із донькою також підтверджуються показаннями свідків [PERSON]. [PERSON], [PERSON] Згідно преамбули Закону України «Про охорону дитинства» цей Закон визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері. Згідно вимог статті 15 даного Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Отже, із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Судом встановлено, що позивач неодноразово вживав заходів щодо отримання можливості спілкуватися з дитиною, звертався до лікарів, діставав ліки. Це свідчить про ознайомлення із станом здоров'я, діагнозом та психологічними потребами сина. З заяв вбачається, що він виключно в інтересах дитини намагався уникнути виниклих конфліктних ситуацій з родичами відповідача з метою уникнення негативних наслідків для дитини. Крім того, спеціаліст вказала, що спілкування дитини з батьком (в разі дотримання спеціальних потреб) позитивно відобразиться на ньому. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] житло позивача повністю придатне для проживання малолітньої дитини, з усіма комунальними зручностями. Стан будинку хороший, дитині створені необхідні умови для благополучного проживання та створено куточок для розвитку дитини, є велика кількість іграшок. Також є кімната де дитина може спати і відпочивати та кімната облаштовна для ігор. В будинку тепло, затишно, є великий запас продуктів харчування, підготовлений чистий та охайний одяг для дитини. Також в даному будинку є ванна кімната та необхідні засоби гігієни, які потрібні для догляду за дитиною. [PERSON] офіційно працевлаштований, працює помічником оператора автозаправочної станції на підприємстві ТОВ "Техно-Нафта Плюс" (а.с.35). Згідно характеристики з місця роботи харктеризується виключно позитивно, шкідливих звичок за ним не спостерігалось (а.с.34). На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується довідкою Заставнівської ЦРЛ (а.с.38). В судовому засіданні також встановлено, що позивач [PERSON] повністю володіє інформацією про стан здоров'я дитини, її потреби в постійному догляді та необхідності дотримання стабільного психо-емоційного стану. Таким чином, з урахуванням всіх обставин справи, виходячи виключно з інтересів дитини, суд вважає, що для налагодження психо-емоційного зв'язку між батьком та сином доцільно позивачу приймати участь у вихованні дитини з періодичністю про яку йдеться в прохальній частині позову. Таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. З огляду наведеного, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог. В частині позовних вимог щодо спілкування батька з дитиною в святкові дні, то воно повинно відбуватися з урахуванням згоди матері та стану здоров'я дитини, тобто спільно за згодою між сторонами. З урахуванням викладеного, на підставі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), Закону України «Про охорону дитинства» , ст.ст.7, 141, 153, 157, 158, 159 СК України,

Outcome: approved