Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою, в якій зазначила, що [INFO] року в місті Донецьк померла її донька [PERSON]. Після смерті доньки вона не може отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки смерть настала на тимчасово окупованій території, однак документи, які були видані на вказаній території не відповідають вимогам законодавства України, просить рішенням суду встановити факт, що [PERSON] померла [INFO] року в м. Донецьк Донецької області. Заявник подала заяву в якій зазначила про розгляд справи у її відсутності. Акт судового розпорядника Коростенського міськрайонного суду свідчить про належне повідомлення заінтересованої особи про час та місце розгляду справи. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що заявник [PERSON] була матір"ю [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 23.07.1988 року. Згідно паспорту [NUMBER], виданого Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, є громадянкою України, згідно довідки №0000268500 від 18.07.2017 року взята на облік як внутрішньо переміщена особа в УПСЗН Коростенської міської ради. 07.09.2018 року Кіровським відділом записів актів цивільного стану м.Донецька Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР видано свідоцтво про смерть [NUMBER] з якого слідує, що [PERSON] померла [INFO] року у віці 30 років у Кіровському районі в м.Донецьк Донецької області, про що 07.09.2018 року складено актовий запис № 1427. Згідно ч. 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З аналізу вищевказаної норми Закону слідує, що свідоцтво про смерть [PERSON], є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч. ч. 1, 2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України , у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Частинами 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відповідно до частини 1 статті 3 вищевказаного Закону державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього закону, ЦК України, СК України, інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 3 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації. Згідно п. 2 ч. 1, 4 ст. 17 вказаного Закону державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи та тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті на такій території розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації смерті у даному випадку шляхом звернення до суду. Заявник окрім судового порядку позбавлена можливості довести факт смерті своєї доньки, що має для неї юридичне значення, тому дана заява підлягає задоволенню .

Outcome: approved