Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа: [PERSON] , відповідно до якої позивач просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] , протягом двох календарних місяців з дня набрання рішення суду законної сили. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер рідний батько позивача, [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: 1/4 частка квартири [ADDRESS] . Інші частки даної квартири належать позивачу на праві власності, на різних підставах, а саме: 1/4 частка квартири на підставі свідоцтва № 19185 про право власності на житло від 16.11.2007 року, ј частка квартири на підставі договору дарування від 30.10.2009 року та 1/4 частка квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, [PERSON] від 01.10.2020 року. Оскільки батько позивача був похилого віку, хворів та потребував постійного догляду, [PERSON] без реєстрації проживала разом з батьком за місцем його реєстрації в будинку [ADDRESS] , що належить їй на праві власності. Позивач є спадкоємицею першої черги після смерті батька. В передбачений законом 6-місячний строк, остання не звернулась до нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу із відповідною заявою про прийняття спадщини, оскільки [PERSON] було неправильно роз`яснено нотаріусом порядок спадкування. Нотаріус повідомив, що до нотаріуса необхідно звертатися після спливу шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2020 року прийнято позовну заяву та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні (а.с. 29-30). 12.11.2020 року представником відповідача на адресу суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що згідно цивільного позову спадкодавець [PERSON] - батько Позивача, помер [INFO] році. Позивач стверджує, що він як спадкоємець "у встановлений законом 6-ти місячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з причини юридичної необізнаності, однак згідно п. 24 ППВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку на прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Підтвердження того, що Позивач дійсно зверталася до нотаріуса в межах строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України та отримала відповідь щодо строку звернення до нотаріуса для прийняття спадщини, не надано до суду. 04.01.2021 року позивачем [PERSON] надано відповідь на відзив у якій викладені обставини аналогічні позовній заяві, додатково зазначено що к позивача не було правоустановчого документу на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , а саме: свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, [PERSON] , яке вона отримала лише 01.10.2020 року. З урахуванням всіх обставин по справі, та ті обставини, що у шестимісячний період з моменту відкриття спадщини було запроваджено карантинні заходи на території України, зокрема, закрито заклади торгівлі, крім продуктових магазинів, аптек, автозаправок і банків, ряд державних органів і організацій, а також зупинено роботу транспорту, припинено міжміське й міжобласне автомобільне, залізничне та авіасполучення, що ускладнювало можливість пересування, та створювало певні труднощі у отриманні спеціальних консультацій, вважає, що її порушене право підлягає поновленню шляхом задоволення позовної заяви. До того ж, вважає, що у справі, що розглядається наявне порушення лише її законного права, оскільки інший спадкоємець - рідний брат позивача, який є третьої особою по справі, не має наміру прийняти спадщину. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позові, просили суд задовольнити їх. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явилась, просила суд розглядати справу за відсутності представника відповідача, відмовити у задоволені позовних вимог. Третя особа, [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності останнього, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.11.2001 року квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належать в рівних долях [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (кожному по ј частки) (а.с. 14,15) [PERSON] на підставі Договору дарування частини квартири від 30.10.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Нароха О.В., подарував ј частину квартири [ADDRESS] - [PERSON] (а.с. 16-17, зворот) Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] (а.с. 10) Позивач [PERSON] прийняла у спадок ј частину квартири [ADDRESS] та житловий будинок за адресою [ADDRESS] на підставі заповіту (23-25). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 11) Місце реєстрації померлого [PERSON] є [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 08.06.2002 року. Згідно довідки № 1552 від 01.09.2020 року виданою Балабинською селищною радою Запорізького району Запорізької області зазначено, що [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним за вказаною адресою проживала донька [PERSON] без реєстрації (а.с 26). Відповідно до ч. 1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, яким відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У частині третій статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У частині першій статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними». Позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність пропуску нею строку подачі заяви про прийняття спадщини. [PERSON] не була позбавлена можливості особисто подати заяву нотаріусу або відправити цю заяву поштою. [PERSON] у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька не зверталась (а.с. 60,61). Законодавством України передбачений чіткий алгоритм дій для прийняття спадщини (який повинен зробити спадкоємець), саме тому Пленум Верховного Суду України у п.24 Постанови № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року передбачив, що при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Пунктами 1, 3 глави 13 розділу I Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно відповіді Запорізької районної державної нотаріальної контори та інформаційної довідки зі спадкового реєстру встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, ніхто зі спадкоємців не звертався на прийняття спадщини (а.с. 60,61). Вищевказані обставини свідчать про те, що позивачем не доведено факту наявності у неї волі щодо реалізації своїх спадкових прав після смерті [PERSON] та наступного невизнання її прав на спадкування з боку будь-яких осіб, в тому числі з боку нотаріуса. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, отже постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину не виносилась - права позивача не порушені, предмет спору відсутній і непорушені права не підлягають захисту. За таких обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, що є приводом для відмови у задоволенні позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України враховує, що у задоволенні позову було відмовлено, отже судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: approved