Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 510 гривень щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку і до досягнення ним повноліття. Мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Відомості про батька малолітнього [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 12.02.2016 року №00016310676. Рішенням Кіцманського районного суду від 11.08.2016 р. в [PERSON] відібрано малолітнього сина без позбавлення батьківських прав. [PERSON] вихованням дитини не займається, матеріально не утримує. За час спільного проживання з дитиною часто надходили скарги від сусідів та родичів про системний недогляд за дитиною, про відсутність належного харчування та антисанітарні умови проживання. Крім того, рішенням Кіцманського районного суду від 25.05.2017 року визнано [PERSON], [INFO], мешканця смт.Неполоківці, Кіцманського району, Чернівецької області, батьком [PERSON], якого народила [PERSON] Так, 27.07.2017 року службою у справах дітей підготовлено висновок про доцільність повернення малолітнього [PERSON] в сім'ю батька [PERSON], який проживає разом з батьками в житловому будинку, умови проживання задовільні та в даний час він займається вихованням сина та матеріально його утримає. Висновком органу опіки та піклування Кіцманської РДА Чернівецької області від 15.08.2017 року № 01-15/7-416 визнано за доцільне позбавити [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] батьківських прав, у зв'язку з тим, що вона вихованням та утриманням дитини не займається, життям та здоров'ям не цікавляться, хоча є працездатною і має таку можливість, проте свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, тому позивач просить задовольнити позовні вимоги. Представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу слухати без їх участі, що стверджується відповідною заявою. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча завчасно та належним чином була повідомлений про час і місце слухання справи, про що свідчить розписка про отримання повісти, яка наявна у матеріалах справи. Клопотань та заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи, про що свідчить розписка про отримання повісти, яка наявна у матеріалах справи. Клопотань та заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. В встановлено, що рішенням Кіцманського районного суду від 11.08.2016 р. в [PERSON] відібрано малолітнього сина [PERSON], [INFO] без позбавлення батьківських прав. Висновком комісії органу опіки та піклування Кіцманської РДА Чернівецької області від 15.08.2017 року № 01-15/7-416 визнано за доцільне позбавити [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] батьківських прав. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 27.07.2017 року складеного виконавчим комітетом Неполоковецької селищної ради,Кіцманського району, Чернівецької області, встановлено, що [PERSON] проживає в житловому будинку, розташованому за адресою [ADDRESS] Відповідно до роз'яснень пунктів 16 і 18 я судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав; нормативно-правовий акт № 3 від 30.03.2007року, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Ч. 7-10 ст. 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ч.1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачено ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 СК України вказує, що у випадку коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що позбавлення відповідачки батьківських прав є способом захисту прав неповнолітнього та відповідає його інтересам, а відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини та не проявляє батьківської турботи до нього, суд вважає доцільним позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідачки аліменти. Дане право дитини порушується відповідачкою, оскільки остання не утримує на належному рівні матеріально свою дитину. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність на його утриманні іншої дитини, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, але не менше 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України. Оцінивши зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд встановив, що відповідач [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток свого сина, не виявляє інтересів до його внутрішнього світу, періодично самоусувається від покладених на неї законом батьківських обов'язків, покидаючи дитину на тривалий час, суд постановляє рішення про позбавлення її батьківських прав щодо [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів на утримання сина в розмірі по 510 гривень, щомісячно до його повноліття, починаючи стягнення з 16 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір на загальну суму 640,00 гривень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: approved