Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

В травні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що 14.08.2008 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір № 001-22000-140808, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит на суму 10000грн. на строк 36 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитним коштами в розмірі 0,00% в рік та сплатою банку 4% в місяць за ведення кредитної справи. Банк умови договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, проте відповідач умови договору в повному обсязі не виконав і станом на 25.02.2014р. має заборгованість в сумі 1200,00, яка складається з 400,00грн. заборгованості за кредитом та 800,00грн. заборгованості за комісіями. У зв'язку з чим банк просить стягнути з відповідача 1200,00грн. заборгованості за кредитом та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду та заочного рішення не заперечує. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі, надала суду пояснення в яких вказала, що відповідно до умов договору здійснювала дострокове погашення кредиту шляхом внесення щомісячних платежів у більшому розмірі, а тому не має заборгованості за кредитом та за комісіями. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала суду пояснення в яких вказала, що відповідач повністю погасила кредит, останній платіж за кредитним договором відповідно до п. 2.13 договором відповідач сплатила 18.02.2011р. дострокового в сумі 1376грн., а 14.02.2011 року сплатила щомісячний платіж в сумі 678грн., таким чином повністю розрахувавшись по кредиту, крім цього просить застосувати строк позовної давності. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 14.08.2008 р. ТОВ Комерційний Банк «Дельта» (правонаступником якого ПАТ «Дельта банк») та [PERSON] уклали кредитний договір № 001-22000-140808. Відповідно до п.1.1.1. кредитор надав позичальнику на власні потреби 10000грн., з оплатою кредитору плати за надання кредиту відповідно до умов договору в розмірі 0,00 грн. Відповідно до п. 1.2. кредит надається на строк 36 місяців, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 13 серпня 2011 року. Відповідно до п. 2.2. за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти , виходячи зі ставки 0,00% в рік. Відповідно до п. 2.5. за обслуговування кредитної заборгованості позичальник сплачує кредитору плату в розмірі 4 % в місяць. Пунктом 2.8 вказаного договору передбачено, що за надання кредиту позичальник сплачує кредитору комісію, розмір якої зазначено в п.1.1. цього договору, що складає 0,00% від частини суми кредиту. зазначеної в п. 1.1. цього договору, що надається на власні потреби позичальника. Згідно п. 2.9 кредитного договору починаючи з місяця, що слідує за місяцем, в якому наданий кредит, позичальник щомісячно н пізніше 14 (чотирнадцятого) числа кожного місяця зараховує н на рахунок кредитора рівними частинами суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті проце6нтів та плати за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 678,00грн. Відповідно до п.2.13 кредитного договору позичальник має право здійснювати дострокове погашення заборгованості за цим договором в т.ч., і часткове шляхом сплати платежів у більшому розмірі. В цьому випадку здійснюється перерахунок розміру платежу, починаючи з останнього місяця, на який припадає закінчення терміну користування кредитом, зазначений в п. 1.2. Черговий платіж, що слідує після отримання кредитором коштів в якості дострокового погашення, залишається незмінним і повинен сплачуватись позичальником в строки та розмірі, встановлені п. 2.9 цього договору, до повного погашення заборгованості за цим договором. Згідно наданих відповідачем квитанцій про сплату платежів за кредитом, вбачається за період з 14.09.2008р. по 18.02.2011р. відповідачем здійснено погашення заборгованості в сумі 22500грн., з яких кредит в сумі 10000грн. та сплата комісії в сумі 12500грн., із розрахунку 400грн. в місяць за період фактичного користування кредитним коштами. З урахуванням положень п. 2.13 кредитного договору враховуючи дострокове погашення заборгованості відповідачем, позивачем не здійснено перерахунок розміру платежу, починаючи з останнього місяця, на який припадає закінчення терміну користування кредитом, а тому поданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом не відповідає умовам договору, крім цього в розрахунку не відображено погашенні відповідачем з грудня 2010 по лютий 2011 року. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, то з даного позивачем розрахунку вбачається, що останній платіж відповідачкою проведений в грудні 2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що передбачено ст. 257 ЦК України. Згідно із п. 10.1 кредитного договору від 14.08.2008 року договір набуває чинності з дати його укладення сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. Таким чином, договором кредиту, укладеного між сторонами, не встановлено строку, після якого він припиняється, а умова про його чинність до повного виконання позичальником зобов'язань не є встановленим сторонами строком припинення дії договору кредиту, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України. Оскільки останній платіж відповідачка здійснила в лютому 2011 в розрахунку не зазначена конкретна дати платежу, то суд вважає, що, у ПАТ «Дельта банк» виникло право пред'явити вимогу до боржника про виконання порушеного зобов'язання щодо повернення кредиту, починаючи з 14.03.2011 року протягом наступних трьох років. Проте, позов направлений позивачем поштою 20.05.2014 року і зареєстрований судом за вхідним №22698від 23.05.2014 року, тобто позов пред"явлено після сплину строків позовної давності. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При цьому суд не вбачає підстав для відмови позивачу в задоволенні позову у зв»язку з пропуском ним встановленого ст. 257 ЦК України строку для звернення у суд з зазначеним позовом, оскільки відмовляє позивачу в задоволенні позову у зв»язку з його недоведеністю, що є самостійною підставою для такої відмови.

Outcome: dismissed