Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS], а також просить зобов'язати відповідача Головне управління Державної міграційної служби у Львівській області зняти з реєстрації [PERSON] за вищевказаною адресою. В обґрунтування позову покликається на те, що вона є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] Разом з нею у вказаній квартирі також зареєстровані - її син [PERSON], донька [PERSON], зять [PERSON] та онуки [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] з 2001 року фактично не проживає у квартирі, а його реєстрація тягне за собою додаткові витрати, зокрема, оплату за житлово-комунальні послуги, що нараховуються на всіх зареєстрованих осіб. У зв'язку з тим, що відповідач без поважної причини не проживає у квартирі, що стверджується відповідними актами, просить визнати його таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] та зняти його з реєстрації. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причин своєї неявки не повідомив, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення про виклик до суду в пресу, а саме газету «Урядовий кур'єр» (а.с.33-37). Згідно із ч. 9 ст. 74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Від третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, такі не заперечують проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. А тому у зв'язку з неявкою в судове засідання учасників процесу, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а разі спору - судом. Згідно ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON]. Крім неї у вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] (син), [PERSON] (донька), [PERSON] (зять), [PERSON] (онук), [PERSON] (онука). Квартира належить Львівській міській раді, позивач [PERSON] була вселена на підставі ордеру №14629 від 09.07.1984 р. (а.с.5 - довідка з місця проживання про склад сім'ї і прописку). З актів комісії Житлово-будівельного кооперативу від 07.10.2014 р., 11.12.2014 р., 24.03.2015 р. та 01.12.2015 р. вбачається, що відповідач [PERSON] з 2001 року по даний час не проживає у квартирі [ADDRESS] (а.с. 6, 7, 8, 32). Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування ним, поважних причин непроживання чи перешкод йому у користуванні таким судом не встановлено. Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратили право користування житловим приміщенням, є підставними та обґрунтованими, і суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині. Щодо вимоги позивача про зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області зняти відповідача з реєстрації у спірній квартирі, то така є безпідставною, виходячи з наступного. За положеннями ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспоренння та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 3 ЦПК України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені у ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, ні позивачем у поданому позові з доданими матеріалами, ні його представником не доведено, що при визнанні відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що в свою чергу є підставою для зняття з реєстрації місця проживання, порушуються чи будуть порушені її права, а відтак дана вимога є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

Outcome: partial