Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду в даним позовом і просила стягнути з відповідача - [PERSON] на свою користь 60000,00 гривень основного боргу за договором позики та 900,00 гривень річних, в зв'язку з простроченням грошового зобов'язання, а всього - 60900,00 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала і просила задовольнити їх. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився. Про день розгляду справи повідомлений належним чином. Повідомлень про причини неявки в судове засідання не направив. Заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. В зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання, в силу вимог ст.ст. 224 - 225 ЦПК України, за згодою позивача, проведено заочний розгляд справи, згідно ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15.07.2014 року. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. 20.10.2012 року позивач передав у позику відповідачу 60000 (шістдесят тисяч) гривень, які відповідач зобов'язувався повернути 20.04.2013 року. На підтвердження виконання договору позики відповідачем складена в рукописній формі розписка. Отже, між сторонами був укладений договір позики і його форма та умови не суперечать вимогам законодавства. Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються ст.ст. 509, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України В силу ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте відповідачем в порушення вимог ст. 1049 ЦК України не повернуто позивачу отриману позику в сумі 60000 (шістдесят тисяч) гривень. Відповідно до ст. 509 ЦК України між сторонами виникли зобов'язання з приводу сплати грошових коштів. В силу ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити суму згідно вимог ст. 625 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договором позики, укладеного між сторонами інший розмір відсотків не встановлювався. Позивач не збільшувала позовні вимоги на момент розгляду справи. Відповідач повинен сплатити суму боргу з врахуванням 3% річних за період з 20.04.2013 року по 20.10.2013 року, що становить 60900,00 гривень (60000,00 + 900, 60000,00 * 1,5%). Відповідно до вимог п.9 ч.1 ст. 5 Закону України „Про судовий збір" № 3674 VI від 08.07.2011 року позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви. В силу ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто 609 (шістсот дев'ять) гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved