overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 15 грудня 2012 р. зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві. Від даного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя, шлюб та сім»ю та несумісністю харектерів. Сторони не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство; не пов»язані спільним побутом. Шлюб існує формально. Спільні спроби зберегти сім»ю бажаних результатів не дали. Позивач та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 грудня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 886. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права і обов»язки. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільне господарство, не пов»язані спільним побутом. Сторони окремо проживають. Шлюб існує формально. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сім'я існує формально, а отже шлюб між сторонами може бути розірваний. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 26 серпня 2006 р. зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві. Від даного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя, шлюб та сім»ю та несумісністю харектерів. Сторони окремо проживають, з листопада 2017 р. не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство; не пов»язані спільним побутом. Шлюб існує формально. Спільні спроби зберегти сім»ю бажаних результатів не дали. Представник позивача в судового засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, шлюб між сторонами у даній справі розірвати, оскільки подальше спільне проживання однією сім»єю неможливе. Відповідач проти викладених позивачем обставин та розірвання шлюбу не заперечувала. Вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 серпня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 743. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права і обов»язки. Судом встановлено, що з листопада 2017 року сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільне господарство, не пов»язані спільним побутом. Сторони окремо проживають. Шлюб існує формально. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сім'я існує формально, а отже шлюб між сторонами може бути розірваний. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив про наступне. Розірвати шлюб, укладений між [PERSON], РНОКПП [NUMBER] (адреса: [ADDRESS]) та [PERSON], РНОКПП [NUMBER] (адреса: [ADDRESS]), зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, про який в Книзі реєстрації шлюбів 15.04.2011 року зроблений відповідний актовий запис за №191. В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено наступне. В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що протягом останніх років стосунки сторін розладились. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям. Фактично сім»я припинила своє існування. Позивач подав письмову заяву, в якій підтримав вищевказані позовні вимоги про розірвання шлюбу, просив розглядати справу у його відсутність. Зазначив, що примирення між сторонами неможливе. Представник відповідача [PERSON] подала письмову заяву, в якій зазначено, що відповідач «позовну заяву подану [PERSON] підтримує повністю та просить також розірвати шлюб між Позивачем, [PERSON] та Відповідачем, [PERSON]". Крім того, просить суд не надавати строк для примирення. Отже фактично сторона відповідача позов визнала. З положень ч.1 ст.82 ЦПК України вбачається, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України: у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши наведені дані, положення ст.112 Сімейного Кодексу України, дослідивши всі матеріали справи, в тому числі, копію свідоцтва про шлюб сторін, зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві (про який в Книзі реєстрації шлюбів 15.04.2011 року зроблений відповідний актовий запис за №191 а.с.10), враховуючи, принципи змагальності (ст.12 ЦПК України) та диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України, ч.2 якої зокрема визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов»язком суду), судом не встановлено даних про те, що визнання позову стороною відповідача вчинено не добровільно, або у іншій невідповідності з наявними вимогами (зокрема, щодо законності підстав), а тому, враховуючи зміст вищенаведених положень діючого законодавства, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України. Відповідно до положень ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON], РНОКПП [NUMBER] (адреса: [ADDRESS]) належить повернути з державного бюджету 352 грн. 40 коп. - 50 відсотків судового збору, сплаченого на рахунок №31214206026003, отримувач УК у Дарницькому районі м. Києва 220301, код отримувача 899998, банк отримувача Казначейство України, код банку отримувача 899998. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ЄДРПОУ 34047020, з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], заборгованість за кредитним договором в сумі 13839 грн. 11коп. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог у позові, зокрема зазначено, що кредитний договір від 15.09.2011 року був укладений між відповідачем та позивачем (далі Банком), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав відповідачу кредиту вигляді кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 100000 грн., зокрема, за умови його повернення, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином - станом на 06.11.2014 року не сплатив на користь позивача заборгованість, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору становить суму заборгованості за тілом кредиту -13839 грн. 11 коп. Представник позивача підтримав позовні вимоги. Проаналізувавши наведені дані, всі інші матеріали справи, в тому числі копії: вказаного кредитного договору (з додатками); розрахунку заборгованості; витягу зі статуту позивача; паспорту відповідача, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Кредитний договір від 15.09.2011 року був укладений між відповідачем та позивачем (далі Банком), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 100000 грн., зокрема, за умови його повернення, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином - станом на 06.11.2014 року не сплатив на користь позивача заборгованість, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору становить суму заборгованості за тілом кредиту - 13839 грн. 11 коп. Так, відповідно до положень ст.1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, належить судові витрати по справі у вигляді судового збору стягнути на користь позивача з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ЄДРПОУ 34047020, з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER],заборгованість за кредитним договором в сумі 1954 грн. 23коп.та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог у позові, зокрема зазначено, що кредитний договір від 14.12.2011 року був укладений між відповідачем та позивачем (далі Банком), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав відповідачу кредиту вигляді кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 3530,51 грн., зокрема, за умови його повернення, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином - станом на 08.11.2014 року не сплатив на користь позивача заборгованість, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору становить суму заборгованості за тілом кредиту -1954,23 грн. Представник позивача підтримав позовні вимоги. Проаналізувавши наведені дані, всі інші матеріали справи, в тому числі копії: вказаного кредитного договору (з додатками); розрахунку заборгованості; витягу зі статуту позивача; паспорту відповідача, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Кредитний договір від 14.12.2011 року був укладений між відповідачем та позивачем (далі Банком), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 3530,51 грн., зокрема, за умови його повернення, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином - станом на 08.11.2014 року не сплатив на користь позивача заборгованість, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору становить суму заборгованості за тілом кредиту - 1954,23 грн. Так, відповідно до положень ст.1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, належить судові витрати по справі у вигляді судового збору стягнути на користь позивача з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ЄДРПОУ 34047020, з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], заборгованість за кредитним договором в сумі 7940 грн. 72 коп. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог у позові, зокрема зазначено, що кредитний договір від 15.08.2011 року був укладений між відповідачем та позивачем (далі Банком), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав відповідачу кредиту вигляді кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 100000 грн., зокрема, за умови його повернення, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином - станом на 06.11.2014 року не сплатив на користь позивача заборгованість, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору становить суму заборгованості за тілом кредиту -7940 грн. 72 коп. Представник позивача підтримав позовні вимоги. Проаналізувавши наведені дані, всі інші матеріали справи, в тому числі копії: вказаного кредитного договору (з додатками); розрахунку заборгованості; витягу зі статуту позивача; паспорту відповідача, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Кредитний договір від 15.08.2011 року був укладений між відповідачем та позивачем (далі Банком), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 100000 грн., зокрема, за умови його повернення, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином - станом на 06.11.2014 року не сплатив на користь позивача заборгованість, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору становить суму заборгованості за тілом кредиту - 7940 грн. 72 коп. Так, відповідно до положень ст.1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, належить судові витрати по справі у вигляді судового збору стягнути на користь позивача з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ЄДРПОУ 34047020, з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER],заборгованість за кредитним договором в сумі 9817 грн. 02 коп. Автоматичний перерозподіл справи на суддю Вовка Є.І. було здійснено 05.12.2015 року (а.с.1). В обґрунтування позовних вимог у позові, зокрема зазначено, що кредитний договір від 30 грудня 2011 року був укладений між відповідачем та позивачем (далі Банком), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав відповідачу кредит з лімітом кредитної лінії в сумі 7000 грн., за умови його повернення, сплати відсотків та комісії щомісячними платежами, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином - станом на 30 квітня 2015 року не сплатив на користь позивача заборгованість, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору становить суму9817 грн. 02 коп. - заборгованості за тілом кредиту. Представник позивача підтримав позовні вимоги. Проаналізувавши наведені дані, всі інші матеріали справи, в тому числі копії: вказаного кредитного договору (з додатками); розрахунку заборгованості; витягу зі статуту позивача; паспорту відповідача, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Кредитний договір від 30 грудня 2011 року був укладений між відповідачем та позивачем (далі Банком), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав відповідачу кредит з лімітом кредитної лінії в сумі 7000 грн., за умови його повернення, сплати відсотків та комісії щомісячними платежами, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином - станом на 30 квітня 2015 року не сплатив на користь позивача заборгованість, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору становить суму 9817 грн. 02 коп. - заборгованості за тілом кредиту. Так, відповідно до положень ст.1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, належить судові витрати по справі у вигляді судового збору стягнути з відповідача в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ЄДРПОУ 34047020, з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER],заборгованість за кредитним договором в сумі 9989 грн. 51 коп. Автоматичний перерозподіл справи на суддю Вовка Є.І. було здійснено 05.12.2015 року (а.с.1). В обґрунтування позовних вимог у позові, зокрема зазначено, що кредитний договір від 08 червня 2011 року був укладений між відповідачем та позивачем (далі Банком), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав відповідачу кредит з лімітом кредитної лінії в сумі 10000 грн., за умови його повернення, сплати відсотків та комісії щомісячними платежами, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином - станом на 19 червня 2015 року не сплатив на користь позивача заборгованість, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору становить суму9989 грн. 51 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту. Представник позивача підтримав позовні вимоги. Проаналізувавши наведені дані, всі інші матеріали справи, в тому числі копії: вказаного кредитного договору (з додатками); розрахунку заборгованості; витягу зі статуту позивача; паспорту відповідача, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Кредитний договір від 08 червня 2011 року був укладений між відповідачем та позивачем (далі Банком), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав відповідачу кредит з лімітом кредитної лінії в сумі 10000 грн., за умови його повернення, сплати відсотків та комісії щомісячними платежами, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином - станом на 19 червня 2015 року не сплатив на користь позивача заборгованість, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору становить суму 9989 грн. 51 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту. Так, відповідно до положень ст.1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, належить судові витрати по справі у вигляді судового збору стягнути з відповідача в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved