Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , про скасування реєстрації права власності на житловий будинок, відповідно до якого просить суд: скасувати реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , реєстраційний номер 13817529, номер запису 1617 в книзі 17. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.01.2011 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду у справі за позовом [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності був визнаний дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та за відповідачем було визнано право власності на цей житловий будинок. Згідно вказаному рішенню суду право власності було зареєстровано за [PERSON] , реєстраційний номер 13817529, номер запису 1617 в книзі: 17. Але рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 26.06.2012 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 10.01.2011 року було скасовано, постановлено нове рішення, згідно якому у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності було відмовлено. Таким чином, підстав для реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] немає, а тому вона має бути скасована. Позивач вказує, що наявність реєстрації права власності на спірний житловий будинок порушує його права як власника цього будинку, що передбачені ст.ст. 316, 317, 319, 321, 325 ЦК України. У добровільному порядку вирішити це питання відповідач відмовилась, тому позивач і звертається до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання надала заяву, відповідно до якої з позовом згодна, просить суд справу розглядати за її відсутності. Суд розглядає справу, відповідно до наданих заяв, за наявними доказами у матеріалах справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що дійсно 10.01.2011 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області винесено рішення по справі № 2-1752/11, згідно якого позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності - задоволено. Визнано договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , який в цілому складається з: літ.«А»- житловий будинок, загальною площею 72,4 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м.; літ.«а»- веранда; літ.«Б»- сарай; літ.«б»- підвал; літ.«В»- вбиральня; №1 -хвіртка; №2 -хвіртка; №3 -огорожа; №4 -водопровід, укладений 01.07.2010 року між [PERSON] та [PERSON] - дійсним. Визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] , який в цілому складається з: літ.«А» - житловий будинок, загальною площею 72,4 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м.; літ.«а»- веранда; літ.«Б»- сарай; літ.«б»- підвал; літ.«В»- вбиральня; №1 -хвіртка; №2 -хвіртка; №3 -огорожа; №4 -водопровід. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у вищенаведеній справі від 20.07.2011 року, внесені зміни в рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.01.2011 року за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності та викладено в наступній редакції: «Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності - задовольнити. Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , який в цілому складається з: літ.«А»- житловий будинок, загальною площею 72,4 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м.; літ.«а»- веранда; літ.«Б»- сарай; літ. «б»- підвал; літ.«В»- вбиральня; №1 -хвіртка; №2 - хвіртка; №3 - огорожа; №4 - водопровід, укладений 01.07.2010 року між [PERSON] та [PERSON] - дійсним. Визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] , який в цілому складається з: літ.«А»- житловий будинок, загальною площею 72,4 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м.; літ. «а» - веранда; літ.«Б»- сарай; літ. «б»- підвал; літ.«В»- вбиральня; №1 -хвіртка; №2 -хвіртка; №3 -огорожа; №4 -водопровід.». Проте, як вбачається з матеріалів справи, колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області 26.06.2012 року винесено рішення, яким апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Шабо» задоволено. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.01.2011 року скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, згідно витягу про державну реєстрацію прав, власником житлового будинку [ADDRESS] / є [PERSON] , реєстраційний номер 13817529, номер запису 1617 в книзі: 17. Відповідно до ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до положень ст.ст.2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Як вбачається з положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод,яка відповідно до ч.1ст. 9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України „Про міжнародні договори України" є частиною національного законодавства, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 321, 328, 330, 334 ЦК України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Право приватної власності є непорушним. Положеннями ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із положеннями ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження»(на далі «Закон»), державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. За вимогами ст. 26 Закону, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до положень ст.2 Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. Згідно із положеннями п.5 ч.1 ст.19 Закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до положень ст.26 Закону, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав». Як вбачається з положень п.44 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1141 від 26.10.2011р., порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування рішення державного реєстратора та скасування записів Державного реєстру прав установлює Мінюст. Згідно абз. 1,2, п. 1.3 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 року №3502/5, рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав приймає державний реєстратор прав на нерухоме майно, яке оформлює за допомогою Державного реєстру прав у двох примірниках. У разі прийняття рішення державним реєстратором органу державної реєстрації прав один примірник рішення орган державної реєстрації прав видає або надсилає рекомендованим листом заінтересованій особі особисто або уповноваженій нею особі, а другий державний реєстратор долучає до реєстраційної або облікової справи. Згідно з п. 2.6 цього Порядку для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення про скасування запису, рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. Отже, з урахуванням усього вищевикладеного, слід дійти висновку, що саме по собі рішення суду апеляційної інстанції, яким скасовано набуття права власності за відповідачем [PERSON] не дає права на скасування запису реєстрації права власності, однак підставою для цього є рішення суду, згідно якого має бути скасований вказаний запис про реєстрацію. У позивача наявні усі підстави для задоволення вказаної вимоги, оскільки з наданих ним доказів вбачається, що належне йому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку серії ВСР № 956595 від 28.04.2006 майно було відчужене ним у спосіб, не передбачений законодавством, що і стало підставою для скасування дійсності правочину, що підлягав нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Разом з тим, питання щодо скасування реєстрації права власності за [PERSON] судом не вирішувалось. З наданих позивачем доказів, вбачається, що наразі реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] не скасована, а тому задля недопущення порушення прав позивача, з урахуванням наведеної чинним законодавством процедури для можливого здійснення державним реєстратором вказаної дії, та прийнявши до уваги, що існують усі правові підстави для можливості винесення рішення суду про скасування даної реєстрації, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] є обґрунтованими, та доведеними та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У сенсі розуміння ст. 77-80 ЦПК України, докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. У відповідності до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин, у сенсі розуміння вимог чинного законодавства, на основі повно та всебічно досліджених доказів, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про скасування реєстрації права власності на житловий будинок підлягають задоволенню.

Outcome: approved