Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власницею вказаної квартири на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 18.11.2004 року. Відповідач [PERSON] є її колишнім чоловіком, шлюб з якою розірвано 27.01.2009 року. Після розірвання шлюбу відповідач виїхав на інше місце проживання, з 2009 року в квартирі не проживає, його особисті речі у квартирі відсутні, а також він не приймає участі в утриманні житла та не сплачує за житлово-комунальні послуги. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, суд повідомляв його про розгляд справи за останнім відомим місцем проживання шляхом вручення судової повістки працівниками ЖЕКу-302, але вручити повістки, адресовані відповідачу було неможливо в зв"язку з його непроживанням. Суд визнав причини його неявки, як неповажні, та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, згідно вимог ч.1 ст.224 ЦПК України, проти чого не заперечувала і позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS] в м.Києві, яка належить позивачу [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 18.11.2004 року (а.с.6). Згідно довідки Ф-3 ЖЕКу-302, на даний час в квартирі зареєстровано дві особи - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Судом встановлено, що з 2009 року відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає. Той факт, що відповідач не проживає в спірній квартирі підтверджується, крім пояснень позивача, зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами: - Свідоцтвом про право власності на житло від 18.11.2004 року (а.с.6); - копією Свідоцтва про розірвання шлюбу від 27.01.2009 року (а.с.8); - довідкою Ф-3 (а.с.7); - актами ЖЕКу-302 про не проживання відповідача в спірній квартирі від 13.09.2013 року, від 27.11.2013 року, від 29.01.2014 року (а.с.9-11). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несе, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачує, доказів того, що він намагався вирішити питання про вселення до спірної квартири немає, що свідчить про те, що квартирою він не цікавився. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з того, що [PERSON] в спірній квартирі не проживає понад 1 рік без поважних причин, він втратив право користування спірною квартирою. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки дані вимоги є підставними та обґрунтованими. На підставі викладеного і

Outcome: approved