Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача. Свої позовні вимоги, позивач мотивує тим, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей , але ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: аліменти не сплачує, з дітьми не спілкується, не цікавляться їх долею, здоров'ям. Дітей виховує вона, тому вважає, що відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав. В судове засіданні позивачка не з'явилася, надавши суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач позов не визнав мотивуючи тим, що він постійно спілкується з дітьми про що свідчать фотографії, та сплачує аліменти, хоч і має деяку заборгованість, що виникла не з його вини, В свою позивачка налаштовує проти нього дітей, постійно намагається завадити спілкуванню. Не зважаючи на це він спілкується з дітьми по скапу, забирає їх на літніх канікулах до себе і категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Орган опіки та піклування в судове засіданні не з'явилися, надавши суду заяву в якій просить справу розглянути без їх участі, позов підтримують в повному обсязі. Прокурор позов не підтримує і вважає, що нема законних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, свідків, третіх осіб, дослідивши докази по справі, суд прийшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15,16 постанови від 30 березня 2007 року №3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Таким чином ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] (а.с.12-13). На даний час неповнолітні діти проживають з матір'ю яка займається їх вихованням і належним утриманням дітей (а.с.9,6). Згідно довідок (а.с.7,8) позивач сплачував аліменти на утримання дітей нерегулярно, та має заборгованість. З фототаблиці вбачається, що відповідач підтримує стосунки з дітьми та спілкується з ними (а.с46-56). Також органом опіки та піклування виконкому Деснянської районної ради у місті Чернігові не проводилась перевірка, та не надано жодних висновків, щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ураховуючи викладене, суд вважає, що позивачкою не надано доказів, які б давали достатньо підстав для застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу, як позбавлення його батьківських прав щодо дітей. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed