Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено. До закінчення судових дебатів представником позивача - адвокатом Коваленком В.В. було здійснено заяву про вирішення питання про судові витрати та заявлено, що докази понесених судових витрат до суду будуть надані в межах п`ятиденного строку після проголошення рішення суду. 18.11.2019 року на адресу суду від представника позивачки Коваленка В.В. надійшла заява про розподіл судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн., в межах строку, визначеного ч.8 ст.141 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч.2 ст.246 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.246 ЦПК України у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. В судове засідання представник позивачки Коваленко В.В. не з`явився, надав суду заяву про розгляд заяви у її відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак його неявка відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України не перешкоджає розгляду даного питання. Дослідивши надані докази на підтвердження судових витрат, суд дійшов до наступного висновку. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено (а.с.29-30). До закінчення судових дебатів представником позивача Коваленко В.В. було здійснено заяву про вирішення питання про судові витрати та заявлено, що докази понесених судових витрат до суду будуть надані в межах п`ятиденного строку після проголошення рішення суду. 18.11.2019 року на адресу суду від представника позивача Коваленка В.В. надійшла заява про кінцевий розрахунок витрат понесених на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. Так, як вбачається з матеріалів справи між адвокатом Коваленком В.В. та позивачем [PERSON] було укладено договір про надання правничої допомоги від 10.10.2019 року, предметом якого є надання адвокатом всіма законними методами та способами правової допомоги клієнту по справі про стягнення аліментів у Вінницькому міському суді Вінницької області (а.с.33). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 2 від 11.10.2019 року [PERSON] сплатила Коваленку В.В. за надання правової допомоги 500, 00 грн. (а.с.35). Крім того, відповідно до меморіального ордеру №@2PL571831 від 16.11.2019 року [PERSON] сплатила Коваленку В.В. 1000 грн., призначення: за послуги (а.с.36). Відповідно до акту надання послуг до договору про надання правової допомоги № 10/10/19 від 10.10.2019 року, вартість наданих послуг адвокатом Коваленком В.В. становить 1500 грн. (а.с.39). Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) ст. 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Дані розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. За відсутністю таких доказів, сторона має право подати їх до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення, за умови наявності відповідної заяви, яка зроблена стороною до закінчення судових дебатів. Надана суду квитанція до прибуткового касового ордера № 2 від 11.10.2019 року не є фінансовим документом, оскільки визначення поняття розрахункового документа наведено у ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Так, розрахунковий документ - документ встановленої форм та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. Згідно з п. 6 ст. 9 цього Закону при продажу товарів (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту) (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які відносяться відповідно до Податкового кодексу України до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій розрахункові книжки не застосовуються. Отже виходячи з вказаних норм Закону розрахунковим документом за надані послуги може бути розрахункова квитанція заповнена вручну, проте цей документ має бути встановленої форми та змісту. Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13 затверджено Положення про форму і зміст розрахункових документів, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 220/28350. Установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий (п.3). Серед вимог до розрахункової квитанції, що визначені розділом ІV цього Положення, міститься вимога про зазначення серії (чотири літери) та номеру (шість цифр), нанесені при виготовленні бланка квитанції. Вказана вимога при видачі квитанції захисником Коваленко В.В. не була додержана, а тому такий документ не прийматиметься як розрахунковий, в зв"язку з чим витрати на правову допомогу [PERSON] на суму 500 грн. задоволенню не підлягають за недоведеністю. На підставі викладеного, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 1000, 00 гривень, відповідно до меморіального ордеру №@2PL571831 від 16.11.2019 року. На підставі викладеного і

Outcome: partial