Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що вона позичила відповідачеві грошові кошти в сумі 4000.00 грн. Угода про позику була засвідчена розпискою, яку відповідач написав особисто 13.10.2015 року. В свою чергу, відповідач прийняв на себе зобов'язання повернути борг в строк до 13 грудня 2015 року, однак, у зазначений в розписці термін, гроші не повернув, а тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики у сумі 4000.00 грн., 3% річних від суми боргу в сумі 33.00 грн., інфляційні збитки в розмірі 160.32 грн., всього 4193.32 грн. та понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явилась. Подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з викладених в ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. позовні вимоги визнав в повному обсязі. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно розписки від 13.10.2015 року, відповідач взяв в борг у позивачки 4000.00 грн., які зобов'язався повернути в термін до 13 грудня 2015 року, що підтверджується відповідною розпискою (а.с.7). У зазначений в розписці термін гроші відповідач не повернув, зокрема, доказів зворотному суду не надав, визнавши позов в повному обсязі. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 статті 1049 ЦК України закріплено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи те, що відповідач у вказаний в розписці строк борг не повернув, чим не виконав взяті на себе зобов'язання, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог позивача та стягнення з [PERSON] на користь позивача борг за договором позики в сумі 4000,00 грн. Згідно із ст. 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, якщо ним несвоєчасно повернуто суму позики. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних від суми боргу, станом на 28.03.2016 року, тобто за 106 днів прострочки (грудень 18 д., січень 31д., лютий 29 д., березень 28.д.) в сумі 33.00 грн. та інфляційні витрати в розмірі 160.32 грн., які вираховуються за наступною формулою P=A*D*3%/C*100% де А-основна сума боргу, С-кількість днів у році, D-кількість днів прострочення платежу. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та доведеними, в зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» на користь позивача підлягають стягненню з відповідача судові витрати по справі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved