Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача державного підприємства „Український державний геологорозвідувальний інститут" про зобов'язання видати довідку про нараховану йому заробітну плату (0,6 ставки, з індексаціями) з 05.04.2011 р. по 02.07.2012 р.; розрахунок відпускних за червень 2011 року та квітень 2012 року (із зарплати 0,6 ставки, а не 0,2, як було нараховано); розрахунок вихідної допомоги при звільненні та компенсації за невикористану відпустку (з 0,6 ставки); довідку про його роботу на вказаному підприємстві за останні шість місяців роботи (січень - червень 2012 року) із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Також просить притягнути до відповідальності посадових осіб підприємства, винних в порушенні вимог законодавства про працю у відповідності до ст. 41 КУпАП. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що працював з 2000 року на посаді інженера-енергетика у Львівському відділенні Українського державного геологорозвідувального інституту, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Пасічна, 38 А. 2 липня 2012 року був звільнений в зв'язку із скороченням штату та ліквідацією Львівського відділення УкрДГРІ. 27 серпня 2014 року звертався із заявою на ім'я директора підприємства з вимогою надати довідки про роботу на підприємстві та розміру заробітної плати в порядку ст. 49 КЗпП України. Проте вказані документи не були йому надані, натомість отримав лист з вимогою забрати трудову книжку. Вважає, що відповідачем було порушено Закон України «Про звернення громадян», у відповідності до якого термін для відповіді не може перевищувати сорока п'яти днів, та на підставі наведеного просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, із підстав, що викладені у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю. Представник відповідача ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» в судове засідання не з'явився, подав до суду заперечення на позов з проханням розглядати справу у відсутності представника. В запереченнях на позовну заяву просить відмовити в задоволенні позовних вимог, покликаючись на те, що підприємством не було порушено Закон України «Про звернення громадян», так як у відповідності до ст. 12 вказаного Закону, дія такого не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений трудовим законодавством. Вказує, що запитувана інформація є об'єктом захисту відповідно до Закону України «Про захист персональних даних», а позивач [PERSON] на даний час не перебуває у трудових відносинах з відповідачем та його письмовий запит не відповідає вимогам вказаного Закону. Крім цього, на даний час між сторонами існує трудовий спір щодо виплати заробітної плати, який перебуває у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював у відповідача з 2000 року по 2 липня 2012 року на посаді інженера-енергетика. Позивач 27.08.2014 р. звернувся до відповідача із заявою щодо видачі йому довідки про нараховану йому заробітну плату (0,6 ставки, з індексаціями) з 05.04.2011 р. по 02.07.2012 р.; розрахунку відпускних за червень 2011 року та квітень 2012 року (із зарплати 0,6 ставки, а не 0,2, як було нараховано); розрахунку вихідної допомоги при звільненні та компенсації за невикористану відпустку (з 0,6 ставки) та довідки про його роботу на вказаному підприємстві за останні шість місяців роботи (січень - червень 2012 року) із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати /а.с.3/. Вказану заяву було скеровано відповідачу за адресою м. Львів, вул. Автозаводська,78 А, рекомендованим листом з повідомленням про вручення /а.с.3 - зв./. Відповідно до вимог ст. 49 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є не право позивача на отримання 0,6 ставки заробітної плати, а обов'язок підприємства видати довідку про роботу позивача та відповідне цьому обов'язку право позивача на отримання такої довідки. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Відповідно до ст.20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як встановлено судом, відповідачем позивачеві не було надано інформації на його запит, при цьому, враховуючи те? що вирішення питання про надання заробітної плати з розрахунку 0, 6 ставки заробітної плати, а не 0,2 заробітної плати, як було нараховано, є іншим трудовим спором з приводу нарахування та виплати заробітної плати, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та зобов'язати відповідача надати відповідь на заяву від 27 серпня 2014 р. та видати позивачу [PERSON] довідки про його роботу на вказаному підприємстві за останні шість місяців роботи (січень - червень 2012 року) із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати та довідку відповідно до встановленої на час роботи [PERSON] тривалості робочого часу про нараховану помісячно заробітну плату, за період з 5 квітня 2011 року по 2 липня 2012 року, розрахунок відпускних за червень 2011 року та квітень 2012 року, розрахунок вихідної допомоги при звільненні та компенсації за невикористану відпустку. Позовна вимога щодо притягнення до відповідальності посадових осіб у відповідності до ст. 41 КУпАП не підлягає задоволенню, так як порядок притягнення посадових осіб до адміністративної відповідальності передбачено Кодексом України про адміністративні правопорушення. Крім цього, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 243, 60 грн., від сплати яких звільнений позивач у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial