Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з вказаною заявою до суду, в якій просила встановити факт, що [PERSON], котрий помер [INFO] був її - [PERSON] - чоловіком; встановити факт, що свідоцтво про право власності на 64/100 частин житлового будинку [ADDRESS] від 09.10.2001 року, видане Білоцерківським УЖКГ на ім»я [PERSON] та [PERSON], дійсно належить [PERSON], котрий помер [INFO]; встановити факт, що свідоцтво про одруження, серії [NUMBER], видане Білоцерківським міськбюро ЗАГС Київської області 26.08.1871 року на ім»я [PERSON] (російською) та [PERSON] (російською), дійсно належить їй - [PERSON]. Вказану заяву заявник мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді 32/100 частин житлового домоволодіння [ADDRESS] та земельної ділянки за цією ж адресою. 28.10.2012 року вона звернулася до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу № 322/2012 до майна померлого [INFO] [PERSON]. 05.12.2013 року вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, що належало її чоловікові, однак, на вказану заяву державним нотаріусом Вигівською О.С. їй було видано дві постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Зі змісту постанов вона дізналася, що в свідоцтві про їх одруження з чоловіком запис зроблено російською мовою, її післяшлюбне прізвище зазначене як «[PERSON], але паспорт виданий їй на прізвище «[PERSON]», що унеможливлює встановлення належності їй вказаного свідоцтва про шлюб. Також, нотаріусом виявлено розбіжності у відмітці про шлюб в її паспорті, оскільки зазначено про шлюб з «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть вказано - «[PERSON]». Крім того, нотаріусом було встановлено розбіжності між прізвищем померлого у свідоцтві про смерть та у правовстановлюючому документі - свідоцтві про право власності на 64/100 частин житлового домоволодіння [ADDRESS], а саме: у свідоцтві про смерть чоловіка його прізвище вказано як «[PERSON]», а у свідоцтві про право власності на 64/100 частин житлового домоволодіння «[PERSON]», що унеможливлює для нотаріуса встановити факт належності правовстановлюючого документа на частку житлового домоволодіння. Заявник зазначає, що була допущена помилка при перекладі прізвища чоловіка з російської на українську мову та помилково записано прізвище чоловіка в паспорті громадянина України «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». В зв»язку з цим, заявник просила встановити дані факти, які потрібні їй для отримання спадщини. В судовому засіданні 04.02.2014 року заявниця уточнила заявлені вимоги та просила суд: встановити факт, що [PERSON], котрий помер [INFO] був її - [PERSON] - чоловіком; встановити факт, що свідоцтво про право власності на 64/100 частин житлового будинку [ADDRESS] від 09.10.2001 року, видане Білоцерківським УЖКГ на ім»я [PERSON] та [PERSON], дійсно належить [PERSON], котрий помер [INFO]. В відкрите судове засідання заявниця не з»явилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду, через канцелярію суду, письмову заяву, в якій просила справу за її заявою розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи до суду не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, крім того, направили до суду лист, в якому просили розглянути справу без участі представника Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновків, які мотивує наступним. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді 32/100 частин житлового домоволодіння [ADDRESS] та земельної ділянки за цією ж адресою, що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 09.10.2001 року на 64/100 частин житлового домоволодіння [ADDRESS]. Спадкоємицею першої черги по закону являється його дружина - заявниця [PERSON], яка претендує на спадкове майно, що підтверджується копією свідоцтва про одруження між покійним та заявницею, серії [NUMBER], виданим 26.08.1971 року Білоцерківським міськбюро ЗАГС Київської області. Заявниця звернулася до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої 18.10.2012 року було відкрито спадкову справу № 322/2012 до майна померлого [INFO] [PERSON]. В подальшому заявниця звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, що належало її чоловікові, однак, на вказану заяву державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Вигівською О.С. їй було видано дві постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №№ 1884/02-31, 1885/02-31 від 05.12.2013 року. Постановою № 1884/02-31 від 05.12.2013 року Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS], яка належала [PERSON], який помер [INFO], так як державним нотаріусом встановлено розбіжність між прізвищем померлого у свідоцтві про смерть та у правовому документі на частку житлового будинку, а саме прізвище «[PERSON]» у свідоцтві про смерть та «[PERSON]» у свідоцтві про право власності на 64/100 частин житлового домоволодіння. Постановою № 1885/02-31 від 05.12.2013 року Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на майно, яке належало [PERSON], який помер [INFO], так як в свідоцтві про одруження, серії [NUMBER], виданого Білоцерківським міськбюро ЗАГС Київської області 26.08.1971 року, виданого на ім»я [PERSON] та [PERSON], запис зроблений російською мовою, післяшлюбне прізвище спадкоємиці зазначається як «[PERSON], але паспорт виданий на ім»я «[PERSON]», тобто немає можливості встановити належність свідоцтва про шлюб; виявлено розбіжності у відмітці про шлюб у паспорті [NUMBER], виданому МВ № 1 Білоцерківського МУ ГУ МВС України у Київській області 17.10.1998 року [PERSON], зазначений шлюб із [PERSON] з тим, яке вказане у свідоцтві про його смерть - [PERSON]. В зв»язку з цим, заявниця не може отримати свідоцтво про право на спадщину в Другій Білоцерківській міській державній нотаріальній конторі Київської області, так як зазначено вище, прізвище померлого в даних документах зазначено по різному. Судом, також, встановлено, що заявниця народилася [INFO] в с. Сушково, Смолянської області, Монастирищенського району, що підтверджується копією її паспорта, серії [NUMBER]. Відповідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого повторно 29.05.1984 року відділом ЗАГС Білоцерківського міськвиконкому, Київської області встановлено, що [INFO] в м. Біла Церква, Київської області народився покійний [PERSON]. В даному свідоцтві про народження його прізвище, ім»я та по-батькові вказано на російській мові як «[PERSON]». Згідно копії свідоцтва про одруження між покійним та заявницею, серії [NUMBER], виданим Білоцерківським міськбюро ЗАГС Київської області 26.08.1971 року, яке виписане російською мовою встановлено, що 26.08.1971 року було зареєстровано шлюб між «[PERSON]», [INFO], уродженцем м. Біла Церква, Київської області та «[PERSON]», [INFO], уродженкою м. Сушково, Смоленської області. Згідно копії свідоцтва про право власності від 09.10.2001 року на 64/100 частин житлового домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] встановлено, що вказане свідоцтво було видане [PERSON] - матері покійного та самому покійному [PERSON], і відповідно належить їм на праві приватної власності. Про те, що вищевказані документи були видані одним і тим же особам підтверджується одними і тими ж ім»ями, та по-батькові як покійного [PERSON], так і заявниці [PERSON], однією ж і тією ж датою та місцем їх народження в даних документах та відповідає віку смерті [PERSON], який помер в віці 65 років. Судом встановлено, що [PERSON], який народився [INFO] та помер [INFO] за життя приходився заявниці [PERSON], [INFO] - чоловіком, що підтверджується матеріалами справи. Згідно експертного висновку № 056/654-с від 24.10.2012 року, проведеного Українським бюро лінгвістичних експертиз за запитом [PERSON] встановлено, що у практиці лінгвістичних експертиз також спостерігаються непоодинокі випадки документальної фіксації некоректних форм особових імен під впливом російської вимови або під графічним впливом відповідних записів російською мовою. Наявність у частині документів записів, що відповідають чинним нормам, призводить до виникнення орфографічно відмінних записів у різних документах однієї особи та членів однієї родини. Ідентифікація таких записів ґрунтується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями, зумовленими наведеними вище причинами. Українські записи прізвища [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON]), [PERSON] (паспорт, запис [PERSON]) та російські записи [PERSON] (свідоцтво про одруження, запис російською мовою [PERSON]; свідоцтво про народження, запис російською мовою [PERSON]) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Розбіжності між документальними записами виникли внаслідок відхилення від орфографічних норм при міжмовному (російсько-українському) перетворенні. Згідно з чинними правилами рекомендованим українським записом зазначеного прізвища є [PERSON]. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, в тому числі встановлення факту родинних відносин. Відповідно до п. 7 Постанови пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 „ Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючих документів, а саме, що померлий [INFO] [PERSON] був за життя чоловіком [PERSON], [INFO], та встановити факт, що свідоцтво про право власності на 64/100 частин житлового будинку [ADDRESS] від 09.10.2001 року, видане Білоцерківським УЖКГ на ім»я [PERSON] та [PERSON], фактично належало [PERSON], який помер [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved