Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 27 січня 2011 року стягнуто з нього на користь відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 12 грудня 2014 року стягнуто з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на її ([PERSON]С.) утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, в звязку з чим, розмір аліментів, які утримуються з нього складає 80% його ([PERSON]І.) заробітку, що перевищує розмір, встановлений п. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». З огляду на зазначені вище обставини, з посиланням на ст. 192 СК України, позивач просить зменшити розмір аліментів, утриманих з нього за рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 27 січня 2011 року до 20% з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про уточнення позовних вимог від 16.10.2015 року за вх. № 27505, в якій просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 січня 2011 року, на утримання сина [PERSON] з 1/3 до 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Крім того, через канцелярію суду подав заяву від 16.10.2015 року за вх. № 27504, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги з урахуванням уточнення до них підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про що свідчить розписка відповідача [PERSON] від 06.10.2015 року про отримання судової повістки, причини неявки суду не повідомила, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надала. При цьому, будучи присутньою в судовому засіданні 06.10.2015 року, з урахуванням заявлених позивачем під час судового розгляду справи уточнень до позовних вимог в частині зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/3 до 1/4 частини, позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на утримання сина [PERSON] 1/3 до 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Крім того, зазначала, що позивач щомісячно сплачує аліменти, заборгованість по аліментам відсутня, окрім того, позивач піклується та приймає участь у вихованні дитини. З урахуванням уточнених позивачем позовних вимог, які нею визнаються, просила також не приймати до уваги подані нею раніше заперечення на позов. Окрім того, відповідно до інформації УДМС України в Кіровоградській області від 27 травня 2015 року, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], 16 травня 2013 року вибула на прізвище «Новохатько». Дослідивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача про зменшення розміру аліментів підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Матеріальне становище і сімейний стан особи, зобов'язаної надавати дитині утримання, та особи, яка одержує аліменти, не є незмінними чинниками. Оскільки матеріальне становище і сімейний стан, а також стан здоровя, зазначених у законі осіб (платника аліментів та одержувача аліментів) можуть протягом часу існування аліментного зобов'язання змінюватися, Закон передбачає, що особа, яка сплачує аліменти, може звернутися до суду з позовною вимогою про зменшення розміру аліментів, якщо істотно погіршилось її матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я або покращилось матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. При цьому, правове значення при вирішенні спору має встановлення наявності або відсутності факту зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, який би був обгрунтованою підставою для задоволення позову або для відмови у позові. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Судом також встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 січня 2011 року, яке набрало законної сили 07.02.2011 року, задоволено позов [PERSON] про стягнення аліментів. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07 грудня 2010 року і до 09 вересня 2026 року. Зазначене рішення суду [PERSON] не оскаржувалося. На підставі зазначеного рішення 16 лютого 2011 року Ленінським районним судом м.Кіровограда було видано виконавчий лист №2-685, який в подальшому було предявлено стягувачем [PERSON] до виконання та за зазначеним виконавчим листом з позивача стягуються щомісячно аліменти на користь відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO]. При цьому, відповідно до довідки, виданої відділом державної виконавчої служби Кіровоградського районного управління юстиції 16 жовтня 2015 року вих. №11587/02-23/6 станом на 01 жовтня 2015 року заборгованість [PERSON] за зазначеним вище виконавчим листом по аліментам відсутня. Крім того, встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 грудня 2014 року, яке набрало законної сили 23.12.2014 року, задоволено позов [PERSON] про стягнення аліментів. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21 жовтня 2014 року і до 13 липня 2032 року. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 21 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, а саме до 13 липня 2017 року. На підставі зазначеного вище судового рішення, Ленінським районним судом м.Кіровограда 30.01.2015 року [PERSON] було видано виконавчі листи. На час судового розгляду справи виконавчі листи до виконання у виконавчу службу стягувачем [PERSON] не предявлялися. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/3 до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), позивач як на підставу позовних вимог зазначив, що з нього за двома судовими рішеннями стягуються аліменти, які він зобовязаний виплачувати, загальний розмір яких перевищує 80% відсотків його заробітку (доходу). Відповідно до п. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Судом встановлено, що за двома рішеннями суду (рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 27 січня 2011 року та рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 12 грудня 2014 року) позивач [PERSON] зобовязаний сплачувати аліменти у розмірі (1/3 щомісячно, до 09.09.2025 року + 1/4 щомісячно, до 13.07.2032 року + 1/4 щомісячно, до 13 липня 2017 року) частини доходу, що становить приблизно 83,3 % . Під час судового розгляду справи також встановлено, що позивач [PERSON] працевлаштований, має постійне місце роботи, працює в ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» Інгульська шахта, займає посаду «аппаратчика выщелачивания», нарахована заробітна плата за період з квітня, 2015 року по вересень, 2015 року становить 32 707 грн. 43 коп. При цьому, дохід позивача за відрахуванням аліментів, утриманих податків та інших обов'язкових платежів ) дорівнює 18 031 грн. 39 коп. Середньомісячний дохід за вказаний період з урахуванням утриманих аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], становить 3 005 грн. 23 коп. Відповідно до ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. На підставі вищевикладеного, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд враховує положення ст.182 СК України, ч.1 ст.192 СК України, приймає, при цьому, на підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України, - визнання позову відповідачем, при цьому, враховує також розмір постійного офіційного доходу позивача, наявність у позивача двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] від попереднього шлюбу з відповідачем [PERSON] та доньку [PERSON], [INFO] від шлюбу з [PERSON], на утримання яких (дітей) за судовими рішеннями позивач зобовязаний щомісячно сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частину заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON], та в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання доньки [PERSON], виходячи також з вимог справедливості, а також тих обставин, що діти мають рівне право на утримання від батька, в тому числі, і в рівних частинах отримання від нього аліментів, проти чого не заперечувала під час судового розгляду справи і відповідач, на підставі чого суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та зменшення розміру аліментів, які стягуються на підставі рішення суду від 27 січня 2011 року на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/3 частини до 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 09.09.2026 року, що, в свою чергу, не позбавляє в подальшому права платника аліментів, або ж одержувача аліментів на звернення до суду з позовом про зменшення або про збільшення розміру аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Відповідно до ст.88 ЦПК України та з урахуванням позиції позивача [PERSON], - судові витрати по справі, які понесені позивачем та складаються з судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., - залишити по фактично понесеним позивачем. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.180, 182, 192 СК України,

Outcome: approved