Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Згідно позову, що надійшов до суду 01.10.2014 р., позивач зазначив, що він з 02.04.1979 року по 23.02.1989 року, працював на умовах повного робочого дня в Приватному акціонерному товаристві «Кримський Титан» філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» (раніше мав назву Верхньодніпровський державний гірничо-металургійний комбінат) у якості машиніста-бульдозеру, а з 23.02.1989 року по 17.06.1991 року працював у тому самому господарському товаристві (на той час підприємстві) машиністом-грейдера, тобто виконував роботи за Списком № 2 (роботи із особливо шкідливими умовами праці). Згідно нормативно-правових актів Ради Міністрів СРСР, Кабінету Міністрів СРСР, Кабінету Міністрів України, робота машиністом-бульдозеру та машиністом-грейдеру відноситься до роботи із особливо шкідливими умовами праці. 09 05.2013 року йому виповнилась 56 років. Згідно п. б) ч.1 ст.13 Закону України „Про пенсійне забезпечення", на пільгових умовах мають право на пенсію за віком незалежно від останнього місця роботи: працівники зайняти повний робочий день на інших роботах з особливо шкідливими умовами праці, за списком № 2, виробництв, робот, професій, посад та показників, затверджених Кабінетом Міністрів України і за результатом атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і стажі роботи не менше 25 років, із них не менш 12 років 6 місяців на вказаних роботах. Мій робочий стаж за Списком № 2, на цей час складає 11 років 7 місяців 23 дня, і він має право на пільгову пенсію після досягнення віку 56 років. Згідно ч.1 ст.58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій. Згідно ч.1 ст.63 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виконавчими органами правління Пенсійного фонду є виконавча дирекція Пенсійного фонду та підвідомчі їй територіальні органи. Згідно ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Однак коли він у травні 2013 року звернувся до відповідача, Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську щодо оформлення пільгової пенсії з травня 2013 року, він отримав від відповідача письмову відповідь від 20.05.2013 року № 3734107-40, що його робота, згідно рішення комісії від 16.05.2013 року, в якості машиніста-грейдеру з 23.02.1989 року по 17.06.1991 року не може бути зарахованою за Списком № 2, оскільки Списком № 2 затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року не було передбачено професії машиніст-грейдеру, а тому йому може бути призначена пенсія на пільгових умовах, після досягнення віку 57 років. Вважаючи дії відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську неправомірними, в частині не призначення йому пільгової пенсії з травня 2013 року, він звернувся з адміністративним позовом до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області. Постановою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.02.2014 року по адміністративної справі № 174/960/13-а його адміністративний позов до відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області був задоволений, а саме було визнане недійсним та скасоване рішення відповідача-1 від 16.05.2013 року про відмову йому у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, та відповідач Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську був зобов'язаний призначити, нарахувати та виплатити йому пільгову пенсію за Списком № 2, відповідно до п. б) ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 10 травня 2013 року, з виплатою заборгованості по пенсії. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2014 року, постанова Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.02.2014 року по адміністративної справі №174/960/13-а була залишена без змін, а апеляційна скарга відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську - залишена без задоволення. Тобто судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що дії відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську відносно нього, щодо не призначення йому пільгової пенсії, були неправомірними та протизаконними. У свою чергу, внаслідок протиправних дій відповідача, Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську, він отримав моральну шкоду, яка має вираз у наступному. Так з вини відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську він був протягом більше як півтора року позбавлений пенсійних виплат, що було для нього суттєвим джерелом його доходу, і був вимушений протягом тривалого часу витрачувати свій час, свої фізичні та моральні сили, щоби, звертаючись до відповідача, адвокатів, суду, відновити своє порушене право з боку відповідача. Усе вищеперераховане завдало йому значні моральні страждання. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Статтею 1167 ЦК України визначено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, заподіяну неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, яка відшкодовується особами чи органом державної влади, яка її завдала за наявності її вини. Відповідно до ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу, норми Конституції України є нормами прямої дії. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Таким чином, ст.56 Конституції України як норма прямої дії надає йому право на звернення до суду з даним позовом. Наявність протиправних дій з боку відповідача -1 підтверджується рішенням судів першої та апеляційної інстанції, якими визнано дії відповідача у вигляді відмові у призначенні йому пільгової пенсії неправомірними. Сам факт неотримання ним пенсії протягом більше одного року є підтвердженням факту заподіяння йому моральної шкоди. Компенсацію за спричинену йому відповідачем моральну шкоду він оцінює в 40 000 гривень. Згідно зі ст.1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідачем-2 ним зазначена Державна казначейська служба України, приймаючі до уваги наступне. Згідно Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2014 року № 460/2011, Державне казначейство України є юридичною особою публічного права, та здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Згідно ч.1 ст.43 Бюджетного кодексу України, при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Відповідно до ч.1 ст.25 Бюджетного кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Отже, відшкодування громадянину шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, тобто грошові суми відшкодовуються Державною казначейською службою України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Пунктом 36 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 року № 845, передбачено, що у разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення своїх повноважень, стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 Порядку, до органу Державної казначейської служби України за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоди. Відповідно до пунктів 36, 37 Порядку, безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень, здійснюється Державною казначейською службою України за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. Згідно з пунктом 1 Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 року № 122, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.07.2002 року за № 524/6882 (в редакції Наказу Державного казначейства України від 30.11.2010 року №449), єдиний казначейський рахунок - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України. Тобто, повноваження та бюджетні призначення щодо відшкодування з єдиного казначейського рахунку шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб має виключно відповідач-2, Державна казначейська служба України. Відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою.

Outcome: partial