Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що сторонам на праві власності у рівних частинах належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS]. Позивачка просила суд поділити зазначений житловий будинок, виділивши їй у натурі кімнати 1-3, площею 15,2 кв.м, та 1-2, площею 18,5 кв.м, а також стягнути з відповідачки на її користь судові витрати по справі. Відповідно до заяви від 02 грудня 2013 року позивачка збільшила позовні вимоги та додатково просила суд встановити порядок користування земельною ділянкою під [ADDRESS]. Після отримання висновку судової будівельно-технічної експертизи позивачка відповідно до заяви від 21 липня 2014 року просила поділити спірний житловий будинок та встановити порядок користування спірною земельною ділянкою відповідно до висновку зазначеної експертизи. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, а 16 квітня 2014 року представник позивачки звернувся до суду із заявою про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач у судовому засіданні 21 липня 2014 року позов не визнала та проти його задоволення заперечувала, посилаючись на те, що певні приміщення житлового будинку були побудовані особисто нею та за її рахунок, тому частки сторін у будинку не можуть бути рівними. Реалізуючи передбачені ч.4 ст.10 ЦПК України повноваження суду у змагальному цивільному процесі суд з метою забезпечення всебічного і повного з'ясуванню обставин по справі роз'яснив відповідачці її права та обов'язки, попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій та можливості суду сприяти у здійсненні її прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Поряд з цим у подальшому відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. В силу ч.4 ст.169 ЦПК України, у зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до виданого 14 червня 2013 року позивачці [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, яке посвідчено державним нотаріусом Овідіопольської районної державної нотаріальної контори Білобровою О.М. та зареєстровано у реєстрі за реєстровим №1-771, спадкоємцями майна померлої [INFO] [PERSON] у рівних частинах є її доньки [PERSON] та [PERSON] Дане свідоцтво видано на спадщину [PERSON], яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS], який складається з одного житлового будинку літ.А1а, загальною площею 98,3 кв.м, в тому числі житловою площею 52,4 кв.м, з надвірними спорудами "1-4,І. Відповідач [PERSON] також отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яке посвідчено 17 жовтня 2013 року державним нотаріусом Овідіопольської районної державної нотаріальної контори Кураловою Т.Д. та зареєстровано у реєстрі за реєстровим №1-195, відповідно до якого в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] вона є власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS]. У вказаних свідоцтвах зазначено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав матері сторін [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29 грудня 1988 року державним нотаріусом Овідіопольської районної державної нотаріальної контори Мірошніченко Л.М. та зареєстрованого у реєстрі за реєстровим №3931. Суд звертає увагу, що відповідно до цього свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29 грудня 1988 року [PERSON], останній на праві власності належав житловий будинок під [ADDRESS], загальною площею 62 кв.м., житловою площею 55 кв.м. Суду не надано доказів оспорення отриманих сторонами свідоцтв про право власності на спадщину їх матері [PERSON] та визнання їх у встановленому законом порядку недійсними, тому суд приймає ці свідоцтва як докази наявності у кожної з сторін права на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS], який складається з одного житлового будинку літ.А1а, загальною площею 98,3 кв.м, в тому числі житловою площею 52,4 кв.м, з надвірними спорудами 1-4,І.. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 06 червня 2014 року №35/14 існує технічна можливість поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] тільки з відступом від рівності часток співвласників у варіанті 13/25 та 12/25, сума компенсації складає 6800,50 гривень. Експертом також визначено перелік та вартість будівельних робіт, що необхідно здійснити для переобладнання будинку та ізолювання часток, що виділяються в натурі, а також визначено один варіант порядку користування земельною ділянкою. Суд бере до уваги даний висновок експертизи та погоджується з ним, оскільки він належним чином обґрунтований, а підстав сумніватися в достовірності такого висновку, а також компетентності або об'єктивності експерта не має. При цьому суд критично оцінює заперечення відповідача проти позову, оскільки вони нічим не підтверджені та відповідні докази відповідачем суду не надані. Суд звертає увагу, що відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ст.88 ЦК України документально підтверджені судові витрати позивачки на суму 1629,22 гривень підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved