Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги тим, що 11 січня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] /Відповідач 1/ було укладено кредитний договір № 014/05-15/633, відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 75 000,00 доларів США строком до 10.01.2014 року під 13,00 % річних. В забезпечення виконання вказаних зобов'язань в іпотеку банку, майновим поручителем - Приватним акціонерним товариством «Сумською фірмою «Усе для дому» /Відповідач 2/, яке є правонаступником за всіма правами та обов'язками Сумського акціонерного товариства фірми «Усе для дому» (у формі закритого акціонерного товариства) згідно до договору іпотеки від 16.06.2007 року за реєстр. №1728, був переданий склад №2, літ. «В-1», цегла, загальною площею 2 771,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що Позичальником не виконуються умови укладеного кредитного договору щодо щомісячної сплати платежів відповідно до Графіку, тому утворилась заборгованість, яку Позивач просить стягнути з Відповідача 1та звернути стягнення на майно, яке було передано в іпотеку Відповідачем 2. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просить суд їх задоволити. Відповідач 1- [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник Відповідача 2- Приватного акціонерного товариства «Сумська фірма «Усе для дому» в судовому засіданні - 01.12.2014 року позов не визнала повністю і пояснила суду, що заборгованість утворилась з вини самого банка, через значне підвищення курсу долара та відмови переводити кредит в національну валюту України, а тому просить суд в позові відмовити. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача 2, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом при розгляді справи встановлено, що 11 січня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/05-15/633, відповідно до якого Позичальник отримала кредит у сумі 75000,00 доларів США строком до 10.01.2014 року із сплатою 13,00 % річних. Банк виконав свій обов'язок по наданню кредитних коштів шляхом перерахування їх на поточний рахунок Позичальника, це підтверджується платіжними документами. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором в іпотеку банку, згідно до Договору іпотеки від 16.06.2007 року за реєстр. №1728, був переданий склад №2, літ. «В-1», цегла, загальною площею 2 771,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказане майно було передано в іпотеку Сумським акціонерним товариством фірмою «Усе для дому» (у формі закритого акціонерного товариства). Відповідно до п. 1.3 Статуту, Приватне акціонерне товариство «Сумська фірма «Усе для дому» є правонаступником за всіма правами та обов'язками Сумського акціонерного товариства фірми «Усе для дому» (у формі закритого акціонерного товариства). З метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України між Банком та Позичальником 25 листопада 2009 року була укладена Додаткова угода №014/05-15/633 до Кредитного договору, відповідно до умов якої тимчасово, на період з 25.12.2009 року до 25.12.2010 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу (кредитні канікули) Позичальника за Кредитним договором та змінено строк їх сплати. Також на дату укладення додаткової угоди фактична заборгованість за сумою кредиту була збільшена на суму заборгованості за відсотками. 24 червня 2010 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду №2, відповідно до якої було тимчасово, на період з 25.07.2010 року по 25.11.2010 року надано Позичальнику кредитні канікули, а на дату укладення додаткової угоди фактична заборгованість за сумою кредиту була збільшена на суму заборгованості за відсотками. 30 грудня 2010 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду №014/05-15/633/3, згідно умов якої було врегульовано прострочену заборгованість Позичальника строк сплати якої настав. Тимчасово, на період з 30.12.2010 роуц по 27.05.2011 року Позичальнику було надано кредитні канікули, а на дату укладення додаткової угоди фактична заборгованість за сумою кредиту була збільшена на суму заборгованості за відсотками. 28 грудня 2011 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду №014/05-15/633/4. Відповідно до умов вказаної додаткової угоди, було змінено дату остаточного погашення кредиту на 10 серпня 2017 року та тимчасово з 28.12.2011 року по 25.10.2012 року було встановлено пільгову відсоткову ставку за користування кредитними коштами. Також на дату укладення додаткової угоди фактична заборгованість за сумою кредиту була збільшена на суму заборгованості за відсотками. Всі зміни умов погашення заборгованості були погоджені з Майновим поручителем, про що свідчить підпис директора на додаткових угодах та нових графіках погашення боргу. 28 грудня 2011 року було укладено додатковий договір до договору іпотеки від 16.06.2007 року у зв'язку зі зміною строку остаточного погашення кредиту та зміною назви Іпотекодавця. Відповідно до ст. 1.5 кредитного договору, погашення кредиту та відсотків здійснюється Позичальником у розмірах та строки визначені Графіком погашення. Відповідно до п. 4.1.1 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитними коштами у визначені кредитним договором строки, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочки. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що Відповідач 1 порушив взяті на себе відповідно до кредитного договору зобов'язання, не здійснює погашення заборгованості в строки та в сумах визначених графіком погашення, в наслідок чого утворилась заборгованістю. З урахуванням поданого Позивачем уточнення позовних вимог, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, станом на 10.11.2014 року загальна заборгованість [PERSON] перед Позивачем за Кредитним договором становить 42647,09 доларів США, що еквівалентно 617103,35 грн., яка складається з: заборгованість по кредиту - 32383,02 доларів США (еквівалент 468 582,26 грн.); заборгованість за відсотками - 8540,09 доларів США (еквівалент 123 575,10 грн.); пеня за порушення графіку повернення кредиту та сплату відсотків - 1723,98 доларів США (еквівалент 24 945,99 грн.). Вказана сума боргу відповідачами не оспорюється. Належних доказів погашення існуючої заборгованості Відповідачами також не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК коли договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідне положення викладене і в п.п. 6.1, 6.2, 6.3, 6.5 договору іпотеки від 16.06.2007 року за реєстр. №1728, згідно яких іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо Позичальником будуть порушені умови Кредитного договору №014/05-15/633 від 11.01.2007 року Стаття 7 Закону України „ Про іпотеку" визначає, що за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України « Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно розділу 1.9 кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або в частині у випадку невиконання Позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. При цьому, виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено Позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання відповідної вимоги. Згідно вимог статті 35 ЗУ « Про іпотеку» у разі порушення основного зобов»язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов»язань, вимога про виконання порушеного зобов»язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. 28.03.2014 року Відповідачу 1 було направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за договором. 15.05.2014 року вимогу про виконання зобов'язань за договором іпотеки було направлено Відповідачу 2. Вказані вимоги були ними отримані, що підтверджується поштовими фіскальними чеками та рекомендованими повідомленнями про отримання. Визначені Банком вимоги виконано не було. Суд не може погодитися із запереченнями відповідача 2, як на підставу відмови у задоволенні позову, на відсутність вини Позичальника через значне збільшення курсу долара США. А ні діючим законодавством, а ні умовами укладеного кредитного договору не передбачено стабільність курсу іноземної валюти до національної валюти України. Також не може бути взяте до уваги судом і заперечення проти позову з огляду на відсутність домовленостей з Банком щодо конвертації кредиту з доларів у гривню. Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільні в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 12 ЦК встановлює загальне правило, згідно з яким особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Отже, відсутність згоди на зміну валюти кредитування, як однієї з головних умов укладеного договору є правом кредитора. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов»язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. В порушення зазначених норм закону, умов укладених кредитного договору та договору іпотеки, Відповідач зобов»язання за вказаними договорами належним чином не виконала, в зв»язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved