Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

ПАТ ЕК « Житомиробленерго « звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків нарахованих в звязку з порушенням правил користування електричною енергією свої позовні вимоги мотивують наступним, що 08.06.2004 р. між ВАТ "ЕК Житомиробленерго" Ружинський район електромереж та [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією №033-0231. В порушення вимог законодавства та умов договору [PERSON] порушила Правила користування електричною енергією для населення затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1357 від 26 липня 1999 р. із змінами та доповненнями (далі за текстом - Правила) шляхом закорочення первинних та вторинних кіл фази "А" та використовувала електричну енергію не враховану приладами обліку електроенергії. Про дане порушення 21.05.2014 працівниками ПАТ "ЕК Житомиробленерго» складено відповідний Акт №012834. Враховуючи вище викладене [PERSON] самовільно, без дозволу енергопостачальної організації, всупереч умовам Договору та Правил користування електричною енергією для населення, допустила використання електроенергії в корисливих цілях, в зв'язку з чим на підставі Акту порушення Правил користування електричною енергією для населення №012834 від 21.05.2014, згідно Методики нараховані, збитки в сумі 11985,19 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідачка та її представник позов не визнали, проти його задоволення заперечували, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, просили відмовити у його задоволенні з вернувшись до суду з зустрічним позовом. Пояснивши наступне, що в провадженні Ружинського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ «ЕК Житомиробленерго» до позивачки про стягнення збитків, нарахованих, у зв»язку з порушенням правил користування електричною енергією. В обгрунтування позовних вимог ПАТ «ЕК Житомиробленерго» в позовній заяві зазначило що 08.06.2004 року між ПАТ «ЕК Житомиробленерго» та [PERSON] було укладено договір користування електричною енергією №033-023. В порушення вимог законодавства та умов договору позивачка порушила Правила користування електричною енергією для населення, затверджені постановою КМУ №1357 від 26.07.1999 року шляхом закорочення первинних та вторинних кіл фази «А» та використовувала електричну енергію не враховану приладами обліку електроенергії. Однак, отримавши позовну заяву з доданими до неї документами, позивачка встановила, що підписи на цьому договорі від імені споживача було виконане не нею, а тому представником було заявлено клопотання про проведення судово-почеркознавчої експертизи. Згідно із висновком експерта від 28.04.2016 року №1/51 підписи від імень [PERSON] у шостій сторінці у графах «(підпис Споживача)» пункту і №35 <Споживач з Правилами користування електроенергією для населення ознайомлений:» та пункті N936 «Споживач інструктаж з електробезпеки пройшов», а також навпроти слова «ПІДПИС:» стовпчика «СПОЖИВАЧ» розділу «Юридичні адреси сторін та їхні розрахункові рахунки:» наданого договору про користування електричною енергією №0231 від 08.06.2004 року виконані не [PERSON], а іншою особою. Позивачка та її представник просять визнати недійсним договір № 0231 від 08.06.2004 року про користування електричною енергією, укладений від її імені з ВАТ « Енергопостачальна компанія « Житомиробленерго «. Представник відповідача ПАТ « ЕК Житомиробленерго « просив в зустрічному позові відмовити повністю. Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу, заслухавши пояснення сторін, їх представників, заслухавши покази свідків та зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення сторін, оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України, суддя під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до розгляду або суд під час її розгляду мають право постановити ухвалу про обєднання в одне провадження кількох однорідних позовних вимог за позовом різних позивачів до одного й того самого відповідача. Ухвалою суду від 19.09. 2016 року вказані позови обєднано в одне провадження. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позовні вимоги ПАК ЕК « Житомиробленерго « до [PERSON] про стягнення збитків нарахованих в звязку з порушенням правил користування електричною енергією не підлягають задоволенню, виходячи із наступного. В ч.1 ст.714 ЦК України визначено, що за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов»язується надавати іншій стороні (споживачеві, абонентові) електричні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов»язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. В силу ст.26 ЗУ «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Згідно із п.3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ №1357 від 26.07.1999 року, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що по»язані з його недійсністю. Відповідно до чинного законодавства єдиною підставою для виникнення договірних відносин між постачальником електроенергії та споживачем є договір про користування електричною енергією, то визнання судом недійсним договору про користування електроенергією №0231 від 08.06.2004 року, та відсутність в матеріалах справи іншого правочину між сторонами, свідчить про відсутність між ними будь-яких зобов»язальних відносин. Вказана обставина сама по собі виключає право ПАТ «ЕК Житомиробленерго» вимагати стягнення збитків із відповідачки, як із споживача, навіть в тому випадку, якщо б такі збитки були заподіяні [PERSON] первісному позивачу. Поряд із цим, позивачем на надано будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що відповідачка є споживачем електроенергії. В Акті про порушення від 21.05.2014 року №012834 зазначено, що перевіркою встановлено, що споживач при користуванні електричною енергією за адресою: с. Бистрик, Ружинський району, порушив ПКЕЕ. Разом із цим, згідно із протоколом № 60 засідання комісії з розгляду Актів про порушення ПКЕЕ або ПКЕЕН від 17.06.2014 року комісія розглянула Акт від 21.05.2014 року №012834 про порушення ПКЕЕ або ПКЕЕН споживачем [PERSON], будинок с.Бистрик, вул.Леніна, 3. Відповідно до п.3 цього Акту до нього додається розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (додаток до протоколу №60) В той же час в розрахунку розміру збитків, який додається до цього протоколу, та яким визначено, що до сплати підлягає 11985 грн. 19 коп. (ціна позову), зазначено, що ці розрахунки здійснені відносно об»єкта споживання, розташованого в с.Бистрик по вул.Гагаріна, 231. Отже, із вказаних документів не можна зробити висновку про те, за якою саме адресою розташований об»єкт споживання, що був предметом перевірки представників постачальника електричної енергії, хто саме є споживачем постачання електроенергії в даному випадку, і що саме [PERSON] є особою, відповідальною за дотримання правил користування електроенергією на такому об»єкті. В п.1.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою НКРЕ від 04.05.2006 року №562 (надалі - Методика), визначено, що ця Методика встановлює порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року №28 (далі - ПКЕЕ), або Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 (далі - ПКЕЕН). В п.1 ПКЕЕН передбачено, що ці Правила регулюють відносини між громадянами (далі - споживачі електричної енергії) та енергопостачальниками. Натомість, відповідно до п.1.1 ПКЕЕ ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення). Таким чином, відносини між громадянами споживачами електроенергії та енергопостачальниками регулюються ПКЕЕН, а не ПКЕЕ. За змістом п.53 ПКЕЕН акт про порушення складається представниками енергопостачальника в разі виявлення порушення споживачем правил користування електричною енергією, тобто цих Правил. Проте, в Акті про порушення від 21.05.2014 року № 012834 зазначено, що перевіркою встановлено, що споживач порушив ПКЕЕ шляхом закорочення первинних та вторинних кіл фази «А». Отже, зі змісту даного Акту не вбачається вид, обставини і суть порушення споживачем саме ПКЕЕН. Відтак, даний Акт не може бути доказом встановлення представниками енергопостачальника порушень ПКЕЕН з боку споживача. Разом із цим, згідно із ч.2 ст.27 ЗУ «Про електроенергетику» правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема, є крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку. Аналогічні положення містить п. 48 Правил. Відповідно до п.1.24 Інструкції по складанню актів про порушення правил користування електричною енергією для населення, при виявленні порушення необхідно визначити метод розкрадання електроенергії, перевірити працездатність пристрою розкрадання і продемонструвати виявлене порушення споживачеві. Таким чином, правопорушенням в електроенергетиці є не сам факт самовільного підключення до об'єктів електроенергетики чи вчинення іншого правопорушення, а саме акт розкрадання споживачем електричної енергії у разі самовільного підключення і споживання електроенергії поза межами приладів обліку, адже за відсутності факту розкрадання електроенергії відсутні і підстави для цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення збитків, так як і ст.27 Закону України «Про електроенергетику» і п.48 Правил передбачають саме вказану умову для настання такої відповідальності. Такий правовий висновок узгоджується із позицією ВССУ, викладеною в ухвалах від 25.02.2015 року в справі №6-1168св15 та від 11.07.2016 року в справі №212/11593/14-ц. Перелік конкретних видів правопорушень, як підстав для визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, визначено в п.3.1 Методики. В п.53 Правил передбачено, що рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом. У протоколі зазначається інформація про причетність споживача до порушення цих Правил та розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та Методики. Таким чином, підставою для визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, є встановлення енергопостачальною організацією виду та суті правопорушення, допущеного споживачем, відповідно до п.3.1 Методики, яке призвело до розкрадання ним електричної енергії. Згідно із Актом про порушення від 21.05.2014 року №012834 перевіркою встановлено, що споживач порушив ПКЕЕ шляхом закорочення первинних та вторинних кіл фази «А». За своїм змістом вказане правопорушення полягає у втручанні споживача в роботу приладів обліку шляхом пошкодження пломб з відбитками тавр про повірку приладів обліку з подальшим закороченням кіл фаз і відноситься до порушень, передбачених підпунктом 1 п.3.1 Методики. Натомість в підсумковому рахунку з відшкодування шкоди, що є додатком до протоколу №60 засідання комісії з розгляду Актів про порушення ПКЕЕ або ПКЕЕН від 17.06.2014 року, зазначено тип порушення самовільне підключення поза засобами обліку. Вказаний вид правопорушення передбачений підпунктом 5 п.3.1 Методики і полягає у самовільному підключенні електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача з порушенням схеми обліку. В п.2 Правил визначено, що підключення до електричної мережі це виконання операції комутації в місцях контактних зєднань електропроводки з метою подачі напруги на електроустановку (електроустановки). Самовільне підключення це споживання електричної енергії без укладення з електропостачальником договору про користування електричною енергією або підключення з порушенням цих Правил. Відтак, за своїм змістом цей вид правопорушення не пов»язаний із втручанням споживача в роботу приладів обліку шляхом пошкодження пломб та закороченням кіл фаз. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони проводили перевірку дотримання вимог Правил користування електроенергією для населення на вказаному об»єкті і складали Акт про порушення від 21.05.2014 року №012834. При перевірці ними було встановлено, що клемна кришка приладу обліку та пломби з відбитками тавр енергопостачальної організації порушені не були. При знятті пломб та клемної кришки ними було встановлено закорочення первинних та вторинних фаз кіл фази «А». Яким чином споживач зробив це закорочення вони сказати не можуть, на їхню думку це зробив чоловік відповідачки [PERSON], який будучи працівником [PERSON] останній раз замінював лічильник на цьому об»єкті. До якого виду порушень, визначених Правилами користування електроенергією для населення та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електроенергією, відносяться дії споживача вони сказати не можуть. Водночас, вказали, що факт втручання споживача в роботу приладу обліку мав місце. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона була членом комісії, яка визначала розбір збитків, заподіяних відповідачем. Нарахування збитків здійснювалося згідно відповідної Методики за безоблікове використання електроенергії. Проте, до якого виду порушення, визначеного конкретними пунктами цієї Методики, відносяться дії споживача, вона сказати не може. Споживач сама втрутитись в роботу приладу обліку та зробити це закорочення фаз не могла. Водночас вказала, що факт втручання споживача в роботу приладу обліку мав місце. Свідок [PERSON] пояснив, що він на той час був головою комісії [PERSON] РЕМ, що здійснювала нарахування збитків, заподіяних відповідачем. Нарахування здійснювалось відповідно до підпунктів 5,6 п.3.1 Методики за самовільне безоблікове підключення споживача до електричної мережі енергопостачальної організації. При цьому вказав, що втручання споживача в роботу приладів обліку мав місце, однак споживач в роботу лічильника не втручався. Свідок [PERSON] пояснив, що нарахування збитків було здійснено комісією відповідно до п.6 Методики за самовільне підключення споживача до електромережі, що не є власністю енергопостачальника. Факту втручання споживача в роботу приладів обліку не було. Разом із цим, представник позивача [PERSON] суду пояснив, що нарахування збитків було здійснено на підставі підпункту 3 п.3.1 Методики за інші дії, які призвели до зміни показників приладів обліку. Також він пояснив, що при заміні лічильника чоловік відповідачки [PERSON], який на той час працював у [PERSON] РЕМ, зробив це закорочення фаз. Із наведених вище документів, пояснень представника позивача та показів свідків вбачається, що енергопостачальною організацією в даному випадку фактично не було встановлено конкретний вид правопорушення, його суть, обставини вчинення та метод розкрадання споживачем електроенергії. В свою чергу необґрунтованими також є висновки допитаних в якості свідків членів комісії та осіб, які проводили перевірку, стосовно того, що закорочення кіл фази «А» було здійснено відповідачем внаслідок його втручання в роботу приладів обліку, оскільки такі їхні доводи не лише суперечать їхнім показам, а й не відповідають матеріалам справи. Разом із цим, поза їхньою увагою залишилось те, що відповідно до п.3.1 Методики факт втручання споживача в роботу приладів обліку, факт пошкодження пломб та/або приладів обліку має бути підтверджений експертизою. До отримання енергопостачальником результатів експертизи ця Методика не застосовується. Оскільки відповідний висновок експертизи позивачем суду наданий не був, то ця обставина сама по собі виключає можливість нарахування ПАТ «ЕК Житомиробленерго» збитків за вищезазначених обставин. Посилання позивача на ту обставину, що закорочення кіл фази «А» було здійснено чоловіком відповідачки - [PERSON] при заміні лічильника, а відтак вона має нести за це відповідальність як споживач також не заслуговують на увагу, виходячи із наступного. В силу п.8 Правил електроустановки побутового споживача повинні бути забезпечені засобом обліку електричної енергії для розрахунків за спожиту електричну енергію. Послуги з облаштування електроустановки вузлом обліку побутовому споживачу надаються електророзподільним підприємством відповідно до укладеного договору про приєднання до електричних мереж або відповідно до укладеного договору про виконання додаткових робіт (послуг). В п.10 Правил обумовлено, що засіб обліку повинен мати пломбу з відбитком повірочного клейма територіального органу Держспоживстандарту та пломбу з відбитком клейма або логотипу енергопостачальника. У разі встановлення засобу обліку в квартирі (будинку) або іншому об'єкті побутового споживача енергопостачальник складає акт про збереження пломб у двох примірниках, один з яких залишається у побутового споживача. Згідно із п.11 Правил відповідальність за збереження засобів обліку, встановлених у квартирі, на інших об'єктах побутового споживача, та пломб на них несе побутовий споживач. Аналіз зазначених приписів Правил дає підстави для висновку, що побутовий споживач несе відповідальність за збереження засобів обліку та пломб на них, які встановлюються енергопостачальною організацією. При цьому такий побутовий споживач не несе відповідальності за неправильне облаштування працівниками енергопостачальної організації об»єкту електропостачання вузлом обліку. Згідно із завданням №174 від 23.04.2013 року виконавцем робіт, майстром [PERSON] РЕМ [PERSON] було виконано роботи в с.Бистрик (споживач [PERSON]П.) по заміні лічильника та встановлено пломби, про що було складено акт про опломбування комерційної точки обліку. Як було встановлено в судовому засіданні вказані пломби споживачем пошкоджено не було. А тому, виходячи із принципу індивідуалізації юридичної відповідальності, відповідачка не повинна нести відповідальність за протиправні дії працівника енергопостачальної організації, допущені ним при облаштуванні об»єкту електропостачання вузлом обліку. В п.53 Правил визначено, що споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. Енергопостачальник повідомляє споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час і дату. Акт про порушення цих Правил не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживача про час і дату засідання комісії. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу. В Акті про порушення від 21.05.2014 року №012834 зазначено, що він складений за участю споживача [PERSON], однак остання відмовилась від його підписання. Другий екземпляр акта вручено [PERSON] В протоколі засідання комісії з розгляду Актів про порушення ПКЕЕ або ПКЕЕН №60 від 17.06.2014 року зазначено, що комісія розглянула Акт за участю представника споживача [PERSON]. Разом із цим, на запит суду позивачем не було надано документів, які б підтверджували право [PERSON] представляти інтереси відповідачки при складанні Акту та на засіданні даної комісії. За таких обставин не можна вважати, що при складанні Акту про порушення та засіданні комісії позивачем були дотримані вимоги п.53 Правил, і що право [PERSON] бути присутньою при складанні Акту та на засіданні комісії не було при цьому порушено. Позовні вимоги [PERSON] до ПАТ « ЕК Житомиробенерго « Ружинський район електромереж підлягають задоволенню з наступних підстав. 08.06.2004 року між ПАТ «ЕК Житомиробленерго» та [PERSON] було укладено договір користування електричною енергією №033-023. В порушення вимог законодавства та умов договору позивачка порушила Правила користування електричною енергією для населення, затверджені постановою КМУ №1357 від 26.07.1999 року шляхом закорочення первинних та вторинних кіл фази «А» та використовувала електричну енергію не враховану приладами обліку електроенергії. Згідно із висновком експерта від 28.04.2016 року №1/51 підписи від імень [PERSON] у шостій сторінці у графах «(підпис Споживача)» пункту і №35 <Споживач з Правилами користування електроенергією для населення ознайомлений:» та пункті N936 «Споживач інструктаж з електробезпеки пройшов», а також навпроти слова «ПІДПИС:» стовпчика «СПОЖИВАЧ» розділу «Юридичні адреси сторін та їхні розрахункові рахунки:» наданого договору про користування електричною енергією №0231 від 08.06.2004 року виконані не [PERSON], а іншою особою. В ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. В силу ч.З ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Законодавець у ст.205 ЦК України розмежовує форму правочину та способи волевиявлення. Системне тлумачення змісту вказаної норми дозволяє прийти до висновку, що спосіб волевиявлення є родовим поняттям, яке включає в себе форму правочину. Волевиявлення учасника(-ів) правочину може виражатися: а) усної: б) письмово; в) у певних діях; г) у мовчанні. Правочини можуть вчинятися в усній письмовій формі. Згідно з положеннями ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами Отже, підпис є обов'язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Унаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або уповноваженими особами власноручно. Таким чином, оскільки підписи від імені споживача у цьому договорі виконано не нею, а іншою особою, то її волевиявлення на укладання цілого договору не було вільним і не відповідало її волі. В ч.1 ст.714 ЦК України визначено, що за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов»язується надавати іншій стороні (споживачеві, абонентові )електричні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов»язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. В силу ст.26 ЗУ «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Згідно із п.З Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ №1357 від 26.07.1999 року, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Так як єдиною підставою для виникнення договірних відносини постачальником електроенергії та споживачем є договір про користування електричною енергією, що розробляється енергопостачальником згідно Типовим договором про користування електричною енергією, укладається на три роки. Згідно зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved