Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від [INFO] року № 527, а саме: квартири [ADDRESS] укладений між [PERSON] та його батьком - [PERSON], дійсним. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] року його батько купив у [PERSON] вищезазначену квартиру. Вказаний договір був зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт» [INFO] року за № 527 та зареєстрований в ОКП «КООБТІ» 18.03.1998 року за № 21087/129. [INFO] року батько помер і він, як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька, звернувся до нотаріальної контори і після вивчення документів. Нотаріус роз»яснила, що договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений і його дійсність має бути визнана в судовому порядку, в зв"язку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом і просить його задовольнити, оскільки тільки у 2016 році дізнався про своє порушене право. В судове засідання сторони не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлені, позивач та відповідач [PERSON] надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримав, відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечує. Відповідач - представник біржі, в судове засідання не з"явився, про час та місце слухання справи повідомлявся, причини неявки суду не відомі, а тому суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В засіданні встановлено, що дійсно 13 березня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] Вказана квартира належала продавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Ваврентович В.І. 12.01.1998 року та зареєстрованого в Кіровоградським обласним об»єднаним бюро технічної інвентаризації 13.01.1998 року за реєстровим № 21037/123. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов"язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов"язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Як вбачається з договору купівлі-продажу від [INFO] року, укладеного між [PERSON] (покупцем) та [PERSON] (продавцем), для оформлення зазначеного договору продавцем були надані всі необхідні документи щодо належності їй вказаної квартири, що підтверджується п.3 договору купівлі-продажу. Продаж зазначеної квартири вчинено за 6 000 (п»ять тисяч) гривень, що підтверджується п.5 вказаного вище договору купівлі-продажу, тобто сторони добросовісно виконали зобов"язання за даною угодою: продавець передав у власність покупцеві квартиру і отримав гроші, а покупець сплатив гроші й отримав квартиру. Вказане свідчить про те, що угода відбулася, оскільки сторони дійшли спільної згоди між собою щодо істотних умов договору. Позивач, відповідно до п. 9 укладеного договору, зареєстрував своє право власності в Кіровоградському обласному об»єднаному бюро технічної інвентаризації 18 вересня 1998 року, про що внесено запис в книгу № 129 за реєстровим № 21087. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Вказане кореспондується і вимогами статей 224-225 ЦК УРСР, що діяв на момент укладення даного договору. Зокрема, передача квартири продавцем у власність, прийняття її покупцем, сплата вартості, оформлення договору. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР, який діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідченим, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Вимогами ч.2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», яка діяла на момент укладення договору, угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Судом також встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 09.03.2016 року міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 686. Позивач, у відповідності до вимог ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом та у встановленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини шляхом подання 16.03.2016 року відповідної заяви. Після вивчення документів, нотаріусом було роз»яснено, що укладений між [PERSON] та [PERSON] договір не посвідчений нотаріально, а тому не може бути прийнятий як правовстановлюючий документ. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене та виходячи з положень цивільного законодавства, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved