overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

В травні 2014 року позивач звернулась із позовом до суду, в якому вказала, що до 20 листопада 2009 року перебувала у шлюбі з [PERSON] Від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка утримується матір»ю, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить стягувати аліменти в її користь в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день та час судового розгляду повідомлялась належним чином, подала до суду письмову заяву в якій просить справу слухати без її участі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яке повернулось на адресу суду з відміткою «за вказаною адресою не проживає». Відповідно до абз. 4-5 ч.5 с. 74 ЦПК України фізичним особам, які не мають статусу підприємців, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається що судовий виклик вручений їм належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі до 20 листопада 2009 року. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю та нею утримується, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Копистинської сільської ради від 23.05.14р. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надав суду докази добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я дитини, відповідача, який є працездатним, інших утриманців, непрацездатних батьків, яким він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу, не має. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на одну дитину у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) на місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути у доход державного бюджету судовий збір у сумі 243,60 грн. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

В травні 2014року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що 26.12.2007 року укладено кредитний договір № 004-16053-261207 між ТОВ "Комерційний Банк "Дельта", правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», з відповідачем [PERSON], за яким останній отримав кредит в сумі 985 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом зі ставки 12 % в рік та за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,25 % в місяць на придбання певного майна/послуг з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 25.12.2008 року. Однак, відповідач не виконав умов кредитного договору належним чином, систематично порушуючи свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 1236 грн. 50 коп. Позивач прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 1236 грн. 50 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2008 року ПАТ «Дельта Банк»( правонаступник ТОВ « Комерційний Банк «Дельта») з [PERSON] уклав кредитний договір № 004-16053-261207 від 26.12.2007 р. (а.с.3-4). Станом на 13.03.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] перед банком становить: за сумою кредиту - 836, 10 грн., заборгованість за відсотками - 41,90 грн., заборгованість за комісіями - 358,50 грн. Згідно ст.ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України "боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання". Відповідно до ст. 1054 ч.2, ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Оскільки відповідач неналежним чином виконував зобов'язання внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає стягнути з неї на користь позивача заборгованість в сумі 1236 грн. 50 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

В травні 2015р. [PERSON] (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], у якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 16 грудня 2013 року в розмірі 1 056 882,05 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 3 654,00 грн. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.12.2013 року позивач надав [PERSON] у позику грошові кошти в розмірі 249 000,00 грн., факт передачі грошей підтверджується нотаріально посвідченим Договором позики. Також, 16.12.2013р. відповідачем була складена розписка, в якій він зобов'язався повернути позику в строк зазначений в даному Договорі у сумі 30 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 22% річних. Проте, відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконує, після спливу терміну дії договору грошові кошти не повертає. Так, станом на 19.05.2015 року заборгованість відповідача за договором позики становить 1 056 882,05 грн., яка складається з: основної заборгованості за позикою у розмірі - 620 700,00 грн.; індекс інфляції за період з 16.06.2014 по 18.05.2015 рр. у розмірі - 309 729,30 грн.; заборгованості за відсотками у період з 16.06.2014 по 19.05.2015 рр. за користування позикою у розмірі - 126 452,75 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та позов просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечення не надав та не просив розглядати справу у його відсутність. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

В травні 2015р. [PERSON] (Позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (Відповідач), у якому просила стягнути з останнього на свою користь заборгованість за позикою від 30.10.2014 року у розмірі основного боргу в сумі - 308 562,00 грн.; 3% річних у розмірі - 3449,13 грн.; моральну шкоду в сумі - 18 879,00 грн. та судовий збір в сумі - 3 363,71 грн. Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.09.2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів було задоволено частково та стягнуто з останнього на користь позивача борг у розмірі 308 562,00 грн., 3% річних у розмірі - 3449,00 грн.; моральну шкоду в сумі - 1000,00 грн. та судовий збір в сумі - 3184,81 грн. За наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення ухвалою суду від 27 квітня 2016 року вказане заочне рішення було скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку та в подальшому, згідно ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 червня 2016 року передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.10.2014 року позивач передав відповідачу [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти в сумі 23 000,00 доларів США, строком до 30 жовтня 2014 року, що підтверджується виданою відповідачем розпискою. Проте 30.10.2014 року [PERSON] повернув лише частину коштів, а саме 8000,00 доларів США, при цьому залишок боргу у розмірі 15 000,00 доларів США зобов»язався повернути 04 листопада 2014 року про, що власноруч зазначив у розписці від 23.10.2014 року. Відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконує, грошові кошти не повертає. Так, заборгованість відповідача за договором позики становить 15 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить у сумі 308 562,00 грн., яку просила стягнути на свою користь з відповідача. Також позивач зазначила, що їй спричинена моральна шкода, яка виразилась у її душевних переживаннях з приводу того, що тривалий час відповідач безперешкодно користується її грошима та не виконує своєї обіцянки повернути борг, крім того, думка про ризик, що кошти не будуть повернуті тримає її у постійній нервовій та психологічній напрузі, створює життєвий дискомфорт та психичне навантаження. В ході судового розгляду позивач збільшила свої позовні вимоги в частині основного боргу за позикою, з урахуванням коливання курсу гривні до іноземної валюти (долара США), в зв'язку з чим просила стягнути на свою користь кошти в сумі - 390 150,00 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених у заяві. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечення не надав та не просив розглядати справу у його відсутність. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказав, що 22 вересня 1985 року він зареєстрував шлюб з відповідачем у виконкомі Залузької сільської ради Теплицького району, актовий запис за №10. В шлюбі неповнолітніх дітей не мають. Вказав, що сімейне життя протягом останніх років не складається, оскільки дружина не піклувалась про створення нормальних сімейних відносин, вони мають різні погляди на життя, що ускладнює розуміння один одного. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Вважає, що сім'ю зберегти неможливо, так як дружина не бажає піклуватись про сім'ю, самостійно вирішує питання, які мусили б вирішувати разом. За таких обставин вважає неможливим поновлення подружніх стосунків, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] позов визнала, вказала, що сімейне життя з позивачем зруйнувалось через поведінку чоловіка, який не бажає знаходити компроміс в проблемах, які виникають в сімейному житті. Поновлювати сімейні стосунки вона не бажає. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 1985 року, шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Залузької сільської ради Теплицького району, актовий запис за № 10. В шлюбі неповнолітніх дітей немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказує, що сімейне життя не склалось через поведінку відповідача, відповідач проти позову не заперечує, сімейні відносини, що склались, негативно впливають на інтереси позивача та відповідача, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і інтересам відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 вересня 2006 року Соколівською сільською радою Ярмолинецького району Хмельницької області, посилаючись на те, що їх сім'я не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що від шлюбу з відповідачкою в них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через несумісність характерів, більше трьох років вони з відповідачкою не підтримують сімейних стосунків, проживають окремо, а тому збереження сім'ї є неможливим. Позивач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути у його відсутності. Відповідачка [PERSON] позов визнала, підтвердила обставини щодо припинення шлюбних відносин з позивачем, пояснила, що в період з 2012 року по березень 2015 року позивач відбував покарання в місцях позбавлення волі. Коли він звільнився, вона взнала, що у нього в місті Чернігові є інша жінка. З березня 2015 року вони проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують. Заслухавши відповідачку, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 вересня 2006 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Школьняк). Від спільного проживання сторін в них народився син [PERSON], [INFO]. З 2012 року сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, а примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим. Дані обставини визнані сторонами та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвами про шлюб та про народження дитини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин та враховуючи те, що відповідно до ст. 174 ЦПК України визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав і свобод сторін та інших осіб, суд приймає визнання позову і вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, посилаючись на те, що відповідач не приймає участі в утриманні дітей. В судовому засіданні позивачка була відсутня, надала до суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з"явився. Від нього не надійшло жодних повідомлень та заперечень стосовно позовних вимог. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних письмових доказів та даних. Судом встановлено, що сторони з 13 жовтня 2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбних відносин сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні, а відповідач не приймає участі в утриманні своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. ст. 180-184 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин, позов слід задовольнити. В зв'язку із задоволенням позовних вимог з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

В травні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку № 78/1 по вулиці Гагаріна в м. Миколаєві. В обґрунтування свого позову позивач вказала, що вона є власником житлового будинку № 78/1 по вулиці Гагаріна в м. Миколаєві. Крім неї, у спірному будинку зареєстровані: її донька [PERSON], її син [PERSON], онук [PERSON], та відповідач [PERSON], який ніколи не проживав за місцем своєї реєстрації. Його місце проживання (перебування) позивачу невідомо, його речей в будинку немає, він не користується житловим приміщенням без поважних причин більше ніж 6 місяців, не проводить оплату житлово-комунальних послуг та не займається благоустроєм будинку. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання неодноразово не зявлявся, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, будь-яких заяв від нього до суду не надходило, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні у справі письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Житловий будинок № 78/1 по вулиці Гагаріна в м. Миколаєві належить позивачці - [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності № 4980 від 22.11.1978 року, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.4-6). Згідно довідки КП "ДЄЗ "Океан" № 3718 від 06.05.2015 року (а.с.15) у спірному будинку зареєстровані: позивачка, її донька [PERSON], її син [PERSON], онук [PERSON], та відповідач [PERSON], який не є членом сім'ї позивачки та не перебуває з нею у родинних відносин. Проте відповідач з моменту реєстрації - з 07.02.2003 року у зазначеному будинку не проживає, його місце перебування позивачу не відомо, що підтверджується актом про непроживання (а.с.38). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, оскільки він без поважних причин не користується вказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

В травні 2015 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 20 листопада 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у місті Донецьку, за актовим записом № 221. Ві зазначеного шлюбу сторони мають синв [PERSON], [INFO], який мешкає разом з матір"ю. Спільне життя з чоловіком у неї не склалося, шлюбні відносини припинилися у 2013 року. Основна причина розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довір'я. Збереження сім'ї неможливо, це суперечить їх інтересам, тому неухильно наполягає на задоволенні заявлених вимог. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Судом також з'ясовано той факт, що позивач має намір залишити прізвище, яке в неї було до реєстрації одруження з відповідачем, тобто «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

В травні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог вона посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 19 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 220. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого між подружжям виникали постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, сторони спільно не проживають. Неповнолітніх дітей від шлюбу не має. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору та питань про утримання дітей у сторін не має. Судом також з'ясовано той факт, що позивачка має намір залишити прізвище [PERSON]". Суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати у розмірі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved