Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], в якому просить визнати його батьком дитини, [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуваючи з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах [INFO] року народилася дитина, [PERSON]. 08.04.2005 року зареєстрував з відповідачем шлюб у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблено актовий запис №550. На момент народження дитини, остання була зареєстрована в органах РАЦС на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, де її побатькові було зазначено як «Романівна». Проте, відповідач залишила сім'ю, не займається вихованням та утриманням доньки, остання проживає з ним та перебуває повністю на його утриманні. У 2017 році шлюб між ними було розірвано та позбавлено відповідача батьківських прав щодо доньки. З метою виконання рішення суду про позбавлення батьківських прав, звернувся до органів РАЦС, де виявилося, що він вказаний батьком дитини зі слів матері, у зв'язку з цим виникла необхідність звернення з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовну заяву підтримали з підстав, що викладеній у такій, просять суд позов задовольнити, не заперечують проти ухвалення у справі заочного рішення. Представник третьої особи органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради Дрозда Г.М. у судовому засіданні позов підтримала, просить суд такий задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином викликалася в порядку ст. 74 ЦПК України через оголошення в газеті „Львівська пошта". Тому, згідно із ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу, за відсутності заперечень з боку сторони позивача, заочно у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та з'ясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно із ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до положень ч. 4 ст. 128 цього Кодексу позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу, а саме, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Частиною 2 ст. 128 Сімейного кодексу України передбачено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких [INFO] року народилася дитина, [PERSON], про що 04.06.2002 року складено актовий запис про народження №2662, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 29.06.2016 року. Відповідно до листа Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 17.05.2017 року, батьками [PERSON], про що також свідчать дані її свідоцтва про народження, є [PERSON] та [PERSON], реєстрація народження доньки сторін проведена згідно із ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто відомості про батька зазначено зі слів матері. Встановлено, що 08.04.2005 року сторони зареєстрували шлюб у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що було зроблено актовий запис №550, проте, рішенням Сихівського районного суду від 27.05.2017 року шлюб між позивачем та відповідачем розрізано. З пояснень сторони позивача встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем та повністю перебуває на його утриманні, в свою чергу, відповідач з сім'єю не проживає та не виконує своїх батьківських обов'язків. Вказане також підтверджується висновком органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №4 від 09.02.2017 року та актом №837 від 30.11.2016 року, складеним ЛКП «Хуторівка». Так, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 10.03.2017 року [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] дав показання про те, що знає позивача з дитинства та є його сусідом. Ствердив, що [PERSON] разом із сестрою [PERSON] проживає з позивачем, останній займається вихованням та утриманням дітей. Окрім цього, зазначив, що давно не бачив відповідача, місце її проживання йому не відоме. Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що позивач є її вітчимом, з останнім проживає з дитинства. Вказала, що [PERSON], [INFO], є її сестрою, вихованням та утримання такої займається батько, матір участі у вказаному не бере та з ними більше чотирьох років не проживає. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що надані позивачем докази та показання свідків беззаперечно свідчать, що позивач є батьком неповнолітньої [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання його батьківства підлягають задоволенню.

Outcome: approved