Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON], [INFO]; стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини на користь державного закладу або фізичної особи, якій буде переданий [PERSON], [INFO], щомісячно, у твердій грошовій сумі 2000 грн., що підлягає індексації згідно з законом, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до Наказу Міністерства соціальної політики України від 20.01.2014 року №327 про «Порядок ведення службами у справах дітей обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах», малолітній [PERSON], [INFO], відноситься до категорії дітей, що опинилися у складних життєвих обставинах через неналежне виконання батьками своїх обов'язків щодо їх виховання та утримання. В Комунальному закладі Львівської обласної ради «Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи і порушенням психіки» на повному державному утриманні та вихованні проживає та виховується малолітній [PERSON], [INFO]. До влаштування у заклад, [PERSON] разом з мамою [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] Умов для проживання дитини за вказаною адресою не було. [PERSON] зловживала алкоголем, ніде не працювала, перебувала у складному матеріальному становищі та не займалася вихованням дитини. За заявою [PERSON] розпорядженням Шевченківської районної адміністрації №644 від 21.10.2016 року [PERSON] влаштований в Комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системиі порушенням психіки». [PERSON] дитину не забезпечує та не відвідує за місцем його перебування. Батько дитини [PERSON] помер [INFO] Відділом соціальної роботи Шевченківського району неодноразово проводилася профілактична робота попереджувального характеру, роз'яснювалося про юридичну відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків. Проте, вжиті заходи не дали результатів, більше того, [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, а саме за ч.1 ст.181-1 КУпАП, ч.1 ст.178 КУпАП, також відносно неї зареєстроване кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12017140240001063 за зберігання наркотиків. Враховуючи вищевикладене, у зв'язку із тим, що [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, позивач змушений звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, покликаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення повідомлення, оголошеннями на сайті суду, у судове засідання не з"явилась. Тому згідно з ст. 223 ЦПК України суд вважає, що неявка у судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], разом із матірю [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] Умови для проживання дитини за вказаною адресою були відсутні. [PERSON] перебувала у тяжкому матеріальному становищі, оскільки ніде не працювала та зловживала алкоголем. Вихованням дитини не займалася. На підставі заяви [PERSON] розпорядженням Шевченківської районної адміністрації №644 від 21.10.2016 року [PERSON] влаштований у Комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи і порушенням психіки», де виховується і проживає доцього часу. Під час розгляду справи у суді встановлено, що [PERSON] і надалі не працевлаштована, зловживає алкоголем, дитину за місцем перебування жодного разу не відвідувала, матеріально чи будь-яким іншим способом не допомагає та не цікавиться сином. Інші родичі дитиною також не цікавляться. Батько малолітнього [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] Згідно ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Пунктом 2 ст.8 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року передбачено, що у всіх випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Згідно з ч.1 ст.9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Відповідно до абзацу 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено в ході судового розгляду, відділом соціальної роботи ШРА неодноразово проводилася профілактична робота із [PERSON] Вжиті заходи не дали позитивних результатів. [PERSON] не виконує жодних зобов'язань із виховання та забезпечення дитини. Навпаки, веде аморальний спосіб життя, такий що є негативним середовищем для проживання та виховання дитини. Відповідно до інформації Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.181-1 КУпАП (зайняття проституцією), а також за ч.1 ст.178 КУпАП (розпивання пива, алкогольних напоїв у громадських місцях). Крім того, відносно [PERSON] за зберігання наркотиків зареєстровано кримінальне провадження, внесене до ЄРСР за №12017140240001063. Крім того, згідно з інформацією «Центру легеневого здоров'я», де перебувала [PERSON] з 23.05.2018 року виписана із закладу у зв'язку із порушенням режиму та самовільним залишенням лікувального закладу не зважаючи на рекомендації щодо необхідності довготривалого стаціонарного лікування та наявність складних захворювань. [PERSON] немає постійного місця проживання, на момент ухвалення рішення зареєстрована за адресою: [ADDRESS] «Центр обліку та нічного перебування громадян». За час перебування [PERSON] в дитячому закладі жодного разу не зверталася щодо повернення їй дитини на виховання. Дані обставини, на думку суду, унеможливлюють нормальний догляд за дитиною. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Хант проти України» встановив, що між інтересами дитини й інтересами батьків має існувати справедлива рівновага, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу треба приділяти інтересам дитини, які за своєю природою повинні переважати над інтересами батьків. Адміністрація будинку дитини звернулася до у відділ «Служба у справах дітей» Шевечнківського району із проханням про вирішення питання про переведення дитини в інший дитячий заклад у зв'язку із закінченням терміну перебування його у даному закладі. У своїй ухвалі від 01.11.2017 року Вищий спеціалізований суд України дійшов до висновку, що при позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків, а також чи попереджувався батьки офіційно про необхідність зміни ставлення до дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, тому важливе значення має висновок виконкому органу місцевого самоврядування про доцільність або передчасність застосування такого заходу. Слід також звернути увагу на те, чи створюються перешкоди для спілкування батька із дитиною з боку особи, з якою дитина проживає. Так, відповідно до висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 11.01.2019 року №2608-вих-139 орган опіки та піклування ШРА вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Беручи до уваги вищенаведене, дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що [PERSON] за більше як два роки перебування [PERSON] у будинку дитини до нього не навідувалася, не забезпечувала матеріально, фактично самоусунулася від виховання дитини, суд вважає, що слід позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] у зв'язку із ухиленням нею від батьківських обов'язків. Крім того, відповідно до відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок не залежить від матеріального становища батьків. Згідно з ст. 181 Сімейного кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Зважаючи на те, що [PERSON] не працює і може мати мінливий дохід вважаю за доцільне стягнути з неї аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., щомісячно, що підлягає індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В порядку, визначеному п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягаю задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved