Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.03.2019 року між ним та ФОП [PERSON] був укладений договір позики №29/03/2019-22. Відповідно до п. 8.1 Договору позики, договір укладений в електронному вигляді за допомогою сервісу https/paperless .com .ua/ з використанням електронних цифрових підписів сторін. Підписання договору сторонами у паперовій формі відбувається за взаємною згодою і не є обов`язковим. Відповідно до Звіту про перевірку документа, складеного Центральним засвідчувальним органом - Міністерством цифрової технології України, даний договір був підписаний сторонами. Згідно п.1.1 Договору кредитор передав у власність боржнику, а той прийняв від Кредитора грошові кошти у сумі 54 480 грн., що є еквівалентом 2 000.00 доларів США, згідно курсу, встановленого НБУ на дату укладення договору, а саме 27,24 грн/1 долар США та зобов`язується повернути позикодавцеві отримані грошові кошти в національній валюті - гривні по курсу НБУ, встановленому на момент виплати, в еквіваленті 2 000.00 доларів США, але не більше ніж 68 100 грн. на розрахунковий рахунок картки позичальника 25 квітня 2020 року. У відповідності до п.1.2 Договору за користування позикою боржник зобов`язаний щомісяця, до 25 числа, починаючи з квітня 2019 року сплачувати на рахунок позикодавця, вказаний у договорі, розмір грошових коштів, що становить гривневий еквівалент 58 доларів США 33 центи за курсом НБУ, встановленим на дату їх перерахування позикодавцю, але у будь-якому разі, не більше ніж 1 986.14 грн. Окрім того, 29.03.2019 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки до договору позики 306/03/2019-11 від 06.03.2019 року, згідно якого відповідач [PERSON] зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов`язань ФОП [PERSON] , що виникли з договору позики 329/03/2019-22 від 29.03.2019 року. Відповідно до п. 5.2 договору поруки, Договір укладений в електронному вигляді за допомогою сервісу https/ paperless.com .ua/, з використанням електронних цифрових підписів сторін. Підписання договору сторонами у паперовій формі відбувається за взаємною згодою і не є обов`язковим. Відповідно до Звіту про перевірку документа, складеного Центральним засвідчувальним органом - Міністерством цифрової технології України, даний договір був підписаний сторонами. Оскільки плата за користування позикою сплачувалася пізніше, ніж встановлено умовами договору, а з вересня 2019 року виплати взагалі припинилися, позивач звернувся до суду та просив стягнути солідарно з відповідачів Фізичної особи - підприємця [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість в розмірі 53 380.00 грн. та судові витрати у справі. В судове засідання позивач не з`явився, його представник в судовому засіданні підтримав вимоги позову та просив суд про його задоволення. Не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення по справі. Відповідачі повідомлялися в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Судові повістки відповідачам направлялись за їх зареєстрованим у встановленому порядку місцем знаходження. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Вислухавши вступне слово представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29.03.2019 року між позивачем та ФОП [PERSON] був укладений договір позики №29/03/2019-22. Відповідно до п. 8.1 Договору позики, договір укладений в електронному вигляді за допомогою сервісу https/ paperless.com .ua/ з використанням електронних цифрових підписів сторін. Підписання договору сторонами у паперовій формі відбувається за взаємною згодою і не є обов`язковим. Відповідно до Звіту про перевірку документа, складеного Центральним засвідчувальним органом - Міністерством цифрової технології України, даний договір був підписаний сторонами. Згідно п.1.1 Договору кредитор передав у власність боржнику, а той прийняв від Кредитора грошові кошти у сумі 54 480 грн., що є еквівалентом 2 000.00 доларів США, згідно курсу, встановленого НБУ на дату укладення договору, а саме 27,24 грн/1 долар США та зобов`язується повернути позикодавцеві отримані грошові кошти в національній валюті - гривні по курсу НБУ, встановленому на момент виплати, в еквіваленті 2 000.00 доларів США, але не більше ніж 68 100 грн. на розрахунковий рахунок картки позичальника 25 квітня 2020 року. У відповідності до п.1.2 Договору за користування позикою боржник зобов`язаний щомісяця, до 25 числа, починаючи з квітня 2019 року сплачувати на рахунок позикодавця, вказаний у договорі, розмір грошових коштів, що становить гривневий еквівалент 58 доларів США 33 центи за курсом НБУ, встановленим на дату їх перерахування позикодавцю, але у будь-якому разі, не більше ніж 1 986.14 грн. Окрім того, 29.03.2019 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки до договору позики 306/03/2019-11 від 06.03.2019 року, згідно якого відповідач [PERSON] зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов`язань ФОП [PERSON] , що виникли з договору позики 329/03/2019-22 від 29.03.2019 року. Відповідно до п. 5.2 договору поруки, Договір укладений в електронному вигляді за допомогою сервісу https/paperless .com .ua/, з використанням електронних цифрових підписів сторін. Підписання договору сторонами у паперовій формі відбувається за взаємною згодою і не є обов`язковим. Відповідно до Звіту про перевірку документа, складеного Центральним засвідчувальним органом - Міністерством цифрової технології України, даний договір був підписаний сторонами. Пунктом 2.1.1 Договору передбачено право кредитора вимагати достроково повернення позики у разі систематичного порушення боржником платежів, зазначених у п.1.2. під систематичним порушенням слід розуміти не менш, ніж дворазове прострочення виплати чергового платежу (п. 1.2 Договору) більше ніж на 7 банківських днів. Оскільки плата за користування позикою сплачувалася пізніше, ніж встановлено умовами договору, а з вересня 2019 року виплати взагалі припинилися, позивач звернувся до суду та просив стягнути солідарно з відповідачів Фізичної особи - підприємця [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість в розмірі 53 380.00 грн. та судові витрати у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає другій стороні ( позичальникові) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості . На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Вищевказаний договір позики від 29.03.2019 року був укладений сторонами відповідно до вимог діючого законодавства, підписаний ними з використанням електронних цифрових підписів, не визнаний недійсним і є чинним на момент розгляду справи. Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 18 вересня 2013 року (справа №6-63цс13) щодо застосування норм права, яка згідно з чинним цивільним процесуальним законодавством має ураховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Верховний Суд України дійшов аналогічних висновків за результатами перегляду справ №6-50цс16, №6-1967цс15. За правилом ч.2, 3 ст.545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Правовий аналіз ст.545 ЦК України дає підстави вважати, що держатель оригінала боргового документа є належним кредитором у зобов`язанні, на підтвердження виникнення якого наданий такий борговий документ. В даному конкретному випадку договір позики від 29.03.2019 року - борговий документ, укладений між позивачем та відповідачем у справі на підтвердження прийняття зобов`язання за договором позики та наявний у позивача у справі, свідчить про існування правовідносин за договором позики між сторонами у справі, а також містить умови отримання відповідачем в борг грошей із зобов`язанням їх повернення, дати отримання коштів. П. 14 постанови пленуму ВС від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» в якому зазначається, що оскільки ч. 1 ст. 192 ЦК України визначає законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України грошову одиницю України - гривню, то при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, грошову одиницю України - гривні (з наведенням розрахунків з переведенням іноземної валюти (яка була предметом позики) в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення). Як зазначив позивач в позовній заяві, плата за користування позикою за червень 2019 року мала бути сплачена ФОП [PERSON] до 25 червня 2019 року, проте це сталося лише 28 червня 2019 року з простроченням на 2 календарні дні. Липневий платіж за користування позикою мав бути сплачений нею до 25 липня, натомість грошові кошти були перераховані на рахунок кредитора 02 серпня 2019 року, таким чином мало місце прострочення платежу на 7 календарних днів. Плата за користування позикою за серпень 2019 року мала бути перерахована на його рахунок 25 серпня, проте, грошові кошти надійшли на рахунок лише 23 вересня 2019 року з простроченням на 29 календарних днів. Починаючи з вересня 2019 року виплати припинилися, станом на дату підписання вимоги про повернення коштів - 20.11.2019 року заборгованість по оплаті за користування позикою складає 56 календарних днів за вересень 2019 року та 26 календарних днів за жовтень 2019 року. Оскільки позика мала бути повернута 27.01.2020 року, проте цього не відбулося, відповідачка повинна також сплатити штраф. У відповідності до п. 4.2 Договору позики, у разі прострочення чергового платежу на строк, що перевищує 10 календарних днів, боржник додатково сплачує штраф у розмірі 1 000.00 грн. за кожне таке прострочення. Позивач вважає, що за прострочення щомісячних платежів з відповідачки також підлягають стягненню штрафні санкції за прострочення щомісячних платежів за період з липня по грудень 2019 року, тобто за шість місяців, які складають 6 000.00 грн. Відповідно до ст. 533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсідарну) відповідальність поручителя. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved