Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] (вул.Чехова,8, с.Білозір"я, Черкаський район) звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] (пров.Красіна,26, м.Черкаси), посилаючись на те, що позивачка є власником 13/50 частини житлового будинку по пров.Красіна (вул.Косинська корчма),26 в м.Черкаси на підставі договору дарування частини житлового будинку від 24.05.2018р. На момент прийняття дарунку за договором дарування від 24.05.2018р. у вищевказаному будинку було зареєстровано місце проживання [PERSON]. 01.12.1951р.н., що підтверджується листом Департаменту організаційного забезпечення ЧМР 310888-01-10 від 22.06.2018р., який не проживає в ньому з 2005 року. Даний факт підтверджується актом фактично проживаючих осіб від 14.07.2018р. Позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні приватною власністю шляхом визнання [PERSON], 01.12.1951р.н. таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: пров.Красіна, (вул.Косинська корчма),26 в м.Черкаси, судові витрати покласти на відповідача. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила задоволити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач\~ в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. \~ \~ \~ \~ Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом\~ встановлено, що [PERSON] є власником 13/50 частини житлового будинку по пров.Красіна (вул.Косинська корчма),26 в м.Черкаси на підставі договору дарування частини житлового будинку від 24.05.2018р., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №125240813 від 24.05.2015. \~ \~ \~ \~ Згідно довідки департаменту організаційного забезпечення ЧМР від 22.06.2018р. за адресою: м.Черкаси, вул.Косинська корчма,26 станом на 22.06.2018 зареєстрований відповідач [PERSON], 01.12.1951р.н. з 30.04.1974 р. по теперішній час. \~ \~ \~ \~Згідно акта опитування сусідів від 14.07.2018р., згідно з яким [PERSON] з 2005 року за адресою: м.Черкаси, вул.Косинська корчма,26, не проживає. \~Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном, відповідно до ст.391 ЦК України. У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник, наймач має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. \~ \~ \~ \~ Предявляючи позов, позивачка посилалась на те, що відповідач був зареєстрований у спірному житловому будинку попереднім власником, а після переходу права власності на цей будинок до неї він втратила право користування житловим приміщенням, тому підлягає до зняття з реєстраційного обліку. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.ст.317,383ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом особами, які заселилися до нього зі згоди колишнього власника, у випадку зміни власника. Виникнення права осіб на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої вони вселилися, права власності на це житло, а отже, припинення права власності цієї особи на житло припиняє право осіб, які з її згоди були вселені, на користування житлом. Право відповідача, який не є власниками спірного житлового будинку, на користування ним було похідними від прав колишнього власника цього житлового будинку, а з припиненням його права власності, припинилося й право відповідачки на користування житлом. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним приміщення із зняттям з реєстрації, оскільки реєстрація відповідача у спірному\~ житловому приміщенні\~ створює перешкоди\~ позивачці у користуванні її частиною будинку, чим порушує її права як власника, збільшуючи витрати по оплаті комунальних послуг,\~ порушені права та законні інтереси позивача підлягають до поновлення та судового захисту. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом. Відповідно\~ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Згідно ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв'язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо).Відповідно до наданої позивачкою квитанції розмір витрат по сплаті судового збору складає 704,80 грн., що підлягає стягненню з відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що передбачено ст.280 ЦПК України.

Outcome: approved