Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

позивач [PERSON] у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] за участю третьої особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни про визнання договору дарування недійсним, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання права власності на обов'язкову частку спадкового майна. Свої вимоги мотивувала тим, що з 21 березня 2016 року у [PERSON] у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування перебуває неповнолітній [PERSON], [INFO], батьки якого померли: мати - [PERSON] - [INFO] року, батько- Панчик [PERSON] - [INFO] року. 18 жовтня 2016 року Розпорядженням голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 561 «Про призначення піклування над неповнолітньою дитиною» піклувальником над [PERSON] призначено його сестру [PERSON], яка разом з підопічним проживає за адресою: [ADDRESS], в якій неповнолітній не зареєстрований. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21 лютого 2007 року квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в рівних долях належала: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року помер [PERSON] - батько неповнолітнього [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, зокрема, на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після його смерті є: його мати [PERSON], дочка [PERSON] та неповнолітній син [PERSON], які вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу не заявили про відмову від неї. 29 вересня 2016 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни із заявами про прийняття спадщини, в яких зазначили про відсутність інших спадкоємців. 12 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири [ADDRESS], за реєстровим № 4498 та [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири [ADDRESS], за реєстровим № 4499. 26 жовтня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування 1/6 частини квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною, реєстровий номер № 4730.У зв'язку з чим просить визнати за неповнолітньою дитиною [PERSON] право власності на обов'язкову частку у спадщині за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, на 1/9 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнати Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], видане 12 жовтня 2016 року [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною, реєстраційний № 4498, в частині передачі права власності на 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], недійсним; визнати Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою: м. Київ, [ADDRESS] видане 12 жовтня 2016 року [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною, реєстраційний № 4499, в частині передачі права власності на 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], недійсним; визнати Договір дарування частини квартири від 26 жовтня 2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною, реєстраційний № 4730, в частині відчуження 1/6 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] недійсним. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 травня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі розгляд справи призначено проводити у порядку загального позовного провадження. 14 травня 2018 року ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни: належним чином завірені матеріали спадкової справи, яка відкрита після смерті [PERSON], яка помер [INFO] року. 11 вересня 2018 року ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни: належним чином завірені матеріали щодо оформлення договору дарування 1/6 частини квартири [ADDRESS], який укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 26 жовтня 2016 року, зареєстровано за № 4730. 25 жовтня 2018 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 21 січня 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Дала пояснення аналогічні викладеним у позові. Судом заслухана думка неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві до позову, зазначивши, що після смерті батька [PERSON] залишилася 1/3 частка квартири [ADDRESS], що у м. Києві. За свого життя померлий не склав заповіт. Вважає, що обов'язок щодо оформлення права на спадщину був покладений саме на позивача [PERSON] у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], оскільки на той час відповідач не була піклувальником [PERSON]. Отже, саме [PERSON] у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] не виконала покладені на них законом обов'язки щодо захисту прав дитини-сироти. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Однак скористалася своїм правом подачі відзиву до позову, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі через відсутність підстав щодо встановлення порушення прав спадкодавця на обов'язкову частку у спадщині, тому вважає позов не обґрунтованим та безпідставним. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. [INFO] року померла [PERSON] - мати неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с.19). [INFO] року помер [PERSON] - батько неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с. 20). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складає,зокрема, з 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21, ). Спадкоємцями першої черги є: мати [PERSON] - відповідач по справі, дочка [PERSON] - відповідач по справі та неповнолітній син [PERSON] (а.с. 13,16,17,73). 21 березня 2016 року розпорядженням № 145 Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації неповнолітній дитині [PERSON], [INFO], надано статус дитини-сироти (а.с.10). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця. Згідно із ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що 29 вересня 2016 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулася до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни із заявами про прийняття спадщини, в яких зазначили про відсутність інших спадкоємців (а.с. 65,70). Через недосягнення повноліття та відсутність піклувальника неповнолітня дитина [PERSON] не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] року батька [PERSON]. 18 жовтня 2016 року розпорядженням № 561 Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації «Про призначення піклування над неповнолітньою дитиною» призначено піклувальником над неповнолітньою дитиною [PERSON] його сестру [PERSON] - відповідача по справі (а.с.11). 26 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася із заявою до [PERSON] у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації про зобов'язання оформити спадщину на ім'я підопічного та повідомити службу про факт прийняття неповнолітньою дитиною спадщини з підтвердженням відповідними документами(а.с.28). 20 липня 2017 року позивач - [PERSON] у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації звернулася до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрацією служби у справах дітей з поданням №10/300/-2/334 про взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов дитини-сироти [PERSON], який не має реєстрації місця проживання, свого житла та майна (а.с.30). 17 серпня 2017 року [PERSON], яка є піклувальником неповнолітнього повідомила Начальника [PERSON] у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації, що спадщина, яка складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] була оформлена на неї та на матір померлого [PERSON], яка свою частку при оформленні спадщини подарувала [PERSON]. Зобов'язалася вирішити питання щодо оформлення частки квартири на ім'я підопічного [PERSON]. (а.с29). Отже, спадковим майном є 1/3 частини квартири, відповідно частка кожного спадкоємця становить 1/9 (1/3 : 3). Будь-яких доказів на підтвердження права на обов»язкову частку в спадщині представником позивача не надано. Враховуючи фактичні обставини справи, спадкові права неповнолітньої дитини підлягають судовому захисту, оскільки вона позбавлена права захистити відповідні права у позасудовому порядку. З огляду на викладене, суд приходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом: визнати за неповнолітньою дитиною [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, на 1/9 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В іншій частині позовних вимог відмовити. Позивач також просить про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке видане 12 жовтня 2016 року [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною, реєстраційний № 4499, в частині передачі права власності на 1/6 частину спірної квартири недійсним та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке видане 12 жовтня 2016 року [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною, реєстраційний № 4498, в частині передачі права власності на 1/6 частину спірної квартири. Підставою для задоволення позовних вимог про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними в частині передачі права на спадщину на 1/6 частину квартири позивачем зазначено про неврахування спадкового права неповнолітньої дитини [PERSON] після смерті [INFO] року батька [PERSON]. На підтвердження позовних вимог надано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке видане 12 жовтня 2016 року [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною, реєстраційний № 4498 (а.с.26) та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке видане 12 жовтня 2016 року [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною, реєстраційний № 4499.(а.с. 120). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно частинам 1 та 10 статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270 і статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Судом встановлено, що спадковим майном є 1/3 частини квартири, відповідно частка кожного спадкоємця становить 1/9 (1/3 : 3). При видачі відповідачам свідоцтв про право на спадщину за законом не було враховано спадкове право неповнолітнього [PERSON] на 1/9 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Тому свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину спірної квартири в частині передачі права власності на 1/18 частину квартири ( 1/3:3=1/6-1/9) є недійсним. З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними підлягають задоволенню частково: визнати Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], видане 12 жовтня 2016 року [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною, реєстраційний № 4498, в частині передачі права власності на 1/18 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], недійсним. Визнати Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], видане 12 жовтня 2016 року [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною, реєстраційний № 4499, в частині передачі права власності на 1/18 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], недійсним. В решті позовних вимог відмовити. Позивач також просить про визнання Договору дарування частини квартири від 26 жовтня 2016 року, який укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною, реєстровий номер № 4730, в частині відчуження 1/6 частини квартири [ADDRESS] недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначено на момент вчинення правочину неповнолітній [PERSON], мав право на спадщину, а саме, 1/9 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. На підтвердження позовних вимог позивачем надано договір дарування частини квартири від 26 жовтня 2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною, реєстровий номер № 4730 (а.с.27). Згідно ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Згідно ст. 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому. Згідно ст. 719 ЦК України Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Судом встановлено, що на момент укладання договору дарування неповнолітня дитина [PERSON] мав право на спадщину на 1/9 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі заперечували проти задоволення позовних вимог, оскільки на позивача покладено обов'язок щодо захисту житлових прав неповнолітньої дитинина момент оформлення права на спадщину. Представник позивача [PERSON] у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації заперечував факт покладення на нього обов'язоків щодо захисту житлових прав на момент оформлення права на спадщину, оскільки 18 жовтня 2016 року відповідача [PERSON] призначено піклувальником над неповнолітнім [PERSON]. Оскільки судом визнано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], видане 12 жовтня 2016 року [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною, реєстраційний № 4498, в частині передачі права власності на 1/18 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], недійсним та Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], видане 12 жовтня 2016 року [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною, реєстраційний № 4499, в частині передачі права власності на 1/18 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], недійсним, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог про визнання договору дарування частини квартири повністю: визнати Договір дарування 1/6 частини квартири, укладений 26 жовтня 2016 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною, реєстраційний № 4730, в частині відчуження 1/18 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], недійсним. На підставі п.14 ч. 2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Отже, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог та відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір за три позовні вимоги немайнового характеру - про визнання договору дарування недійсним, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним - у розмірі по 531 грн. 60 коп. з кожного та судовий збір за позовні вимоги майнового характеру - про визнання права власності в порядку спадкування за законом - у розмірі по 352 грн. 40 коп. з кожного.

Outcome: partial