Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернулась в суд із вищезазначеним позовом, в якому просила суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки, [PERSON], [INFO]., оскільки останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. А також, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх його доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення донькою повноліття. Так, позивач зазначає, що в шлюбних відносинах сторони ніколи не перебували. [INFO] народилась [PERSON], батьком якої є [PERSON]. Відповідач самоусунувся від виховання дитини, фактично з самого її народження. З 21.08.2012 вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі зі [PERSON], якого її малолітня донька фактично вважає своїм батьком. Вихованням дитини позивач займається саме разом зі своїм чоловіком. Сторони в судове засідання не з?явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України (а.с. 25-26, 28) Разом з тим, представник позивача направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також зазначив, що позов в частині щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] підтримує в повному обсязі, а також просить стягнути з неї аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/4 частини від усіх її доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення синами повноліття. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с. 29) Третя особа в судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи за відсутності свого представника та зауважила, що підтримує висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача щодо його малолітньої доньки (а.с. 31) Враховуючи вік малолітньої [PERSON], [INFO]., рівень її розвитку щодо можливості висловити свою думку з приводу спору та зважаючи на те, що особиста її участь в розгляді справи може завдати дитині душевного болю, надмірну емоційність та хвилювання, суд вважає, що особиста участь дитини в розгляді даної справи недоцільна. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення дійсних правовідносин сторін, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе постановити рішення в порядку заочного провадження, з урахуванням думки позивача, яка проти цього не заперечує у відповідності до положень ст.ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 29 грудня 2010 року народилась [PERSON], батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9) Сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували. Як вбачається з характеристики Дошкільного навчального закладу № 686 Управління освіти Солом?янської районної в місті Києві державної адміністрації [PERSON] відвідує старшу групу № 6. Садочок відвідує систематично. Дитина активно, завжди охайна і доглянута. Приводить і забирає дитину з садочка мама, яка постійно цікавиться її життям (а.с. 11) Згідно з довідки Форма №3 Житлово-експлуатаційної дільниці від 23.03.2016 року [PERSON], [INFO]., зареєстрована та проживає разом з матір?ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12) 21.08.2012 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8) Згідно висновку органу опіки та піклування Солом?янської районної в місті Києві державної адміністрації № 108-12900 від 08.08.2016 року вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON], 2010р.н., виходячи з наявних матеріалів справи та інтересу дитини, враховуючи думку дитини та рішення комісії з питань захисту прав дитини при Солом?янській районній в місті Києві державної адміністрації (а.с. 32-33) Таким чином, матеріалами справи підтверджена відсутність інтересу батька до навчання доньки і здобуття нею освіти. Будь-яких доказів того, що відповідач надає матеріальну допомогу позивачу на утримання спільної дитини матеріали справи не містять. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Підставою позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав визначено п.2 ч.1 ст.164 СК України, а саме - ухилення батька від виконання свої батьківських обов`язків по вихованню дітей. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. За викладених обставин, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO], оскільки відповідач як батько повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що полягає у свідомому нехтуванні відповідачем своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини, піклування про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умов для розвитку її природних здібностей та готування її до самостійного життя та праці. Щодо стягнення аліментів. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання малолітньої доньки, всі витрати несе позивач та відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та створювати для них необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації їх життя, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої доньки ? частину з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття від дня звернення до суду. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати - сплачений судовий збір за вимогу про позбавлення батьківських прав та судовий збір за вимогу про стягнення аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: approved