Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, посилаючись на наступні обставини. Сторони з 27.12.2003 року по 16.05.2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що з 16 травня 2005 року, тобто з моменту їх розлучення з відповідачем, він ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не бере педагогічної, матеріальної або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішується позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Додатково дитина займається в гуртках, тренувально - оздоровчіх секціях. Для розвитку дитини позивач прикладає всі зусилля та можливості. Відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти, тому створились умови, які шкодять інтересам дитини. Більш того, відповідач неодноразово погрожував позивачу та родині позивача фізичною розправою, ці погрози позивач та її родина сприймають цілком реально, така поведінка відповідача позбавляє позивача та дитину почуття особистої безпеки та морального спокою. Взагалі відповідач веде аморальний та антисоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, схильний до агресії, на теперішній час знаходиться у карному розшуку за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. Позивач вказав, що відповідач заперечує проти її виїзду зз дитиною, як до родичів за кордон так і в туристичних цілях, а це шкодить інтересам дитини, як в становленні родинних зв'язків так і в розширенні кругозору, до того ж порушує права та свободи вільного волевиявлення та пересування. Також відповідач не виконує рішення Бердянського міськрайонного суду від 15.08.2005 року, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], аліменти не сплатив жодного разу. Позивач вказала, що вона 11.06.2016 року подала до Бердянського відділу поліції Головного управління поліції в Запорізькій області про вчинення кримінального правопорушення, [PERSON] за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, а саме, що станом на 01.10.2016 р. борг відповідача по сплаті аліментів становить 59768. 73 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги, викладені в позовній заяві, в подальшому в судове засідання не з"явилися, надали судові заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений шляхом публікації оголошення у пресі. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради позовні вимоги позивача підтримав і вважав доцільним позбавлення відповідача батьківських прав. Суд, заслухав сторони, пояснення свідків, дослідивши матеріали цивільної справи вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.12.2003 року по 16.05.2005 року. Встановлено, що сторони від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про стан здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 16 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що з травня 2005 року [PERSON] не надавав жодної матеріальної допомоги позивачу на утримання дитини, не приймав участі у його вихованні і взагалі не цікавився життям свого сина. Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду від 15 серпня 2005 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . В судовому засіданні встановлено, що з травня 2005 року відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної та будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішується позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Встановлено, що [PERSON] знаходиться на повному утриманні позивача. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти, тому створились умови, які шкодять інтересам дитини. На теперішній час позивач з сином проживають з її чоловіком, який має намір всиновити [PERSON], щоб він зростав у любові та повноцінній родині, відчував захист та підтримку. Всі вищевикладені доводи позивача, також підтвердили і свідки [PERSON] та [PERSON], допитані в судовому засіданні. Встановлено, що станом на 29.09.2016 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів [PERSON] на утримання [PERSON] складає 59768.73 грн. . В судовому засіданні об'єктивно встановлено той факт, що відповідач ніколи не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, не готував його до самостійного життя, не забезпечував необхідним харчуванням, медичним доглядом, не приймав участі у лікуванні сина коли він хворів, не спілкувався з сином, не виявляв інтересу до його внутрішнього світу, не зважаючи на те, що він є здоровим працездатним чоловіком. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради від 02.03.2017 року № 01-1337/46, орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, свої батьківські обов'язки відносно дитини не виконує, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 551, 20 грн. На підставі ст.ст. 150, 164, 165 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 і

Outcome: approved