Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», про зняття арешту з майна, який був накладений згідно постанови головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про арешт майна боржника № 36908876 від 05.12.2017 року. Позивач обґрунтовував позовні вимоги тим, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1119, виданого 16.03.2012 року на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.03.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за Кредитним договором № 223391819 від 27.12.2007 року в сумі 678 902,68 грн., закінчено, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.03.2012 року про стягнення боргу виконано у повному обсязі, у зв'язку з чим відсутні підстави для подальшого арешту майна. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив зняти арешт з усього майна, що належить йому, [PERSON], який був накладений згідно постанови головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про арешт майна боржника № 36908876 від 05.12.2017 року. В судовому засіданні 29.10.2018 року судом ухвалено залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У позовній заяві представник позивача зазначив, що не заперечував проти розгляду справи за відсутності позивача та його представника та ухвалення заочного рішення. Представник відповідача Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надійшли пояснення представника третьої особи [PERSON] [PERSON], у яких вона просила проводити розгляд справи без її участі та [PERSON], проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Оскільки позивач [PERSON] не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи, тому суд вважав за доцільне провести заочний розгляд справи. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 грудня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», був укладений Кредитний договір № 223391819, за умовами якого банк надав позичальнику [PERSON] кредит на суму 49 168,00 доларів США, строком до 27.12.2027 року. У зв'язку із порушенням позичальником умов кредитного договору банк звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.03.2012 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за Кредитним договором № 223391819 від 27.12.2007 року у сумі 678 902,68 грн. та судовий збір у сумі 2 823,00 грн.. На виконання рішення суду 16.03.2012 року Києво-Святошинським районним судом Київської області був виданий виконавчий лист. 04.03.2013 року державним виконавцем Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області було відкрито виконавче провадження № 36908876 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу у сумі 681 725,68 грн. (678 902,68 грн. заборгованість за кредитом та судовий збір у сумі 2 823,00 грн.). Постановою державного виконавця Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ у Київській області про арешт майна боржника від 05.12.2017 року для забезпечення реального виконання рішення суду було накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON]. Відповідно до Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про арешт внесено до реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про обтяження № 23752211. 12.12.2017 року постановою державного виконавця ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції ГТУЮ у Київській області виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. 18.11.2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» був укладений договір відступлення права вимоги за Кредитним договором № 223391819 від 27.12.2007 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON]. У подальшому 18.11.2016 року права вимоги за цим кредитним договором були відступлені від ПАТ «Вектор Банк» на користь ТОВ «СВ Фінанс», а від ТОВ «СВ Фінанс» на користь [PERSON], що підтверджується договором про відступлення права вимоги за кредитним договором № 223391819 від 27.12.2007 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON]. Відповідно до письмових пояснень третьої особи [PERSON], поданих її представником [PERSON], [PERSON] 18.11.2016 року набула статусу нового кредитора за Кредитним договором № 223391819 від 27.12.2007 року. Позивач [PERSON] сплатив [PERSON] заборгованість за кредитним договором у повному обсязі, на підтвердження чого вона видала розписку 18.11.2016 року. Таким чином, на даний час рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.03.2012 рок виконано позивачем [PERSON] у повному обсязі, а тому підстави для подальшого арешту майна відсутні. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно вимог ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначений порядок зняття арешту з майна. Відповідно до цієї статті визначений перелік підстав, при наявності яких арешт з усього майна знімає державний виконавець. А частиною 5 цієї статті встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, оскільки рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.03.2012 року виконано у повному обсязі шляхом погашення боргу за кредитним договором № 223391819 від 27.12.2007 року, а у стягувача відсутні майнові претензії до боржника, то підстав для подальшого арешту усього майна боржника не має. Згідно вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] надав суду належні і допустимі докази, які підтверджують заявлені позовні вимоги, а тому позов позивача підлягає задоволенню, і тому підлягає зняттю арешт з майна, що належить [PERSON], накладений постановою головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про арешт майна боржника № 36908876 від 05.12.2017 року. Враховуючи вище викладене та

Outcome: approved