Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в Хмільницький міськрайонний суд з позовом до Лознянської сільської ради про визнання за ним право власності на спадкове майно. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті залишилась спадкове майно, а саме: земельна ділянка, розміром 2,5992 га у межах згідно з планом, вартістю 36989 грн., 46 коп., яка розташована на території Лознянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності, згідно державної власності, згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серія ВН № 070967 виданого 19 листопада 2004 року на підставі розпорядження Хмільницької районної державної адміністрації від 20 липня 2004 року № 346, акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 5526, кадастровий номер земельної ділянки 0524884200:02:002:0169. Позивач всоєчасно звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. У звязку з тим, що державний акт втрачено, йому нотаріусом у було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому він вимушений звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд та вирішення справи у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з"явився. Відповідач у справі Лознянська сільська рада про день, місце і час судового засідання повідомлена належним чином і через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутність її представника. Позовні вимоги визнає повністю. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла мати позивача у справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] та свідоцтвом про народження позивача у справі (а.с.4,12). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка розміром 2,5992 га у межах згідно з планом, нормативною грошовою оцінкою 36989,46 гривень, яка розташована на території Лознянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності, згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серія ВН № 070967 виданого 19 листопада 2004 року на підставі розпорядження Хмільницької районної державної адміністрації від 20.07.2004 року № 346, акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 5526, кадастровий номер земельної ділянки 0524884200:02:002:0169 (а.с.5-90). Таким чином, на день смерті [PERSON], її право власності на вказану земельну ділянку, було набуто та посвідчено у порядку передбаченому діючим на той час законодавством України, а тому вказана земельна ділянка входить до складу спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Із спадкової справи № 28/2009 вбачається, що [PERSON] 22.12.2009 року, тобто, у визначений законом шестимісячний строк, звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, 22.12.2009 року нотаріусом було заведено спадкову справу за № 28/2009. Інші особи з заявами про прийняття або відмову від спадщини до нотаріуса не зверталися. Таким чином, так як позивач [PERSON] у встановлений законом строк, звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], то вважається таким, що прийняв спадщину. Позивачу у справі приватним нотаріусом [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв"язку з тим, що на зазначене нерухоме майно було втрачено прововстановлюючий документ, а саме державний акт, що підтверджується оголошенням в газеті "Життєві обрії" від 6 червня 2014 року (а.с. 10,11). Суд, враховуючи те, що позивач підтримав заявлені вимоги, відповідач у справі позов визнав, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення заявленого позову в повному обсязі, так як це не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує прав, свобод та законних інтересів інших осіб. Згідно ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи зі змісту статей 1296-1299 ЦК України, питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. За встановлених судом обставин, позивач не може оформити спадщину після своєї матері [PERSON] у нотаріуса, хоча прийняв її, а тому обґрунтовано звернувся до суду. Частинами 1,2 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved