Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк " звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, в обгрунтування своїх вимог вказував, що відповідно до Договору № LVХRRХ 12690094 від 29.09.2007 р. відповідач отримав кредит в розмірі 2158 грн. 80 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із терміном погашення 29.09.2009 р.. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 11.07.2014 року має заборгованість - 19495,78 грн., яка складається з 1798,38 грн. - заборгованості за кредитом, 8036,14 грн. заборгованість по відсоткам, 149,12 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 8107,58 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 500 грн. фіксованої частини штрафу та 904,56 грн. процентної складової. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 19495,78 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. В поданій до суду заяві просив суд розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, належним чином був повідомлений про розгляд справи, заперечень на позовну заяву ним до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні, 29.09.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № LVХRRХ 12690094, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 2158,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір був укладений шляхом підписання відповідачем заяви разом з Умовами надання кредиту фізичним особам Відповідно до Договору на підставі заяви, позивач шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісного підприємства видав відповідачу кредит та відкрив рахунок для зарахування коштів, для погашення кредиту. Відповідно до п. 3.2.2., 3.2.3, 3.2.4 Договору відповідач зобов'язаний здійснювати оплату послуг Банку згідно Тарифів Банку у строки передбачені умовами Договору. Кредитом відповідач скористався, що підтверджено рахунком заборгованості. Позичальником систематично порушуються умови кредитного договору щодо строків погашення кредиту та сплати відсотків, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг, графіку погашення кредиту відповідач не дотримується, чим порушує умови кредитування. Відповідно до п. 5.1. Договору у випадку прострочення клієнтом строків повернення кредиту, клієнт сплачує Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочення платежу та штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком. Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підписанням кредитного договору, фактом отримання і використання кредиту, частковим погашенням кредитних коштів підтверджено та відповідачем не оспорювалось, що останній у повному обсязі ознайомлювався з умовами кредитування в банку та орієнтовною сукупною вартістю кредиту і прийняв на себе зобов'язання щодо його виконання. Крім того, взаємні права обов'язки сторін детально визначені у підписаному сторонами кредитному договорі від 29.09.2007 р. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Заборгованість відповідача по кредитному договору згідно розрахунку боргу станом на 11.07.2014 року становить 19495,78 грн., яка складається з 1798,38 грн. - заборгованості за кредитом, 8036,14 грн. заборгованість по відсоткам, 149,12 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 8107,58 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 500 грн. фіксованої частини штрафу та 904,56 грн. процентної складової. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Частина 3 ст. 551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22 листопада 1996 року № 543/96-ВР з наступними змінами (далі - Закон) зазначив, що виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Нарахована пеня перевищує розмір збитків по неповернутому кредиту і відсоткам, тому на підставі ч.3 ст.551 ЦК України суд вважає, що суму пені належить зменшити до 1 500 грн. Позовні вимоги про стягнення боргу по поверненню кредиту, відсотків, підлягають до задоволення, оскільки обґрунтовані та відповідають умовам укладеного між сторонами кредитного договору, згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. В задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу слід відмовити на підставі ст. 61 Конституції України, виходячи з наступного. Статтею 611 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобов'язання, які встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з вимог діючого законодавства, штраф та пеня є різновидами неустойки, яку сторонами було визначено в якості відповідальності за неналежне виконання умов кредитного договору. Таким чином, за одне й теж порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. В ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу. Згідно зі ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Таким чином до стягнення з відповідача підлягає заборгованість 1798,38 грн. неповернутого кредиту, 8036,14 грн. відсотків за користування кредитом, 149,12 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 1500 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, всього 11483 ,88 грн. Також до стягнення з відповідача в силу вимог ст. 88 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн..

Outcome: partial