Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої вказав, що на балансі КСП «Гвардієць» за адресою: вул. Зарічна (Фрунзе), 1А, с. Тернуватка, Криворізький район, Дніпропетровська область, знаходилась будівля насосної станції, яка була збудована у 1978 році, однак в БТІ зареєстрована не була. КСП «Гвардієць» припинив свою діяльність, фактично після того, як була розпаювання як землі так і майна, та будівля насосної станції майже була розібрана на будівельні матеріали невідомими особами. Неподалік від вказаної насосної станції позивач орендує земельну ділянку для ведення сільського господарства та вирішив придбати частково розібрану насосну станцію, щоб в подальшому відновити її діяльність, а також через насосну станцію надавати полив. З цією метою він з відповідною пропозицією звернувся до голови комітету КСП «Гвардієць» та 09 червня 2007 року на загальних зборах співвласників майнового комплексу колишнього КСП «Гвардієць» було винесено рішення про продаж будівлі - приміщення насосної, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 18.03.2011 року між ним, [PERSON] , та головою комітету КСП «Гвардієць» [PERSON] був укладений договір купівлі продажу недобудованої будівлі насосної станції по [ADDRESS] Оскільки недобудована насосна станція не була зареєстрована ні в КП ДОР «Криворізьке БТІ» ні в реєстрі прав на нерухоме майно, то нотаріально вказаний правочин неможливо було посвідчити. На теперішній час насосна станція має 14% незавершеного будівництва, яке складає фундамент загальною площею 86 кв.м. Вказує, що у зв`язку з посухами, які були в останній час, він бажає добудувати насосну станцію, щоб надати воду на полив огородини, а також подати воду для поливу водою огородин мешканцям с. Недайвода, однак він цього зробити не може, так як до насосної станції потрібно провести електрику та заключити договори з відповідною організацією, яка надасть дозвіл робити відбір води з річки. Для цього потрібно підписати відповідні договори, договори з енергопостачальною компанією та відповідним підприємством (Кривбасводопостачання), у вказаних договорах обов`язковими та істотними умовами повинно бути зазначено адреса насосної станції, власник насосної станції, однак він не може укласти договори, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально не посвідчений. Вказує, що він фактично є власником незавершеного будівництвом насосної станції, так як придбав її за договором купівлі-продажу в КСП «Гвардієць», однак угода щодо об`єкту нерухомого майна, у тому числі і незавершеного будівництва повинна укладатися не лише в письмовій формі, а також і нотаріально завірена. Він про це дізнався, коли намагався у державного реєстратора зареєструвати договір купівлі-продажу недобудованої (насправді розібраної) насосної станції, яку придбав за договором купівлі-продажу у голови комітету КСП Гвардієць» [PERSON] , та яке раніше було на балансі у вказаному КСП. У зв`язку з чим просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу недобудованої будівлі насосної станції яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , від 18.03.2011 року укладений між КСП «Гвардієць» в особі голови комітету Арбузовою Валентиною Прокопівною (Продавець) та [PERSON] (Покупець), та визнати за ним право власності на незавершене будівництво вказаної насосної станції загальною площею 86 кв.м., готовністю 14%. Ухвалою судді від 06 листопада 2020 року позовна заява прийнята судом до розгляду та призначене підготовче засідання (а.с. 37). 04 грудня 2020 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 45). Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволені (а.с. 49). Представники відповідача - Недайводської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися, від них на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позов визнали, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 50). В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку доказам, наданим позивачем в обґрунтування своїх вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки Недайводської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 26.10.2020 №319, за адресою: [ADDRESS] , знаходиться будівля насосної станції, яка була збудована у 1978 році та до 1998 року на балансі КСП №Гвардієць» (а.с. 18). КСП «Гвардієць» припинив свою діяльність, про що зазначав в позовній заяві позивач та ці доводи нічим та ніким не спростовані. 09 червня 2007 року на загальних зборах співвласників майнового комплексу колишнього КСП «Гвардієць» було вирішено продати будівлю-приміщення насосної станції, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] за 10% вартості згідно майновим паям орендарю [PERSON] , договір купівлі-продажу цієї будівлі підписати від імені співвласників майна довіреною особою [PERSON] (а.с. 10-11). Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. 18.03.2011 року між співвласниками майна, що належить їм на праві спільної часткової власності, в особі голови комітету Арбузовою Валентиною Прокопівною (Продавець) та [PERSON] (Покупець) укладений договір купівлі продажу недобудованої будівлі насосної станції по [ADDRESS] (а.с. 12). Оскільки недобудована насосна станція не була зареєстрована ні в КП ДОР «Криворізьке БТІ» ні в реєстрі прав на нерухоме майно, то нотаріально вказаний правочин неможливо було посвідчити, про що зазначав позивач в позовній заяві. Згідно технічного паспорта на об`єкт незавершеного будівництва, виготовленого інженером з інвентаризації нерухомого майна ФОП [PERSON] 10 жовтня 2020 року, в теперішній час насосна станція по [ADDRESS] має 14% незавершеного будівництва, яке складає фундамент загальною площею 86 кв.м. (а.с. 14-17). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначає в позові позивач, він фактично є власником незавершеного будівництва насосної станції, так як придбав її за договором купівлі-продажу в КСП «Гвардієць». В теперішній час, він бажає добудувати насосну станцію, щоб надати воду на полив огородини, а також подати воду для поливу водою огородин мешканцям с. Недайвода, однак він цього зробити не може, так як до насосної станції потрібно провести електрику та заключити договори з відповідною організацією, яка надасть дозвіл робити відбір води з річки. Для цього потрібно підписати відповідні договори, у яких обов`язковими та істотними умовами повинно бути зазначено адреса насосної станції, власник насосної станції, однак він не може укласти договори, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально не посвідчений. Відповідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Як встановлено частиною 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно із ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 204 ЦК України правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин, недійсність якого прямо встановлена законом, є нікчемним. Визнання нікчемного правочину судом недійсним законом не вимагається, тобто для сторін правочину він не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Пленум Верховного Суду України в п. 5 постанови "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 роз`яснив, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема ні підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яке означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (ст. 5 ЦК). Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 с. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Оскільки договір купівлі-продажу від 18.03.2011 року є нікчемним, так як сторонами не додержано вимог закону про його нотаріальне посвідчення, ним передбачено перехід права власності на нерухоме майно, яке обов`язково підлягає нотаріальному посвідченню, а отже для сторін правочину він не створює будь-яких юридичних наслідків, тому даний правочин не можу бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України. Відповідно, вимоги позивача про визнання права власності на незавершене будівництво насосної станції, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] не ґрунтуються на законі, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed