Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 172000,00 гр. депозитного вкладу, 8361, 70гр. відсотків, 751, 52гр. інфляційних витрат, 711, 64гр. річних та 5693, 14гр. втраченої вигоди. Посилається в позові на те, що 26.02.2014 року між ним та відповідачем був укладений Договір № 2630/80/161900»Обери чемпіона». За умовами частини 2 статті 1 договору він передав банку на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти в розмірі 172000,00 гр. строком 26.06.2014 року. Відповідно до п.1.2.4 частини №1 статті №1 Договору відсоткова ставка за користування внеском до 17.03.2014 року складала 24% річних, а з 17.03.2014 року у випадку вгадування країни, команда якої завоювала більше всіх золотих медалей на Зимовій Олімпіаді в м. Сочі додатково добавляється 1,1%. Так як він вгадав таку країну, з 17.03.2014 року і до кінця строку депозиту відсоткова ставка за Договором складала 25,1%. За умовами п. 1.2.8 частини №1 статті №2 Договору відповідач зобов»язався щомісячно до 26-го числа ,а також у день повернення вкладу виплачувати нараховані відсотки, а 26.06.2014 року виплатити всю суму вкладу з нарахованими відсотками за останній місяць. 26.03.2014 року ним були отримані відсотки за перший місяць дії договору в сумі 3100, 24гр., а 28.04.2014 року йому відмовили в виплаті відсотків за другий місяць, мотивуючи це відсутністю коштів. В подальшому в зв»язку з його скаргами та телефонними дзвінками йому 23.05.2014 року було виплачено 1000,00 гр. нарахованих відсотків, 04.06.2014 року, 10.06.2014 року та 20.06.2014 року ще було виплачено по 500,00 гр. Виходячи з цього, 26.06.2014 року відповідач зобов»язаний був повернути йому вкладу у сумі 172000,00 гр. та 8381, 70гр. відсотків, однак свої зобов»язання за Договором не виконав, не дивлячись на його неодноразові звернення та скарги. Просить стягнути з відповідача суму вкладу та процентів за ним, а також у порядку ст.625 ЦК України просить стягнути з відповідача 751, 52гр. інфляційних витрат та 711, 64гр. річних. Крім того, просить стягнути з відповідача 5693, 14гр. втраченої вигоди, посилаючись на те, що з 23.06.2014 року до 31.07.2014 року в ПАТ »Радикал Банк» діяв акційний депозит «Єдина Країна-Єдиний Світ» під 24% річних. Розраховуючи на своєчасне отримання коштів від відповідача, він міг би розмістити їх в ПАТ »Радикал Банк» та отримати дохід за 45 діб акції у розмірі 5693, 14гр. Виходячи з цього, просить задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про час розгляду справи сповіщався належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу/депозиту/ одна сторона/банк/, що прийняла від другої сторони /вкладника/ або для неї грошову суму/вклад/,що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Встановлено, що 26.02.2014 року між сторонами був укладений Договір № 2630/80/161900»Обери чемпіона». За умовами частини 2 статті 1 договору позивач передав банку на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти в розмірі 172000,00 гр. строком 26.06.2014 року. Відповідно до п.1.2.4 частини №1 статті №1 Договору відсоткова ставка за користування внеском до 17.03.2014 року складала 24% річних, а з 17.03.2014 року у випадку вгадування країни, команда якої завоювала більше всіх золотих медалей на Зимовій Олімпіаді в м. Сочі додатково добавляється 1,1%. Позивач у судовому засіданні пояснив, що він вгадав таку країну, а тому з 17.03.2014 року і до кінця строку депозиту відсоткова ставка складала 25,1%. Відповідно до п. 1.2.8 частини №1 статті №2 Договору відповідач зобов»язався щомісячно до 26-го числа виплачувати нараховані відсотки, а 26.06.2014 року виплатити всю суму вкладу з нарахованими відсотками за останній місяць. 26.03.2014 року позивачу було виплачено 3100, 24гр. відсотків за перший місяці дії договору. 23.05.2014 року квитанцією № 1874 позивачу було виплачено 1000,00 гр. нарахованих відсотків, 04.06.2014 року квитанцією №1612, 10.06.2014 року квитанцією № 5087 та 20.06.2014 року квитанцією № 1999 було виплачено ще було по 500,00 гр. відсотків. / а.с. 5 - 13 / Відповідно до ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно з ч.ч.1,5 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються всі нараховані до цього моменту проценти. Судом встановлено, що після спливу терміну дії договору депозитний вклад та відсотки по ньому відповідачем повернуті не були. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку, що відповідач неналежним чином виконав умови укладеного з позивачем Договору банківського вкладу, а тому його вимоги є обґрунтованими. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Виходячи з цих обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. При зверненні до суду позивачем надано розрахунок річних та інфляційних витрат, що підлягають стягненню з відповідача, правильність якого перевірена судом. Така позиція щодо застосування ст. 625 ЦК України у правовідносинах, що виникли з приводу порушення зобов»язання викладена і в рішеннях Верховного Суду України, постановлених у порядку перегляду судових рішень у зв»язку з неоднаковим застосуванням норм матеріального права і згідно із ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковим для всіх судів України. За правилом ч.2 ст. 22 ЦК України, якою врегульоване питання відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Враховуючи положення ст. 623 ЦК України при застосуванні цієї норми необхідно встановити як розмір упущеної вигоди виходячи з розміру доходу, який би позивач міг реально одержати за звичайних обставин у разі своєчасного отримання ним коштів від боржника, так і реально вжиті позивачем заходи для його отримання. При цьому при обчисленні розміру упущеної вигоди першочергове значення має визначення реальності тих доходів, які особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Обов»язок щодо доведення розміру тих доходів, яких особа отримала б у випадку непосягання на її право, покладається на позивача. Згідно зі ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Доведення факту завдання реальних збитків та втрати доходів, які б особа могла отримати, якщо її право не було б порушено, а також причинний зв»язок між цією шкодою та діями відповідача, в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України, покладається на позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобов»язання, доказується кредитором. Будь-яких доказів наявності упущеної вигоди внаслідок дій відповідача останній суду не надав. Суд вважає, що реклама ПАТ »Радикал Банк», розміщена на сайті банку, про акційний депозит, не може свідчити про упущену позивачем вигоду внаслідок неможливості скористатися ним в зв»язку з неповерненням коштів відповідачем, т.я. сама наявність таких пропозицій банку не може свідчити про те, що позивача мав намір скористатися ним та отримати таку вигоду. Виходячи з цього, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в цій частині.

Outcome: partial