Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про зміну черговості одержання права на спадкування. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . Відповідно до ордеру на житлове приміщення від 25.11.1968 року, склад сім`ї спадкодавця складав він, як чоловік [PERSON] , та її покійний син [PERSON] . Він, як спадкоємець четвертої черги, що встановлено рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 12.12.2018 року, звернувся до Другої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1262 ЦК України, спадкоємцем другої черги після смерті [PERSON] є її сестра - відповідач [PERSON] . Як зазначає позивач, протягом тридцяти років він із спадкодавцем проживали у незареєстрованому шлюбі, були пов`язані спільним побутом, мали єдиний родинний бюджет, разом здійснювали усі побутові витрати тощо, тобто фактично виконували права та обов`язки подружжя. [INFO] помер їхній спільний син [PERSON] , що негативно вплинуло на емоційний стан спадкодавця. Через свій похилий вік (на день смерті спадкодавцю було 79 років) та стан здоров`я, [PERSON] знаходилась у безпорадному стані, вона не могла самостійно забезпечувати умови свого життя, не могла самостійно себе обслуговувати, в зв`язку з чим потребувала стороннього догляду та піклування. Саме він забезпечував допомогу [PERSON] у всіх сферах життя, дбав про її фізичний та емоційний стан, підтримував морально та матеріально, забезпечував сім`ю, так як спадкодавець отримувала пенсію за віком в розмірі 1547,86 грн., в той час як він отримував пенсію в розмірі від 2546,41 грн. до 3381,30 грн., а також здавав в оренду свою квартиру і всі кошти спрямовував на повсякденні потреби спадкодавця. Після смерті [PERSON] лише він займався організацією її поховання та взяв на себе усі витрати. Відповідач жодного разу не навідувала [PERSON] , не надавала жодної допомоги, взагалі не цікавилась життям [PERSON] , не була присутня під час похорон. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просив суд змінити черговість одержання ним права на спадкування та визначити за ним право на спадкування за законом після смерті [PERSON] разом із спадкоємцем другої черги [PERSON] . Ухвалою судді Солом`янського районного суду м.Києва дану справу передано до Деснянського районного суду м.Києва для розгляду за підсудністю. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 13.12.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 27.04.2020 року витребувано з Другої Київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №63348417 від 20.11.2018 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за заявою [PERSON] , про прийняття спадщини. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 24.07.2020 року залучено до участі у справі в якості відповідача [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 05.04.2021 року залучено до участі у справі [PERSON] як правонаступника позивача [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 15.06.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Відповідачем [PERSON] подано заяви, в яких вона визнає позовні вимоги та просить розглядати справу в її відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надавши суду листи, в яких просить розглядати справу в його відсутність. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] , що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.12.1993 року. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 785/2018, спадкоємцями померлої, які звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, є сестра померлої - відповідач [PERSON] , брат померлої - [PERSON] , а також [PERSON] , який є спадкоємцем четвертої черги. Спадкування за законом здійснюється у такій черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України): перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той з подружжя, який його пережив, та батьки; друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і збоку матері; третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця; четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування). Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом, стосується першої-п`ятої черги. Відповідно до статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. За змістом частини другої статті 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність таких юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, привітання зі святами тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Так, у даній справі, вбачається, що останні 30 років [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, проживав однією сім`єю з [PERSON] , що встановлено рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 12.12.2018 року. Факт надання матеріальної допомоги спадкодавцю обґрунтовано тим, що дохід [PERSON] був вищий за дохід спадкодавця також підтверджено належними та допустимими доказами. Відтак, з урахуванням наведених фактів, а також віку спадкодавця на момент смерті (79 років), суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову. При цьому суд враховує і визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому вимоги позивача є обґрунтованими. В зв`язку з наведеним, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved