Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з вище зазначеною позовною заявою в якій зазначає, що вона являється власником житлового будинку, який розташований в [ADDRESS]. В даному житлі з 14 грудня 2006 року зареєстрована відповідач [PERSON]. Однак, починаючи з 2012 року остання за місцем реєстрації не проживає, останнім відомим її місцем проживання було місто Київ. Раніше позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогою знятись з реєстрації, однак відповідачем ці звернення було проігноровано. Реєстрація відповідача в житловому будинку перешкоджає позивачу вільно розпоряджатись майном, а тому вона звернулась до суду. Ухвалою суду від 13.09.2018 року було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням осіб. Відповідач викликалась в судове засідання шляхом повідомлення на сайті Судова влада України та позовну заяву з додатками направлено за місцем реєстрації особи. Як вбачається з поштових повідомлень, сторони отримали копію ухвали про відкриття провадження. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів направлялась за зареєстрованим місцем проживання. Відповідач також отримав копію позовної заяви разом з копіями доданих документів. У визначений судом строк сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляли, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подала. В судове засідання позивач не з"явилась, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує, щодо заочного розгляду справи. Суд, на підставі ст. 223 ч.3 п.1 та ст.280 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом встановлено, що на підставі договору дарування житлового будинку, позивачу на праві власності належить нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Хмільник, вулиця Тімірязєва, 44 (а.с.5-10) Згідно довідки про склад сім»ї або зареєстрованих у житловому приміщенні, відповідач зареєстрована у зазначеному будинук (а.с.11) В довідці, виданій головою мікрорайону «Вугринівка» зазначено, що відповідач [PERSON] тривалий час не проживає за адресою реєстрації (а.с.12), а з довідки №07-21/1345 вбачається, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації з 2012 року (а.с.29). Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно частин 1, 2 і 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Як визначено частиною 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до статей 12,13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх досліджені приходить висновку, що відповідач понад один рік без поважної причини не проживає в належній позивачу квартирі. Підстав збереження за [PERSON] жилого приміщення понад встановлені законом строки, що передбачені частиною 3 ст. 71 ЖК України, не встановлено. Право власника даного житла позивача [PERSON] порушене, тому відповідно до вимог ст. 391 ЦК України підлягає захисту, а відповідно, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн На підставі викладеного,

Outcome: approved