Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просив суд визначити місце проживання їх спільного сина [PERSON] разом ним. Позовні вимоги мотивовані тим, що з відповідачем у справі - матір`ю їх спільних дітей [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі до 25.12.2015 року. Від шлюбу вони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] Всі діти, крім сина [PERSON] , 2013 року народження проживають разом з ним. Син [PERSON] проживає то з бабусею в м. Маріуполі, то з відповідачкою у справі. Вважає, що в інтересах сина проживати саме з ним, а не з його матір`ю. Він має роботу, офіційно працевлаштований, має змогу відводити свою дитину до школи, займатися з ним вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про нього. Крім того, він проживає із старшими дітьми, найстаршій з них Ганні 16 років, яка має сили і бажання доглядати за іншими дітьми та сином [PERSON] , доки його не буде вдома. В той час, як відповідач не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання [PERSON], мешкає у квартирі, яка не облаштована у повному обсязі всім необхідним для розвитку дитини, не може забезпечувати умови для нормального розвитку дитини, його навчання. Відповідачка зловживає спиртними напоями, адже проживає у гуртожитку в кімнаті навпроти його кімнати, тому він постійно її бачить. Крім того, з самого дитинства він піклується про дитину, купує йому речі, син виявляє бажання жити разом з ним як і інші діти, в зв`язку з тим, що до нього дуже прив`язаний, йому у нього подобається, окрім того, є можливість культурного розвитку дитини через наявність культурно масових заходів. В зв`язку з тим, що відповідач не зможе дати дитині ні належного виховання та розвитку ні матеріального забезпечення, просив суд визначити місце проживання сина [PERSON] , 2013 року народження з ним, як з батьком дитини. Ухвалою суду від 29.10.2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. 14.01.2019 року відповідачем у справі подано до суду відзив на позовну заяву. Протокольною ухвалою суду від 17.05.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги свого позову та просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позові. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи це тим, що їх спільний син [PERSON] має прихильність саме до неї, батька практично не знає, не називає його батьком. Дійсно, раніше син знаходився на оздоровленні у дідуся та бабусі місяць в м. Маріуполі. На даний час син проживає разом з нею, відвідує дошкільний заклад, ясла-садок №508, що у Деснянському районі м. Києва. Вона має стабільний дохід, повністю забезпечує себе та сина, для нього створені всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку. Позивач не цікавиться і не цікавився дитиною, тоді як вона приводить і забирає дитину із садочка, приймає активну участь у житті групи та сплачує за харчування та перебування дитини в дошкільному закладі. В позові позивач стверджував про те, що вона зловживає спиртними напоями, проте це не правда, вона взагалі не вживає алкоголь і не палить, за місцем роботи та релігійною громадою «Емануїл» характеризується позитивно. Крім того,з боку позивача відносно неї вчиняються протиправні дії: погрози, фізичне та психологічне насилля. Позивач налаштовує дітей, які живуть разом з ним проти неї. В її присутності їх спільні діти поводять себе досить агресивно, постійно її принижують морально, використовують образливі вирази та демонструють відсутність будь-якої поваги. Крім усього іншого, діти у спілкуванні з іншими особами поводять себе грубо, демонструють зневажливе ставлення. Учбові заклади відвідують на власний розсуд, пропускають заняття без поважних причин, через схвалення з боку їх батька, який повністю усунувся від виховання та догляду за ними і виконання батьківських обов`язків. Просила суд взяти до уваги, що наймолодший син, який проживає з нею і виховується нею, вихований, врівноважений, ставиться з повагою та любов`ю до неї, вона займає все його життя і є найдорожчою та найріднішою людиною. Представник третьої особи служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про день та час розгляду справи. В своєму листі адресованому до суду просив розглянути справу без його участі. Допитані в судовому засіданні в якості свідків діти сторін у справі [PERSON] та [PERSON] , пояснили, що відповідач у справі їх мати, проте вони її такою не вважають, вона не годує їх брата [PERSON], відпускає його на вулицю без верхнього одягу, здійснює на нього психологічний тиск. Вони підгодовують дитину, оскільки їх кімнати у гуртожитку знаходяться поряд, він сам приходить до них. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що за фахом вона психолог. Останні два роки вона спілкується з дітьми сторін у справі телефоном, підтримує їх, а до цього вона супроводжувала цю сім`ю, надавала їм психологічну допомогу, оскільки в їх сім`ї не здорова атмосфера, мама відвернулася від старших дітей, тому вони телефонують їй коли їм погано, вона намагається дати їм якусь пораду і виводить з тривожного стану. Заслухавши вступне слово позивача та відповідача у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що сторони у справі з 26.05.1998 року по 25.12.2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі. (а.с. 29). Від шлюбу позивач та відповідач у справі мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. (а.с. 10, 12, 14, 16,18,20). Також судом було встановлено, що діти сторін у справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають на даний час з батьком - позивачем у справі. Малолітній [PERSON] наразі проживає з матір`ю - відповідачкою у справі. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року N 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Як вбачається з положень ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтями 150-157 цього Кодексу передбачені обов`язки та права батьків щодо виховання, спілкування та розвитку дитини, які є рівними. Відповідно до довідки №128 від 28.11.2018 року виданої відповідачці [PERSON] директором ДНЗ №508, її син [PERSON] , 2013 р.н. дійсно відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) Деснянського району м. Києва (а.с. 52). 28.11.2018 року директором цього ж ДНЗ було видано характеристику на [PERSON], відповідно до якої хлопчик завжди охайний, одяг випраний, випрасуваний. Протягом дня згадує про маму, бабусю та дідуся. Приводить і забирає з садочка [PERSON] його мама - [PERSON] , яка завжди цікавиться його успіхами та невдачами, дослухається до рекомендацій вихователя щодо виховання та навчання [PERSON]. Мама спілкується з [PERSON] лагідно, не підвищуючи голосу, дослухається до думки дитини, радіє його успіхам, приймає участь у житті групи, відвідує батьківські збори. Відомо,що у [PERSON] є не лише мати, але й батько, проте тато жодного разу не приходив у дошкільний захід, не цікавився перебуванням дитини у ньому, не брав та не сплачував квитанції за харчування в ньому (а.с. 53). Відповідачка у справі за місцем роботи характеризується позитивно (а.с. 64), є членом церкви «Еммануїл», яка являється релігійною громадою в м. Києві, зарекомендувала себе як чесна та порядна людина, витримана за характером, дисциплінована, тактовна, сторониться конфліктних ситуації, користується повагою та авторитетом серед прихожан. (а.с. 65). За результатами проведеного психологічного обстеження Міським центром дитини Служби у справах дітей та сім`ї КМДА, [PERSON] має надійну прив`язаність до матері. До батька у [PERSON] не визначено емоційного зв`язку, хлопчик не володіє інформацією про нього, крім того, дитина не говорить про рідних сестер та брата, не зображує їх в діагностичних матеріалах, бо не спілкується з ними. До матері у дитини визначено надійний тип прив`язаності: « Я люблю маму, я з нею гуляю і живу». На даний час дитина прагне спокійної та безпечної атмосфери для проживання (а.с. 119-121). Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли ….. батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає до служби у справах дітей за місцем проживання дитини відповідну заяву… Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його до органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Відповідно до висновку Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації на яку покладені повноваження щодо органу опіки та піклування, остання вважає за не доцільне визначити місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , 2013 р.н. разом з батьком [PERSON] (а.с. 135-137). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог та визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з батьком, оскільки таке рішення максимально відповідає інтересам малолітнього, а згідно висновку психологічного обстеження дитини [PERSON] має надійну прив`язаність до матері, до батька у нього не визначено емоційного зв`язку і він не володіє інформацією щодо нього, оскільки з ним не спілкується, так як і не спілкується з своїми сестрами та братом. Крім того, судом береться до уваги те, що між старшими дітьми сторін у справі і їх матір"ю - відповідачем у справі неприязні стосунки, проживання разом не можливе на даний час, що може негативно вплинути на спокій та безпечну атмосферу спільного проживання не тільки малолітнього, але і всіх дітей сторін у справі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у справі компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed