Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

В червні 2013 року [PERSON] (надалі також - позивач) звернулась до Корольовський районний суд м. Житомира з позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач), в якому просила стягнути з відповідача борг по договорам позики у сумі 23 480,00 грн., оскільки в добровільному порядку відповідач відмовляється повернути позику. 12.12.2013 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач просила стягнути з відповідача борг за розписками на загальну суму 234 800 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 11.09.2006 року, 04.11.2011 року позивачем надано відповідачу грошові кошти на суму 100 000 грн та 18 000 грн., а також 115 000 грн. зі сплатою 10 відсотків від вказаної суми, які останній зобов'язався повернути позивачу, однак до теперішнього часу позичених коштів не повернув, що стало підставою для звернення до суду. Позивач та її представник в судовому засіданні поданий позов з урахуванням збільшених позовних вимог підтримали повністю, просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся згідно ч.9 ст. 74 ЦПК України, а саме шляхом публікації оголошення в газеті «Житомирщина» №128-129 (20209) від 19.02.2013 та газети «Урядовий кур'єр» № 14 (5143) від 24.01.2014. З урахуванням викладеного суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного розгляду справи на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та її представника, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 100000,00 грн. згідно розписки від 04.11.2011 року, які зобов'язався повернути частинами протягом 2012 та 2013 року (а.с. 41). Відповідно до розписки від 11.09.2006 року [PERSON] отримав від [PERSON] 18000,00 грн. та зобов'язався повернути кошти 12.12.2006 року в повному обсязі та 10 відсотків від вказаної суми (а.с. 43). Також судом встановлено, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 115000,00 грн., що підтверджується відповідною розпискою наявною в матеріалах справи (а.с. 42). Згідно частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на викладене, враховуючи невиконання [PERSON] як позичальником свого обов'язку щодо повернення [PERSON] як позикодавцю позичених у неї грошових коштів, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача боргу на загальну суму 234 800 грн. (100 000 грн. +115 000 грн. + 18 000 грн. + 1800 грн. (18 000,00 грн. х 10%). Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати у сумі 3008,00 грн., що складаються з судового збору у сумі 2 348,00 грн. та витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошень про виклик відповідача у сумі 660,00 грн. Разом з тим, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 12000,00 грн. витрат на правову допомогу, які в силу ст.ст.56, 84 ЦПК України мають бути пов"язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, допущених судом до участі в розгляді справи і не може перевищувати граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом, оскільки [PERSON] був допущений до розгляду справи як представник інтересів позивача на підставі нотаріальної довіреності від 13.11.2012 р. (а.с. 13), а не як адвокат або інший фахівець в галузі права, окрім того в матеріалах справи відсутні належні бухгалтерські документи, що підтверджують дійсне фактичне понесення позивачем витрат на правову допомогу при розгляді справи.

Outcome: approved