Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

До суду звернулась позивач [PERSON], з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON], згідно якого просить стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (прибутку) відповідача щомісячно до повноліття дитини, посилаючись на наступне: з 2012 року вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах В період шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. На даний час з відповідачем вона проживає окремо. Їх з відповідачем син проживає разом з нею і перебуває на її повному утриманні, відповідач у витратах на утримання дитини участі не приймає, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, пояснивши суду, що він на даний час не працює тому стягувати аліменти в частці від його прибутку немає підстав. Крім того припинення спільного проживання з позивачкою відбулось не з його ініціативи, а з ініціативи позивачки, що також на його думку не дає позивачці підстав стягувати з нього аліменти. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступними підставами: Як встановлено в судовому засіданні сторони проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 2012 року і по лютий місяць 2016 року В період спільного проживання у сторін народився син - [PERSON], [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому батьком дитини записаний відповідач. Судом встановлено, що на даний час сторони спільно не проживають. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає та не бажає надавати. Тому суд вважає, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Так як відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач на даний час офіційно не працює та не має постійного прибутку, що сторонами не заперечується. Тому суд вважає, що підстав для стягнення аліментів в частці від заробітку немає, а аліменти з відповідача повинні бути стягненні в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує матеріальне положення сторін: позивачка не працює так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Відповідач не працює, хоч є особою працездатного віку. Інших неповнолітніх дітей та утриманців відповідач не має. У позивачки на утриманні є ще одна неповнолітня дитина. Виходячи з даних обставин суд, визначаючи розмір аліментів вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 500 грн., з наступною індексацією відповідно до закону щомісячно до повноліття дитини. Стягнення аліментів в даній сумі з урахуванням необхідності утримання дитини і зі сторони матері, на думку суду буде достатньою для задоволення необхідних потреб дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред»явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 26.01.2016 року, тому аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати. Посилання відповідача на те, що ініціатива припинення подальшого спільного проживання вийшла зі сторони позивачки не визначає відсутність підстав для стягнення аліментів, так як підставою стягнення аліментів є ненадання батьком (матір»ю) матеріальної допомоги на утримання дитини, а не факт їх роздільного чи спільного проживання. Відповідно п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення піддати негайному виконанню в межах платежу за один місяць Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 551 грн. 20 коп., так як позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір» , так як позовні вимоги задоволені частково, то суд вважає, що понесені позивачкою витрати за надання правової допомоги по складанню позовної заяви також підлягають задоволенню частково, та вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивачки 150 грн., на відшкодування зазначених витрат. На основі ст. 180, 182, 184 СК України.

Outcome: partial