Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Орган опіки та піклування Ротмістрівської сільської ради звернувся до суду із позовом в якому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно синів [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідачка є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , однак не приймає участі у їх вихованні, не цікавиться життям, здоров`ям та не приймає участі в їх утриманні. Відповідачка сина [PERSON] взагалі відмовилась забирати з пологового будинку. Діти проживають в КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини Черкаської обласної ради". Тому позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Ухвалою суду від 04 серпня 2021 року було відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на 24 вересня 2021 року. Ухвалою суду від 24 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 18 жовтня 2021 року. 18 жовтня 2021 року судове засідання було відкладено на 22 листопада 2021 року, у зв`язку з неявкою відповідачки. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, пославшись на доводи, викладені в позовній заяві, просив його задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час та дату розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, та розміщення відповідного оголошення на веб-сайті Судової влади. Причини неявки суду відповідачка не повідомила, відзив на позов не надавала. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 06 лютого 2021 року та серії [NUMBER] від 09 липня 2020 року (а.с.4,6). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23 травня 2019 року вбачається, що батько малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] [INFO] помер (а.с.11). Відповідно до довідки № 02-38/1156 від 05 липня 2021 року відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] , не працює. Від жителів села, а також працівників закладу охорони здоров`я неодноразово надходили скарги з приводу неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків стосовно її малолітнього сина. У побуті неохайна та не працелюбна, не приділяє належної уваги сину, має схильність до вживання алкогольних напоїв. Згідно копії довідки виданої КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини» № 283 від 07 квітня 2021 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебувають у вказаному вище закладі. Мати дітей не відвідує, до закладу не телефонувала, здоров`ям не цікавилась, участі в утриманні не приймала (а.с.20). З актів обстеження умов проживання від 04 лютого 2021 року та 01 червня 2021 року вбачається, що умови проживання дітей разом з [PERSON] є незадовільними, кімнати брудні, захаращені сміттям, будинок відімкнено від електрики та газопостачання за несплату послуг (а.с.16,17). З акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 03 липня 2020 року вбачається, що [PERSON] був покинутий у пологовому будинку матір`ю [PERSON] (а.с.21). Виконавчий комітет Ротмістрівської сільської ради надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та стягнення з неї аліментів на їх утримання, оскільки це буде відповідати інтересам дітей (а.с.26-27). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Крім того, згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частинами 3 і 4 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30 ,березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, суд виходить з наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов`язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.2, ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частиною 2 ст.193 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. З досліджених судом доказів, з урахування зазначених роз`яснень, встановлено, що мати малолітніх дітей [PERSON] , без поважної причини не виявляє щодо дітей батьківського піклування. Відповідачка ухилилась від виконання своїх обов`язків, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчування, медичний догляд, лікування синів, не спілкується з ними, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не надає матеріальної допомоги на утримання синів. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідачки від виховання дітей, що є винною поведінкою матері в розумінні вимог вказаних норм матеріального права. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав та про необхідність їх задоволення. Окрім того, оскільки мати матеріальної допомоги на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] добровільно не надає, тому вимога про стягнення з неї аліментів на утримання синів також підлягає до задоволення та з [PERSON] слід стягнути на користь закладу, в якому будуть перебувати діти чи на користь особи, на утриманні якої в подальшому вони будуть знаходитись, аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частиних всих видів її заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана до суду 15 липня 2021 року, а тому з відповідачки підлягають стягненню аліменти, починаючи з дня звернення до суду. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» вказує на те, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Оскільки в позовній заяві ставиться дві вимоги немайнового характеру (про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів) то з відповідачки [PERSON] на користь держави слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. - за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та 2270 грн. - за позовну вимогу про стягнення аліментів, що в сумі складає 4540 грн.

Outcome: approved