Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] просить стягнути на користь КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2»КМР" кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] в сумі 1413,36 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач по справі [PERSON] , 26 серпня 2019 року прийшов до місця мешкання своєї матері [PERSON] до квартири [ADDRESS] , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс їй тілесні ушкодження в область голови, обличчя та не менше двох ударів дерев`яним табуретом в область тулубу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] [INFO] померла., у період з 03.09. 2019 року по 06.09.2020 року - тобто 3 ліжко-дня потерпіла [PERSON] перебувала у відділенні політравми КП «Криворізька міська клінічна лікарня№2»КМР» та на її лікування державою було затрачено кошти в сумі 1413,36 грн. По даному факту, вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.03.2020 р., який 24.04.2020 р. набрав законної сили, визнано [PERSON] винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілої. За таких підстав, зважаючи на нездійснення посадовими особами КП «Криворізька міська клінічна лікарня№2»КМР» заходів щодо стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення, а відповідач не відшкодував вказані витрати в добровільному порядку, прокурор просить суд стягнути з [PERSON] витрати на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення в розмірі 1413,36 грн. Ухвалою Тернівського районного суду Дніпропетровкої області від 18 січня 2021 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в викликом сторін. Прокурор Загородній А. в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, справу слухати у його відсутності. Представник позивача Комунального підприємства «Криворізька міська лікарня»2» Криворізької міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій позов визнав, не заперечив проти його задоволення, справу просив слухати без його участі. З врахуванням наведених вище обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі документів. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 серпня 2019 року прийшов до місця мешкання своєї матері [PERSON] , до квартири [ADDRESS] з якою тимчасово мешкав з її дозволу, на ґрунті побутового пияцтва, влаштував сварку з матір`ю, під час якої виникла гостра неприязнь та умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, умисно зі значною силою наніс їй тілесні ушкодження в область голови та обличчя, та не менше двох ударів дерев`яним табуретом в область тулубу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, в результаті чого [PERSON] , отримала тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №1611 від 03 жовтня 2019 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілої. Зазначені обставини підтверджуються вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.03.2020 р. по справі №210/327/20 (провадження №1-кп/742/522/20), який не оскаржувався та набрав законної сили 24 квітня 2020 року (а.с. 13-15). Як вбачається з довідки КП «Криворізька міська клінічна лікарня№2» про калькуляцію вартості лікування [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми КП «Криворізька міська клінічна лікарня№2»КМР» в період часу з 03.09. 2019 року по 06.09.2020 року. На лікування [PERSON] , за вказаний період, зокрема, за 3 ліжко-дні, зважаючи на нарахування на заробітну плату, видатки на харчування, видатки на медикаменти, комунальні послуги та накладні витрати, КП «Криворізька міська клінічна лікарня№2»КМР» були понесені витрати на загальну суму - 1413,36 грн. (а.с. 18). Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.03.2020 р. по справі №210/327/20 (провадження №1-кп/742/522/20), [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі (а.с. 13-15) Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як передбачає ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до п. 3 Постанови № 11 Пленуму Верховного суду України від 07 липня 1995 року Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Таким чином, враховуючи вищевикладене, з`ясувавши всі обставини по справі, зважаючи на те, що вина відповідача [PERSON] у заподіянні потерпілій [PERSON] тілесних ушкоджень є доведеною та доказуванню не підлягає, а позивачем підтверджені витрати на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення, що не було спростовано відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Оскільки, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved