Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання недійсним та скасування заповіту. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що [INFO] року померла її сестра [PERSON], після смерті якої стало відомо про те, що існує заповіт складений 22.02.2007 року згідно якого [PERSON] заповіла відповідачу належну їй квартиру [ADDRESS] в м. Тернополі, на підставі якого [PERSON] приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу 21.01.2015 року видано Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а також зареєстровано за відповідачем право власності на вищевказану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак вважають, що на момент складання заповіту [PERSON] була недієздатною та не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними оскільки страждала розладами психіки, а відповідно складений нею заповіт в користь [PERSON] 22.02.2007 року є нікчемний. Тому просить визнати недійсним та скасувати заповіт [PERSON] від 22 лютого 2007 року, посвідчений державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Воловець М.А. на користь [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позов підтримали та суду пояснили, що [PERSON] була недієздатною і в силу цього не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, однак в останні дні життя [PERSON] повідомила їй, що склала заповіт на [PERSON], однак хоче його скасувати. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позову не визнали та пояснили, що на момент складання спірного заповіту [PERSON] повністю усвідомлювала свої дії та могла віддавати їм звіт, оскільки вона особисто прийшла в нотаріальну контору для оформлення заповіту та власноручно його підписала. Крім того, протягом семи років [PERSON] свого заповіту не змінювала, що свідчить про переконливість її волевиявлення. Вважає, що підстави для визнання заповіту недійсним відсутні, оскільки за час життя [PERSON] на обліку у лікаря психіатра не перебувала, позивачем не представлено жодної медичної документації, яка б свідчила про наявність у [PERSON] психічних розладів, також родичами чи близькими особами [PERSON] не піднімалося питання про обмеження дієздатності останньої чи визнання її недієздатною в судовому порядку, а тому просять в задоволенні позову відмовити. Третя особа державний нотаріус Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Воловець М.А. у судовому засіданні пояснила, що на момент складання заповіту [PERSON] поводила себе адекватно і сумнівів відносно її психічного стану не виникало, [PERSON] в розмові спілкувалася вільно, під час складання заповіту їй було роз'яснено суть заповіту, його наслідки. Третя особа приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Кашанська М.І. у судовому засіданні пояснила, що нею було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] року [PERSON] на підставі заповіту останньої та заяви про прийняття спадщини [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 29.04.1994 року та свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 18.05.2005 року, [PERSON] була власником квартири [ADDRESS]. 22.02.2007 року [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Воловець М.А. відповідно до якого [PERSON] заповіла належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] [PERSON]. У зазначеному заповіті вказано, що даний заповіт складений на прохання [PERSON] з її слів та прочитаний нею у голос, відповідає її намірам і вона усвідомлюючи значення своїх дій і діючи добровільно підписує його. Також у даному заповіті нотаріусом зазначено, що заповіт до підписання прочитаний вголос заповідачем [PERSON] і власноручно нею підписаний у присутності нотаріуса, яким особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. 23.06.2014 року відповідач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Кашанської М.І. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] 27.11.2014 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кашанською М.І. зареєстровано заяву [PERSON] про прийняття спадщини за законом після смерті сестри [PERSON], яка померла [INFO] року. 21.01.2015 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кашанською М.І. видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, а саме на квартиру [ADDRESS]. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, позивач [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], яка померла [INFO] року. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За умовами ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування". За умовами п.п. 2,3 ст. 203 ЦКУкраїни, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно п.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Пунктом 1 ст. 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Статтею 1257 ЦК України роз'яснено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ст. 44 Закону України "Про нотаріат" обов'язком нотаріуса, є перевірити чи усвідомлює особа у момент підписання правочину, в тому числі, заповіту значення своїх дій та (або) чи може особа керувати своїми діями. Під час посвідчення правочинів визначається обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть у них участь. Визначення обсягу цивільної дієздатності фізичної особи здійснюється за паспортом або іншими документами, передбаченими статтею 43 Закону України "Про нотаріат", які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії. У разі наявності сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, нотаріус зобов'язаний звернутися до органу опіки та піклування за місцем проживання відповідної фізичної особи для встановлення факту відсутності опіки або піклування над такою фізичною особою. (Стаття 44 в редакції Закону № 614-УІ від 01.10.2008 р.) Згідно ст.39 ЦК України, фізична особа може бути судом визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За нормами ч.1 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Фізична особа може бути визнана недієздатною лише судом у порядку, передбаченому статтями 236-241 ЦПК. Заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - сусіди померлої [PERSON], засвідчили, що в останні роки після смерті чоловіка психічний стан [PERSON] значно погіршився, вона була неадекватна, часто ходила в церкву та проводила вдома дивні ритуали. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є дочкою позивача [PERSON], пояснила, що протягом останніх 5-ти місяців перед смертю [PERSON] вона доглядала за нею. В померлої була схильність палити свічки, одного разу вона підпалила шафу, у зв'язку з чим вони звернулися до лікарів, які рекомендували завезти її у психіатричну лікарню. Підозра, що тітка психічно нездорова у родини виникла ще в 2005 році, однак її дії не приносили нікому шкоди, а тому до лікарів вони не зверталися. З показів свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено, що вони протягом тривалого часу спілкувалися з померлою [PERSON] і будь-яких психічних відхилень у останньої вони не помічали, померла була адекватною та дуже розумною та побожною жінкою. [PERSON] (відповідач [PERSON].) часто спілкувався з [PERSON], відвідував її вдома, у них були хороші відносини. Заповіт померла склала на відповідача за 7 років до смерті. [PERSON] неодноразово жалілася на свою родину, говорила, що квартиру не запише на сестру ( [PERSON].), оскільки вона не опікується нею. Пояснення позивача по даній справі та відповідача [PERSON], а також свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є взаємовиключаючими і дають протилежну оцінку психічного стану померлої і тому доказової сили для суду не мають. Позивачем в судовому засіданні не надано, а судом не здобуто доказів визнання [PERSON] недієздатною, а також підтвердження, що свідчили б про хронічний, стійкий чи тимчасовий психічний розлад, унаслідок чого заповідач не здатна була усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Враховуючи написання рукописного тексту (почерк) заповідача [PERSON] у заповіті складеному 22.02.2007 року, можна зробити висновок, що [PERSON] при написанні власного прізвища імені та по-батькові та ставлячи підпис у спірному заповіті не перебувала у хворобливому чи незвичайному стані через який вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, що також підтверджується поясненнями приватного нотаріуса Воловець М.А. яка при вчиненні правочину адекватність заповідача під сумнів не ставила. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, те що заповіт [PERSON] склала за сім років до її смерті, а також що в ході судового розгляду посилання позивача на недієздатність заповідача [PERSON] не знайшло свого підтвердження, те що спірний заповіт складений з додержанням вимог передбачених ст. 203 ЦК України, суд приходить до висновку що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed