Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Заявниця, [PERSON] звернулася до суду з даною заявою посилаючись на те, що 16 липня 2016 року помер її батько, [PERSON] [INFO]. Після його смерті 18.07.2016 року було видано «лікарське свідоцтво про смерть», в якому зазначено, що [PERSON] помер 16 липня 2016 року. Заявниця із наявним вищевказаним свідоцтвом звернулася до легітимного державного українського органу Марківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Луганській області із проханням зареєструвати смерть її батька та видати свідоцтво про смерть, встановленого, у відповідності до законодавства України, зразку. Проте їй було повідомлено про неможливість видачі такого свідоцтва. Тому заявниця була вимушена звернутися до суду.\~\~\~\~\~\~\~ Заявниця в судове засідання не з'явилась, була повідомлена належним чином, надала клопотання про розгляд справи без її участі. Заявлені вимоги підтримала, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Марківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Луганській області в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З матеріалів справи вбачається, що 16 липня 2016 року помер [PERSON] [INFO]. Заявниця є донькою померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ЕД № 441262, виданим 05 травня 1975 року Білорічинською селищною радою Лутугинського району Ворошиловградської області, в якому зазначено, що [PERSON] народилася 26 грудня 1967 року, батько - [PERSON], мати [PERSON] та свідоцтвом про укладення шлюбу від 05 травня 2000 року, згідно якого [PERSON] та [PERSON] 05 травня 2000 року уклали шлюб. Після реєстрації шлюбу дружина взяла прізвище чоловіка [PERSON]. Згідно лікарської довідки про смерть [PERSON] помер 16.07.2016 від хронічної сердцево-судинної недостатності. Заявниця із наявним вищевказаним свідоцтвом звернулася до легітимного державного українського органу Марківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Луганській області з проханням зареєструвати смерть її батька та видати свідоцтво про смерть, встановленого, у відповідності до законодавства України, зразку. Проте їй було повідомлено про неможливість видачі такого свідоцтва. Відповідно до ст. 257-1 ч.1,ч.4,ч.5 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи". Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявницею у заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв'язку із чим заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved