Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулась позивач з позовом про встановлення юридичного факту, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказала, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . [PERSON] був членом ЖБК «Звязківець» і станом на 1983 рік повністю виплатив пай по квартирі [ADDRESS] , тобто, став її власником. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщину на квартиру [ADDRESS] , Ѕ частина якої належала їй у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] , а Ѕ частина її власність, отримана у шлюбі після виплати паю за квартиру. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину квартиру [ADDRESS] , яку він успадкував після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Отримати свідоцтво про право на спадщину він не встиг. [PERSON] з 2009 року була інвалідом 2 групи за загальним захворюванням (цукровий діабет), а у 2010 році їй ампутували одну ногу, вона потребувала постійного стороннього догляду та лікування, яку надавали їй ми, з [PERSON] .Похованням [PERSON] займалася позивач, відповідач [PERSON] ніяких витрат ні на лікування, ні на поховання не несла. У встановлений термін позивач, як спадкоємець [PERSON] четвертої черги спадщини, подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Окрім неї, з такими заявами з приводу прийняття спадщини звернулися відповідачі. [PERSON] та [PERSON] .У період з січня 2007 року по день смерті [PERSON] , вона проживала разом із ним однією сім`єю в його квартирі та вела із ним спільне господарство за місцем його реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Позивач оплачувала усі платежі за комунальні послуги, проводила поточний ремонт квартири та була пов`язана із покійним спільним побутом, бо він потребував лікування, догляду за станом здоров`я. У листопаді 2013 року ними було прийнято рішення про реєстрацію шлюбу, вони подали заяви до РАЦС, але чоловік раптово помер у лікарні. Вказане підтверджується інформацією РАЦС, копію якої надано до суду. Відповідач [PERSON] є рідною тіткою померлого, а значить є його спадкоємцем третьої черги, але вона за відсутності інших спадкоємців попередніх черг бажає, щоб позивач успадкувала квартиру. Відповідач [PERSON] , є спадкоємцем другої черги, за правом представлення, так, як її батько [PERSON] помер [INFO] , до смерті своєї матері [PERSON] . Інших спадкоємців першої, другої черги за законом, які б претендували на спадщину, а також спадкоємців за заповітом немає. Через тяжку хворобу, на яку [PERSON] захворів у серпні 2013 року, померлий потребував стороннього догляду, який надавала позивач. Після його смерті позивач займалася його похованням, відповідач [PERSON] ніякої участі ні у його лікуванні, ні у похованні не приймала. Постановою нотаріуса від 16 червня 2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як у неї відсутні документи щодо родинних відносин з померлим та документи, що підтверджують родинні чи шлюбні відносини зі спадкодавцем. Тому, просила суд встановити факт її спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю з січня 2007 року по [INFO] , змінити черговість одержання права на спадкування за законом та надати їй право на спадкування у другій черзі спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , визнати за мною право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, не заперечувала проти задоволення позову в частині встановити факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] . Та [PERSON] на час відкритті спадщини та визнання [PERSON] права власності на 35/100 частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідач [PERSON] повідомлена своєчасно та належним чином, у судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила. Третя особа, Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк», повідомлений своєчасно та належним чином, у судове засідання свого представника не направив. Суд, вислухавши сторін по справі та вивчивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . [PERSON] був членом ЖБК «Звязківець» і станом на 1983 рік повністю виплатив пай по квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 19.06.1993 року. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] , 18 грудня 1959 року зареєстрували шлюб. Таким чином, квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщину на квартиру [ADDRESS] , Ѕ частина якої належала їй у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] , а Ѕ частина її власність, отримана у шлюбі після виплати паю за квартиру. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 24 квітня 2012 року по справі №2-3362/11 було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на квартиру, третя особа -ЖБК «Связист -6», визнано за нею право власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п.3 ст.82 ЦПК зазначені обставини встановлені судовим рішенням і повторному доведенню не підлягають. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] . що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на Ѕ частину квартиру [ADDRESS] , яку він успадкував після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , Ѕ частину цієї ж квартири успадкувала відповідач [PERSON] за правом представлення після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , до смерті своєї матері, [PERSON] . Відповідно до договорі-замовлення на поховання [PERSON] від 11.02.2013 року замовником та платником послуг є [PERSON] . Відповідно до договорі-замовлення на поховання [PERSON] від 08.12.2013 року замовником та платником послуг є [PERSON] . Інформацією, наданою Комунарським районним у м.Запоріжжі відділом реєстрації актів цивільного стану підтверджується, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] 05.11.2013 року зверталися з заявою про реєстрацію шлюбу № 1197/02-04/3-44, але реєстрація шлюбу на вказаних громадян була призначена 07.12.2013 року не була проведена у зв`язку зі смертю нареченого. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 04 лютого 2016 року по справі № 333/7650/15-ц було задоволено позов [PERSON] до ЖБК «Зв`язківець» про визнання права власності у порядку спадкування за законом, але рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2016 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, зазначене рішення скасовано, у задоволенні позову [PERSON] до ЖБК «Зв`язківець» про визнання права власності у порядку спадкування за законом відмовлено. Постановою нотаріуса від 16 червня 2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як у неї відсутні документи щодо родинних відносин з померлим та документи, що підтверджують родинні чи шлюбні відносини зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно зі ст. 384 ЦК України член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року також передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спадкоємець має право на звернення в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем у випадку відсутності документів, які підтверджують постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що і стало підставою для відмови нотаріуса у оформленні спадщини. Відповідно до п. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення факту, пов`язаного з вирішенням спору про право, повинні розглядатися в позовному провадженні. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1264 ЦК України особи, які відносяться до четвертої черги спадкоємців за законом, повинні відповідати таким двом вимогам: вважатися членом сім?ї спадкодавця; проживати зі спадкодавцем однією сім?єю протягом п?яти років саме на день відкриття спадщини. Відповідно до п. 2 Постанови Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживала із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Стаття 74 Сімейного Кодексу України про право на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, набрала чинності з 01.01.2004 року, а встановлення юридичного факту як проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу (п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК України) передбачено тільки з набранням чинності нового Цивільно-процесуального Кодексу України, тобто з 01.09.2005 року. Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За Сімейним Кодексом України сім'я може виникнути не тільки з підстав шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а і з інших підстав, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. В пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування", зазначено, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст. 1261 ЦК України. Згідно зі ст.1264 ЦК України особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, мають право на спадкування за законом у четверту чергу. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» , до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно із ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Змінюючи черговість спадкування, слід взяти до уваги фізичний стан спадкодавця та інші обставини, які є підставою для застосування ч. 2 ст. 1259 ЦК України. За змістом ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки». Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В силу ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини». Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати з відповідача не стягуються, так як позивач відповідно до поданої неї заяви від 25.02.2021 року просила залишити їх за собою

Outcome: partial