Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В позові вказано, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі, крім позивача, зареєстровані відповідачка - його дочка та його онуки [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Починаючи з 2010 року в відповідачка фактично в квартирі не проживає. За вказаних обставин просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився. Згідно пояснень наданих позивачем в попередньому судовому засіданні відповідачка не проживає у квартирі з кінця 2009 року. Представник позивача [PERSON] в попередньому судовому засіданні дав пояснення про те, що відповідачка не проживає у квартирі та витрат на її утримання не несе. Представник позивача [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, крім цього долучив до заяви копію заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.01.2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоч про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила. Представник відповідачки [PERSON] в судове засідання не з'явився, згідно його пояснень в попередньому судовому засіданні позов є необґрунтованим. Відповідачка не могла вселитися в квартиру через поведінку позивача. Крім цього, відповідачка частково платила за квартиру. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступне. Відповідно до довідки №02-02/1687 - виписки з будинкової книжки про реєстрацію та склад сім'ї, виданої КП ,,Єдиний розрахунковий центр" 24.03.2014 року, позивач є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] і разом з ним у вказаній квартирі зареєстровані відповідачка, [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.01.2015 року, яке набрало законної сили 11.02.2015 року [PERSON] визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться по [ADDRESS]. В даному рішенні зазначено, що факт непроживання у спірній квартирі [PERSON] - син відповідачки по справі не заперечив та повідомив, що вже 15 років не проживає по місцю реєстрації, оскільки там відсутні належні побутові умови для проживання, не підтримує дане житло та не сплачує за комунальні послуги, а разом з матір'ю проживає у квартирі родичів свого батька. Крім цього відповідачка по даній справі, надаючи пояснення як свідок вказала, що не проживає у даній квартирі близько 11-12 років, не користується комунальними послугами, а тому не змушена їх оплачувати, бо живе в квартирі родичів чоловіка, яку проплачує. А також зазначила, що мала намір потрапити до квартири, проте замки були поміняні, а двері їй ніхто не відкривав; всі ці роки із заявою до правоохоронних органів з приводу недопуску її до квартири батьком (позивач по даній справі), не зверталась, а також даний спір не вирішувала у судовому порядку. В судовому засіданні 30.10.2014 року свідок [PERSON] надала пояснення про те, що неодноразово бувала у позивача вдома, оскільки 2 роки їх відвідує, і відповідачки там не бачила жодного разу. Ходить до них кілька раз в місяць. В судовому засіданні 30.10.2014 року свідок [PERSON] пояснила, що з 2011 року в спірній квартирі буває перед релігійними святами, однак відповідачки там не бачила. Згідно вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених ст.61 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідачка не проживає у вищевказаній квартирі, понад строки встановлені законодавством. Таким чином позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає до задоволення. Інші пояснення та докази сторін не спростовують висновки суду, зазначені в цьому судовому рішенні. На підставі викладеного та

Outcome: approved