Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач вимоги мотивує тим, що з 14.12.1983 року по 23.07.2018 рік знаходився у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання». В звязку з важкими умовами праці він отримав професійне захворювання, в результаті якого висновком МСЕК від 02.08.2018 року йому встановлено 40% стійкої втрати професійної працездатності. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 21.06.2018 року причиною захворювання стало проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, загазованості. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. за те, що професійне захворювання спричиняє йому страждання, порушує нормальні життєві звички, постійно хворіє, оскільки з вини заводу, який не створив безпечних умов праці він хворіє на емфізему легень ІІ ступеню, легеневу недостатність ІІ ступеню та рядом супутніх захворювань. Його представник подав заяву про розгляд справи без їх участі, позов просить задовольнити. 28.08.2018 року по справі було відкрите спрощене провадження. Станом на час розгляду справи відповідач відзив не надав, у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 14.12.1983 року по 23.07.2018 рік знаходився у трудових відносинах з ПАТ „Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.5-6). 21.06.2018 року було складено акт розслідування хронічного професійного за формою П-4, в якому зазначено, що воно у позивача виникло у звязку з неефективністю використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці. Причина професійного захворювання проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, пилу, та загазованості (а.с.8). Перебуваючи на обстеженні та лікуванні в клініці Харківського НДІ гігієни та профзахворювань, позивачу було встановлений діагноз: «Хронічне обструктивне захворювання легень\~\~ІІ стадії токсико-пилової\~етиології\~ в фазі загострення. Емфізема легень ІІ ступеню. Легенева недостатність 2 ст. Захворювання професійне,\~встановлено в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ\~вперше ППЛЕК 10.05.2018р. \~Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху(третя ступінь ) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Захворювання професійне від тривалого дії шуму на виробництві,\~встановлено в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ вперше ППЛЕК 10.05.2018р. Згідно довідки МСЕК від 02.08.2018 року позивачу первинно встановлено 40% стійкої втрати професійної працездатності (а.с.10). Відповідно до ст.ст. 1,3,21,43 ч.4, 46 ч. 1 Конституції України, Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної , часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника тощо. Так, з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» створило неналежні умови праці позивача, внаслідок яких позивач отримав професійне захворювання зі стійкою втратою непрацездатності, що призвело його до моральних страждань і є підставою для відшкодування моральної шкоди. Положеннями 2 ст.4 Закону України „ Про охорону праці" встановлено, що державна політика в галузі охорони праці базується зокрема, на принципах пріоритету життя і здоровя працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законом порядку. У статті 237-1 даного кодексу зазначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, сума 12 000 грн., буде достатньою для компенсації позивачу фізичного болю, фізичних та душевних страждань, які він зазнав в результаті професійного захворювання. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial