Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернулась в суд із вищезазначеним позовом, в якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього синв [PERSON], [INFO], оскільки останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а також просить стягнути з відповідача пеню по аліментам в розмірі 75 376,10 грн. Так, позивач зазначає, що шлюб між сторонами розірвано 11.09.2013 рішенням Солом'янського районного суду м. Києва. Від шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Відповідач самоусунувся від виховання дитини і наразі його місцеперебування взагалі невідоме. Дитина весь час свого життя проживає з позивачем та її чоловіком, який хоче усиновити його. Вихованням дітей позивач займається саме разом зі своїм чоловіком, якого дитина вважає своїм батьком. З метою несплати присуджених за рішенням суду аліментів відповідач звільнився з роботи, внаслідок чого утворилась заборгованість. Сторони в судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідно до вимогст.74 ЦПК України (а.с.38-40) Разом з тим, позивач направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с.42) Третя особа в судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи за відсутності свого представника та зауважила, що підтримує висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача щодо його малолітнього сина (а.с.43) Враховуючи вік малолітнього [PERSON], [INFO], рівень його розвитку щодо можливості висловити свою думку з приводу спору та те, що особиста його участь в розгляді справи може завдати дитині душевного болю, надмірну емоційність та хвилювання, суд вважає, що особиста участь дитини в розгляді даної справи недоцільна. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення дійсних правовідносин сторін, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе постановити рішення в порядку заочного провадження, з урахуванням думки позивача, яка проти цього не заперечує у відповідності до положень ст.ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13 червня 2013 року шлюб між [PERSON] ([PERSON]) та [PERSON] було розірвано (а.с. 13) [INFO] народився [PERSON], батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 14) Як вбачається з довідки Дошкільного навчального закладу № 712 м. Києва № 13 від 12.05.2016 року, вбачається, що [PERSON], 2012 року народження, зарахований до дитячого садочка в другу молодшу групу, проживає за адресою: [ADDRESS], вихованням дитини займаються мати хлопчика та його вітчим, батько за весь час перебування дитини у дошкільному закладі не з'являвся (а.с. 20) Згідно довідки № 76 від 25.05.2016 року Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Солом'янського району м. Києва, дитина спостерігається в амбулаторії № 18 КНП «ЦПМСД № 2» Солом'янського району м. Києва і відвідує дільничного лікаря у супроводі матері. (а.с. 23) Згідно довідки Форми № 3 №15/309 від 16.05.2016 року [PERSON], 2012 року народження, разом зі своєю матір'ю зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 19) Згідно висновку Міського центру дитини Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська адміністрації) Служби у справах дітей та сім'ї № 55 від 14.07.2016 року психологічного обстеження [PERSON], 2012 року народження, позбавлення [PERSON] щодо малолітньої дитини не матиме негативного впливу на його психологічний розвиток. (а.с. 32-33) 26.04.2016 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зі присвоєнням подружжю спільного прізвища «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 18) Позивач матеріально забезпечує сина разом зі своїм чоловіком. Згідно висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації № 108-17463 від 02.11.2016 вважається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON], 2012 року народження, виходячи з наявних матеріалів справи та інтересу дитини, враховуючи думку дитини та рішення комісії з питань захисту прав дитини при Солом'янській районній в місті Києві державної адміністрації (а.с.44-45) Таким чином, матеріалами справи підтверджена відсутність інтересу батька до навчання сина і здобуття ним освіти. Будь-яких доказів того, що відповідач надає матеріальну допомогу позивачу на утримання спільної дитини матеріали справи не містять. Навпаки, як вбачається з матеріалів справи рішенням Солом'янського районного суду м. Києва з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON], в розмірі ? частини всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08.08.2012 року. Однак, станом на 11.05.2016 заборгованість по сплаті аліментів становить 45 024,20 грн. (а.с. 16), яка відповідачем на момент винесення рішення по справі не погашена. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Підставою позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав визначено п.2 ч.1 ст.164 СК України, а саме - ухилення батька від виконання свої батьківських обов`язків по вихованню дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. За викладених обставин, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього [PERSON], 2012 року народження, оскільки відповідач як батько повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що полягає у свідомому нехтуванні відповідачем своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини, піклування про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умов для розвитку її природних здібностей та готування її до самостійного життя та праці. Щодо стягнення пені по аліментам. Як вже зазначалося раніше, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва з відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], 2012 року народження в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 08.08.2012 року та до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання по виплаті аліментів належним чином не виконував, у зв'язку з чим у нього перед позивачкою утворилась заборгованість. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Згідно розрахунку відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві № 64/3 від 11.05.2016 року (а.с. 16) заборгованість відповідача по аліментам станом на 11.05.2016 року становить 45 024,20 грн. На час розгляду справи вказана заборгованість відповідачем не погашена. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Як зазначено вище, факт наявності заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів підтверджується відповідним розрахунком державного виконавця, при цьому суд вважає, що вказана заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, який не мав об'єктивних перешкод для своєчасної сплати аліментів. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). (Постанова Верховного суду України від 01.07.2015 року №6-94цс15) Отже, розрахунок пені по аліментам, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача буде виглядати наступним чином. 2012 рік: 1 127,25 грн. (аліменти) * 24 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 270,54 грн. 1 128,25 грн. (аліменти) * 30 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 338,48 грн. 1 133,50 грн. (аліменти) * 31 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 351,39 грн. 1 137,00 грн. (аліменти) * 30 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 341,10 грн. 1 137,00 грн. (аліменти) * 31 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 352,47 грн. 2013 рік: 1 140,25 грн. (аліменти) * 31 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 353,48 грн. 1 172,00 грн. (аліменти) * 28 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 328,16 грн. 1 249,50 грн. (аліменти) * 31 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 387,35 грн. 1 249,75 грн. (аліменти) * 30 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 374,93 грн. 1 253,25 грн. (аліменти) * 31 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 388,51 грн. 1 276,75 грн. (аліменти) * 30 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 383,03 грн. 1 276,75 грн. (аліменти) * 31 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 395,79 грн. 2014 рік: 412,02 грн. (аліменти) * 30 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 123,61 грн. 1 603,46 грн. (аліменти) * 31 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 497,07 грн. 2015 рік: 1 346,25 грн. (аліменти) * 31 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 417,34 грн. 1 524,75 грн. (аліменти) * 28 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 426,93 грн. 1 579,00 грн. (аліменти) * 31 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 489,49 грн. 1 664,00 грн. (аліменти) * 30 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 499,20 грн. 1 582,75 грн. (аліменти) * 31 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 490,65 грн. 1 694,75 грн. (аліменти) * 30 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 508,43 грн. 1 725,00 грн. (аліменти) * 31 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 534,75 грн. 1 652,25 грн. (аліменти) * 31 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 512,20 грн. 1 692,50 грн. (аліменти) * 30 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 507,75 грн. 1 765,75 грн. (аліменти) * 31 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 547,38 грн. 1 772,25 грн. (аліменти) * 30 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 531,68 грн. 2 121,50 грн. (аліменти) * 31 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 657,67 грн. 2016 рік: 1 781,50 грн. (аліменти) * 31 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 552,27 грн. 1 781,50 грн. (аліменти) * 29 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 516,66 грн. 1 781,50 грн. (аліменти) * 31 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 552,27 грн. 1 781,50 грн. (аліменти) * 30 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 534,45 грн. 653,22 грн. (аліменти) * 11 (кількість днів) * 1% (пеня) / 100 % = 71,85 грн. Отже, загальний розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 13 236,87 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до частини задоволених вимог за вимоги майнового характеру (13 236,87*753,76/75 376,10) + 551,20 за вимоги немайнового характеру. На підставі викладеного та

Outcome: partial