Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, вимоги якої обґрунтовує тим, що відповідно до ордеру на житлове приміщення від 26 червня 1991 року № 4381, [PERSON] разом з дружиною [PERSON] заселився у житлове приміщення по [ADDRESS]. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO]. 06 квітня 2000 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивач разом з матір'ю, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але фактично мешкали за адресою: [ADDRESS]. У 2008 році позивач самостійно, перейшов фактично жити до батька, за вказаною адресою, де і мешкає досі. Батько позивача виписався з квартири та зареєстрований за іншою адресою. Позивач самостійно сплачує за всі житлово-комунальні платежі, веде господарство. Відповідачка у вищевказаній квартирі не проживає з 2000 року, добровільно визначила собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користується понад 6 місяців. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням [ADDRESS] Згідно письмової заяви представник позивача просить справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Так як відповідачка на виклики до суду не прибула, тому про час і день судового засідання [PERSON] сповіщена через органи масової інформації, відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України - газету „Сумщина" і вважається такою, що належним чином повідомлена. Однак на судове засідання не прибула. Тому суд, вважає можливим розглядати справу у відсутність останньої, бо по справі зібрано достатньо доказів щодо прав та обов'язків сторін. Представники третіх осіб будучи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, до суду не з'явилися, заяв та клопотань не надавали. Суд вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ордеру на жиле приміщення № 4381 від 26 червня 1991 р., [PERSON] та членам його сім'ї надано право на зайняття житлового приміщення, житловою площею 11,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] /а.с.6/. 06 квітня 2000 р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований в відділі реєстрації актів громадянського стану Ковпаківської районної в м. Суми ради, актовий запис № 149 /а.с.8/. Від даного шлюбу, подружжя має сина, [PERSON] /а.с.7/. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усуненні будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно довідки ТОВ «КК «Коменерго-Суми» № 2833 від 21.07.2014 р., за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] /а.с.9/. Таким чином суд приходить до висновку, що між сторонами склались цивільні правовідносини та відповідач перешкоджає позивачу у здійсненні права як власника майна, так як більше строку встановленого в ст. 405 ЦК України, не проживає за місцем реєстрації без поважних причин. Оскільки будь-яких письмових домовленостей стосовно користування житловим приміщенням за вказаною адресою не існує, вимога про визнання відповідачкою такою, що втратила право користуванням квартирою № 155 в будинку № 16 Б по вул. Засумській в м. Суми, підлягає задоволенню. Також відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик, оскільки стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved