Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення майнової шкоди, посилаючись на наступне. Він є власником та постійно мешкає в [ADDRESS]. Відповідач - [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що розташована поверхом вище, в якій сам фактично не мешкає. В цій квартирі мешкає його мати [PERSON], яка неодноразово заливала квартиру позивача каналізаційними водами. 06 жовтня 2013 року знов сталося залиття його санітарного вузла, прихожої та ванної кімнати з квартири відповідача, після чого на стінах відклеїлися та покрилися жовтими плямами шпалери. Згідно акту ЖЕУ, залиття сталося внаслідок не повної зборки та підключення каналізаційної системи до центральної системи. У добровільному порядку відповідач відмовився відшкодувати заподіяну шкоду. Крім того, Рішенням Перевальського районного суду Луганської області від 20.02.2014 року всі ці обставини вже були досліджені та встановлені судом, однак позов був задоволений частково - лише в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки його було заявлено не до власника квартири. А тому позивач вимушений був знову звернутися до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в сумі 1328 гривень, витрати на оплату експертизи у розмірі 600 гривень, на правову допомогу у розмірі 200 гривень та на оплату судового збору у розмірі 243,60 гривень. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на задоволенні позову. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково - в розмірі 300 гривень. Не заперечуючи факту залиття квартири позивача з його вини, однак вважає, що розмір матеріальної шкоди, є завищеним. Оскільки на час проведення експертизи, квартиру позивача ще раз було залито, але вже не з його вини. А тому вважає, що залиття квартири позивача сталося не лише з його вини, бо його також затопила сусідка зверху. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторонами визнане і не оспорювалось в судовому засіданні, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], а відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], але сам в ній не мешкає. В цій квартирі мешкає його мати. В жовтні 2013 року, на час залиття позивача, дійсно в його квартирі проходив ремонт, в зв'язку з чим каналізаційна система ванної кімнати та умивальника не зовсім зібрані та не підключені до центральної каналізації. Але зараз вже всі ці обставини усунені. Актом обстеження системи каналізації №423 від 28.10.2013 року, посвідченого членами комісії [PERSON], [PERSON] підтверджується, що каналізаційна система в кв.[ADDRESS], не зібрана - не підключені к системі каналізації умивальник та ванна, у зв'язку з чим виникає підтоплення квартири [ADDRESS] /а.с.59/. Актом обстеження квартири [ADDRESS] №398 від 07.10.2013 року, підтверджується, що ця квартира розташована на 3-му поверсі 5- ти етажного будинку. При обстежені виявлено, що в санвузлі, прихожій та ванної кімнаті квартири є сліди залиття /а.с.58/. Крім того, всі ці обставини вже були досліджені та встановлені Рішенням Перевальського районного суду Луганської області по справі №422/6443/13-ц, що набрало законної сили, в якій брав участь позивач, встановлено факт залиття його квартири з вище розташованої квартири [ADDRESS], яка належить відповідачу. /а.с.57/, а відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.. 151 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно із роз'ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. 3 ст. 156 Житлового кодексу України (далі за текстом ЖК України) власник квартири та члени його сім'ї повинні дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Крім того, відповідно до п.18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями ", які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 власники квартир, наймачі та орендарі зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню будинків. Згідно з п.35 Правил власники, наймачі та орендарі жилих приміщень, зобов'язані виконувати ці правила, проводити за власні кошти ремонт квартир, своєчасно повідомляти власника будинку про виявлені несправності, які порушують нормальну експлуатацію будинку. Посилання відповідача [PERSON] про те, що залиття квартири позивача відбулось з вини мешканців квартири [NUMBER], що розташована на поверх вище, не підтвердженні жодними належними та допустими доказами, оскільки позивач не звертався до ЖЕУ з приводу його залиття в січні 2014 року. Таким чином, оскільки відповідачем не доведена та обставина, що залиття позивача сталося не з його вини, а надані позивачем докази свідчать, що залиття його квартири сталося внаслідок не підключення к системі каналізації умивальника та ванни в квартирі відповідача, суд приходить до висновку, що відповідальність за наслідки залиття квартири позивача відповідно вищенаведених норм діючого законодавства несе відповідач. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №170/11012014 від 15.01.2014 року вартість ремонтно-відновлюваних робіт за адресою: [ADDRESS], складає 1328 грн. /а.с.60-74/. На підставі викладеного, беручи до уваги, що залиття квартири позивача відбулося з вини відповідача, який в силу закону має нести майнову відповідальність за заподіяну шкоду, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] спричинену позивачу матеріальну шкоду в розмірі 1328 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 200 грн. 00 коп. та проведення експертизи в розмірі 600 грн., оскільки вони підтверджені матеріалами справи /а.с. 01, 06, 79/.

Outcome: approved