Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ «ПриватБанк» укладено договір банківського рахунку № SAMDN033380903, відповідно до умов якого, Банком відкрито рахунок та видано карту для зарахування на неї коштів в іноземній валюті - євро. Номера вказаної карти достовірно вказати не може у зв`язку з тим, що після закінчення строку її дії та залишення ним окупованої території Автономної Республіки Крим він звернувся до відділення Банку для виготовлення нової банківської карти. У зв`язку з чим йому було видано карту № [NUMBER] із строком дії до червня місяця 2017 року. Однак використання ним коштів, які знаходяться на відкритому йому рахунку, стало неможливим з незрозумілих для нього причин. В період з 12.04.2010 по 30.01.2012 по вказаному рахунку було здійснено операції. Після 30.01.2012 будь яких операцій із відкритим йому рахунком він не здійснював. Загалом на відкритий рахунок ним внесено 1730,00 євро, з яких використано для задоволення його потреб лише 239,54 євро. Заява про розірвання договорів банківського рахунку із вимогою про виплату належних йому коштів направлена 26.05.2018 листом з описом вкладень на адресу місцезнаходження Банку, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також на адресу, яка значиться як адреса для зв`язків та листування. Однак, у листі від 07.11.2018 вказано про те, що у зв`язку з окупацією Автономної Республіки Крим та м. Севастополя Банк не мав доступу до свого майна, що призначене для діяльності банківської установи, яке знаходиться на тимчасово окупованій території. В той час, як в листі від 30.10.2018 вказано, що запитувана ним інформація не може бути надана у зв`язку з необхідністю збереження банківської таємниці. Викладене вказує на суперечливість позиції Банку, а також на те, що в нього наявна інформація про Договір та залишок коштів на відкритих йому рахунках. У зв`язку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на його користь 1490,46 євро, що еквівалентно 45975,34 грн. заборгованості за договором банківського рахунку № SAMDN03000033380903, укладеного між ним та відповідачем. У судовому засіданні позивач представник позивача зміст позовних вимог підтримав з підстав та обґрунтувань викладених у позові та просить його задовольнити. Представник відповідача не подав відзив на позов. У судовому засіданні представник відповідача в режимі відеоконференції суду повідомив, що ухвалу суду від 14 травня 2019 року про витребування документів не мають змоги виконати, оскільки витребуваний договір укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» може знаходитися у філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанку», яке розташоване на території АРК та міста Севастополя. У травні 2014 році окупаційна влада фактично здійснила конфіскацію вказаної частини майнового комплексу ПАТ КБ «Приватбанку», в тому числі банківських документів, договорів, касових документів, приміщення банку, банкоматів, терміналів, транспортних засобів та т.і. Також були арештовані права за зобов`язаннями банку, у тому числі і права вимоги, борги за всіма зобов`язаннями, відповідно до судових постанов Державної Ради РФ. Тому прийнято рішення про припинення діяльності на території Республіки Крим та на території міста Севастополя відокремлених структурних підрозділів банків, внаслідок окупації АРК та міста Севастополя, зокрема, і ПАТ КБ «ПриватБанк», та як наслідок, оголошення «Фондом захисту вкладників» про придбання прав (вимог) за вкладами вважає, що позивач у разі підтвердження ним укладення договорів з відповідачем має надати інформацію та документальне підтвердження відсутності на час ухвалення рішення по справі придбання Автономною не комерційною організацією «Фонд захисту вкладників» уповноваженим банком Фонду у нього прав (вимог) за вкладами, повернення яких він вимагає. В свою чергу, у зв`язку із тим, що у ПАТ КБ «ПриватБанк» на даний час не має доступу до інформації щодо клієнтів, які укладали договори з філією «Кримське РУ ПАТ КБ ПриватБанк», відповідач не має можливості підтвердити існування правовідносин із позивачем. На даний час банк вживає усі можливі зусилля для відновлення усіх банківських документів щодо укладення договорів банківських депозитів з кримськими клієнтами. Також позивач не підтверджено факту договірних відносин, а саме відсутній договір банківського вкладу. Крім цього, усі зобов`язання за договорами, укладеними між ПАТ КБ «Приватбанк» в собі Кримської філії та кримськими клієнтами, виконує саме АНО «ФЗВ» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та міста Севастополь, та яке було конфісковано та націоналізовано окупаційною владою. У зв`язку з цим просить відмовити у задоволені позову. При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалою суду витребувано докази. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ «ПриватБанк» укладено договір банківського рахунку № SAMDN033380903, відповідно до умов якого, Банком відкрито рахунок та видано карту для зарахування на неї коштів в іноземній валюті - євро. На вказаний рахунок [PERSON] було поповнено рахунок на 1 730,00 євро, і витрачено та знято комісії на 239,54 євро, залишок на рахунку 1490,46 євро, що стверджується випискою ПАТ КБ «Приватбанк» по рахунку за період з 12.04.2010 по 30.01.2012, квитанціями №218410812 від 12.04.2010, № 219987265 від 20.04.2010. Допитаний у судовому засіданні позивач [PERSON] як свідок, суду пояснив, що він працював в Автономній Республіці Крим і ним було відкрито банківський рахунок в євро у Кримській філії ПАТ КБ «Приватбанк». Вказаний рахунок було відкрито з метою здійснення розрахунку за межами території України. І ним було поповнено банківський рахунок на суму 1730,00 євро, остання сума яка залишилася на вказаному рахунку було 1490,46 євро. При оформленні банківського рахунку йому було видано працівниками банку тільки банківську картку. Усі інші документи були на зберігання в Кримській філії ПАТ КБ «Приватбанк». У зв`язку з окупацією території України він змушений був у 2014 році покинути територію Автономної Республіки Крим і переїхав проживати в місто Тернопіль. Він неодноразово звертався до ПАТ КБ «Приватбанк» з приводу повернення коштів, однак йому було відмовлено. При цьому йому працівниками банку було видано нову банківську картку, однак вона була заблокована. На даний час йому не повернуто кошти, які ним внесенні на банківський рахунок. Позивач звернувся до відповідача з вимогою про надання інформації щодо вказаного банківського рахунку, а також, розблокувати та виплатити грошові кошти з його рахунку. Крім цього позивач подав заяву про розірвання договорів банківського рахунку. Зазначені заяви відповідачем залишені без задоволення, кошти позивачу не повернуті. Відповідачем не виконано ухвалу суду від 14 травня 2019 року про витребування документів, оскільки витребуваний договір укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» може знаходитися у філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанку», яке розташоване на території АРК та міста Севастополя, а тому у відповідача відсутній доступ до вказаної інформації. Відповідачем не подано доказів, які б спростовували факт укладення між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» банківського рахунку, а також повернення коштів позивачу станом на день розгляду справи. Згідно вимог ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом та банком. Частинами 1, 2 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку (ч. 3 ст. 1066 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду. Договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові, або за його вказівкою чи в порядку, встановленому законом, перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами (частинами 1, 3 статті 1075 ЦК України). Згідно з ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За нормами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, зазначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, суд приходить до переконання, що між сторонами був укладений договір банківського рахунку, і відповідач прийняв і зарахував кошти на рахунок і залишок коштів на рахунку становить 1490,46 євро. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. ПАТ «Приватбанк» посилається на те, що матеріали справи не містяться доказів про виникнення договірних правовідносин між позивачем та відповідачем, однак, суд з такими доводами не погоджується, оскільки позивачем подано випискою ПАТ КБ «Приватбанк» по рахунку за період з 12.04.2010 по 30.01.2012, квитанціями №218410812 від 12.04.2010, № 219987265 від 20.04.2010, з яких вбачається, що між сторонами укладено договір банківського рахунку. Відповідач не надав суду жодного доказу, підтверджуючого зняття позивачем зазначених коштів з рахунків та їх закриття, обмежившись лише доводами щодо неможливості надати інформацію по рахунках філій ПАТ «Приватбанк» в Автономній Республіці Крим у зв`язку з незаконною окупацією півострова. Доказів, які б підтверджували те, що відповідач позбавився електронного документообігу по депозитним рахункам своїх вкладників у цих філіях суду також надано не було. Доводи відповідача щодо розміщення вкладу у відокремленому підрозділі ПАТ КБ «Приватбанк», розташованому в АР Крим, та прийняття ряду нормативних актів, якими, зокрема, вирішено припинити діяльність на території півострова філій ПАТ КБ «Приватбанк», підлягають відхиленню, оскільки вищевказані договори було укладено між позивачем та юридичною особою ПАТ КБ «Приватбанк», місцезнаходження якої було м. Дніпропетровськ. Припинення діяльності відокремленого підрозділу (філії) само по собі не дає підстав для невиконання особою взятих зобов`язань відповідно до умов договору. В своїх запереченнях відповідач посилається на те, що окупаційною владою запроваджено механізм виплат по вкладах фізичних осіб, а тому відповідач безпідставно звернувся із позовом до банку. Проте, відповідачем не надано жодних доказів, що кошти по рахунках позивача не залишилися на рахунках банку. Не заслуговують на увагу доводи відповідача про відсутність доказів наявності коштів на рахунках позивача на момент розгляду справи судом, оскільки позивачем доведено внесення на рахунки вказаних коштів, а будь-яких доказів їх повернення ПАТ КБ "Приватбанк" суду не надав. Кримське відділення ПАТ КБ "Приватбанк" лише прийняло грошові кошти, проте діяло не у власних інтересах, а в інтересах ПАТ «КБ «Приватбанк», яке і має нести відповідальність за своєчасне виконання зобов`язань перед позивачем. Позивачем укладено договори до припинення діяльності філії «Кримське регіональне управління» ПАТ «Приватбанк», проте відповідач не надав будь - яких пояснень щодо неможливості надання доказів щодо внесення чи невнесення коштів позивачем на рахунки банку на час, який зазначений у квитанціях про внесення коштів. Відповідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі Zolotas проти Греції №2 Європейський суд з прав людини зазначив наступне: "Якщо особа, кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберегти і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ним правом». Відмовляючи повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною. У статті 1 першого Протоколу вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах , передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не повернув кошти позивачу внесенні ним на банківський рахунок, а тому суд вважає, що права та інтереси позивача були порушенні відповідачем, і вказані порушенні права та інтереси підлягають захисту шляхом стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в користь [PERSON] кошти в розмірі 1 490,46 Євро. Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин, суд вважає, що позивач звільнений від сплати судових витрат, а тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача в користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved