Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом з вимогою до Київської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, а саме квартира [ADDRESS] . Позивач зазначає, що батько за життя мав непростий характер, тому і відносини між ними були не простими. В 2012 році [PERSON] оформив заповіт на позивача, навіть вказав місце в квартирі, де зберігались документи. Зустрічі позивача з померлим батьком мали мінливий характер, зрідка [PERSON] дзвонив доньці, домовлявся про зустрічі, давав ключі від спірної квартири, а згодом забирав їх. Померлий часто відмовлявся від допомоги доньки, мотивуючи відмови тим, що здатен сам себе забезпечити. Про смерть батька позивач дізналась у вересні 2020 року із телефонного дзвінка родички батька. У вересні 2020 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Пестич Л.В., однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропущеним строком для прийняття спадщини. У зв`язку з цим позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх законних прав. 15.10.2020 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження по вказаній справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.11.2020 клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано у Приватного нотаріуса КМНО Пестич Л.В. матеріали спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] , 1928 р.н., котрий помер [INFO] . 08.12.2020 від представника Київської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого просять ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства та проводити судові засіданні за відсутності уповноваженого представника відповідача. 23.12.2020 від приватного нотаріуса КМНО Пестич Л.В. надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 13/2020 щодо майна померлого [PERSON] 29.04.2021 судом ухвалено відмовити в задоволенні клопотання адвоката Храпійчука В.О. про залучення [PERSON] до участі у справі в якості відповідача. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, до суду надала заяву про розгляд справи за відсутності, просить задовольнити вимоги позову в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, в поданому до суду відзиві просить розглядати справу у його відсутності. Представник третьої особи Житлово-будівельний кооператив «Кристал-18» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Приватний нотаріус КМНО Пестич Лариса Василівна в судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, до суду подавала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи - [PERSON] - адвокат Храпійчук В.О. в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про проведення судового засідання за його відсутності, також надав додаткові пояснення, просить відмовити в задоволенні вимог позову в повному обсязі. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у справі докази, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . У відповідності до свідоцтва про народження [NUMBER] від 22.05.1955 року [PERSON] є донькою померлого [PERSON] . Згідно інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентиризації» КВ-2020 №28504 від 17.09.2020 року квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі довідки, виданої ЖБК «Кристал-18» від 22.01.1992 р. Постановою від 06.10.2020 року приватного нотаріуса Пестич Л.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру у зв`язку з пропущенням встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини. В процесі судового розгляду справи судом допитані свідки - [PERSON] [PERSON] , [PERSON] . Вказані свідки в процесі надання пояснень підтвердили той факт, що позивач навідувала батька, допомогала йому, намагалась підтримати, зважаючи на вік, проте відносини були не прості, а померлий мав складний характер та часто нехтував спілкуванням з донькою, тому про смерть [PERSON] позивач дізналась не одразу а зі спливом значного часу, та навіть не могла здійснити заходи для поховання батька. У своїх позовних вимогах [PERSON] просить суд визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, мотивуючи це тим, що вона своєчасно не змогла скористатися своїм правом на прийняття спадщини, оскільки про смерть батька [PERSON] , котрий помер [INFO] дізналась зі спливом часу, а саме у вересні 2020 року з розмови з родичкою. Відносини позивача з померлим були непрості, бачились не досить частко у зв`язку з характером померлого, котрий міг довго не телефонувати та відмовлятись від зустрічей, з невідомих позивачу причин. Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, як це передбачено ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного Кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно із постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єтивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Пунктом 1 вказаного Листа передбачено, що при розгляді справ про спадкування слід звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові, а не відмови у відкритті провадження у справі, закриття провадження у справі або залишення позовної заяви без розгляду. Згідно із ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253, ч. 3, 5 ст. 254 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок; строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Відповідно до правової позиції, що викладена у постанові Верховного суду України від 06.09.2017 року у справі № 6-496цс17, відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 565/1145/17 (Постанова від 26.06.2019 року). Суд приймає до уваги вищезазначені письмові докази та покази зазначених свідків, які підтвердили, вказане позивачем в позові У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про заінтересованість свідків в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються та не суперечать іншим наданим доказам. Як вбачається з письмових матеріалів справи, та підтверджено показами свідків ,про факт смерті батька позивач дізналася у вересні 2020 року. Відразу після отримання інформації, позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але отримала роз`яснення щодо поновлення строку для звернення з такою заявою. З наведеного вбачається, що підставою для пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини стала необізнаність позивача про смерть батька узв`язку з їх непростим спілкуванням та мінливими зустрічами. Оскільки спадкова справа після смерті [PERSON] заведена за заявою позивача, спадщина ніким не прийнята, заяв про відмову від спадщини позивачка не подавала, спадщина не визнана судом відумерлою, позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє право на спадкування не може. В законі не міститься визначення поняття поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, даних щодо юридичної обізнаності особи. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині надання додаткового строку для прийняття спадшини, поважність причин пропущення строку для прийняття спадщини та наявність правових підстав для задоволення позову. Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 у резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Відтак, оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, суд вважає, що для прийняття спадщини достатнім є тримісячний строк з моменту набрання законної сили цим рішенням. Щодо вимоги позовної заяви про визнання права власності, суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів справи, позивач належить до першої черги спадкоємців за законом. Відповідно до приписів статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців. Згідно з пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» суду слід звернути увагу на наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пестич Л.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.10.2020 року № 98/02-31, видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на майно після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] ,неможливо у зв`язку з тим, що позивач пропустив передбачений законодавством шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини. Зважаючи, що судом ухвалено задовольнити вимогу позову [PERSON] щодо надання додаткового строку для прийняття спадщини, встановлено позивачу додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] після набрання рішенням законної сили. Як зазначено у пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами, зокрема, копіями документів із спадкової справи. Так, позивачем не надано доказів щодо існування перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, позовна вимога про визнання права власності за позивачем передчасна та не підлягає задоволенню.

Outcome: partial