Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON], від імені якої діє на підставі довіреності [PERSON], пред'явила позов до Великомацевицької сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті діда [PERSON], який помер [INFO] року в с. Раштівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, місце реєстрації - Великомацевицька сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що за життя померлий склав заповіт, де усе своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і на що за законом має право заповів їй. Після смерті діда вона фактично вступила в управління і розпорядження майном, однак юридично не оформила свої спадкові права, оскільки їй відразу не було відомо про наявність заповіту, адже вважала, що майно успадкував його син. До спадкової маси входить зокрема, земельна ділянка, площею 2,08 га в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Великомацевицької сільської ради Старокостянтинівського району, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], що належав [PERSON], виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 22 червня 2004 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 16 березня 2004 року за № 72/2004-р. Представник позивачки подав до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги та обставини на їх обґрунтування, крім того просив розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача Великомацевицької сільської ради Старокостянтинівського району в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, однак подав до суду заяву, якою визнав позовні вимоги та просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], про що складено відповідний запис № 1 згідно даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Великомацевицькою сільською радою Старокостянтинівського району 02 січня 2016 року. Зі змісту заповіту, від імені [PERSON], посвідченого секретарем Великомацевицької сільської ради Старокостянтинівського району 22 жовтня 2014 року за № 45, останній усе своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і на що за законом має право заповів позивачці [PERSON] Листом - відмовою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 20 липня 2016 року за № 2576/01-16 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв'язку з неприйняттям спадщини у встановленому законом порядку та строки. За інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 45015500 від 08 вересня 2016 року та витягу із спадкового реєстру № 44515487 від 20 липня 2016 року спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] не заводилась. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить, зокрема, земельна ділянка, площею 2,08 га в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Великомацевицької сільської ради Старокостянтинівського району, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], що належав [PERSON], виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 22 червня 2004 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 16 березня 2004 року за № 72/2004-р. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України закріплено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази, кожний окремо і у їх сукупності, на підставі досліджених обставин справи, суд приходить до переконання, що оскільки позивачка, юридично не була обізнана з вимогами закону щодо порядку та строків прийняття спадщини, одразу їй не було відомо про наявність заповіту, проживала за межами місця відкриття спадщини, враховуючи те, що позов визнається представником відповідача, ці обставини не можуть розцінюватись судом, як зневажливе ставлення до своїх прав чи як відмова від спадщини, тому з врахуванням норм законності, моралі, справедливості, поваги до людини та її законних прав та інтересів, суд визнає поважними причини пропуску позивачкою строку прийняття спадщини, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved