Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 07.10.2013 р. між сторонами був укладений Договір позики № 2411, відповідно до умов якого Позикодавець передав Позичальнику грошові кошти у розмірі 79000 гривень, а Позичальник зобов»язався повернути позику, шляхом сплати щомісячних платежів рівними частинами не пізніше 07 числа кожного місяця в сумі 4388 гривень. У разі недоотримання Позичальником графіку повернення позики Позикодавець має право пред»явити цей договір до стягнення та вимагати при цьому повернення йому суми позики чи частини суми позики, що залишилась несплаченою. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав умови Договору позики і не здійснив жодного платежу в рахунок погашення боргу у терміни, визначені Договором, в зв»язку з чим він був вимушений направити письмову вимогу про повернення позики в повному обсязі, яку останній отримав і повинен був протягом 3 робочих днів з моменту отримання вимоги сплатити суму боргу, однак також не виконав зазначеної вимоги. В ході судового розгляду позивач та його представник підтримали позовні вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі та просили його задовольнити, посилаючись на те, що відповідач не виконав належним чином свої зобов»язання за Договором позики і у визначені строки не повернув суму боргу, а також не сплатив заборгованість за Договором позики на письмову вимогу, яку він отримав особисто, що є підставою для стягнення суми боргу в примусовому порядку. Відповідач в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом за місцем реєстрації належним чином, шляхом вручення телеграми, що підтверджується відповідним підтвердженням про отримання телеграми. На підставі ст.ст.224-226 ЦПК України, за згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 07.10.2013 р. між [PERSON], як Позикодавцем, та [PERSON], як Позичальником, був укладений Договір позики грошей, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2411. Відповідно до п.1 Договору позики позикодавець передав у власність, а Позичальник отримав у власність гроші в сумі 79000 гривень. Передачу грошей Позикодавцем Позичальнику здійснено в момент підписання Договору. Згідно з п.2 Договору позики сторони домовились, що розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше сьомого квітня 2015 року Також сторони домовились, що повернення боргу буде здійснюватися щомісяця рівними платежами не пізніше 07 числа кожного місяця в сумі 4388 гривень. При неповерненні суми позики своєчасно Позикодавець вправі пред»явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбаченому чинним законодавством України та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення (п.4 Договору). На підставі ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Укладаючи Договір позики сторони домовились, що підписуючи даний договір вони підтверджують передання грошей. Пунктом 1 Договору передбачено, що після повернення грошей Позикодавець повинен був видати власноручну розписку. На момент розгляду справи будь-яких доказів про повернення суми боргу з боку відповідача суду не надано. Також судом встановлено, що 17.03.2014 р. [PERSON] звернувся з вимогою до [PERSON] про повернення всієї суми позики в зв»язку з порушенням умов договору, яку відповідач отримав 19.03.2014 р. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що відповідач на момент розгляду справи не надав суду належних доказів про виконання умов Договору позики, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір.

Outcome: approved