Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, які в подальшому уточнив, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності виданого 08.08.2006 року Головним управлінням житлового забезпечення та зареєстрованим в реєстрі за №477-141. 01.08.2006 року між сторонами було укладено договір № 83 на надання житлово- комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до якого відповідач зобов'язався оплачувати послуги в установлені договором строки. Також договором передбачено, що споживач вносить щомісячно оплату за спожиті житлово-комунальні послуги за цим договором відповідно до визначених тарифів та розрахунків, покажчиків лічильників, не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним. Проте, з червня 2013 року, останній оплату за житлово-комунальні послуги сплачує не в повному обсязі, внаслідок чогоза період з червня 2013 року по квітень 2017 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 3670 грн. 60 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримала, просила позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач, позовні вимоги визнав частково, та пояснив, що заборгованості за період з 2013 року перед позивачем не має, оскільки він здійснює плату за житлово-комунальні послуги. Проте,у зв'язку з частим перебуванням за межами України, сплата за житлово-комунальні послуги доходить несвоєчасно,напідтвердження чого надав квитанції про сплату за житлово-комунальні послуги. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 123/05-06 від 05.06.2006 року будинок за адресою: [ADDRESS] був переданий ТОВ «Новобудова» в експлуатацію та обслуговування /а.с. 4/. Відповідно до авізо №325 від 24.04.2007 року АТ ХК «Київміськбуд» передало ТОВ «Новобудова» на баланс для зарахування в основні фонди будинок за адресою: [ADDRESS] /а.с. 5/. Відповідач є власником квартири [ADDRESS], на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 08.08.2006 року за №1497-С/КІ та зареєстрованим в реєстрі за № 44924 /а.с.6/. 19.05.2006 року між сторонами було укладено акт прийому-передачі квартири інвестору, відповідно до якого замовник побудував та передає, а інвестор сплати 100% вартості та приймає квартиру [ADDRESS] /а.с 7/. 01.08.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 83 про надання житлово - комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій /а.с. 8-9/. Відповідно до п. 2.1. договору, передбачено, що споживач вносить щомісячно оплату за спожиті житлово-комунальні послуги за цим договором відповідно до визначених тарифів та розрахунків, покажчиків лічильників, не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним /а.с. 8/. Відповідно до п. 4.2.1. договору, відповідач зобов'язалась оплачувати послуги в установлені договором строки /а.с. 8/. У будинку та квартирі за вищевказаною адресою безперервно надаються житлово-комунальні послуги. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених ПКМУ від 08.10.1992 року № 572, наймачі забов'язані щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація) та витрати на утримання (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі (типовий перелік яких затверджений ПКМУ від 12.07.2005 року № 560). Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В результаті несвоєчасної сплати відповідачем за отримані житлово-комунальні послуги утворився борг, який станом на квітень 2017 року становить 3670 грн. 60 коп. /а.с. 98/. Суд не погоджується з доводами відповідача, щодо того, що заборгованість позивачем за період 2013 по 2017 рік нарахована неправомірно, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте відповідач таких доказів суду не надав. Доводи відповідача спростовують наданими представником позивача розрахунками до яких повністю внесені суми сплачені відповідачем /а.с. 77-90, 112/ і останнім в свою чергу такий розрахунок не спростований. Крім того, представник позивача пояснила, що сума яку заперечував відповідач 1588 грн. 37 коп. щодо її списання, була помилково двічі перерахована на рахунок позивача ВДВС на виконання рішення суду, а в подальшому була повернута останньому позивачем /а.с. 54-56/. Суд вважає, що заява про застосування строків давності подана відповідачем не підлягає задоволенню, оскільки позов був поданий 01.11.2016 року і охоплює період в межах трьох років стягнення заборгованості. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв'язок доказів у їх сукупності, враховую те, що відповідачем порушувались умови договору, оплата за житлово-комунальні послуги сплачувалась невчасно та не в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved