Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Згідно позову, що надійшов до суду 08.01.2014 року, позивач зазначив, що за усним договором позики Позикодавець ([PERSON]) позичив кошти в сумі 5420,00 (п'ять тисяч чотириста двадцять ) гривень Позичальнику ([PERSON].). Факт позики коштів підтверджується платіжним дорученням №Р24А473298387368300 від 30.08.2013 року. Також, ПАТ КБ Приватбанк видав меморіальний ордер № 00830V32ЕТ, який підтверджує, що на банківський рахунок відповідача, було перераховано позивачем кошти, (копії документів додаються) За умовами усного договору, Позичальник зобов'язувався на першу вимогу Позикодавця повернути суму коштів. Проте не зважаючи на неодноразові усні вимоги Позикодавця, в порушення взятих на себе зобов'язань Позичальник до цього часу кошти не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позичкодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. 13 листопада 2013 року позивач вислав відповідачу вимогу про повернення коштів, що підтверджується копією вимоги та копією доказів про надсилання вимоги, (копії додаються) Проте не зважаючи на отримання вимоги, Відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань до цього часу кошти не повернув. Для захисту своїх прав у суді позивач звернувся до юриста, що спричинено неповерненням добровільно у визначений законом строк суми боргу/коштів. Оскільки позивач не має юридичної освіти, то позивач був змушений звернутись до третьої особи - юриста для отримання правової допомоги для стягнення боргу/коштів. 25 жовтня 2013 року між позивачем та ФОП «[PERSON].» було підписано договір №25.10/13 про надання правової допомоги. Відповідно до умов цього договору ФОП [PERSON] надав позивачу наступну правову допомогу: (1) підготував претензію (вимогу) про повернення коштів із [PERSON], (2) підготував позовну заяву про стягнення коштів із [PERSON] (Відповідача). Відповідно до умов цього договору вартість наданої правової допомоги визначеної у цьому договорі становить (1) за правову допомогу, підготовку вимоги про повернення коштів із [PERSON] - 400,00 грн без ПДВ; (2) за правову допомогу підготовку позовної заяви про стягнення коштів із [PERSON] (Відповідача)- 800,00 грн. без ПДВ. Факт оплати правової допомоги підтверджується - Квитанція" № N13HB54773 від06.11.2013 р. на суму 400 грн 00 коп. та Квитанція № 2602з7 від 03.01.2014 р. на суму 800 грн 00 коп. Юрист надав правому допомогу, що підтверджується актами наданої правової допомоги, позивач із своєї сторони, оплатив правову допомогу, що підтверджується квитанціями про оплату правової допомоги за договором №25.10/13. (копії актів №1, №2 про надану правову допомогу додаються ) Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Під час укладення вищевказаного договору про правову допомогу, позивач переконався, що ФОП [PERSON] є фахівцем у галузі права, що підтверджується виданим [PERSON] дипломом про вищу юридичну освіту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Виходячи із вище викладеного та

Outcome: approved