Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування майнової шкоди завданої злочином в сумі 10150.88 грн. заподіяної внаслідок шахрайських дій та 3119.12 грн. як розрахунок індексу інфляції в період з серпня 2010 р. по жовтень 2014 р. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в серпні 2010 р. відповідач [PERSON] перебуваючи у неї в гостях, запропонував придбати та встановити метало пластикові вікна у її будинку за адресою: м.Тернопіль вул.Приміська, 15, зазначивши, що він нібито працює на фірмі «Максимум», яка займається виготовленням та встановленням таких вікон, на що вона погодилася. У вересні 2010 р. відповідач [PERSON] шляхом обману повідомив позивачу [PERSON] про необхідність внести аванс нібито за виготовлення метало пластикових вікон в сумі 500 Євро на що позивач погодилася та передала відповідачу вказану суму. Крім того, на початку жовтня 2010 р. відповідач під час телефонної розмови із позивачем повідомив останню, що нібито для встановлення метало пластикових вікон їй необхідно передати йому грошові кошти ще в сумі 5000 грн. на що позивач погодилася і того ж дня за вказівкою відповідача [PERSON] по місцю свого проживання, що в м.Тернополі по вул.Приміській, 15 передала вказану суму [PERSON], який не будучи обізнаний із злочинними намірами [PERSON], в подальшому передав їх останньому. Після отримання [PERSON] грошових коштів, металопластикові вікна виготовлено не було та коштів перерахованих в якості оплати за виготовлення зазначеного товару відповідач їй не повернув, незаконно заволодівши, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайством) зазначеними грошовими коштами. Тому, просить стягнути з відповідача 10150.88 грн. в якості заподіяної відповідачем внаслідок шахрайських дій матеріальної шкоди, а також 3119.12 грн. як розрахунок індексу інфляції в період з серпня 2010 р. по жовтень 2014 р. У судове засідання позивач не з»явилася, проте подала заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи. Із розписки від 30.10.2010 р. наданої [PERSON] вбачається, що останній отримав від [PERSON] 500 євро та 500 грн. на виготовлення металопластикових вікон. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.10.2013 р. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочиннів, передбачених ч.ч.1, 2 ст.190 КК України, а кримінальну справу про його обвинувачення закрито. Цивільний позов, заявлений [PERSON] до [PERSON] про стягнення з останнього в її користь 10700 грн. на відшкодування заподіяної внаслідок злочинів матеріальної шкоди залишено без розгляду та роз»яснено право потерпілої звернутися із вказаним позовом до [PERSON] в порядку цивільного судочинства. Як зазначено у вироку Тернопільського міськрайонного суду від 28.10.2013 р., в серпні 2010 р. у підсудного [PERSON], перебуваючи в гостях у [PERSON], що в м.Тернополі по вул.Приміській, 15, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, реалізовуючи який, підсудний тоді ж і в тому ж місці запропонував потерпілій придбати та встановити метало пластикові вікна у її будинку, що за вище вказаною адресою, зазначивши при цьому, що він нібито працює на фірмі «Максимум», яка займається виготовленням та встановленням таких вікон, на що потерпіла, не будучи обізнаною із злочинними намірами підсудного, погодилася, хоча насправді на той час [PERSON] був безробітним та наміру замовляти і встановлювати вікна у будинку потерпілої у нього не було. У вересні 2010 р. підсудний [PERSON], переслідуючи злочинну мету, направлену на заволодіння грошовими коштами [PERSON] шляхом обману, повідомив останній про те, що необхідно заплатити аванс нібито за виготовлення метало пластикових вікон в сумі 500 Євро, на що потерпіла погодилася та передала підсудному вказану суму, що еквівалентна 5150.88 грн., з якою підсудний з місця вчинення злочину пішов, витративши в подальшому дані грошові кошти на власні потреби, чим спричинив потерпілій [PERSON] матеріальну шкоду на вказану суму. Крім цього, на початку жовтня 2010 р. у підсудного [PERSON] під час телефонної розмови із [PERSON] знову виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, реалізовуючи який, підсудний тоді ж, знаючи про те, що будь які вікна він не замовляв та, що вони не виготовлялися для потерпілої, неправдиво повідомив [PERSON] про те, що нібито для встановлення метало пластикових вікон їй необхідно передати йому грошові кошти в сумі 5000 грн., на що остання , не будучи обізнаною із злочинними намірами підсудного, погодилася , передати того ж дня за вказівкою [PERSON] по місцю свого проживання, що в м.Тернополі по вул.Приміській, 15 вказану суму [PERSON], який не будучи обізнаний із злочинними намірами [PERSON], в подальшому передав їх підсудному , який отримавши вказані грошові кошти, надалі витратив їх на власні потреби, чим спричинив потерпілій [PERSON] матеріальну шкоду на вказану суму. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За нормами ст.1166 ч.1 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За наведених обставин суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача в користь позивача 500 Євро, що згідно вироку суду еквівалентно 5150.88 грн., а також 500 грн., що в сукупності складає - 10150.88 грн. матеріальної шкоди, так-як таку суму грошових коштів було передано відповідачу в оплату не виготовленого товару - пластмасових вікон . Станом на 21.10.2014 р. 100 Євро еквівалентно 1654.18 грн., отже 1 Євро еквівалентно 16.5418 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Особливістю застосування ст.625 ЦК України є можливість зобов`язати боржника у разі невиконання ним свого грошового зобов`язання (за договором кредиту, іпотеки, позики тощо) сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Тому, у задоволені вимог щодо стягнення боргу за договором підряду із врахуванням індексу інфляції слід відмовити, оскільки така відповідальність передбачена законом (ст.625 ЦК України) за прострочення виконання грошового зобов"язання, а у даному випадку має місце порушення договору підряду, що врегульоване спеціальними нормами цивільного законодавства. Крім того, зважаючи на вимоги ч.1 ст.88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача в користь держави слід стягнути 243.60 гривень судового збору.

Outcome: partial