Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

В січні 2015 року позивач звернувся до виконавчого комітету Вишгородської міської ради Київської області про визнання не законним та скасування рішення органу місцевого самоврядування про часткове скасування двох своїх попередніх рішень. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, 18 червня 2009 року виконавчий комітет Вишгородської міської ради прийняв рішення № 177 «Про задоволення протесту прокурора та часткового скасування рішень виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 133 від 14.03.2002 р. та № 400 від 03.08.2004 р.». Цим рішенням було частково скасовано такі рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради: Рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 14.03.2002 р. № 133 «Про оформлення права власності» у таких пунктах: а)у пункті 4 - про оформлення [PERSON] право власності на гараж № 79 в ГБК «Київський» за адресою: м. Вишгород, вул. Київська, 7 А; б)у пункті 5 - про оформлення [PERSON] право власності на гараж № 54 в ГБК «Київський» за адресою: м. Вишгород, вул. Київська, 7 А; в)у пункті 6 - про оформлення [PERSON] право власності на гараж № 57 в ГБК «Київський» за адресою: м. Вишгород, вул. Київська, 7 А. Рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 03.08.2004 р. № 400 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян» у таких пунктах: а)у пункті 6 - про передачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,0041 га під гаражним боксом № 57 у ГБК «Київський»; б)у пункті 7 - про передачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,0063 га під гаражним боксом № 79 у ГБК «Київський»; в)у пункті 8 - про передачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,01 га під гаражним боксом № 116 у ГБК «Київський». Позивачі вважають, що прийняте виконавчим комітетом Вишгородської міської ради рішення від 18 червня 2009 року № 177 «Про задоволення протесту прокурора та часткового скасування рішень виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 133 від 14.03.2002 р. та № 400 від 03.08.2004 р.» не відповідає компетенції (повноваженням) органу, який його прийняв, встановленої Конституцією України (ч. 2 ст. 19, ст. 144), Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» (ст. ст. 25, 26, ч. 14 ст. 46, ст. 51, ч. ч. 1,10 ст. 59). Для правильного розуміння і застосування зазначених вище положень Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» щодо повноважень органу місцевого самоврядування Конституційним Судом України дано їх тлумачення в Рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» .Системний аналіз цих конституційних і законодавчих положень та положень пункту 5 статті 121, пункту 9розділу XV «Перехідні положення» Конституції України свідчить, що на прокуратуру України покладено нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами місцевого самоврядування. Закон України «Про прокуратуру», прийнятий до набуття чинності Конституцією України, є чинним у частині, що не суперечить Основному Закону України, і передбачає порядок зупинення рішень органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України. Цим законом установлено, що при виявленні порушень закону прокурор у межах своєї компетенції має право опротестовувати акти виконавчих органів місцевих рад та вносити подання або протести на рішення місцевих рад залежно від характеру порушень. Протест прокурора приноситься до органу, який видав цей акт і зупиняє його дію, прокурору надається право звернутися із заявою до суду про визнання акта незаконним, і подача такої заяви зупиняє дію правового акта (частини перша, третя, четверта статті 21 Закону України «Про прокуратуру»). Просять визнати незаконним (недійсним) та скасувати рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 18 червня 2009 року № 177 «Про задоволення протесту прокурора та часткового скасування рішень виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 133 від 14.03.2002 р. та № 400 від 03.08.2004 р.», що не відповідає компетенції (повноваженням) органу, який його прийняв (постановив). Звільнити його від сплати судового збору. Позивачі до суду не зявились, направили суду заяву , в якій просять слухати справу у їх відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив суду заяву про застосування строків позовної давності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 133 від 14.03.2002 року у п.4 затверджено оформлення [PERSON] право власності на гараж № 79 в ГБК «Київський» за адресою: м. Вишгород, вул. Київська, 7 А, у п.5 затверджено оформлення [PERSON] право власності на гараж № 54 в ГБК «Київський» за адресою: м. Вишгород, вул. Київська, 7 А та к п.6 затверджено оформлення [PERSON] право власності на гараж № 57 в ГБК «Київський» за адресою: м. Вишгород, вул. Київська, 7 А. Рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 400 від 03.08.2004 року передано у приватну власність земельні ділянки з уточненням площ після проведення інвентаризації у п. 6 передано [PERSON] земельної ділянки площею 0,0041 га під гаражним боксом № 57 у ГБК «Київський», у п. 7 передано [PERSON] земельної ділянки площею 0,0063 га під гаражним боксом № 79 у ГБК «Київський» та у п. 8 передано [PERSON] земельної ділянки площею 0,01 га під гаражним боксом № 116 у ГБК «Київський». Рішенням виконкому Вишгородської міської ради Київської області № 177 від 18 червня 2009 року протест прокурора задоволено та скасовано п. 4, 5, 6 рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 133 від 14.03.2002 р. № 133 «Про оформлення права власності». Рішенням Конституційного суду України № 1-9/2009 від 16 квітня 2009 року, визначено, що зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України). У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено, що протест прокурора розглянуто виконкомом Вишгородської міської ради в червні 2009 року, з часу проведення засідання виконкому пройшло більше п"яти років. Суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] є необгрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.\~\~

Outcome: dismissed