Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач, [PERSON],, звернулася до суду з позовною заявою в якій просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] таким, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] та зняти зазначених осіб з реєстрації за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є співвласником домоволодіння по [ADDRESS] та їй на праві власності належить 35/100 частини зазначеного домоволодіння. Для продажу своєї частки домоволодіння позивачка отримала довідку про склад сім»ї, з якої дізналась, що на 35/100 частинах домоволодіння за адресою [ADDRESS] які належать їй зареєстровані відповідачі по справі. Однак, зазначені позивачі ніколи в цьому домоволодінні не проживали та до отримання довідка, позивачка взагалі не знала про реєстрацію цих осіб. Наявність зареєстрованих у будинку відповідачем, які там не мешкають, порушується права позивачки як власника 35/100 частини домоволодіння. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, сторони належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Треті особи ГУ ДМС у Харківській області , Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради та [PERSON] в судове засідання не з»явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт не проживання відповідачів в домоволодінні по [ADDRESS]. Суд дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є співвласником домоволодіння за адресою [ADDRESS] та згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй на праві спільної часткової власності належить 35/100 частини зазначеного домоволодіння на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова по справі № 640/6948/14-ц від 06.11.2014року. Згідно матеріалів справи, а саме довідки Ф-2 від 29.07.2016року за адресою м. Харків вул.. Ростовська, 28 зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]О,, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ,[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Однак, на запит суду щодо місця реєстрації відповідачів надано відповідь, з якої вбачається, що відповідачі [PERSON] [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за іншими адресами, що підтверджується довідками АДБ ( а.с. 28,29). Згідно акту про не проживання відповідачі не проживають та за адресою [ADDRESS] та їх речі у домоволодінні відсутні, що також підтвердили в судовому засідання треті осособи [PERSON] та [PERSON],які є співласниками домоволодіння за адресою [ADDRESS]. Конституцією України ( ст..41) та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб ( статті 316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном, навіть, якщо він не позбавлений володіння цим майном. Згідно ст.ст.71,72 ЖК України у разі відсутності наймача або членів його сім'ї в місці проживання понад шість місяців без поважних причин відносно них може бути поставлено питання про визнання втрати права на житло. Так судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ,[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] без поважних причин понад шість місяців не мешкають за адресою [ADDRESS], спірним житловим приміщенням не цікавляться, речі відповідачів за вказаною адресою відсутні, у зв"язку з чим суд вважає за необхідне визнати їх такми, що втратили право користування спірним домоволодінням. В частині позовних вимог щодо визнання втратившими право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] відповідчами [PERSON] та [PERSON], суд вважає за необхідне відмовити, оскільки в ході судового розгляду не знайшов підтвердження факт реєстрації зазначених осіб у спірному домоволодіння. Що стосується позовних вимог в частині зняття відповідачів з реєстрації, то суд зазначає, що згідно п. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, у зв»язку з цим підстав для задоволення данної вимоги суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: partial