Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із означеним вище позовом до [PERSON], [PERSON], заінтересовані особи: служба у справах дітей Новотроїцької районної державної адміністрації Херсонської області, орган опіки та піклування Новотроїцької районної ради Херсонської області, орган опіки та піклування Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області, служба у справах дітей Жашківської районної державної адміністрації Черкаської області, орган опіки та піклування Жашківської районної державної адміністрації Черкаської області, прокуратура Новотроїцького району Херсонської област, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.10.2014 року Новотроїцьким районним судом Херсонської області було ухвалено рішення, відповідно до якого було вирішено у відповідачки [PERSON] відібрати без позбавлення її батьківських прав неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та передати дітей [PERSON]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.10.2014 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття та стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.10.2014 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В частині позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] - судом було відмовлено. Позивач зазначає, що з моменту винесення вищевказаного рішення до цих пір, зі сторони відповідачів не було жодного прояву батьківської турботи, піклування та виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до нього та його брата - [PERSON]; аліменти відповідачем [PERSON] на утримання позивача та його брата протягом 6 місяців після ухвалення рішення не сплачувалися, а відповідачем [PERSON] - у мінімальному розмірі та не щомісячно, тобто не в належному порядку, передбаченому законодавством. Просить суд позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно нього батьківських прав, встановити над ним опіку та призначити опікуном його бабусю [PERSON] та стягнути з відповідачів витрати за оплату судового збору у розмірі 243, 60 та правову допомогу у сумі 250 грн. на його користь. 21.12.2015 року позивачем [PERSON] було подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої він просить окрім викладених вище позовних вимог, позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно його брата [PERSON], [INFO], встановити над ним опіку та призначити опікуном [PERSON] У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та показав, що його батьки - відповідачі по справі, не виконують своїх батьківських обов'язків, не цікавляться його життям та життям брата, не надають ніякої допомоги та взагалі не спілкуються. Вони з братом весь час проживають у бабусі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що він підтримував спілкування з дітьми, проте бабуся, у якої вони на даний час проживають, заборонила йому підтримувати зв'язок з дітьми. Відповідач вказує, що неодноразово телефонував директору школи, в якій навчаються діти, однак встановити з ними контакт йому так і не вдалося. Стверджує, що належним чином надає матеріальну допомогу на утримання дітей. У судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила, що з травня місяця 2014 року не проживає разом з дітьми, аліменти не сплачує та не займається вихованням дітей, однак проти задоволення позову заперечує, вказуючи що її мати [PERSON] перешкоджає їй у спілкуванні з дітьми. Як вбачається з показів прокурора прокуратури Новотроїцького району Херсонської області, підстави, передбачені чинним законодавством для позбавлення відповідачів батьківських прав по відношенню до неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] - відсутні. Адвокат у судовому засіданні стверджувала, що є підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки вони самоусунулися від виховання дітей та не виконують належним чином покладених на них обов'язків. Просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник служби у справах дітей Новотроїцької РДА Резніченко О.А. у судовому засіданні наголошувала, що відповідачам необхідно надати можливість налагодити спілкування з дітьми та не позбавляти їх батьківських прав. Представник органу опіки та піклування Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області Чекірова О.В. проти задоволення позову не заперечувала. У судовому засіданні представник служби у справах дітей Жашківської РДА Савчук Н.С. показала, що на засіданні комісії з прав дитини районної державної адміністрації Жашківського району Черкаської області було розглянуто особу відповідача [PERSON] та не знайдено підстав для позбавлення його батьківських прав по відношенню до дітей [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила що є рідною бабусею неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] та на даний час вони проживають з нею. Запевняє, що у спілкуванні дітям з батьками не перешкоджає та відповідачі самі не проявляють такого бажання. Аліменти на утримання дітей [PERSON] взагалі не сплачуються, а [PERSON] - нерегулярно та не у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до цивільних, сімейних правовідносин і регулюються нормами цивільного законодавства: ст.55, 58-60, 292 ЦК України; ст.150,155. 164 - 166, 180,181, 243, 249 Сімейного Кодексу України; п. 7, 15,16 Постанови ПВС України " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3, відповідно до яких позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківський обов'язок по вихованню дітей і ухиляються від його виконання. Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення ними повноліття, піклуватися про стан здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. У відповідності до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.08.2001 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини, позивача по справі - [PERSON], [INFO]. Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області № 662/1627/14-ц від 30.10.2014 року у відповідача [PERSON] було відібрано без позбавлення батьківських обов'язків дитину - [PERSON]. Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з висновком органу опіки та піклування Новотроїцької РДА від 25.08.2015 року № 01-26/698, вбачається доцільність відібрання неповнолітнього [PERSON] від батька без позбавлення батьківських прав та зазначено, що [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей районної державної адміністрації як потенційний опікун [PERSON] Висновком органу опіки та піклування Жашківської РДА від 08.12.2015 року № 703/01-01-24 було прийнято рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] Проте суд розцінює даний висновок органу опіки та піклування Жашківської РДА як необ'єктивний та поверхово досліджений, оскільки він базується лише на показах відповідача [PERSON] та представниками комісії не було взято до уваги ставлення батька з моменту народження дитини по теперішній час. Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Із довідки № 2203 від 30.07.2015 року виданої виконкомом Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом із бабусею [PERSON] в [ADDRESS]. Покази свідка [PERSON] на рахунок того, що аліменти відповідачем [PERSON] сплачується нерегулярно та не у повному обсязі, а відповідачкою [PERSON] не сплачуються взагалі, - суд визнає доцільними та насамперед підтвердженими документами: довідкою ЦПЗ № 8 м. Умані ЧД УДППЗ «Укрпошта» від 05.11.2015 року, довідкою ВДВС Новотроїцького РУЮ в Херсонській області від 29.07.2015 року № 495 та довідкою ВДВС Жашківського РУЮ від 26.01.2015 року № 622 щодо заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] станом на 01.01.2015 року, яка становить 15 140, 32 грн. Окрім вищевикладеного, факт невиконання відповідачами своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітньої дитини [PERSON] також підтверджується інформацією, наданою класним керівником [PERSON] з якої вбачається, що батьки не беруть участі у шкільному житті сина. Твердження відповідачів про те, що свідок [PERSON] бажає бути опікуном дітей лише щоб отримувати кошти, суд розцінює критично та вважає недоцільними, розцінюючи дані покази як намагання виправдати своє безвідповідальне ставлення до життя дітей, оскільки діти [PERSON] та [PERSON] довгий час проживають з бабусею [PERSON] та потребують коштів на своє утримання, яке здійснює [PERSON] лише за рахунок своєї пенсії. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частина 8 ст.7 СК України також передбачає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави- учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. В судовому засіданні встановлено факт винної поведінки відповідачами та свідомого нехтування у відповідності до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» своїми батьківськими обов'язками щодо свого неповнолітнього сина, та той факт, що відповідачі не займаються його вихованням, не піклуються про фізичний і духовний розвиток, його навчання, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчування, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не сприяють засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності суд розцінює як ухилення відповідачів від виховання дитини, оскільки вони є повнолітніми і повністю розуміють всю відповідальність за долю свого неповнолітнього сина. Ці факти відповідно до ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України є підставою для позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач та адвокат довели доказами факти ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітнього сина та факт існування підстав для позбавлення дитини батьківського піклування. Аналізуючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що вказані дії відповідачів, які не надають належної матеріальної допомоги на утримання позивача, тривалий час не спілкуються з ним, не займаються та не цікавиться його розвитком, здоров'ям та оздоровленням, і таке інше, що дозволило б вважати вихованням та участю в розвитку дитини, свідчать про те, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Одночасно судом роз'яснюється, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В частині позову на рахунок позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], суд вважає доцільним відмовити, оскільки [PERSON] є неналежним позивачем та його позовні вимоги в цій частині є безпідставними. Згідно ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Зважаючи на дану норму, суд вважає необхідним встановити піклування над позивачем [PERSON], [INFO] та призначити піклувальником [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на те, що, відповідачі зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття починаючи з 30.07.2015 року та стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття починаючи з 30.07.2015 року. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 55, 58 - 60, 292 ЦК України; ст.ст. 150,155, 164 - 166, 243, 249, 180, 181 Сімейного Кодексу України; п.п. 7, 15,16 Постанови ПВС України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 і

Outcome: partial