Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.03.2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 16.07.2005 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Проте, протягом останніх 3-х років спільне подружнє життя не складалося, між ними почали виникати непорозуміння та сімейні сварки на побутовому рівні через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, подружні відносини стали умовними, з вересня 2018 року не підтримують шлюбно-сімейні відносини, з січня 2019 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, діти проживають з матір`ю. Почуття любові та поваги один до одного втратили, подальше сумісне подружнє життя та збереження сім`ї є неможливим. Ухвалою суду від 05.04.2019 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, ухвалою суду від 24.05.2019 року у справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду, встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі (а. с. 23, 40-41). У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги підтримали, позивач просила шлюб розірвати, так як протягом останніх 3-х років спільне подружнє життя з відповідачем не складалося, між ними постійно виникають непорозуміння та сімейні сварки на побутовому рівні, з вересня 2018 року не підтримують шлюбні відносини, з січня 2019 року проживають окремо. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, повідомлений належним чином, 27.05.2019 року через канцелярію суду надіслав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, згоден на розірвання шлюбу (а.с.45). Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , її представників [PERSON] та [PERSON] , дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 липня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб за актовим записом №963, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , після реєстрації шлюбу прізвища для чоловіка та дружини - [PERSON] , [PERSON] (а.с.11). Від шлюбу мають двох синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір"ю (а.с.14, 15, 16, 17, 18). Причиною розпаду сім`ї сторін стало те, що протягом останніх 3-х років спільне подружнє життя не складалося, між ними почали виникати непорозуміння та сімейні сварки на побутовому рівні через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, подружні відносини стали умовними, з вересня 2018 року не підтримують шлюбно-сімейні відносини, з січня 2019 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, діти проживають з матір`ю, почуття любові та поваги один до одного втратили, подальше сумісне подружнє життя та збереження сім`ї є неможливим. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини не підтримують, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя на збереження сім`ї неможливе. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved