Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про надання додаткового строку для прийняття спадщини після померлого племінника у порядку спадкування за законом, обгрунтовуючи позовні вимоги, тим, що вона здійснювала догляд за племінником та взяла на себе витрати на поховання сестри та племінника і вважала, що фактично прийняла спадщину. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Від відповідача та третьої особи до суду надійшли заяви про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечували. Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна\~ сторона\~ зобов'язана\~ довести ті обставини,\~ на які вона посилається як на підставу своїх\~ вимог\~ або заперечень,\~ крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 1223 Цивільного Кодексу України, право на спадкування мають особи, визначенні у заповіті. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що 2 вересня 2001 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула двоюрідна сестра позивачки, - [PERSON], яка проживала за адресою: [INFO]. Після смерті [PERSON] залишився її син, [PERSON], який проживав разом з нею та був єдиним спадкоємцем після своєї матері. Також встановлено, що [PERSON], 28.05.2002 р. отримав свідоцтво про право на спадщину за законом та оформив спадщину на себе. Як встановлено, позивач [PERSON], проживає в [INFO] по вул. Миру, а її сестра з племінник проживали поряд з нею на цій же вулиці в будинку № 23 Після загибелі сестри позивачки [PERSON], її син, [PERSON] залишився жити в с. Шевченки по вул. Миру, 23 та єдиними родичами у нього залишилась тільки сімя позивачки, які фактично жили однією сім»єю. Також встановлено, що 9 листопада 2002 року, [PERSON] помер, і єдиним родичем після померлого є його тітка, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть та письмовими поясненнями свідків. Також встановлено, що поховання сестри [PERSON] та племінника, [PERSON] здійснено за рахунок сім»ї позивача [PERSON]. Звернувшись до Полтавської районної державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини позивачка отримала усуну відмову у прийняття спадщини. Згідно листа Полтавської РДНК № 02-14/1471 від 06.09.2018р., встановлено, що після померлого 09.11.2002 року [PERSON] спадкова справа не відкривалась. Відомості про спадкоємців відсутні. Для вирішення питання по суті рекомендовано звернутись до суду. Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається в наслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи., та ст.1221 ЦК України. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 533 ЦК України (1963 р.), який діяв на момент спадкування майна , предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року. Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963р.), дії, що свідчать про прийняття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом 6 шести місяців з дня відкриття спадщини." Суд вважає встановленим той факт, що позивач, [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлого племінника [PERSON], оскільки вона та її сімя фактично вели господарство племінника [PERSON] та взяли на себе витрати по похованню сестри [PERSON] та племінника [PERSON] і вважала, що фактично прийняла спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу країни, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинились внаслідок смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таке ж положення визначено п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову Практику у справах про спадкування». За таких підстав суд вважає, що позивач [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини після померлого племінника, з поважних причин, а тому заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved