Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вони останнім часом однією сім"єю не проживають, оскільки між ними виникають сварки та конфлікти, фактично шлюбні відносини між ними припинені. На підставі викладеного заявники просять шлюб між ними розірвати. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] повністю підтримала заяву, просила її задовольнити. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні підтримав подану заяву, просив її задовольнити. Вислухавши пояснення представників заявників, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2006 року, зареєстрованому у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 826. Від шлюбу заявники мають чотирьох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], 2007 року народження, сина [PERSON], 2010 року народження, дочку [PERSON], 2014 року народження, та дочку [PERSON], 2015 року народження. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з′ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім′ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з′ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Як встановлено судом, подружнє життя між заявниками не склалося, останнім часом заявники не проживають разом, фактично шлюбні стосунки між ними припинені. 13.10.2017 року між заявниками укладений Договір про проживання дітей та участь батьків у їх вихованні, а також 13.10.2017 року укладений договір між батьками про сплату аліментів на дитину, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] З урахуванням вимог діючого законодавства та з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. При розірванні шлюбу заявниці [PERSON] залишити шлюбне прізвище "[PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved