Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, мотивуючи позов тим, що [PERSON] являється основним співвласником житлової квартири [ADDRESS] В квартирі [ADDRESS] вона проживає з донькою [PERSON] , 1984 року народження, онуком [PERSON] , 2010 року народження, онуком [PERSON] , 2009 року народження, сином [PERSON] , 1985 року народження та сином [PERSON] , 1987 року народження. 27 лютого 2015 року рішенням Кам`янка-Бузького районного суду шлюб між її донькою [PERSON] та відповідачем розірвано. З того часу відповідач в квартирі не проживає. Просили суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] , 1982 року народження таким, що втратив право користування житловою квартирою [ADDRESS] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, до початку судового засідання подала заяву в якій просила справу слухати у її відсутність та просила позов задовольнити. Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився, хоча належно був повідомлений про дату та час розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення, не попередив суд про причину неявки. Суд, вислухав сторони, дослідив матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, відповідно до ст. 71 ЖК України та п. 10 Постанови Пленуму ВС України «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами ЖК України» від 12.04.1985 р. № 2 із наступними змінами, право користування жилим приміщенням за тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї зберігається за ними протягом шести місяців, або інших строків, передбачених вказаною статтею. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, копії Свідоцтва про право власності на квартиру, видане 21 грудня 1998 року приватизаціним відділом житлового фонду Кам`янка-Бузької міської ради, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної власності: [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.8). Згідно копії рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівької області від 27.02.2015 року, долученого до матеріалів справи, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно матеріалів справи, копії акту про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 07 липня 2015 року, зазначено, що [PERSON] (відповідач по справі) не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Ст. 321 ЦК України забороняє обмеження прав власника стосовно розпорядження своїм майном. Наявність реєстрації у квартирі особи, що там не мешкає, обмежує позивачів у розпорядженні майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї, що не мешкає без поважних причин більше одного року у житлі, яке належить особі на праві власності, визнається таким, що втратив право користування. Статтею 3 Закону України „ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначене поняття місця проживання особи. А за ст. 15 цього ж Закону встановлюється відповідальність особи за порушення вимог про необхідність реєстрації місця проживання. Аналізуючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] втратив право користування житловою квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved