Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (далі ПАТ КБ «Фінансова ініціатива»), в якому просить згідно уточнень позовних вимог від 18.09.2015 р. стягнути з відповідача проценти на суму вкладу з розрахунку 10 % річних за фактичну кількість днів користування внеском понад строк дії договору в розмірі 34,04 євро, що складає по курсу НБУ - 831 грн. 66 коп.; суму, неправомірно списану з рахунку при знятті готівки 05.12.2014 року, у розмірі 30,33 євро, що складає по курсу НБУ - 741 грн. 02 коп.; відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 грн., а всього 3 572 грн. 68 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.07.2014 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу №329999, предметом якого є розміщення ним у відповідача строкового вкладу в сумі 1 550 євро на строк 370 календарних днів з 15 липня 2014 року по 20 липня 2015 року з виплатою відповідачем процентів на суму вкладу з розрахунку 10% річних. Вказаним договором передбачено дострокове розірвання договору з ініціативи вкладника в період з 14.10.2014 р. по 17.10.2014 р. зі збереженням процентної ставки, за письмовою заявою вкладника, поданою не менш як за 21 календарний день. Також 15 липня 2014 року між сторонами було укладено договір про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу № Деп-[NUMBER], на який відповідач сплачував суму нарахованих процентів. 22 вересня 2014 року позивач звернувся до начальника Львівського відділення №8 ПАТ «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива» із заявою про дострокове розірвання вказаного договору з 14.10.2014 року та про повернення банківського вкладу, а також процентів. 14.10.2014 року його було повідомлено про те, що вклад та нараховані проценти йому були повернені шляхом перерахування коштів на поточний картковий рахунок. У зв'язку із відсутністю готівки у відповідача, йому не вдалось отримати депозитні кошти, проте було проінформовано про можливість зняття коштів за кордоном з використанням виданої платіжної картки «Master Card» Debit». Перебуваючи за кордоном в італійському місті Борміо, ним було знято протягом трьох днів в банкоматах різних банків 550 євро, а саме 05.12.2014 року - 150 євро, 06.12.2014 року - 150 євро та 07.12.2014 року - 250 євро, після чого платіжну картку було заблоковано відповідачем і він не мав можливості в подальшому за кордоном зняти кошти. Крім того, вказує, що банком було порушено умови договору, а саме додатково списано кошти за зняття готівки в сумі 30,33 євро за конвертацію валют, проте банком не було проведено жодної конвертації валют, оскільки поточний рахунок був відкритий в євро та всі банкомати у Італії видають кошти також тільки в євро. Банк частково повертав кошти позивачу на протязі 2014-2015 років та 10.08.2015 року погашено суму залишку на депозитному рахунку. З врахування фактичної кількості днів користування внеском понад строк дії договору, вважає, що з відповідача підлягає стягненню 34,04 євро процентів (10% річних). Крім того, вважає, що такими діями відповідач завдав йому моральну шкоду, яка полягає в тому, що у нього погіршився стан здоров'я, а саме підвищується артеріальний тиск, що спричиняє гіпертонічні кризи; грошові кошті, які він вклад на депозит, були призначені для проведення в жовтні 2014 року операції - факоемульсифікації катаракти з імплантацією ІОЛ на лівому оці, а у зв'язку із затримкою виплати коштів, операцію зміг провести лише 26.03.2015 року за значно дорожчими цінами медикаментів. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення у справі заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду, а тому на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Судом встановлено, що між сторонами ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» та [PERSON] 15.07.2014 року укладено договір банківського вкладу №329999, предметом якого є розміщення [PERSON] строкового вкладу в сумі 1 550 євро на строк 370 календарних днів з 15 липня 2014 року по 20 липня 2015 року з виплатою процентів на суму вкладу з розрахунку 10% річних. Крім того, 15 липня 2014 року між сторонами було укладено договір про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу № Деп-[NUMBER] для здійснення операцій, що є невід'ємною частиною Договору (а.с.12-14). Відповідно до п.2 вказаного Договору дострокове розірвання договору здійснюється за письмовою заявою Вкладника про дострокове розірвання цього Договору, поданою не менш як за 21 календарний день. Пунктом 3.1.4 вказаного Договору передбачено, що банк зобов'язаний повернути повністю Вклад та нараховані проценти у «Дату повернення», зазначену у п.2 цього Договору, шляхом перерахування на власний поточний (з використанням платіжної картки) рахунок Вкладника, відкритий в Банку на підставі письмової заяви Вкладника, підтвердивши повернення Вкладу та нарахованих процентів видачею належним чином оформленої квитанції Банку та/або виписки з Депозитного рахунку. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, 14.10.2014 року розірвано вказаний договір банківського вкладу, а кошти разом з відсотками перераховані на відкритий поточний рахунок позивача [PERSON] № Деп-[NUMBER]. Після розірвання депозитного договору, позивач неодноразово знімав кошти із вказаного рахунку, зокрема в Італійській республіці (а.с.31,36), та отримував кошти з рахунку в касі банку на його вимогу (а.с. 20, 22-27). Доказів в підтвердження того, що банк чинить перешкоди у знятті коштів з рахунку позивачем [PERSON] не надано, а тому позовна вимога щодо стягнення із відповідача процентів на суму вкладу з розрахунку 10% річних за фактичну кількість днів користування вкладом не підлягає задоволенню. Що стосується вимоги позивача про стягнення коштів, які безпідставно зняті з рахунку позивача, то така є підставною. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Пунктом 3.11 Договору №Деп-[NUMBER] від 15.07.2014 року передбачено, що у разі, якщо валюта операції, комісії, платежі тощо, відрізняються від валюти «Картрахунка», клієнт доручає банку здійснювати конвертацію, з подальшим списанням суми операції з «Картрахунка» у валюті рахунку відповідно до Тарифів Банку (а.с.17). Згідно із наявною в матеріалах справи випискою по рахунку № [NUMBER] за період з 14.10.2014 р. по 23.12.2014 р. та квитанції (а.с. 31) позивач [PERSON] 05.12.2014 року знімав готівку в банкоматі у місті Bormio Республіки Італії, а саме 150 євро та замість списання вказаної суми та комісії за зняття готівки в АТМ, додатково Банком списано плату за конвертацію валют при знятті готівки в АТМ 1,79 євро та 28,54 євро. Відповідно до вказаної виписки, в подальшому, при знятті готівки за кордоном [PERSON] жодних коштів, окрім комісії за зняття готівки в АТМ не було знято (а.с.36-зворот). Відповідачем не надано суду доказів щодо правомірності списання із карткового рахунку позивача, при знятті ним готівки 05.12.2014 року у Італійській республіці, коштів на загальну суму 30,33 євро та враховуючи те, що депозитний рахунок, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» був укладеним у іноземній валюті - «євро», позовна вимоги щодо стягнення вказаних коштів є підставною та такою, що підлягає до задоволення. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.9 вказаної Постанови при визначенні розміру моральної (немайнової) шкоди суд визначає обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та враховує інші обставини. Зокрема, враховується стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого -спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачем не доведено факт завдання моральної шкоди відповідачем, що призвело до погіршення стану здоров'я [PERSON] у зв'язку із вказаними діями відповідача та негативних наслідків зазначених подій. В зв'язку з наведеним, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому, із відповідача ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати якого звільнений позивач, який звернувся до суду із позовом про захист прав споживача.

Outcome: partial