Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивач в особі Державної іпотечної установи, що є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивуючи свої вимоги тим, що між ВАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та [PERSON] 16 вересня 2005 року був укладений Договір іпотечного кредиту № 37/05-01М, зі змінами, додатком, що складають його невід»ємну частину, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 204 518 грн. 16 коп. на 30 років, з кінцевим строком його повернення 28 вересня 2035 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. В якості забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та [PERSON] 16 вересня 2005 року укладено договір поруки № 37/05-01М-02, за умовами якого [PERSON] зобов»язувалась солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов»язань [PERSON] за договором іпотечного кредиту, а саме: повернути кредит в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором іпотечного кредиту, а також виконати інші його умови в повному обсязі. Позивач виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 26 січня 2017 року загальна заборгованість відповідача перед кредитодавцем становить 111 041 грн. 74 коп., яка складається з наступних складових: заборгованість по основній сумі боргу - 95 904 грн. 62 коп., прострочені відсотки за користування кредитом за платіжний період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2016 року - 15 137 грн. 12 коп. В судовому засіданні представник позивача Дяченко В.С., діючий на підставі довіреності від 28 грудня 2018 року, позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов»язань за кредитним договором та його умов. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні, вважаючи, що позичальником дотримуються вимоги договору, оплата отриманих грошових коштів в кредит здійснюється згідно погодженого сторонами графіку щомісячно, окрім того, зважаючи на умови договору (пункт 4.2) позичальник має пільги - повну компенсацію встановленої договором відсоткової ставки за коритування кредитом, а тому вимога щодо нарахованої позивачем заборгованості за прострочені відсотки за користування кредитом за платіжний період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2016 року в сумі 15 137 грн. 12 коп. - є безпідставною, за наслідками якої позивачем й ставиться вимога про дострокове повернення кредиту - 95 904 грн. 62 коп., як з позичальника, який, начебто, не дотримується умов погашення заборгованості за кредитним договором, яка є безпідставною та необґрунтованою. А також звернули увагу на іншу встановлену сторонами для позичальника пільгу згідно укладеного договору (пункт 4.3) - звільнення від сплати 25% суми кредиту та повну компенсацію відсотковоїставки за користування кредитом. Треті особи в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду). Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу за відсутності третіх осіб на підставі наявних у справі доказів та за погодженням сторін. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Висухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних/зобов»язальних правовідносинах. Так, між ВАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та [PERSON] 16 вересня 2005 року був укладений Договір іпотечного кредиту № 37/05-01М, зі змінами, додатком, що складають його невід»ємну частину, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 204 518 грн. 16 коп. на 30 років, з кінцевим строком його повернення 28 вересня 2035 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. Цей кредит було надано позичальнику на підставі Положення «Про порядок фінансово-кредитної підтримки молодих сімей та одиноких молодих громадян на будівництво (реконструкцію) житла в місті Києві», затвердженого рішенням Київської міської ради від 18 листопада 2004 року № 570/1980 (умови договору) (а.с. 8-12, 13-19, 20-23). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. В якості забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та [PERSON] 16 вересня 2005 року укладено договір поруки № 37/05-01М-02, за умовами якого [PERSON] зобов»язувалась солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов»язань [PERSON] за договором іпотечного кредиту, а саме: повернути кредит в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором іпотечного кредиту, а також виконати інші його умови в повному обсязі (а.с. 34-25). Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Позивач виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі. Відповідно до умов пункту 4.2 розліду 4 Договору передбачено, що позичальник має наступні пільги щодо погашення кредиту та сплати відсотків: повну компенсацію відсоткової ставки за користування кредитом та звільнення від сплати 25% суми кредиту (а.с.9), а відповідно до Договору від 21 лютого 2006 року про внесення змін та доповнень до Договору іпотечного кредиту№ 37/05-01М, викладено у настіпній редакції пункт 4.2. «Відповідно до списку № 1 молодих сімей та одиноких молодих громадян, яким надавалась фінансово-кредитна підтримка для отримання кредиту у ПАТ «КБ «Хрещатик» на будівництво квартир в будинку [ADDRESS], затвердженого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації 25 вересня 2012 року, та на підставі Положення «Про порядок фінансово-кредитної підтримки молодих сімей та одиноких молодих громадян на будівництво (реконструкцію) житла в місті Києві», затвердженого рішенням Київської міської ради від 18 листопада 2004 року № 570/1980, позичальник має настіпні пільги щодо погашення кредиту та сплати відсотків: повну компенсацію встановленої цим Договором відсоткової ставки за користування кредитом та звільнення від сплати 25% суми кредиту» (а.с. 21). Відповідно до договору про відступлення права вимоги № 793 від 11 жовтня 2007 року, ВАТ «КБ «Хрещатик» передав свої права вимоги за іпотечними договорами, вказаними у додатку № 1 до цього договору, який є невід»ємною частиною, Державній іпотечній установі (а.с. 26-30, 31). Ст. 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На думку позивача, відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 26 січня 2017 року загальна заборгованість відповідача перед кредитодавцем становить 111 041 грн. 74 коп., яка складається з наступних складових: заборгованість по основній сумі боргу - 95 904 грн. 62 коп., прострочені відсотки за користування кредитом за платіжний період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2016 року - 15 137 грн. 12 коп. (а.с.7). Проте, з такою позицією суд погодитися не може, зважаючи на умови Договору іпотечного кредиту № 37/05-01М 16 вересня 2005 року, укладеного між первинним кредитором - ВАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та відповідачем [PERSON], й договору про внесення змін та доповнень до нього від 21 лютого 2006 року, що складає його невід"ємну частину. Так, відповідно до пункту 4.2 Договору іпотечного кредиту № 37/05-33 М від 16 вересня 2005 року позичальник має наступні пільги щодо погашення кредиту та сплати відсотків: повну компенсацію встановленої цим Договором відсоткової ставки за користування кредитом та звільнення від сплати 25% суми кредиту». А також між тими сторонами договору укладено Договір від 21 лютого 2006 року про внесення змін та доповнень до Договору іпотечного кредиту № 37/05-33 М, викладено у настіпній редакції пункт 4.2. Відповідно до списку № 1 молодих сімей та одиноких молодих громадян, яким надавалась фінансово-кредитна підтримка для отримання кредиту у ПАТ «КБ «Хрещатик» на будівництво квартир в будинку [ADDRESS], затвердженого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації 25 вересня 2012 року, та на підставі Положення «Про порядок фінансово-кредитної підтримки молодих сімей та одиноких молодих громадян на будівництво (реконструкцію) житла в місті Києві», затвердженого рішенням Київської міської ради від 18 листопада 2004 року № 570/1980, позичальник має настіпні пільги щодо погашення кредиту та сплати відсотків: повну компенсацію встановленої цим Договором відсоткової ставки за користування кредитом та звільнення від сплати 25% суми кредиту» (а.с.14). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, відповідно до ст. 638 ЦК України, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. На підтвердження чого посвідчують своїми підписами, що відповідає даним правовідносинам. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Умови договору погоджені сторонами, ними не оспорені, й не оспорюються в судовому порядку. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно, позичальник звільнений від обов»язку сплати відсоткової ставки за користування кредитом. Відтак, вимога позивача про дострокове повернення несплаченої суми кредиту - 95 904 грн. 62 коп. з боржника, який, на думку позивача, не дотримується умов договору - має заборгованість по сплаті відсотків, задоволенню не підлягає. Як й не підлядає стягненню з відповідача нарахована позивачем заборгованість по сплаті відсотків на користування кредитом, яка не могла бути нарахованою, з підстав наявності положення пункту 4.2 Договору іпотечного кредиту - встановленої повної компенсації за цим договором відсоткової ставки за користування кредитом. Як вбачається із наданих відповідачами платіжних квитанцій та їх пояснень, позичальником згідно встановленого графіку погашення кредитних коштів сплачувалися та наразі сплачуються надані в кредит грошові кошти щомісячно згідно Графіку, заборгованості жодної немає, відтак останній вважається таким, що виконує вимоги договору іпотечного кредиту, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню; обставини, що підтверджують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п.2 ч.2 та ч.1 ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 526, 527, 530, 627, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, з урахуванням Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: dismissed