Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до районного суду з позовом, в якому просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах на утримання сина [PERSON], яка виникла під час неповноліття сина за період з 01.04.2014 р. по 01.09.2015 р. в розмірі 25 215,5 грн. Позов мотивований тим, що рішенням Подільського районного суду м. Києва 09.06.2003р. (справа № 2-1484) стягнуто з позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на користь відповідача [PERSON], як матері дитини. Позивач стверджує, що протягом 11 років він своєчасно та в повному обсязі виконував зазначене рішення суду, за цей проміжок часу в нього з'явилась інша родина, народився син, змінилось місце проживання на м. Донецьк та місце роботи - м.Ясинувата Донецької області. З квітня 2014 року почалась активна фаза проведення АТО в Донецької області, тому він, був вимушений звільнитися з роботи та повернутись з родиною до м.Києва. Із сином від першого шлюбу - [PERSON] завжди підтримував добрі стосунки. Після повернення до Києва, позивач довідався від нього, що фактично його мати - [PERSON] з ним не проживає, вдома з'являється дуже рідко, вихованням сина не займається. Незважаючи на те, що після переїзду до м.Києва матеріальний стан позивача погіршився, він надавав гроші сину готівкою на особисті потреби. Позивачу стало відомо пізніше, що рахунок [PERSON] (куди надходиливідрахування з зарплати позивача) був закритий в 2015 році, тобто відповідач не прикладала жодних зусиль для створення умов для отримання аліментів. Зазначає, що до нього ніхто не звертався з вимогою про надання коштів на утримання сина саме в безготівковому виді.Через те, що позивач не мав офіційної роботи та незважаючи на те, що віддавав сину гроші, в нього за виконавчим листом утворилась заборгованість зі сплати аліментів, яка була вирахувана зі середньої заробітної плати по м. Києву (найбільшою в України), яка, в свою чергу, є значно більшою, ніж його фактичні доходи. Враховуючи зазначене, у зв'язку з суттєвою зміною матеріального стану позивача та фактичним виконанням обов'язку з утримання сина - [PERSON], просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах. До початку судового засідання позивачем подана заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив задовольнити позов в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Додатково через канцелярію суду подав письмові пояснення, в яких зазначив на те, що йому стало відомо про перебування відповідача в Київському СІЗО по обвинуваченню за вчинення вбивства. Тому, враховуючи той факт, що відповідач, як мати дитини, фактично не проживала з сином та не виконувала обов'язок щодо його утримання, а аліменти є власністю дитини, при цьому він передавав кошти на утримання безпосередньо сину, тому він вважає, що стягнення з нього суми заборгованості буде подвійним стягненням. Відповідач, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання повторно не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не подавала. До початку судового засідання третьою особою подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також підтвердив факт надання йому позивачем грошових коштів на особисті потреби в розмірі 25 215,5 грн., в період з 2014-2015 р., зазначив, що його мати - [PERSON] з ним не проживала. В зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення, на підставі ст. 280 ЦПК України. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, прийшов до таких висновків. Згідно ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.8,9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Судом встановлено, що сторони по справі - позивач [PERSON], [INFO], та відповідач [PERSON], [INFO], є батьками сина [PERSON], [INFO], який досяг повноліття [INFO]. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 09.06.2003 р. у цивільній справі № 2-1784/2003 районним судом 02.08.2003 р. видано виконавчий лист, відповідно до якого з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частиниз усіх видів заробітку доходу з 21.03.2003 р. до повноліття дитини. Відповідно до довідки-розрахунку, виданої Подільським РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 21.04.2017 за вих.№ 15407356/5, у [PERSON] існує заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.04.2014 р. по [INFO]. у розмірі 25 215,5 грн. Частиною 2 статті 197 СК України визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З матеріалів справи, вбачається, позивач 30.04.2014 р. звільнений за згодою сторін з ПП «Сота Лайн». Крім того, згідно наданих документів, з 07.05.2014 р. по 07.07.2014 р. перебував на обліку , як безробітний в Донецькому міському центрі зайнятості, що підтверджується довідкою Подільської районної філії Київського міського центру зайнятості від 15.12.2017 р. №1648. Згідно довідки Подільської районної філії Київського міського центру зайнятості від 15.12.2017 р. №27-3098 позивачу за час перебування на обліку в Донецькому МЦЗ з травня 2014 р. по липень 2014 р. було нараховано та виплачено допомогу по безробіттю в розмірі 1 661,78 гр. Відповідно до Постанови пленуму ВСУ 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково може звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до ст.180 СК України визначено обов"язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідач вихованням та утриманням спільної з позивачем дитини - не займалася. Крім того, в ході розгляду справи стало відомо, що відповідач [PERSON] знаходиться під вартою та підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України (ухвала слідчого судді Подільського районного суду м.Києва від 10.11.2017 р. у справі № 758/14801/17). Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. (ст.5 ЦПК України). Судом встановлено та підтверджено поясненнями сина сторін у справі - повнолітнього [PERSON], що в період з 2014 р. по 2015 р. вінперебував на утриманні позивача, тобто свого батька, та отримував від нього грошові кошти, які в загальному розмірі становлять 25 215,5 грн., а тому суд приходить до висновку про необхідність звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментах. стягнутих на користь відповідачки на утримання [PERSON].в розмірі 25 215,5 грн. Відповідач, будучи повідомленою про розгляд справи та ознайомленою з позовною заявою, відповідні документи на спростування доводів сторони позивача не надала. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позов є обґрунтованим та заснованим на законі, доводи позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому підлягає повному задоволенню. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст.5, 7, 180,197 СК України,

Outcome: approved