Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб між ними, який зареєстрований 26.01.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 07 та стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через різні погляди на життя та ведення справ сім'ї. Подружні відносини між ними припинено, кожен живе своїм життям, шлюб існує лише формально та суперечить їхнім інтересам. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явився, заперечень щодо позову не надав, причин неявки суду не вказав та будь-яких клопотань про перенесення розгляду справи не заявляв, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Судові виклики надсилалися по місцю його реєстрації, частина з яких була повернута в зв'язку з відсутністю за місцем проживання, а частина під розписку була вручена [PERSON]. Відповідно до п.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судові повідомлення вручені йому належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. За таких обставин, відповідно до 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не висловлювала будь-яких заперечень проти такого порядку вирішення справи. У відповідності до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювалося. За наведених вище обставин та враховуючи, що передумов для відкладення розгляду справи немає, суд вирішує справу на підставі тих доказів, які містяться в матеріалах справи у відсутність сторін та їх представників. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON], 26.01.2013 року зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місті Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 07.(а.с.4) Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.07.2013 року. Відповідно до якого батьком дитини записано відповідача [PERSON] (а.с.5) У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд, врахувавши заяви позивача, дослідивши матеріали справи, вважає можливим позовні вимоги в частині розірвання шлюбу задовольнити в повному обсязі, а в частині стягнення аліментів задовольнити частково, оскільки матеріалами справи доведено, що спільне проживання і збереження сім'ї стало неможливим, шлюбні відносини припинені, шлюб між ними існує формально та суперечить їхнім інтересам, а також, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує всі обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме, що дитина має нормальний стан здоров'я, являються матеріально незабезпеченою, а відповідач являючись батьком дитини, маючи задовільний стан здоров'я, оскільки іншого не доведено матеріалами справи, має можливість працювати та сплачувати аліменти. Однак, позивачем не додано до матеріалів справи будь яких документів, підтверджуючих свої доходи та доходи відповідача, що дає суду сумніви про можливість стягнення аліментів в сумі зазначеній в позовних вимогах. Суд враховує, що відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2016 рік" з 1 січня 2016 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2016 року - 1330 гривень, з 1 травня - 1399 гривень, з 1 грудня - 1544 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, відповідно розмір стягуваних аліментів не може бути меншим 368 грн. 40 коп. ( 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). Оскільки в суду відсутні будь які відомості про доходи позивача, чи відповідача, то сума стягуваних аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно , буде відповідати вимогам ст. 182, 184 СК України та не буде порушувати інтересів дитини, стягувача та платника аліментів. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 110 ч. 1, 112, 114 ч.2, 115 ч.2, 180, 181, 182, 183 СК України та

Outcome: partial