Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 вересня 2014 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні не заперечували обов'язку відповідача по утриманню неповнолітньої доньки, але не погоджувалися з розміром аліментів, зазначеним позивачем в поданій до суду позовній заяві. Вважають, що розмір аліментів має складати 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Також встановлено та не оспорювалося відповідачам [PERSON], що неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] жодної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки не надає та не висловлює намірів надавати таку допомогу в добровільному порядку. Сторонами по справі також визнавалася та обставина, що відповідач [PERSON] має постійне місце роботи, є працездатною особою, має задовільний стан здоров'я та не має на утриманні інших осіб. Статтею 183 СК України передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Суд, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів, вважає за можливе визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] виходячи з норм ч. 1 ст. 183 СК України у відповідній частці, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача. З цих підстав суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. Вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 5 мінімальних заробітних плат щомісячно є безпідставними. Твердження позивача про отримання відповідачем інших доходів, крім заробітної плати, не доведено дослідженими в справі доказами, тому не може бути прийнято судом до уваги при визначенні розміру аліментів. Також судом враховано, що за чинним законодавством розмір аліментів в будь-якому випадку не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також з відповідача необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи в суді в частині вимог про стягнення аліментів в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial