Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнюючих позовних вимог просить стягнути з відповідача на свою користь депозитний вклад з відсотками в розмірі 10095,83грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30.12.2013 року між Акціонерним товариством «Дельта Банк» в особі Житомирського відділення №1 ПАТ «Дельта банк» та позивачем був укладений договір банківського вкладу (депозиту) №004-05515-301213 «[PERSON] -2013 ([PERSON] 4)» у доларах США, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошову суму в розмірі 7400,00 дол. США строком до 04.01.2015 року зі ставкою 10,35 % річних. Крім того, вказав, що 03.02.2014 року відповідно до п. 1.7 вказаного договору поповнив вклад та вніс грошові кошти у розмірі 160,00 дол. США. 12.01.2015 року позивач звернувся до банку з вимогою про виплату вкладу із відмовою від продовження строку депозитного договору. Всупереч умов договору відповідач зобовязання щодо повернення депозитних коштів та відсотків не виконав. Крім того, позивач зазначив, що 11.06.2015 року йому було переказом через ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» повернуто депозитний вклад у розмірі 200 000,00 грн. Позивач подав до суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позові, просив їх задовольнити. Представник відповідача подав до суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі. Крім того, подав до суду заперечення проти позову, в яких просив відмовити [PERSON]. в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за необґрунтованістю. Письмові заперечення долучені до матеріалів справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 158 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.\~ \~ Судом встановлено, що 30.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений договір банківського вкладу (депозиту) №004-05515-301213 30.12.2013 року «[PERSON] -2013 ([PERSON] 4)» у доларах США, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошову суму в розмірі 7400,00 дол. США строком до 04.01.2015 року зі ставкою 10,35 % річних. Відповідно до копії квитанції №31537823 від 03.02.2014 року позивачем відповідно до п. 1.7 вказаного договору додатково внесено грошові кошти у розмірі 160,00 дол. США. Таким чином загалом позивачем внесено депозитний вклад в розмірі 7560,00 дол. США. Зі змісту виписки по угоді №004-05515-301213 від 30.12.2013 року позивачу станом на 03.01.2015 року нараховано 770,21 дол. США відсотків. 13.01.2015 року позивач звернувся до банку з вимогою про виплату вкладу із письмовим повідомленням про причини невиконання умов договору №004-05515-301213 від 30.12.2013 року. 11.06.2015 року позивачу переказом через ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» повернуто кошти у розмірі 200 000,00 грн. Частиною першою статті 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства та умов договору. Згідно з ч.1 статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини 5 статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Згідно норм ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобовязаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Аналогічні норми містяться також в Інструкції Про порядок відкриття, використання й закриття рахунків у національній і іноземній валютах, яка затверджена 12.11.2003 р. постановою Національного Банку України за № 492 (далі - Інструкція). Пунктом 10.12 Інструкції передбачено, що після закінчення строку або настання інших певних обставин, законодавством України або договором банківського вкладу, кошти з депозитного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі наявними або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів або за заявою вкладника на інший його рахунок. Положеннями ст. 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Приписами ч.1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Під виконанням зобов'язань розуміють, вчинення кредитором і боржником дій, що становлять зміст зобов'язання, тобто відповідач повинен повернути всю суму вкладу з нарахованими відсотками за вищевказаним депозитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Згідно до ст. 625 ЦК УКраїни боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 5 ст. 26 закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації. Постановою Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 51 починаючи з 03.03.2015 року в ПАТ "Дельта Банк" введено тимчасову адміністрацію. Відповідно до повідомлення Національного банку України станом на 03.03.2015 року офіційний курс гривні до долара США становив 24,82 грн. за 1 дол. США. Таким чином ПАТ "Дельта Банк" для задоволення вимог [PERSON] на час закінчення договору банківського вкладу мав повернути 8330,21 дол. США( еквівалент в гривні становить 206755,81 грн), з них: 7560,00 дол. США.( сума внесених депозитних коштів); 770,21 дол. США( нараховані відсотки). За період з 05.01.2015 року по 02.03.2015 року сума відсотків становить 105,59 дол. США( еквівалент в гривні становить 2620,74 грн). Відповідач вчасно не виконав умови договору банківського вкладу, тому до стягнення підлягає 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов"язання в сумі 30,43 дол. США ( еквівалент в гривні становить 755,27 грн.). Під час розгляду судової справи, відповідач не оспорював суму боргових зобов'язань перед позивачем, доказів, які б спростувували наведені позивачем доводи та розрахунки відповідачем не надано. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням розміру повернутих гршових коштів в сумі 200 000,00 грн., суд стягує з відповідача на користь позивача 10095,83 грн. в межах заявлених позовних вимог. Посилання ПАТ «Дельта Банк» на постанову Правління Національного банку України від 29 серпня 2014 року № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного і валютного ринків України», п. 1 якої передбачено зобов'язання уповноважених банків обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України, є безпідставним, оскільки зазначена і подібні цій наступні відповідні постанови цього банку є розпорядчими актами, які адресовані обмеженій кількості осіб і таке регулювання здійснюється в межах адміністративно-правових відносин Національного банку України з банками, які охоплюються його наглядовою діяльністю. Ці постанови банку не встановлюють нових прав або обов'язків для громадян, не можуть зачіпати їх права, свободи та інтереси. Постанови правління Національного банку України є підзаконними нормативно-правовими актами, що приймаються на виконання положень законів, тобто вони не повинні їм суперечити, оскільки закони мають вищу юридичну силу, а постанова Правління Національного банку України від 29 серпня 2014 року № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного і валютного ринків України» суперечить\~ст. 41 Конституції України, нормам\~ЦК України\~та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Доводи відповідача про те, що до даних спірних правовідносин суд має застосувати приписи\~Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки у банку введено тимчасову адміністрацію, спростовуються наступним. Постановою правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно. Таким чином, з моменту запровадження у ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволення вимог вкладників та інших кредиторів ПАТ «Дельта Банк» здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених\~Законом України «Про банки та банківську діяльність в Україні»\~та\~Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ч. 1\~ст. 1074 ЦК України\~обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована\~Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Згідно з п. 16\~ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. У п. 6\~ст. 2 цього Закону\~визначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми\~Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Відповідно до ч. 1\~ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом у розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами 200 000 грн., встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Згідно з ч. 5 п. 1\~ст. 36 зазначеного Закону\~під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Таким чином, посилання відповідача не те, що у зв'язку із прийняттям рішення про введення в ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації вимоги позивача, який є вкладником банку, про стягнення суми банківських вкладів та процентів за ними не можуть бути задоволенні в силу вищевказаних норм Закону є безпідставними, оскільки, предметом даного спору є повернення коштів за вкладом, а в силу вимог п. 1 ч. 6\~ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, на яку посилався відповідач не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відмова банку у поверненні грошових коштів з банківського вкладу позивачу суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема,\~ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. ст.\~1058,\~1060 ЦК України\~та умовам укладеного між сторонами договору.

Outcome: approved