Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 грудня 2013 року звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на частку в майні як на частку подружжя в спільній сумісній власності. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що з 1966 року по 1998 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який [INFO] року помер. Вказувала, що за час перебування в шлюбі з [PERSON] ними було повністю внесено пай в ЖБК «Харчовик» за квартиру [ADDRESS], але свідоцтво про право власності на квартиру отримано не було, право власності в державному реєстрі не зареєстровано. Вважає, що квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Просила суд визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали вимоги позовної заяви. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] визнали позовні вимоги та не заперечували щодо їх задоволення. Представник територіальної громади щодо задоволення позовних вимог заперечувала. Інші особи в судове засідання не з'явилися, будучи повідомлені судом про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, відповідачів, представника третьої особи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 28 травня 1966 року зареєструвала шлюб з [PERSON], який було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 03 липня 1998 року зроблено запис № 319. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Як встановлено судом після померлого [INFO] року [PERSON] Другою полтавською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа, відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи спадкоємцями майна померлого, звернулися з заявами про прийняття спадщини. Також судом встановлено, що подружжям [PERSON] та [PERSON] за час перебування в зареєстрованому шлюбі під час сумісного проживання 31 березня 1986 року повністю внесено пай в Житлово-будівельний кооператив «Харчовик» за квартиру [ADDRESS]. За життя [PERSON] свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] не отримав, право власності на спірне нерухоме майно не зареєстроване в державному реєстрі прав власності. Нормами ст. 22 КпШС України, який діяв станом на час сплати пайового внеску в ЖБК, передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.15 Закону України „Про власність" член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Пленум Верховного Суду України в постанові № 9 від 18 вересня 1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» в п. 6 роз'яснив, що пай, внесений й подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. За таких обставин, враховуючи, що пайовий внесок на квартиру [ADDRESS] було внесено повністю 31 березня 1986 року, тобто, під час сумісного проживання подружжя [PERSON] та [PERSON], суд, враховуючи норми ч. 2 ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» вважає обґрунтованим твердження позивача про те, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки частки співвласників в праві спільної сумісної власності подружжя є рівними, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача про визнання з нею право власності на ? частину квартири, як на частку в спільній сумісній власності подружжя. Статтею 392 ЦК України передбачено право пред'явлення позову про визнання права власності на майно, у разі, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Як встановлено судом, померлий [INFO] року [PERSON], будучи членом ЖБК «Харчовик», за життя не отримав свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] та не зареєстрував в реєстрі прав власності на нерухоме майно. Відсутність державної реєстрації права власності за померлим [PERSON] на спірну квартиру позбавляє права позивача [PERSON] у встановленому законом порядку отримати свідоцтво на право власності на частку в квартирі, як на частку в спільній сумісній власності подружжя. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що порушене право позивача [PERSON] підлягає захисту. Тому суд, обираючи спосіб захисту порушеного права, вважає за необхідне визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] як на частку в спільній сумісній власності подружжя. При вирішенні справи судом приймається до уваги та обставина, що після смерті [PERSON] відкрита спадщина, в тому числі на ? часину квартири [ADDRESS]. Саме [PERSON] та [PERSON], будучи спадкоємцями майна померлого [PERSON] у встановленому законом порядку прийняти спадщину, хоча і не отримали свідоцтва про право на спадщину, тому є належними відповідачами в справі за позовом [PERSON] про визнання права власності на частину квартири.

Outcome: approved