Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2 000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня предявлення позову, і до досягнення дитиною повноліття, а також, стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 2 000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення [PERSON], [INFO], трьох років, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від батьківського обовязку утримувати сім"ю та не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. У звязку із тим, що на даний час позивач не має змоги працювати, оскільки здійснює догляд за дитиною, перебуваючи у декретній відпустці, просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання та утримання сина. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, посилаючись на те, що позивач не надала жодного доказу на підтвердження своєї заяви, оскільки від початку спільного проживання він повністю ніс всі витрати на утримання своєї сімї. Щодо стягненням з нього аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в сумі 2000,00 гривень щомісячно заперечує, у звязку з тим, що з 2013 року і по сьогоднішній день, він є опікуном своєї 87-річної бабусі [PERSON] і в якості прибутку отримує лише компенсаційні виплати за особою, яка досягла 80 річного віку, не отримує жодних державних допомог та не перебуває на обліку в обласному центрі зайнятості, а також ніде не працює, а тому, вважає таку суму не можливою для сплати та просить призначити йому аліменти на утримання [PERSON] [INFO], у твердій грошовій сумі, а саме, 50% від прожиткового мінімум для дітей молодших 6 років, у розмірі 746,00 грн. на місяць, до досягнення сином повноліття. Щодо стягнення з нього аліментів на утримання позивача [PERSON] [INFO], у розмірі 2000,00 грн. щомісячно до 19.12.2020 року заперечує, оскільки не може надавати матеріальну допомогу і утримувати позивача, а тому, просить суд відмовити повністю у задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення з нього аліментів на її утримання. Позивач [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, посилаючись на те, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги позивачу та їх спільній дитині, а докази, які надав позивач на підтвердження своєї участі у наданні матеріальної допомоги, стосуються лише того періоду, від коли позивач повідомила відповідачу про намір звернутись з даним позовом до суду. Посилання відповідача на те, що він являється опікуном є безпідставні, необґрунтовані та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, оскільки особа, за якою відповідач нібито здійснює догляд, не визнана у спосіб встановлений законом недієздатною, від так не може мати жодного опікуна. Крім того, проживає з своїми дітьми, які здійснюють за нею догляд. Посилання на те, що відповідач здійснює догляд за особою похилого віку не спростовує того факту, що він є молодою особою, працездатного віку, стан здоровя задовільний. Жодних дітей чи батьків на утриманні не має, а тому, не позбавлений можливості працювати, заробляти на життя та виконувати обовязок по утриманні дитини. Посилання відповідача на ту обставину, що він не має можливості заробляти коштів і тим самим сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років не заслуговують на увагу суду, так як, відповідно до вимог ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. А тому, вважає, що вимоги позивача в цій частині є законні, обґрунтовані та такі, що підлягають до задоволення, будь яких доказів на спростування даних вимог відповідачем надано не було. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та просив стягувати з нього аліменти на утримання сина у розмірі 746,00 грн. на щомісячно, до досягнення ним повноліття. Щодо стягнення з нього аліментів на утримання позивача заперечив, оскільки не може надавати матеріальну допомогу і утримувати позивача, а тому, просив суд відмовити повністю у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання позивача. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ИД № 144197, видане 06.07.2017 р. Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області, актовий запис № 371, встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] 06 липня 2017 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД № 276113, видане 20.12.2017 р. Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 1884. Згідно довідки від 14.03.2018 р. № 174, виданої виконкомом Максимівської сільської ради Збаразького району Тернопільської області, вбачається, що позивач зареєстрована і проживає [INFO], разом з нею проживає без реєстрації її син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не бере участі в утриманні дитини, матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним та за своїм станом здоров'я та матеріальним становищем, може виконувати свої обов'язки по утриманню сина. За нормами ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У звязку з тим, що дитина потребує матеріальної допомоги і відповідач зобовязаний їй надати матеріальну допомогу, а тому, позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають до часткового задоволення. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом встановлено, що позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки на її утриманні перебуває малолітня дитина, і вона не може бути працевлаштована, у звязку із доглядом за малолітньою дитиною, а відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем, може виконувати свої обов'язки по утриманню дружини. Визначаючи розмір аліментів, який на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд з урахуванням вимог статті 182 СК України, враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, вважає, що слід задовольнити часткового позов, та стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1 000,00 грн., з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 19 березня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття, а також, з урахуванням вимог статті 84 СК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 300,00 грн., починаючи з 19 березня 2018 року і до досягнення [PERSON], [INFO], трьох років, тобто до 19 грудня 2020 року. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial