Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом. В позові зазначено, що з березня 2007 року позивач, [PERSON], з відповідачем [PERSON] проживав однією сім'єю, але не перебував у шлюбі, вів спільне господарство, був пов'язаним спільним побутом, мав взаємні права та обов'язки і не перебував в будь-якому іншому шлюбі. За час спільного проживання однією сімєю у позивача і відповідача народилась дитина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 119637 від 12.05.2009 року. Позивач і відповідач зареєстровані за адресою [INFO] за цією ж адресою зареєстрована неповнолітня дитина позивача і відповідача. З січня 2014 року позивач фактично припинив сімейні відносини з відповідачем, перестав вести спільне господарство і побут. На сьогодні відповідачка фактично перебуває у шлюбних відносинах з іншим чоловіком, що підтверджується народженням їх спільної дитини в березні 2015 року і фактично мешкає за адресою: [ADDRESS]. Факт спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу крім спільної дитини може бути підтверджений письмовими доказами, а саме документами на купівлю будинку 320 по вул. Тимірязєва в м. Запоріжжя в 2007 році, який був оформлений на позивача і відповідача, документами реєстрації місця проживання в цьому будинку, поясненнями свідків. Встановлення факту спільного проживання необхідно для захисту права позивача на частку у спільній власності. Так, ще до початку спільного проживання позивач [PERSON] на праві приватної власності мав квартиру [ADDRESS]. Ще до початку спільного проживання позивача з відповідачем наприкінці 2006 року позивач здійснив продаж зазначеної квартири за суму 190 000 (сто девяносто тисяч ) гривень. Ці кошти були особистою власністю позивача. За весь час сумісного проживання позивача та відповідача вони набули шляхом сумісного придбання певне майно, зокрема будинок, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тимірязєва, буд. 320. Вказаний будинок набутий у власність в період проживання позивача і відповідача однією сімєю на підставі договору купівлі-продажу від 16.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1710. позивач і відповідач зареєстровані за вказаною адресою. Згідно п.1 Договору позивач і відповідач купують і приймають у власність в рівних частках кожен, жилий будинок № 320 з усіма надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вулиці Тимірязєва в м. Запоріжжя, розташований на земельній ділянці розміром 247 кв.м. На зазначеній земельній ділянці розташовано: жилий будинок «А» - жилою площею 18.7 кв.м., жила прибудова «А» - житловою площею 12.8 кв.м, сарай «Д», паркани «5,4», водогін «2», душ «Е», навіс «Ж»., замощення «І». Згідно п. 3 Договору вказаний будинок було придбано за суму грошових коштів в розмірі 227 000 (двісті двадцять сім тисяч) грн. В загальну суму вартості будинку позивачем було внесено особисті кошти в розмірі 195 300 гривень (190 000 гривень отриманих від продажу квартири і 5300 гривень додаткових особистих власних коштів). Відповідачем внесено власні кошти в розмірі 31 700 гривень. Таким чином позивач вніс при укладанні договору купівлі продажу будинку 86 % власних коштів, а відповідач 14 %. Таким чином не дивлячись на те, що юридично право власності за позивачем і відповідачем згідно договору закріплено по 50%, фактично 36% з будинку № 320, яка оформлена на відповідача належить позивачу. Надалі під час шлюбу позивачем були внесені грошові і трудові затрати на поліпшення придбаного майна, а саме: проведене опалення шляхом придбання котла, встановлені пластикові вікна, зроблені додаткові побутові споруди: побудована баня замість сарая, зливна яма, ворота. Всі ці поліпшення здійснювались в період часу з 2007 року по 2010 рік. Таким чином збільшувалась вартість майна позивача і відповідача відповідно до частки кожного у власності майна. Під час сумісного проживання 20.05.2010 року між позивачем і відповідачем було укладено Договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1350. Згідно п.1.1 Договору позивач передав у власність відповідача 1/2 частку жилого будинку № 320 по вул. Тимірязєва в м. Запоріжжя і отримав за нього визначену за домовленістю сторін грошову суму. Згідно п.1.2 Договору на земельній ділянці розташовано: житловий будинок, житловою площею 18.7 кв.м, житлова прибудова, зазначена в плані літерою «А-1», житловою площею 12.8 кв.м, господарчі та побутові будівлі і споруди: «Д» - баня, «Ж» - навіс, л«5 - паркан, № 2 - водопровід, № 1 - замощення, № 7. Яма зливна, № 8 - ворога. Згідно п.2.1 Договору продаж здійснюється за 56 561,50 гривень. Так як правочин між подружжям було укладено під час фактичного шлюбу, то гроші сплачені позивачу відповідачем є спільною сумісною власністю. Ці гроші витрачені позивачем на потреби сім'ї. В свою чергу майно набуте відповідачем після придбання 1\\2 буд.320 по вул. Тимірязєва в м. Запоріжжя також є спільною сумісною власністю. Таким чином відповідач фактично набула право приватної власності ще на 25% будинку 320 по вул. Тимірязєва в м.Запоріжжя. На підставі зазначеного відповідачу в будинку 320 належить 39% (25+14). Позивач фактично під час придбання будинку володів 86 % будинку - частка позивача відповідно сплачених власних коштів. Після продажу відповідачу під час сумісного мешкання 1\\2 будинку його доля зменшилась на 25% і відповідно склала 61 %. Позивач просить суд: Встановити факт, який має юридичне значення, те що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мешкали однією сімєю без реєстрації шлюбу з березня 2007 р. по січень 2014 року. Визнати будинок, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тимірязєва, буд 320 спільною сумісною власністю подружжя. Визнати за позивачем 61% права власності на буд.320, вул. Тимірязєва в м. Запоріжжі. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача заперечував проти позовних вимог. Відповідач заперечувала проти позовних вимог та вказала, що дійсно вони з позивачем придбали будинок в м. Запоріжжя по вул. Тимірязєва, 320. Вони з позивачем з 2007 року мешкали разом, у них є спільна дитина, однак сумісного господарства вони не вели. Позивач ніде не працював та не надавав кошти на потреби сім'ї. Будинок вони придбали в рівних долях, кошти на придбання будинку надали порівну. 20 травня 2010 року позивач продав відповідачеві згідно договору купівлі-продажу 1/2 частину зазначеного будинку. Між позивачем та відповідачем була домовленість, що відповідач віддає позивачеві свій будинок в м. Керчі, а позивач не претендує на свою частку в будинку за адресою м. Запоріжжя по вул. Тимірязєва, 320. Відповідач свою частину зобов'язання виконала, віддала позивачеві свій будинок в м. Керч, АР Крим. Однак позивач маючи юридичну освіту, обманув її та оформив угоду як договір купівля-продаж. Після цього він перепродав зазначений будинок. З будинку за адресою м. Запоріжжя по вул. Тимірязєва, 320 позивач виписатись відмовляється, а також чинить перешкоди в користуванні зазначеним будинком відповідачем. Свідок [PERSON] вказала, що являється колишньою свекрухою відповідача, та бабусею її сина. Їй відомо, що [PERSON] не мешкає в будинку за адресою: м. Запоріжжя по вул. Тимірязєва, 320, в звязку з тим, що позивач не впускає її в будинок. [PERSON] відомо, що відповідач мала будинок в АР Крим, він їй дістався у спадщину. Даний будинок відповідач віддала позивачеві. В 2007 році позивач та відповідач придбали будинок за адресою: м. Запоріжжя по вул. Тимірязєва, 320. На придбання будинку вона дала [PERSON] 7\~000 доларів США. [PERSON] відомо, що позивач та відповідач з 2010 року не мешкають разом, спільного господарства не ведуть. Кошти на сім'ю заробляла тільки відповідач, позивач ніде не працював. Всі меблі в будинку були придбані [PERSON]. Будинок було придбано за 38\~000 доларів США, при цьому 19\~000 доларів з них належали [PERSON] Свідок [PERSON], вказав: йому відомо, що в 2007 року позивач та відповідач заїхали в будинок, жили вони родиною з дітьми. Син від першого шлюбу відповідачки називав позивача батьком. [PERSON] відомо, що для придбання будинку більша частина грошей була саме позивача. Більше року позивач та відповідач не мешкають разом. Свідок [PERSON] вказала, що є сестрою позивача. [PERSON] являється колишньою цивільною дружиною [PERSON]. З 2006 року позивач та відповідач мешкали разом до листопада 2013 року. На придбання будинку за адресою: за адресою: м. Запоріжжя по вул. Тимірязєва, 320 були використані кошти від продажу квартири, що належала [PERSON] та знаходилась за адресою м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 75/24. Будинок за адресою: м. Запоріжжя по вул. Тимірязєва, 320 було придбано в 2007 році. Меблі та техніку, що знаходилась в будинку сторони купляли разом. Для придбання будинку в м. Керч позивач позичив 12\~800 доларів США. Даний будинок належав [PERSON] як спадок. Свідок [PERSON] вказав, що [PERSON] та [PERSON] більше року разом не мешкають. У [PERSON] вже є інший чоловік і в них народилась дитина. В гостях у [PERSON] та [PERSON] він був три рази. В 2011 році позивач та відповідач мешкали як сім'я. Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь в справі, показання свідків, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вирішує в позові відмовити в повному обсязі. За змістом ст. 3 ч.2 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як передбачено ст.74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. При застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, зазначається у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Судом було встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 16 березня 2007 року [PERSON] та [PERSON] в рівних частках придбали у власність житловий будинок за адресою : м. Запоріжжя, вул. Тимірязєва, 320 за 227000 гривень. Договором купівлі-продажу від 20 травня 2010 року [PERSON] продав ? частину житлового будинку за адресою : м. Запоріжжя, вул. Тимірязєва, 320 [PERSON] за 56\~561,50 гривень. Згідно договору купівлі продажу від 08 лютого 2007 року [PERSON] продав громадянину [PERSON] квартиру за адресою м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України 75/24 за 199\~475 гривень. Згідно розписки від 25.11.2014 року підписаної особисто позивачем, [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти 25\~000 гривень на благоустрій житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Керч, вул. Кутузова, 18. В даній розписці позивач також вказав, що претензій майнового характеру до [PERSON] за період сумісного проживання з жовтня 2006 року по теперішній час не має. Не заперечує проти знаходження у власності [PERSON] житлового будинку за адресою м. Запоріжжя, вул. Тимірязєва, 320. Також згідно розписки від 11 жовтня 2014 року [PERSON] передала у власність [PERSON] будинок за адресою: м. Керч, вул. Кутузова, 18. Факт придбання даного будинку позивачем підтверджується також актом прийому-передачі від 21 листопада 2014 року. Проаналізувавши зібрані у справі докази, суд вважає що житловий будинок за адресою м. Запоріжжя, вул. Тимірязєва, 320 належить на праві ва приватної власності [PERSON], оскільки свою частку 1/2 частину будинку позивач продав відповідачеві на підставі договору купівлі-продажу від 20 травня 2010 року, отримав за це гроші та доказів того, що позивачем дані кошти були потрачені на сумісні з відповідачкою потреби не надано. Суду позивачем не надано доказів, що сторони у період з 2007 року по 2014 року разом мешкали, придбали сумісне майно, разом вели сумісне господарство. З урахуванням наведеного не підлягають задоволенню й вимоги про визнання факту проживання однією сім'єю чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу в періодз березня 2007 р. по січень 2014 року, оскільки встановлення такого факту не породжує ніяких юридичних наслідків для позивача в межах пред'явлених позовних вимог. У частині позовних вимог щодо визнання за позивачем 61 відсотків частини будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тимірязєва, 320, позивачем суду не надано ні розрахунку щодо таких вимог, ні підстав щодо визначення саме такого розміру відсотків.

Outcome: dismissed