Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, у якому просить визнати попередній договір № 0254 купівлі-продажу транспортного засобу від 28 липня 2018 року, укладений між ним та відповідачем, недійсним, а також стягнути з відповідача суму авансового платежу у розмірі 145 000 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28 липня 2018 року між ним та відповідачем був\~укладений попередній договір № 0254 купівлі-продажу транспортного засобу, предметом якого є автомобіль марки Chevrolet Niva, моделі Niva, 2015 року випуску, при цьому відповідачем його було запевнено, що вказаний автомобіль є в наявності, та після сплати авансового платежу в розмірі 145 000 грн. 00 коп., а саме до 30 липня 2018 року, він зможе отримати вказаний автомобіль, доплативши різницю між дійсною вартістю автомобіля та сплаченого авансового платежу. Зміст договору він не читав, проте на усі його питання з цього приводу представник продавця відповів, що так треба для правильного оформлення угоди. Сплативши авансовий платіж в розмірі 145\~000 грн. 00 грн., він звернувся до відповідача з вимогою отримати автомобіль, однак йому повідомили, що автомобіль, який у них є в наявності знаходиться у неробочому стані і тому йому треба чекати доки його відремонтують. Ознайомившись зі змістом попереднього договору, він виявив, що договір містить положення, які він з відповідачем не обговорювали, а саме: що кінцевий термін укладення основного договору сторони визначили 30 липня 2019 року. На даний час відповідач свої зобовязання за попереднім договором не виконує, основний договір не укладає, на його звернення не відповідає. Пізніше по телефону йому повідомили про неможливість поставки автомобіля та запропонували повернути частину коштів, повідомивши про необхідність написання для цього відповідної заяви про розірвання попереднього договору, та сплатити продавцеві 50% від поточної вартості автомобіля. Таку заяву він не писав, та вважає, що попередній договір купівлі-продажу автомобіля він підписав внаслідок обману представником відповідача, вважаючи, що вони направлені на оформлення купівлі-продажу автомобіля. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відзиву не надіслав. Тому суд визнає його неявку неповажною, та, зі згоди позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 28 липня 2018 року між сторонам був укладений попередній договір № 0254 купівлі-продажу транспортного засобу, предметом якого є транспортний засіб марки CHEVROLET NIVA, 2015 року випуску /а.с.10-13/. Як вбачається з умов договору: 1.5. сторони зобовязуються укласти основний договір 30 липня 2018 року за умови повного виконання п. 2.1. цього попереднього договору. Якщо на зазначену вище дату майно, погоджене сторонами в п. 1.2. цього договору не буде придбано продавцем з метою відчуження покупцеві, то сторони визначили, що основний договір буде укладено не пізніше ніж на 5 (пятий) робочий день після придбання продавцем майна, про що останній зобовязується повідомити покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення основного договору сторони визначили 30 липня 2019 року. 2.1. На підтвердження дійсних намірів сторін на укладення основного договору до моменту укладення цього попереднього договору покупець вносить на розрахунковий рахунок продавцю грошові кошти в розмірі сто пятдесят шість тисяч чотириста грн. 00 коп., а продавець своїм підписом під цим попереднім договором підтверджує отримання таких коштів. На виконання умов договору позивачем був сплачений авансовий платіж в сумі 145\~000 грн. 00 коп., що підтверджується копією квитанцій № 17060172 від 28 липня 2018 року /а.с.14/. Однак, сплативши авансовий платіж, відповідачем було відмовлено позивачу в укладенні основного договору та в отриманні автомобіля, постилаючись на тем, що автомобіль який є в наявності знаходиться в неробочому стані та йому потрібно чекати доки його відремонтують, а також повідомили, що кінцевий термін укладення договору спливає 30 липня 2019 року. Крім того, в подальшому відповідач повідомив позивача про неможливість поставки автомобіля та запропонував повернути частину коштів, при цьому повідомивши про необхідність написання заяви про розірвання попереднього договору, в результаті чого йому буде повернуто 50% від поточної вартості майна. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до ч. 2, п. п. 3, 10 ч. 3, абз. 1 ч. 4, ч. ч. 6-8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця: установлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні, або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Згідно п.\~7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року за № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Згідно ч. 4 ст. 203, ч. 1, 2 ст. 215, ч. 1 ст. 220 ЦК України договір є недійсним, оскільки він укладений з недотриманням форми укладення правочину. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі за № 6-2766цс15, яка також стосується подібних правовідносин із TOB «ЛК «Автофінанс». Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Згідно ч. 5 цієї статті, у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливими може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18). Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Отже, для кваліфікації умов договору як несправедливих, необхідна наявність одночасно таких ознак: 1) умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3. ч. 3 ст. 509 ЦК України); 2) умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; 3) умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємооблік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (пп. 2,3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»): надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору (п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Як вбачається з ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Пунктом 4 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що забороняються як такі, що вводять в оману, зокрема, недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення. Згідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. У пункті 4 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та повязаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Частинами 1, 3 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч. ч. 1,3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 216 ЦК України встановлено правові наслідки недійсності правочину. відповідно до якої недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній робочі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Судом встановлено, що несправедливість відносно позивача, як споживача, полягає в п. 1.5 спірного попереднього договору щодо дати укладення основного договору, оскільки укладаючи зазначений попередній договір позивач розраховував укласти основний договір та отримати автомобіль протягом 2 днів, а не 1 року, при цьому виконавши умови договору щодо сплати авансового платежу. Тобто, вищезазначеним договором фактично забезпечено захист інтересів лише продавця, а це свідчить про очевидну диспропорцію між правами та обовязками сторін. Оскільки на виконання спірного договору позивачем був сплачений авансовий платіж на рахунок відповідача в розмірі 145 000,00 грн., тому у виконання вищенаведених приписів він підлягає поверненню позивачу. Згідно ст. 5 (ст. 4 у попередній редакції) ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно Рішення Конституційного суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 у справі № 1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої ст. 5 (ст. 4 у попередній редакції) Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому звязку з поняттям «права», необхідно розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, - суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Таким чином,

Outcome: approved