Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за договором кредиту №895/06-034-286 від 03.05.2007 року та просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість станом на 25.11.2015 року в розмірі 79 989,64 швейцарських франків, що за офіційним курсом станом на 25.11.2015 року еквівалентно 1\~883\~680,43 гривень, з яких: 60 379,40 швейцарських франків заборгованість по кредиту, 14 461,98 швейцарських франків - несплачені проценти, 2093,74 швейцарських франків заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту; 3054,52 швейцарських франків заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів. Свої вимоги мотивувало тим, що 03 травня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір, відповідно до якого вона отримала кредит у розмірі 77\~140,00 швейцарських франків строком до 02.04.2032 року зі сплатою відсотків в розмірі 9,45% річних. Додатковою угодою №1 від 21.07.2009 року до договору кредиту №895/06-034-286 від 03.05.2007 року сторони змінили графік повернення кредиту надавши можливість позичальнику з липня 2009 року по грудень 2010 року не погашати основну суму кредиту. Договором про внесення змін №2 від 23.09.2014 року до договору кредиту №895/06-034-286 від 03.05.2007 року сторони домовилися про можливість пільгового погашення заборгованості. В забезпечення виконання зобовязань позичальника за цим кредитним договором між банком та [PERSON] був укладений договір поруки №1-895/06-034-286 від 03.05.2007 року, відповідно до якого поручитель зобовязався відповідати перед кредитором у повному обсязі солідарно за невиконання зобовязань позичальника. Банк свої зобовязання виконав. Натомість позичальник свої зобовязання належним чином не виконувала, в звязку з чим виникла заборгованість, що і стало підставою для звернення банку до суду.\~\~ \~\~ Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] про визнання договору поруки припиненим. Свої вимоги мотивував тим, що взяв відповідальність за своєчасне погашення кредиту згідно з графіком погашення заборгованості, викладений в пункті 1.1.1. договору кредиту №895/06-034-286 від 03.05.2007 року та в пункті 2.1.1 договору поруки №1-895/06-034-286 від 03.05.2007 року. В подальшому без його згоди кредитор та боржник 21 липня 2009 року уклали між собою угоду №1 до договору кредиту, якою змінили встановлений графік, надавши канікули щодо сплати основної суми заборгованості на час із липня 2009 року по грудень 2010 року, не змінюючи загальний строк кредитування, а змінивши починаючи з січня 2011 року щомісячний платіж із 258 на 277 швейцарських франки. Внаслідок вказаних, непогоджених з ним як поручителем дій його обсяг його відповідальності збільшилась за його розрахунками на 4\~839, 37 швейцарських франки. А тому обґрунтовуючи свою вимогу положеннями ч.1 ст.559 ЦК України та зважаючи, що основне зобовязання змінилось та збільшився обсяг відповідальності поручителя, вказував на наявність підстав для припинення поруки. Також вказував на те, що наявні підстави для припинення поруки за ч.4 ст.559 ЦК України в частині стягнення сум за графіком, оскільки позивач не звернувся до суду з позовом до поручителя протягом шести місяців від дня не виконання боржником кожного платежу в термін, передбачений графіком договору кредиту №895/06-034-286 від 03.05.2007 року. Просив позов задовольнити визнати договір поруки №1-895/06-034-286 від 03.05.2007 року, укладений між ним та банком, припиненим з 21.07.2009 року. \~\~\~\~ Представник позивача в судове засідання не зявився, скерував до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати позов без його участі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову. Заперечення обґрунтовувала тим, що банк не виконав умови договору кредиту та не надав кредит у швейцарських франків шляхом відкриття позичкового рахунку та видачі готівкових коштів. Натомість, відповідачка отримала кредит у гривні та в подальшому спрямувала його на цільові потреби - придбання нерухомості в м.Черкаси, по вул.Смілянська, буд.108. Фактично відповідачка отримала 323\~457, 28 гривень у національній валюті. Вказувала, що заяву на видачу готівки №008-30 від 03.05.2007 року вона не підписувала. Оскільки банком не надано оригіналів первинних документів, заперечувала проти розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Просила суд відмовити у позові у звязку із тим, що договір кредиту №895/06-034-286 від 03.05.2007р. є неукладеним, а також банком під час підписання договору не надано повної, обєктивної та достовірної інформації про умови кредиту, його сукупну вартість, фактичне значення реальної процентної ставки та фактичне подорожчання кредиту. Зазначила, що банк не має правових підстав достроково стягувати всю суму за кредитом, оскільки вимогу про дострокове повернення кредиту, якою б було змінено термін повернення кредиту банк на її адресу не надсилав, крім того, просила застосувати строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені, оскільки пеня розрахована за період 2014-2015 рік, а необхідно навести розрахунок за 12 місяців, які передують подачі позову до суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Його представник [PERSON] заперечував проти задоволення первісного позову. Зустрічний позов підтримав та просив задовольнити. \~\~\~\~ Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного. \~\~\~\~ Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах положень статей Цивільного кодексу України щодо загальних положень про зобовязання, наслідки та відповідальність за порушення зобовязання, положень про договір кредиту та правових наслідків недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону. \~\~\~\~ Відповідно до ст. ст. 1054, 1055, 1050 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Кредитний договір укладається у письмовій формі. \~\~\~\~ Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. \~\~\~\~ \~Судом встановлено, що 03 травня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладений кредитний договір №895/06-034-286, відповідно до якого банк зобовязувався надати позичальнику кредит в розмірі 77\~140,00 швейцарських франків строком до 02.04.2032 року зі сплатою відсотків в розмірі 9,45% річних. Позичальник зобовязувався прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит. \~\~\~\~ Відповідно до п.2.1 кредитного договору надання кредиту проводиться шляхом видачі позичальнику готівкових коштів. \~\~ Як слідує з матеріалів справи, зокрема виписки за цим рахунком, банк виконав свої зобовязання. Суд не бере до уваги заперечення відповідача-позивача [PERSON] про відсутність доказів щодо надання їй коштів, оскільки заява на видачу готівки №008-30 від 03.05.2007 року зафіксовані в ній операції спростовують такі твердження. Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/04, Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою НБУ від 18.06.2003 року №254, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2003 року за №559/780, такий доказ є належним та допустимим доказом отримання коштів. На момент видачі кредиту АКБСР «Укрсоцбанк» мав діючу банківську ліцензію №5 від 29.12.2001 року та Дозвіл №5-2 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частини четвертої статті 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» згідно з додатком до цього дозволу, виданого 29.07.2003 року. Вказаний дозвіл був генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, на підставі якого відповідачка отримала кредит в іноземній валюті (п.10 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). Твердження ж відповідача про відсутність в банку коштів у валюті (швейцарських франках) не доводиться належними та допустимими доказами. Посилання відповідачів на довідку НБУ від 23.10.2017 року №31-0005/72076 про залишки готівкових швейцарських франків станом на 03.05.2007 року, то вказана довідка не підтверджує відсутність саме у ПАТ «Укрсоцбанк» коштів у валюті (швейцарських франках) на дату видачі кредиту. Щодо посилання позичальника на отримання коштів у гривнях, а не у валюті, то як свідчать матеріали справи позичальник самостійно обрала умови кредитування та порядок видачі кредиту шляхом отримання готівки та в подальшому розпорядилася коштами на свій розсуд. Викладені в запереченнях відповідача обставини щодо того, що договір кредиту, не містить необхідних умов стосовно загальної вартості кредиту, утрудненим для розуміння є порядок його погашення, в тому числі порядок нарахування процентів, спростовують такі обставини та докази.\~\~\~\~\~\~ Законом України «Про захист прав споживачів», в редакції чинній на момен укладення кредитного договору, зазначено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються:1)сума кредиту; 2)детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3)дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право на дострокове повернення кредиту та інші умови надання кредиту. Вказані умови у повному обсязі відображені у кредитному договорі №895/06-034-286 від 03.05.2007 року. У графіку погашення кредиту, який наведений в пункті 1.1.1 договору кредиту зазначені щомісячні платежі, кінцевий термін погашення кредиту. Відповідно до пункту 2.4. нарахування процентів за користування кредитом здійснюєься у валюті кредиту в осанній рабочій день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця, проценти нараховуються з розрахунку факт/360. Додатковою угодою №1 від 21.07.2009 року до договору кредиту №895/06-034-286 від 03.05.2007 року сторони змінили графік повернення кредиту надавши можливість позичальнику з липня 2009 року по грудень 2010 року не погашати основну суму кредиту. Договором про внесення змін №2 від 23.09.2014 року до договору кредиту №895/06-034-286 від 03.05.2007 року сторони домовилися про можливість пільгового погашення заборгованості. \~\~\~\~ Позичальник не виконала свої зобовязання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка становить станом на 25.11.2015 року 79 989,64 швейцарських франків, що за офіційним курсом станом на 25.11.2015 року еквівалентно 1\~883\~680,43 гривень, з яких: 60 379,40 швейцарських франків заборгованість по кредиту, 14 461,98 швейцарських франків - несплачені проценти, 2093,74 швейцарських франків заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту; 3054,52 швейцарських франків заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів.\~\~ Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України). У статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~з\~ч.1 ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При цьому, Закон України «Про захист прав споживачів»\~застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в\~тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.\~\~. Договір кредиту №895/06-034-286 від 03.05.2007 року містить необхідні дані про умови кредитування, передбачені як ч.4 Закону, так і Законом України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". За таких обставин суд відхиляє доводи відповідачки про те, що договір кредиту є неукладеним. Відповідач [PERSON] заперечувала щодо вказаної у розрахунку суми заборгованості, разом з тим будь-яких належних та допустимих доказів щодо цього суду не надала, її твердження ґрунтуються на припущеннях, що в силу ст.61 ЦПК України є недопустимим. Позивачем вручена відповідачеві вимога за вих. № 08.306-297/18019 від 08.10.2015 року, про необхідність сплати простроченої заборгованості. Відповідачка вказує на відсутність підстав для дострокового стягнення всієї суми боргу. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то\~в разі прострочення\~повернення\~\~ чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Загальна норма, встановлена в Цивільним кодексом України у ст. 1050, деталізована в кредитному договорі. Зокрема, позичальник зобовязаний достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти та сплатити можливі санкції у випадках, визначених п.п. 2.6.3, 3.3.3 (порушення умов щодо додаткового забезпечення), 4.4 (дострокове погашення кредиту у випадку порушення умов вказаних у пунктах 3.3.2-3.3.8, 3.3.12-3.3.14) тощо. Таким чином сторони узгодили, що у разі порушення своїх зобовязань позичальником, кредитодавець має право зажадати дострокового повернення кредиту. Аналіз чинного законодавства дозволяє дійти до висновку, що відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення\~\~ частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Предявлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання. Це узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України у справах від 9 листопада 2016 року у справі № 6-2251цс16 та від 17 вересня 2014 року у справі №6-125цс14. В даному випадку Банк, встановивши порушення позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, у відповідності до вимог ст. 1050, 1054 ЦК України та умов договору звернувся до суду з позовом до боржника про дострокове стягнення частини позики, що залишилася. При цьому, суд зазначає, що направлення вимоги про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором є правом, а не обовязком Банку. Таке право Банк використовує на свій розсуд і воно є самостійним (п. 29 Постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). Розрахунок заборгованості боржника з основною заборгованістю та проценами, наданий Банком, сумнівів у суду не викликає. Сам боржник не надав свої розрахунки заборгованості. Стосовно стягнення пені суд виходить з наступного. Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня. Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до пункту 4.2 договору кредиту у разі порушення позичальником терміну сплати комісії за оформлення кредитної справи та відкриття позичкового рахунку, терміну сплати комісії за дострокове погашення кредиту (частини кредиту) визначеного в п.3.3.17 цього договору, строків сплати процентів, визначених п.2.4 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п.1.1, 2.6.3., 3.2.3, 4.4, 5.4 цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день просрочки, що діє у цій період. Позивач нараховує пеню з 25.11.2014 року по 24.11. 2015 року (пеня за несвоєчасне погашення кредиту) та з 25.11.2014 року по 24.11.2015 року (пеня за несвоєчасне погашення відсотків) включно, визначаючи загальний період для її нарахування з 25.11.14 року по 24.11.2015 року. При цьому, відповідачем в судовому засіданні заявлено про застосування строку позовної давності по пені. Строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК України. Поняття позовної давності міститься в ст. 256 ЦК України, відповідно до якої позовні давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність\~в один рік. При цьому слід враховувати, що позовна вимога про стягнення пені повязана з триваючим правопорушенням простроченням виконання зобовязання. Оскільки пеня стягується у певних відсотках від простроченого зобовязання за кожен день такого прострочення, то строк позовної давності (один рік) починається для кожної позовної вимоги про сплату пені окремо за кожен прострочений день. Позивач звернувся з даним позовом до суду 23.05.2016 року. Таким чином, рік, що передує зверненню позивача до суду із відповідною вимогою, становить з 23.05.15року по 23.05.16 року. З огляду на викладене, з врахуванням позовної давності, із наведених сум в розрахунку до стягнення підлягає пеня за період з 23.05.2016 року по 24.11.2015 року, в іншій частини слід відмовити за спливом терміну позовної давності. За вказаний період розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту складає 1252,32 швейцарських франків, розмер пені за несвоєчасне повернення відсотків 1544,89 швейцарських франків. \~\~\~\~ Щодо стягнення вказаної заборгованості солідарно з поручителя, то судом встановлено, що\~03 травня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] (позичальник), [PERSON] (поручитель) в забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором від 03 травня 2007 року №895/06-034-286 було укладено договір поруки №1-895/06-034-286 від 03.05.2007 року, відповідно до якого поручитель зобовязався відповідати перед кредитором за невиконання зобовязань позичальника в повному обсязі та поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. \~\~\~\~ Суд враховує, що відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється, зокрема у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно зі ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Обсяг зобовязань поручителя вказаний у п.2.1.1 договору поруки, в якому фактично викладений графік погашення кредиту, який викладений у пункті 1.1.1. договору кредиту №895/06-034-286 від 03.05.2007 року. Разом із тим, додатковою угодою №1 від 21.07.2009 року до договору кредиту №895/06-034-286 від 03.05.2007 року банк та позичальник [PERSON] змінили графік повернення кредиту надавши можливість позичальнику з липня 2009 року по грудень 2010 року не погашати основну суму кредиту. При цьому, внесення змін до договору поруки №1-895/06-034-286 від 03.05.2007 року у звязку із вищезазначеними змінами до графіку повернення кредиту, не відбулось. Обгрунтовуючи зустрічний позов позивач [PERSON] вказує на те, що у звязку із укладанням вищевказаної додаткової угоди №1 обсяг відповідальності поручителя збільшено на 4\~839,37 швейцарських франків, надаючи розрахунок зазначеної суми. Суд погоджується з розрахунками позивача [PERSON], оскільки банк на неодноразову вимогу суду не надав контррозрахунків планового погашення заборгованості за кредитом та розрахунок планової заборгованості після укладання додаткової угоди №1 до договору кредиту. Підставою для припинення поруки в порядку ч.1 ст.559 ЦК України є сукупність двох умов внесення без згоди поручителя змін до основного зобовязання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін (Постанова ВСУ від 03.02.2014 року №6-160цс15) . Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами;установлення (збільшення) розміру неустойки тощо. Вказана позиція висловлена в постановах ВСУ у справі №6-20цс11 від 21.05.2012 року; у справі 6-73цс12 від 18.06.2012 року; у справі 6-18цс11 від 21.05.2012 року. За таких обставин договір поруки є припиненим з дати укладання додадкової угоди №1 до договору кредиту №895/06-034-286 від 03.05.2007, тобто з 21.07.2009 року. При цьому, платежі які нараховані згідно розрахунку заборгованості до цієї дати (тобто до 21.07.2009 року) стягненню з поручителя не підлягають. Відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором, передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки в шестимісячний термін з моменту настання строку виконання зобовязання за кожним із платежів, згідно графіка їх повернення, позивач з вимогою до суду не звернувся, то в цій частині позову також слід відмовити. Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення суми заборгованості з позичальника. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір 27\~407,55 гривень пропорційно задоволеним позовним вимогам. \~\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial