Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, зазначивши, що [PERSON] була власницею земельної ділянки загальною площею 4,02 га, в адмінмежах Красносільської сільської ради Чигиринського району, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 057884. [INFO] [PERSON] померла. Згідно до заповіту від 20 квітня 2005 року, посвідченого секретарем Красносільської сільської ради Чигиринського району Черкаської області Дикою Н.В., заповіла своє майно на користь Чигиринського районного територіального центру обслуговування пенсіонерів. До нотаріальної контори позивач звернувся своєчасно, спадкова справа знаходиться у Чигиринській державній нотаріальній конторі, однак через те, що назва спадкоємця за заповітом не відповідає офіційній, Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Чигиринського району не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку. Просить суд визнати за Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Чигиринського району право власності на дану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог та про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши представника позивача, враховуючи заяву представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Частина 1 статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка передбачає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші порушення прав та свобод. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи), що регламентовано ч. 1 ст. 2 ЦК України. У свою чергу статтею 80 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Згідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що [INFO] відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.052006 року, померла [PERSON] (а.с. 4). Після її смерті на території Чигиринської міської об`єднаної територіальної громади відкрилася спадщина, до спадкової маси увійшла земельна ділянка загальною площею 4,02 га, (кадастровий номер 7125482500:01:000:0370), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адмінмежах Красносільської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, та належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 057884 від 28.02.2005 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.05.79800361 (а.с. 7), спадкоємцем якої є позивач на підставі заповіту від 20 квітня 2005 року, посвідченого секретарем Красносільської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, який не змінено і не скасовано на день смерті заповідача, про що свідчить відповідний напис на ньому (а.с. 6). У зв`язку з тим, що на момент складання заповіту офіційна назва спадкоємця за заповітом була «Чигиринський районний територіальний центр соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян», а в заповіті зазначено, що [PERSON] все своє майно заповіла «Чигиринському районному територіальному центру обслуговування пенсіонерів», позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що вбачається з постанови про нотаріальну відмову від 13.12.2016 року. Однак, суд приходить до висновку, що [PERSON] протягом періоду часу з 20.07.2005 по 19.05.2006 (до дня смерті) проживала та перебувала на утриманні позивача, оскільки була особою похилого віку та потребувала стороннього догляду, відповідно на момент складення та посвідчення заповіту мала намір заповісти все належне їй на день смерті майно саме позивачеві по справі. Важливою перевагою складання заповіту є надана спадкодавцеві можливість вибрати спадкоємця, незалежно від черговості спадкування, передбаченої законодавством. Тобто заповідачу надається повна свобода вибору спадкоємця або спадкоємців. Відповідно спадкування за заповітом має переваги перед спадкуванням за законом, позбавлення можливості спадкоємця за заповітом отримати спадщину буде порушенням бажання та особистого розпорядження помрелої особи. Судом також встановлено і підтверджується даними Чигиринської державної нотаріальної контори № 931/01-16 від 16.10.2020, що після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звертався [PERSON] , що діяв від імені Чигиринського районного територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян, а інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини чи із заявами про відмову від прийняття спадщини не зверталися. За таких обставин суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що складаючи заповіт померла мала намір заповісти все належне майно саме позивачеві по справі, натомість виявлені в подальшому невідповідності у зазначенні найменування позивача стали перешкодою у оформленні спадкових прав, за таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved