Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

В липні 2020 року представник позивача звернулася до суду з позовом до Сновської територіальної громади в особі Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина за законом на земельну частку ( пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства « Полісся» с. Іванівка, Сновського району Чернігівської області розміром 8,25 га. Позивач як спадкоємець першої черги звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Відповідно до поданої заяви була заведена спадкова справа.. Нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв"язку з неподанням документів, що посвідчує право на земельну частку ( пай). Позивач правовстановлюючий документ що посвідчує право на земельну частку ( пай) втратила. Позивач, представник позивача у підготовчому судовому засіданні відсутні, в позовній заяві просять розгляд справи провести без їхньої участі. Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні відсутній, до суду надійшла заява відповідно до якої Сновська міська рада просить справу розглянути у відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують, позов визнають. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] ( а.с. 8), який був чоловіком позивача ( а.с.12). Згідно довідки № 15 від 20.01.2004 року, за адресою: [ADDRESS] був прописаний і проживав [PERSON] з 17.01.2000 року по день смерті [INFO] . ( а.с. 37). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.01.2004 року позивач отримала після смерті чоловіка спадкове майно, а саме грошовий вклад з належними відсотками та компенсаціями, що зберігається в ВАТ « Державний Ощадний Банк України» ( а.с. 40). З матеріалів справи вбачається, що позивач фактично вступила в управління або володіння спадковим майном [PERSON] . Згідно довідок від 25.02.2020 виданих Відділом у Сновському районі міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, [PERSON] сертифікат ( ЧН № 018384) на право на земельну частку ( пай) площею 8,25 га, який зареєстровано 25.06.1996 року за № 5 друкувався та видавався. Станом на 01.01.2013 рік державний акт на право власності на земельні ділянки ( паї) взамін сертифікату не друкувалися та не видавалися. Вартість вищевказаної земельної частки ( паю) станом на 01.01.2020 року з коефіцієнтом індексації нормативної грошової оцінки 4,796 становить 59007,11 грн. ( а.с. 15-18). Встановлено, що за життя [PERSON] , отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 018384, який надалі був втрачений. Дана обставина підтверджується оголошенням у ЗМІ «Промінь» (а.с. 18). Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 20 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась до [INFO] , до даних правовідносин застосовується Цивільний кодекс 1963 року. Відповідно до розділу VII (спадкове право) зазначеного Кодексу спадкуванням є перехід майна, прав та обов`язків спадкодавця до інших осіб - спадкоємців, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» визначено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Законодавчо визначено, що прийняття спадщини в частині не допускається. Як зазначалося вище, судом встановлено, що позивач ( дружина спадкодавця) фактично вступила в управління або володіння спадковим майном [PERSON] . У справі встановлено, що позивач звернулася про видачу свідоцтва про право на спадщину. Державним нотаріусом Сновської районної державної нотаріальної контори від 13.06.2020 року № 360/02-31позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. ( а.с. 14). Отже, як свідчать матеріали справи [PERSON] , який помер [INFO] належало право на земельну частки ( пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства « Полісся» с. Іванівка, Сновського району Чернігівської області розміром 8,25 га. Позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] у зв`язку з втратою оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), тому позбавлена можливості оформити спадкові права на земельну частку (пай ) в нотаріальному порядку, та її право підлягають судовому захисту згідно ст. 6 ЦК УРСР. Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, а визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. На підставі наведеного та

Outcome: approved