overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою с. Ромашки Рокитнянського району, вул. Покровська, 1. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 20.09.1990 він є власником житлового будинку з господарськими спорудами, що в с. Ромашки Рокитнянського району по вул. Покровська, 1. Відповідач [PERSON] зареєстрована у вказаному будинку та проживала в ньому до літа 2016. Влітку 2016 відповідач залишила помешкання та стала проживати в іншому місці. В судове засідання сторони не з"явилися, представник позивача подала до суду заяву, якою просить провести розгляд справи у її відсутності та відсутності її довірителя, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленою через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не зявилася, про причини неявки не повідомила, заперечень проти позову не надала. Враховуючи вищевказані обставини, суд у відповідності до ст. 280-281 ЦПК України ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача у порядку заочного провадження. Дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити виходячи з наступних підстав. Встановлено, що позивач відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 20.09.1990 є власником житлового будинку з господарськими спорудами, що в с. Ромашки Рокитнянського району по вул. Покровська, 1. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 06.09.2018 відповідач з 2016 не проживає у вказаному будинку та не приймає участі в його утриманні. Відповідно до ст.6 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян. Згідно із ст.71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Зважаючи на те, що відповідач [PERSON] з 2016 не проживає в [INFO], не бере участі у витратах на його утримання, ремонті, не використовує його для проживання, суд вважає за необхідне визнати її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у вказаному будинку. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просить визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю площею 3,5499 га на території [PERSON] сільської ради Рокитнянського району на ім"я [PERSON], зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 826 від 28.03.2001 року та визнати за ним право на земельну ділянку площею 3,5499 га на території [PERSON] сільської ради Рокитнянського району у порядку спадкування після померлого батька [PERSON]\~В обгрунтування свого позову посилається на те, що 02.05.1997 року помер його батько [PERSON] 28.03.2001 року [PERSON] сільською радою було видано державний акт на право приватної власності на землю площею 3,5499 га [PERSON], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначає, що на день смерті батька він фактично проживав з батьками в с. Запруддя по вул. Ватутіна, 10, і згідно законодавства є таким, що фактично прийняв спадщину. Сторони, будучи викликаними в судове засідання не зявилися, але подали до суду заяви з яких вбачається, що позивач свій позов підтримав, відповідач [PERSON] сільська рада визнає та просять суд справу розглянути у їх відсутності. Треті особи: Центр надання адміністративних послуг Рокитнянської РДА , Відділ у Рокитнянському районі ГУ Держгеокадастру, будучи повідомленими належним чином, про причину неявки не повідомили. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із доданих до позовної заяви доказів вбачається, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого батька [PERSON], який помер 02.05.1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. З довідок виданих [PERSON] сільською радою № 181 та № 179 від 28.04.2017 року вбачається, що позивач проживав з батьками в с. Запруддя Рокитнянського району по вул. Ватутіна, 10 та фактично прийняв спадщину після їх смерті. Із відповіді державного нотаріуса від 18.04.2017 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. З копії державного акту на право приватної власності на землю площею 3,5499 га вбачається, що його видано 19.03.2001 року після смерті [PERSON] Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з поджужжя, який пережив спадкодавця та його батьки. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення вимог позивача. На підставі ст. ст. 392, 1216, 1218, 1261 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просить визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю площею 3,5500 га на території [PERSON] сільської ради Рокитнянського району на ім"я [PERSON], зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 825 від 28.03.2001 року та визнати за ним право на земельну ділянку площею 3,5500 га на території [PERSON] сільської ради Рокитнянського району у порядку спадкування після померлої матері [PERSON]\~В обгрунтування свого позову посилається на те, що 02.05.1997 року померла його мати [PERSON] 28.03.2001 року [PERSON] сільською радою було видано державний акт на право приватної власності на землю площею 3,5500 га [PERSON], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначає, що на день смерті матері він фактично проживав з батьками в с. Запруддя по вул. Ватутіна, 10, і згідно законодавства є таким, що фактично прийняв спадщину. Сторони, будучи викликаними в судове засідання не зявилися, але подали до суду заяви з яких вбачається, що позивач свій позов підтримав, відповідач [PERSON] сільська рада визнає та просять суд справу розглянути у їх відсутності. Треті особи: Центр надання адміністративних послуг Рокитнянської РДА, Відділ у Рокитнянському районі ГУ Держгеокадастру, будучи повідомленими належним чином, про причину неявки не повідомили. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із доданих до позовної заяви доказів вбачається, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 02.05.1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. З довідок виданих [PERSON] сільською радою № 180 та № 179 від 28.04.2017 року вбачається, що позивач проживав з батьками в с. Запруддя Рокитнянського району по вул. Ватутіна, 10 та фактично прийняв спадщину після їх смерті. Із відповіді державного нотаріуса від 18.04.2017 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. З копії державного акту на право приватної власності на землю площею 3,5500 га вбачається, що його видано 19.03.2001 року після смерті [PERSON] Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з поджужжя, який пережив спадкодавця та його батьки. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення вимог позивача. На підставі ст. ст. 392, 1216, 1218, 1261 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк в 3 місяці, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, для подачі заяви про прийняття спадщини, що підкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Маючи намір прийняти спадщину він звернувся до приватного нотаріуса, однак йому було відмовлено у зв"язку з пропуском строку на прийняття спадщини. Сторони будучи повідомленими про день та час слухання справи в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, якими позивач свій позов підтримав, відповідач та третя особа визнали та просять суд справу заслухати у їх відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4 ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] в смт. Рокитне Київської області померла [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина. Згідно постанови приватного нотаріуса Скоробагатько В.Д. від 29.03.2019 вбачається, що позивач звертався до нотаріуса по питанню прийняття спадщини, але йому було відмовлено, у зв`язку з пропущенням шестимісячного терміну для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Зважаючи на та те, що відповідачем визнаються вимоги позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини після померлої [PERSON] . В обгрунтування свого позову посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, в якому спадкоємцем зазначила його. У вказаний законом строк він не зміг звернутися до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом, оскільки не орієнтується в цивільному законодавстві України та не знав, що протягом шести місяців необхідно подавати заяву про прийняття спадщини. Сторони будучи повідомленими про день та час слухання справи в судове засідання не з"явилися, подали до суду заяви, якими позивач свій позов підтримав, відповідач визнав та просять суд справу заслухати у їх відсутності. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] в с. Троїцьке Рокитнянського району Київської області померла [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина. Згідно повідомлення державного нотаріуса Калітенко Л.Б. № 35/-01-16 від 18.01.2019 вбачається, що позивач звертався до нотаріуса по питанню прийняття спадщини, але йому було відмовлено, у зв`язку з пропущенням шестимісячного терміну для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Зважаючи на нетривалий пропущений строк для прийняття спадщини та те, що відповідачем визнаються вимоги позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить встановити йому, спадкоємцю за заповітом, додатковий строк терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON]. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. За померлою рахується спадкове майно, яке складається з 1/2 квартири [ADDRESS]. Маючи намір прийняти спадщину він звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського округу [PERSON], однак йому було відмовлено, про що була винесена постанова про відмову від вчинення нотаріальної дії від 21.11.2014 року, у зв'язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. Позивач зазначає, що вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин. Зокрема, він являється військовослужбовцем та постійно перебуває у відрядженнях. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Від представника відповідача 26.12.2014 року до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з 1/2 квартири [ADDRESS]. За час життя [PERSON] склала заповіт на ім"я [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського округу [PERSON] (а.с.10). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.11.2014 року приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у звязку з пропущенням строку для прийняття спадщини (а.с.20). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини ( ч. 3 ст. 1272 ЦК України ). Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] обґрунтував поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини тим, що він являється військовослужбовцем та постійно перебуває у відрядженнях. Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Враховуючи те, що в законні не міститься визначення поняття поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог, та таких, що підлягають задоволенню, визначивши поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 01.11.2003р. Мотивує заяву тим, що сумісне життя з відповідачем не склалось з причини відсутності взаємопорозуміння, відмінності поглядів на сімейні відносини та сімейні обов»язки по веденню спільного господарства. Сторони в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх вудсутності, позивач позов підтримав, а відповідач позов визнала, просили шлюб розірвати. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. 01.11.2003р. між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Син проживає з матір»ю, спору щодо його місця проживання між сторонами немає. Судом встановлено, що сторони з травня 2012 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують, не бажають зберегти сім"ю та просять шлюб розірвати. Майнового спору не мають. Таким чином, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, примиритись сторони не бажають, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 03.04.2015р. Мотивує заяву тим, що сумісне життя з відповідачем не склалось з причини відсутності взаємопорозуміння, відмінності поглядів на сімейні відносини та сімейні обов»язки по веденню спільного господарства. Сторони в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх вудсутності, позивач позов підтримав, а відповідач позов визнала, просили шлюб розірвати. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. 03.04.2015р. між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що сторони з квітня 2015 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують, не бажають зберегти сім"ю та просять шлюб розірвати. Майнового спору не мають. Таким чином, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, примиритись сторони не бажають, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 06.03.2009р. Мотивує заяву тим, що сумісне життя з відповідачем почало поступово погіршуватися з причини відсутності взаємопорозуміння , відмінності поглядів на сімейні відносини та сімейні обов»язки по веденню спільного господарства. Сторони в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх вудсутності, позивач позов підтримав, а відповідач позов визнала, просили шлюб розірвати. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. 06.03.2009р. між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 6). Від шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що сторонни з 2012 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують, не бажають зберегти сім"ю та просять шлюб розірвати. Майнового спору не мають. Таким чином, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, примиритись сторони не бажають, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 06.09.2008 р. Мотивує заяву тим, що сумісне життя з відповідачем почало поступово погіршуватися з причини відсутності взаємопорозуміння , відмінності поглядів на сімейні відносини та сімейні обов»язки по веденню спільного господарства. Сторони в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх вудсутності, позивач позов підтримав, а відповідачка позов визнала, просили шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 06.09.2008р. між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Донька проживає з матір»ю, спору щодо її місця проживання між сторонами нмає. Судом встановлено, що сторонни з кінця 2013 року сторони спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують, не бажають зберегти сім"ю та просять шлюб розірвати. Майнового спору та спору щодо місця проживання дитини сторони не мають. Таким чином, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, примиритись сторони не бажають, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 07.08.1993 р. Мотивує заяву тим, що в період сумісного проживання у подружжя виявилась несумісність характерів та поглядів на подружнє життя, через що у сторін часто виникали непорозуміння. Сторони в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх вудсутності, позивач позов підтримав, а відповідачка позов визнала, просили шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 07.08.1993 р. між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Донька проживає з матір'ю, спору щодо її місця проживання у сторін немає. В судовому засіданні встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують, не бажають зберегти сім"ю та просять шлюб розірвати. Спору щодо місця проживання дітей не мають, майнового спору також не мають. Таким чином, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, примиритись сторони не бажають, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 08.02.2002р. Мотивує заяву тим, що сумісне життя з відповідачем почало поступово погіршуватися з причини відсутності взаємопорозуміння , відмінності поглядів на сімейні відносини та сімейні обов»язки по веденню спільного господарства. Сторони в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх вудсутності, позивач позов підтримав, а відповідач позов визнала, просили шлюб розірвати. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. 08.02.2002р. між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 22). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10.11.2014р. сторін по справі позбавлено батьківських прав відносно їх малолітніх дітей. Судом встановлено, що сторони з травня 2014 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують, не бажають зберегти сім"ю та просять шлюб розірвати. Майнового спору сторони не мають. Таким чином, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, примиритись сторони не бажають, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved