Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 8986,99 грн. та судовий збір в розмірі 1378,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 10.01.2014 року в м.Львів по вул.Городоцька,201 [PERSON], керуючи автомобілем марки Рено, держномер ВС 1318 АН, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки (погодні умови, слизьке дорожнє покриття), внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Шкода, держномер АА 3301 МВ, що привело до пошкоджень транспортних засобів. 12 березня 2013 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ТзОВ «ІЛТА» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-01407/0521, предметом якого є страхування автомобіля Шкода, держномер АА 3301 МВ. Компанія за заявою потерпілої особи виплатила їй страхове відшкодування у розмірі 8986,99 грн. Відповідно до постанови Залізничного районного суду м.Львова від 18.02.2014 року, вказана ДТП сталася з вини [PERSON] Згідно вимог законодавства, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майного страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи.\~\~\~\~ \~Відповідач на неодноразові виклики в суд не зявлявся, причину своєї неявки суду не повідомив, незважаючи на те, що про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчать матеріали справи. Заперечення проти позову від відповідача на адресу суду не надходили, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч.1 ст. 1191 ЦК України). Статтею ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Вказана норма кореспондує ст. 27 Закону України «Про страхування». Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 18 лютого 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказаним рішенням суду встановлено, що 10.01.2014 року близько 12 год 40 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки Рено, держномер ВС 1318 АН, в м.Львів по вул.Городоцька,201, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки (погодні умови, слизьке дорожнє покриття), внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Шкода, держномер АА 3301 МВ, що привело до пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 21.1 Правил дорожнього руху України. Згідно п. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, тому цей факт не потребує інших доказів. 12 березня 2013 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ТзОВ «ІЛТА» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого є страхування автомобіля Шкода, держномер АА 3301 МВ, про що свідчить копія договору добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією наземних транспортних засобів олісу № 28-0199-01407/0521. Судом встановлено, що власником автомобіля марки Шкода, держномер АА 3301 МВ, є ТзОВ «ІЛТА», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ААС № 946466. Під час ДТП вищевказаним транспортним засобом керував потерпілий [PERSON] 17 січня 2014 року ТзОВ «ІЛТА» звернулося до ПАТ «СК «Українська страхова група» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, завданого вищеописаним ДТП. Про факт пошкодження транспортного засобу свідчить довідка № 9332417 про дорожньо-транспортну пригоду від 10 січня 2014 року. З метою визначення пошкоджень автомобіля марки Шкода, держномер АА 3301 МВ, був проведений огляд транспортного засобу, про що свідчить відповідний акт огляду пошкодження транспортного засобу від 27 січня 2014 року. Рахунком-фактурою № 4144 від 20 січня 2014 року встановлено, що сума матеріального збитку складає 8986,99 грн. На підставі вищевказаних документів та заяви ТзОВ «ІЛТА» ПАТ «СК «Українська страхова група» видало страховий акт № ДККА-33934 від 24.02.2014 року, де зазначено суму страхового відшкодування у розмірі 8986,99 грн. Згідно копії платіжного доручення № 3935 від 26.02.2014 року ПАТ «СК «Українська страхова група» виплатило 8986,99 грн. страхового відшкодування. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що внаслідок протиправних дій відповідача заподіяна майнова шкода власнику в зв'язку із пошкодженням належного йому транспортного засобу, яку відшкодував шляхом страхового відшкодування страховик ПАТ «СК «Українська страхова група» в сумі 8986,99 грн., після чого у позивача виникло право регресного позову, тому позовні вимоги про стягнення із відповідача [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 8986,99 грн. в порядку регресу підлягають до задоволення. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 1172, 1187,1191 ЦК України, ст. 38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",

Outcome: approved