Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позові вказувала, що 10 січня 2006 року у виконавчому комітеті Вашківецької міської ради зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Посилалася, що на протязі останніх кількох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім»ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними виникають сварки, свідками яких нерідко стають їх діти. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено - вона проживає з дітьми в будинку матері, що знаходиться в м.Вашківці, пров.Шевченка, 5, а відповідач проживає за попередньою адресою. Крім того, вказувала, що оскільки їх сім»я розпалася, а діти проживають з нею і знаходяться на її повному утриманні, чоловік припинив надавати їй матеріальну допомогу на утримання та виховання їх дітей, тому вимушена звернутися до суду також і з заявою про стягнення аліментів. [PERSON] ніякими хронічними та інфекційними хворобами не страждає, є практично здоровий, на його утриманні непрацездатних батьків немає, іншим особам аліментів не сплачує, працює водієм в 4 ДПРЧ Управління ДСНС України в Чернівецькій області. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, [PERSON]; стягувати з [PERSON] на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON]., [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття; судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити його в повному обсязі. На примирення з відповідачем не погодилася. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами немає взаєморозуміння, шлюб між ними існує формально, припинили шлюбно - сімейні відносини та спільно не проживають. В шлюбі у сторін народилися діти: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON][INFO]Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її матеріальному утриманні, що підтверджено довідкою КП «Житловик» Вашківецької міської ради від 05.12.2016 року №2852. Відповідно до ч. 2ст.114 Сімейного кодексу України- у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Виходячи з наведеного, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Крім того, судом встановлено, відповідач є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджено копіями свідоцтв про народження. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язку утримувати неповнолітні діти. [PERSON] офіційно працює водієм у 4 ДПРЧ Управління ДСНС України в Чернівецькій області, сума його загального доходу за період з березня 2016 року по серпень 2016 року склала 23 804 грн. 59 коп., що підтверджено довідкою про доходи з місця роботи від 01.09.2016 року. Відповідач є працездатною людиною і має можливість у розмірі, встановленому законом, надавати грошову допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у п. 17 своєї Постанови №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відомостей, що на утриманні відповідача є інші особи, у суду не має. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved