Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

В лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Кредитної спілки «Дніпропетровська ощадна кредитна спілка» про стягнення заборгованості за вкладом (депозитом), процентів, інфляційних збитків та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що у жовтні 2008 року він на прохання голови правління кредитної спілки «Дніпропетровська ощадна кредитна спілка» [PERSON] уклав з відповідачем договір депозиту «Умови № 24 про залучення добровільного додаткового пайового членського внеску». Відповідно до положень договору, позивачем було внесено 105000 грн. на строк 12 місяців до 01 жовтня 2009 року. Голова правління обіцяв повернути кошти з 25% річних через три місяці, що не відбулося. На протязі періоду з 01.10.2008 року по 01.10.2009 рік позивачу було повернуто 5900 грн., які самостійно зараховані відповідачем до тіла внеску, а не до нарахованих відсотків. 01 вересня 2009 року позивач підписав умови залучення добровільного додаткового пайового членського внеску на суму 99100 грн. на умовах строковості, зворотності та платності строком на 12 місяців, тобто до 01.10.2010 року. В цей же час він підписав додаток до умов залучення добровільного пайового членського внеску б.н. від 01.10.2009 року, в яких зазначено, що дія умов залучення додаткового пайового членського внеску продовжується на необмежений строк з нарахуванням відсотків за весь час користування. За період з 01.10.2008 по 07.06.2013 рік позивач отримав 105000 грн., з яких 5234 грн. взаємозалік з боржником кредитної спілки [PERSON] По даним кредитної спілки, він не має залишку тіла внеску, є тільки нараховані відсотки в сумі 62457 грн., що протирічить складеним умовам. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою розрахуватися, але кожного разу отримував відмову. Станом на 01.02.2016 року заборгованість по нарахованим відсоткам складає 62457,72 грн., інфляційні збитки 49867,64 грн., три проценти річних 5621,19 грн. Крім того, позивачу завдана моральна шкода діями відповідача, яка полягає в істотних емоційних стражданнях, повязаних з невиконанням укладених умов, неможливістю скористатися грошовими коштами, що не дозволяє позивачу вирішити сімейні та житлові проблеми. У квітні 2016 року після зустрічі з головою правління [PERSON] позивачу стало погано і він потрапив до лікарні. Моральну шкоду оцінює в 9000 грн. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~\~ Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, 01 жовтня 2008 року між [PERSON] та Кредитною спілкою «Дніпропетровська ощадна кредитна спілка» укладено договір під назвою «Умови № 24 про залучення добровільного додаткового пайового членського внеску». Згідно п.1 зазначеного договору, кредитна спілка приймає від позивача додатковий пайовий членський внесок в сумі 105000 грн. на умовах строковості, зворотності та платності на строк 12 місяців, початком якого є дата внесення внеску в касу КС, а закінченням 01 жовтня 2009 року. Згідно п.2 договору КС за користування внеском нараховує відсотки в розмірі 25% річних, сплачує члену КС відсотки, забезпечує повернення члену КС суми внеску та нарахованих відсотків після закінчення вказаного строку. Відповідно до п.3 договору, сторони мають право достроково розірвати дані Умови, письмово повідомивши кожну сторону не менше ніж за місяць. При розірванні даних Умов з ініціативи члена КС, йому повертається сума внеску і сплачуються відсотки, нараховані за фактичний термін користування внеском по ставці 20% річних. Крім того, 01 жовтня 2009 року між [PERSON] та Кредитною спілкою «Дніпропетровська ощадна кредитна спілка» укладено договір під назвою «Умови про залучення добровільного додаткового пайового членського внеску». Згідно п.1 зазначеного договору, кредитна спілка приймає від позивача додатковий пайовий членський внесок в сумі 99100 грн. на умовах строковості, зворотності та платності на строк 12 місяців, початком якого є дата внесення внеску в касу КС, а закінченням 01 жовтня 2010 року. Згідно п.2 договору КС за користування внеском нараховує і сплачує відсотки в розмірі 25% річних, забезпечує повернення члену КС суми внеску та нарахованих відсотків після закінчення вказаного строку. Згідно підписаного сторонами 01.10.2009 року Додатка до Умов залучення добровільного додаткового пайового членського внеску від 01.10.2008 року, дія Умов… продовжується на необмежений строк з нарахуванням відсотків за весь час користування внеском. Законом України «Про кредитні спілки» визначені організаційні, правові та економічні засади створення та діяльності кредитних спілок, їх обєднань, прав та обовязки членів кредитних спілок та їх обєднань. Відповідно до ч.3 ст.3 цього Закону кредитна спілка може укладати від свого імені договори та угоди, які не суперечать цьому Закону, іншим нормативно-правовим актам та статуту кредитної спілки, набувати майнові та немайнові права, мати обовязки, що випливають із законодавства України та укладених кредитною спілкою угод. Згідно з ч.1 ст.509 Цивільного Кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Згідно з ч.2 ст.23 Закону України «Про кредитні спілки» кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і в строки, які визначені відповідно до частини сьомої цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд знаходить, що позивачем надано достатньо доказів в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками, інфляційними збитками та 3% річних від простроченої суми. Підстав вважати невірними надані позивачем розрахунки нарахованих відсотків за договорами у суду немає, тому він їх приймає. Відповідач не надав заперечень та спростувань щодо розміру заборгованості , визначеного позивачем. Таким чином, позивачу належить до сплати заборгованість у вигляді 62457,72 грн. невиплачених відсотків, інфляційні збитки 49867,64 грн., три проценти річних 5621,19 грн. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до розяснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди", під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При зясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен зясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди в розмірі 9000 гривень не є обгрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи. \~\~\~\~\~\~ Однак, суд вважає, що неповернення відповідачем грошових коштів, які є власністю позивача, несплата відсотків, на які позивач обґрунтовано розраховував, укладаючи депозитний договір, призводить до душевних страждань, нервової напруги, порушує звичний ритм життя позивача, який будучи особою похилого віку, змушений докладати зусиль для повернення своєї власності, тому, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 200 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial