Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя 21.03.2014 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про виділ в натурі частини житлового будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою. Позов обґрунтований тим, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 08.06.1979 року, посвідченого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3723, належить 21/50 частина житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 804 кв.м., з відповідними побутовими та господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці площею 598 кв.м. Власником інших 29/50 частин вищезазначеного житлового будинку є відповідачка [PERSON] . Розподіл будинку між сторонами не провадився, однак був встановлений певний порядок користування. Крім того, між ними склався порядок користування земельною ділянкою, однак він склався з урахуванням частини земельної ділянки, що знаходиться в межах червоних ліній вулиці. У позивачки виникла необхідність оформити право власності на земельну ділянку, виділити в натурі частини будинку і земельної ділянки. Оскільки оформити право власності на надлишки земельної ділянки неможливо, бажає виділити в натурі належну 21/50 частину земельної ділянки виходячи з площі 598 кв.м. Відповідно до ст. 364 ЦК України позивачка просила виділити в натурі із майна, що перебуває у спільній частковій власності з відповідачкою [PERSON] , 21/50 частку житлового будинку, а саме: кімнати 1-4, 1-5, 2-2, 2-3 будинку літ. А, житлову прибудову літ. А 1-2, навіс літ. И, погріб літ. пг-1, зливну яму №9, паркан №4, №7, водопровідний колодязь №8. Відповідно до ст. 377 ЦК України виділити в натурі 21/50 частину земельної ділянки загальною площею 598 кв.м., яка відповідає частці у домоволодінні, згідно порядку користування, що фактично існує. У березні 2015 року позивачка змінила позовні вимоги, просила відповідно до ст. 364 ЦК України, з урахуванням перерозподілу часток - 71/100 частина [PERSON] та 29/100 частин [PERSON] , що відповідає порядку користування, що склався, виділити їй у натурі 29/100 частин спірного житлового будинку у відповідності з варіантом розподілу, зазначеним у висновку експерта від 03.03.2015р., стягнути з відповідачки [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 33400,00 грн., відповідно до ст. 377 ЦК України визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] , виділивши їй у користування земельну ділянку згідно варіанту №3, зазначеному у висновку експерта від 03.03.2015р. Також просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати по оплаті судової будівельно-технічної експертизи в сумі 1850,00 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2015 року позов [PERSON] задоволено, виділено позивачці в натурі в рахунок її частини в житловому будинку [ADDRESS] : у жилому будинку літ. «А» - кімнату «2-2» площею 14,2 кв.м., кімнату «2-3» площею 19,1 кв.м., загальною площею 33,3 кв.м.; надвірні споруди - погріб літ. «пг1» під літ. «А1-2», навіс літ. «И», 1/2 частину замощення літ. «І», паркан №4, хвіртка №7, водопровідний колодязь №8, зливна яма №9, які відповідають фактично існуючому порядку користування та складають 29/100 частин домоволодіння. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у сумі 33400,00 грн. Визначено порядок користування земельною ділянкою [ADDRESS] загальною площею 598,00 кв.м., виділивши [PERSON] у користування земельну ділянку площею 251,16 кв.м., позначену як S-2 (зелений маркер) на додатку №4 до висновку експертизи від 03.03.2015р. Стягнуто з відповідачки на користь позивачки судові витрати у розмірі 1/2 частини вартості проведення судової експертизи у сумі 1850,00 грн. Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2015 року відповідачу [PERSON] виділено в натурі в рахунок її частини в житловому будинку [ADDRESS] : у жилому будинку літ. «А» - [ADDRESS] : у жилому будинку літ. «А» - кімнати «1-3» площею 7,0 кв.м., «1-4» площею 9,9 кв.м., «1-5» площею 17,8 кв.м., «1-6» площею 9,3 кв.м., «1-7» площею 5,2 кв.м., загальною площею 49,2 кв.м.; надвірні споруди - погріб літ. «пг» під літ. «А», прибудова літ. «а2», сходи до літ. «а2», тераса до літ. «а2», 1/2 частина замощення «І», замощення «ІІ», замощення «ІІІ», водопровід №2, водомір №2, паркан №5, зливна яма №6, які відповідають фактично існуючому порядку користування та складають 71/100 частину домоволодіння. Відповідачу [PERSON] виділено у користування земельну ділянку площею 346,84 кв.м., позначену як S-1 (жовтий маркер) на додатку №4 до висновку експертизи від 03.03.2015р. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17 листопада 2015 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2015 року та додаткове рішення суду від 22 жовтня 2015 року у цій справі в частині позовних вимог [PERSON] про виділ в натурі 29/100 частини житлового будинку скасувати і у цій частині її позовних вимог ухвалити нове рішення наступного змісту: „У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про виділ в натурі 29/100 частини житлового будинку [ADDRESS] із виділенням [PERSON] 71/100 частки у цьому домоволодіння та стягненням з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації у розмірі - 33 400 грн. - відмовити". В іншій частині рішення суду та додаткове рішення у цій справі залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2016 року касаційну скаргу [PERSON] відхилено, заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2015 року в нескасованій частині та рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 листопада 2015 року залишено без змін. Постановою Верховного суду України задоволено заяву [PERSON] . Ухвалу Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2016 року, рішення Апеляційного суду Запорізької області від 17 листопада 2015 року, заочне рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2015 року та додаткове рішення цього ж суду від 22 жовтня 2015 року в частині вимог про встановлення порядку користування земельною ділянкою скасувати, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В уточнених позовних вимогах позивачка просить визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до 3-го варіанту, запропонованому у висновку судової експертизи від 03.03.2015 р. з урахуванням меж, визначених висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивачка та представник позивачки підтримали свої вимоги, надавши пояснення аналогічні викладеним в позові. Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що між сторонами фактично склався порядок користування земельною ділянкою. Просив визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до 1-варіанту поділу, зазначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Згідно з договором купівлі-продажу 3723 від 8 червня 1979 року [PERSON] є власником 21/50 частини будинку [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці площею 598 кв.м. Договір посвідчений нотаріусом Другої запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №3723. В ТОВ «ЗМБТІ» право власності [PERSON] на 21/50 частину будинку зареєстровано 13.06.1979р. за реєстровим номером 17239. Згідно з викопіюванням із схем будівельного кварталу станом на 30.05.1979р., на земельній ділянці площею 598 кв.м. розташований житловий будинок літ.А-1, сіни літ.а-1, сарай Б, вбиральні В, Г, замощення І, паркан №1, водопровід №2 (а.с.13). З них у конкретне користування [PERSON] за договором купівлі-продажу від 08.06.1979 року переходять приміщення, зазначені у плані: в житловому будинку «А-1» кімнати жилі «2-2», «2-3», сіни літ. «а», туалет літ. «В», 1/2 частина паркану №1, льох під літ. «а». Зазначена 21/50 частина будинку вирахувана з дійсної загальної вартості жилого будинку та надвірних будівель. В договорі зазначено, що розмір жилої площі будинку становить 66,2 кв.м. (а.с.7-8). Відповідно, у конкретне користування іншого співвласника перейшли всі інші приміщення в житловому будинку «А-1», сарай «Б-1», вбиральня «Г», замощення «І», 1/2 частина паркану №1, водопровід №2, згідно викопіювання із схем будівельного кварталу станом на 30.05.1979р. Таким чином, договір купівлі-продажу від 08.06.1979 року містить завірений нотаріально порядок користування спільним майном згідно часткам співвласників в праві спільної часткової власності, які вирахувані з дійсної загальної вартості жилого будинку та надвірних будівель, і який є обов`язковим для співвласників. Згідно з довідкою ТОВ «ЗМБТІ» від 24.10.2012р., за даними технічного обстеження земельної ділянки [ADDRESS] , станом на 24.10.2012р. загальна площа земельної ділянки складає 804 кв.м. Рішенням виконкому Запорізької міської ради №22 від 13.07.1959р., за вказаним житловим будинком закріплена площа землекористування у розмірі 598 кв.м. Самочинно зайнято землі 206 кв.м. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2015 року [PERSON] виділено в натурі в рахунок її частини в житловому будинку [ADDRESS] : у жилому будинку літ. «А» - кімнату «2-2» площею 14,2 кв.м., кімнату «2-3» площею 19,1 кв.м., загальною площею 33,3 кв.м.; надвірні споруди - погріб літ. «пг1» під літ. «А1-2», навіс літ. «И», 1/2 частину замощення літ. «І», паркан №4, хвіртка №7, водопровідний колодязь №8, зливна яма №9, які відповідають фактично існуючому порядку користування та складають 29/100 частин домоволодіння. При ухваленні вказаного рішення ідеальні частки співвласників були приведені до реальних. Згідно зі ст. 90 Земельного кодексу УРСР (в ред. 14.10.1977 року), чинного на момент набуття позивачкою права власності на частину спірного житлового будинку, тобто на 1979 рік, на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі. Відповідно до частин першої, четвертої статті 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. При застосуванні положень статті 120 Земельного кодексу України у поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу слід виходити з того, що у разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Відповідно до частини першої статті 318 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою). Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України). При вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного з співвласників на нерухоме майно, а також наявного порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. У постанові Верховного Суду України від 01 листопада 2017 року у дійсній справі (№ 6-2454цс16) зроблено висновок, що «при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Проте суди першої та апеляційної інстанції на наведене належної уваги не звернули та вирішуючи спір в частині вимог [PERSON] про встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою не встановили фактів, які підлягають встановленню у справі, зокрема наявність між попередніми співвласниками будинку угоди про порядок користування спірною земельною ділянкою, порядок користування земельною ділянкою з моменту набуття сторонами прав на земельну ділянку та наявність чи відсутність згоди обох сторін на такий порядок. Поза увагою суду залишився й той факт, що частки кожного з співвласників нерухомого майна в натурі не виділялись». З метою встановлення наявності домовленості між співвласниками будинку угоди про порядок користування спірною земельною ділянкою судом були допитані свідки у справі. Допитана в якості свідка [PERSON] вказала, що знайома з позивачкою [PERSON] з 1981 року. Вона проживає поруч у багатоквартирному будинку. З [PERSON] вона не знайома. Коли та в кого [PERSON] придбала свою частку будинку вона не знає. Вона приходила до [PERSON] у гості. Будинок є поділений на двох власників. Власників іншої частини будинку вона не знає. На цей час подвір`я будинку розділено парканом, який встановлений приблизно у 2012 році. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що з [PERSON] , знайома з 1979 року, коли остання приїхала та придбала частину будинку в Свинницького - попереднього власника. Співвласники між собою визначалися щодо порядку користування, проте межі не встановлювалися. Свинницькому належав весь будинок і [PERSON] придбала частину будинку, а в іншій залишився попередній власник. [PERSON] отримала в порядку спадкування свою частину будинку. На час придбання частини будинку він не мав внутрішніх парканів, проте були окремі входу. Щодо городу, то межа визначалася між власниками за домовленістю без встановлення парканів. Паркани вже встановлено після того, як [PERSON] стала власницею. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що проживає 1962 року поруч з сторонами. Він знає, де проживає [PERSON] та іншій співвласник. Попередніх власників будинку він не знає. До подвір`я позивачки та відповідачки він не ходив. Раніше парканів не було. Встановлення паркану відразу кинулося у вічі. Паркан був встановлений після 2000 року, десь у 2009-2010 році. Щодо наявності домовленості між співвласниками про порядок користування земельною ділянкою йому невідомо. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що зі сторонами у справі знайомий як сусід. Він пам`ятає подвір`я з 1989 року. Паркан в городі був вже встановлений. Після ремонту будинку змінили паркан зовнішній. Про наявність внутрішнього паркану йому відомо, так як він відвідував подвір`я. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що знайомий зі сторонами як сусідами. З [PERSON] , в нього також є суперечності щодо спільної межі ділянок. До [PERSON] власниками будинку були [PERSON] , які продали [PERSON] частину будинку. Земельна ділянка була на той момент поділена між співвласниками. Перед будинком стояв паркан висотою біля 1 метра і на городі також був паркан. Він цей паркан бачив зі своєї ділянки. У сторін були окремі входи з вулиці на подвір`я. Оцінюючи покази свідків, суд звертає увагу, що всі свідки вказують на наявність домовленості між співвласниками будинку щодо порядку користування земельною ділянкою. Так свідки вказали на наявність окремих входів на подвір`я з вулиці, наявність парканів на городі та перед будинком, що поділяють земельну ділянку між співвласниками будинку. З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконкому Запорізької міської ради №22 від 13.07.1959р., за спірним житловим будинком закріплена площа землекористування у розмірі 598 кв.м. Таким чином, земельна ділянка, яка передана в користування по [ADDRESS] у встановленому законом порядку, складає 598 кв.м. За матеріалами технічної інвентаризації станом на квітень 2005 року лишків земельної ділянки за цією адресою також не виявлено. Згідно довідки ТОВ «ЗМБТІ» від 24.10.2012р., за даними технічного обстеження земельної ділянки [ADDRESS] , станом на 24.10.2012р. загальна площа земельної ділянки складає 804 кв.м. Самочинно зайнято землі 206 кв.м. Фактично, із наданої у встановленому законом порядку земельної ділянки площею 598 кв.м., в особистому користуванні [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 396,00 кв.м., в особистому користуванні [PERSON] знаходиться земельна ділянка площею 202,00 кв.м. У висновку судової будівельно-технічної експертизи від 3.03.2015р. пропонується три варіанти порядку користування земельної ділянки, що передана в користування по [ADDRESS] у встановленому законом порядку, площею 598 кв.м. Перший варіант у відповідності із порядком користування, що фактично склався між сторонами. При цьому співвласнику [PERSON] пропонується в особисте користування земельна ділянка S-1 площею 396,00 кв.м. Співвласнику [PERSON] пропонується в особисте користування земельна ділянка S-2 площею 202,00 кв.м. Інші варіанти порядку користування земельними ділянками запропоновані експертом у відповідності з ідеальними частками співвласників, яки мали місце до виділу частин будинку в натурі за рішенням суду. Ідеальні частки співвласників у будинку були приведені до реальних, а саме рішенням суду визнано, що позивачці [PERSON] на праві власності належить 29/100 частин домоволодіння за адресою [ADDRESS] , замість ідеальної частки 21/50 частин, відповідно, [PERSON] на праві власності належить 71/100 частина домоволодіння за адресою [ADDRESS] , замість ідеальної частки 29/50 частин. Позивач просить визначити порядок користування земельною ділянкою згідно з третім варіантом, яким передбачено, що співвласнику [PERSON] пропонується в особисте користування земельна ділянка S-1 площею 346,84 кв.м., що відповідає ідеальній частці - 29/50 часток. Співвласнику [PERSON] пропонується в особисте користування земельна ділянка S-2 площею 251,16 кв.м., що відповідає ідеальній частці - 21/50 часток. Проте суд, приходячи до висновку про необхідність встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння не може погодитись із можливістю застосування третього варіанту, запропонованого експертом. Оскільки запропоновані висновком судової експертизи другий та третій варіанти порядку користування земельною ділянкою не відповідають розмірам реальних часток кожного співвласника у нерухомому майні (будинку), то суд вважає за неможливе встановлення будь-якого з них. В той же час, перший варіант порядку користування земельною ділянкою, що фактично вже склався між сторонами не обмежує законні права когось із співвласників, та не позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, не суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним нормам, дозволяє в достатній мірі користуватися своєю частиною домоволодіння, в тому числі і господарськими спорудами. Отже, такий варіант порядку користування земельною ділянкою найбільше забезпечує баланс інтересів співвласників. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про доцільність встановлення такого порядку користування земельною ділянкою, який визначений у першому варіанті висновку експерта із зазначенням меж земельних ділянок відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 5.08.2019 року, тобто до часткового задоволення позовних вимог. В іншій частині вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України заява позивача про стягнення частково судових витрат по оплаті вартості судової експертизи підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial