Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» подало до суду позовну заяву до [PERSON] , у якій просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 55 692,84 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн. 00 коп. У обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго», відповідно до Правил надання населенню послуг водо-, теплопостачання і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630, надає населенню м. Павлограда, а також підприємствам, установам і організаціям теплову енергію для потреб опалення, в обсязі, передбаченому нормативно - правовими актами. Послуги по теплопостачанню були надані в будинок [ADDRESS] . Однак відповідач оплату за спожиту теплову енергію, фактично КП «Павлоградтеплоенерго» не проводив. У результаті чого за період з 01.01.2013 р. по 01.04.2020 р. утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію перед КП «Павлоградтеплоенерго» у сумі 55 692,84 грн. У судове засідання представник позивача - Поташніков Є.В. не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає частково, просила суд застосувати строки позовної давності. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянути справу за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Так, судом по справі встановлено, що Комунальне підприємство „Павлоградтеплоенерго", відповідно до „Правил надання населенню послуг водо-, теплопостачання і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630, надає населенню м. Павлограда, а також підприємствам, установам і організаціям теплову енергію для потреб опалення, в обсязі, передбаченому нормативно правовими актами. Послуги по теплопостачанню були надані в будинок [ADDRESS] . Однак, відповідач оплату за спожиту теплову енергію, фактично КП „Павлоградтеплоенерго" не проводила. У результаті чого станом на 01 квітня 2020 року утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію перед КП „Павлоградтеплоенерго" у сумі 55 692,84 грн. Відповідно до п. 20 „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення" затверджених постановою Кабінету міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. Відповідно до ст. 19 ч. 6 Закону України „Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 5). Згідно особистого рахунку № [NUMBER] , заборгованість відповідача станом на 01.04.2020 року складає 55 692,84 грн. (а.с. 3,4) Як роз`яснено у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення. Відповідач подала до суду заяву, у якій просить застосувати позовну давність. Згідно із ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Зважаючи на викладене, суд вбачає передбачені законом підстави для застосування в межах даного спору позовної давності у зв`язку зі спливом її строку. З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності на вимогу про стягнення заборгованості за період з 01.01.2013 р. по 01.04.2020 року. На переконання суду, відповідач будь-які дії, які б свідчили про визнання ним боргу не вчиняв. Питання про поновлення строку давності представником позивача заявлено не було. Враховуючи викладене суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню а саме стягненню з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.05.2017 р. по 01.04.2020 року в сумі 25 619, 15 грн. (відповідно до даних особистого рахунку 1-10567А082) Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2102,00 грн., сплачений останнім при подачі позову, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: partial