Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Райффайзен Банк Аваль звернулося до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/4047/82/37975, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США зі сплатою 13,25 % річних за користування кредитним коштами, з кінцевим терміном повернення кредиту 07.02.2018 року. Банк виконав свої зобов`язання шляхом переказу (зарахування) всієї суми кредиту на поточний рахунок позичальника. У порушення п.11.3 кредитного договору відповідач не надав банку договір страхування та копії платіжних доручень про сплату страхових платежів і відсоткова ставка за користування кредитом була збільшена на 5% річних починаючи з 01.04.2014 року і складає 18,25 %. 08.02.2008 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено Договір поруки № 014/4047/82/37975, відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням боржника, що виникають з умов кредитного договору № 014/4047/82/37975 від 08.02.2008 року в повному обсязі цих зобов`язань. Позичальник умови вищевказаного кредитного договору не виконував, у зв`язку з чим на адресу позичальника та поручителя було направлено вимоги про дострокове виконання боргових зобов`язань, але вимоги залишились без реагування і заборгованість перед банком не погашена. Станом на 06.08.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 18 182,23 доларів США (вісімнадцять тисяч сто вісімдесят два долари США 23 центи), що в еквіваленті до курсу Національного Банку України становить 392 115,51 грн (триста дев`яносто дві тисячі сто п`ятнадцять гривень 51 копійку). У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на його користь вказану заборгованість та стягнути з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] , його представник [PERSON] та відповідач [PERSON] будучи належним чином, своєчасно повідомленими про день, час та місце розгляду справи, з невідомих суду причин в судове засідання не з"явилися, відзив на позов не подали. Разом з цим представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони відповідачів, у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі у зв`язку з недоведеністю. Вказує, що згідно висновку судово-економічної експертизи № 2379 від 20.11.2017 року позивачем при видачі кредиту та укладанні договору допущено ряд порушень, які говорять про нечесну підприємницьку практику позивача по відношенню до відповідачів. Вважає, що суми, які просить стягнути позивач є необґрунтованими та невірними. У відповідності до порядку, встановленого ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що 08.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/4047/82/37975, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США строком на 120 місяців по 07.02.2018 року, а позичальник зобов`язався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку основну суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,25 % річних та комісію згідно умов договору. Умови кредитного договору банком виконані в повному обсязі, а саме: надано кредитні кошти шляхом переказу (зарахування) всієї суми кредиту на поточний рахунок позичальника, що стверджується випискою по рахунку від 06.08.2015 року (а.с. 25). У порушення п.11.3 кредитного договору відповідач не надав банку договір страхування та копії платіжних доручень про сплату страхових платежів, у зв`язку з чим починаючи з 01.04.2014 року відсоткова ставка за користування кредитом була збільшена на 5% річних і складає 18,25 %. 08.02.2008 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено Договір поруки № 014/4047/82/37975, відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням боржника, що виникають з умов кредитного договору № 014/4047/82/37975 від 08.02.2008 року в повному обсязі цих зобов`язань. Позичальник умови вищевказаного кредитного договору не виконує (не сплачує щомісячні платежі на погашення кредиту) у зв`язку з чим на адресу позичальника було направлено вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань за кредитним договором за вихідним № 114-0-0-00/15-30229 від 29.04.2015 року, якою було зобов`язано [PERSON] у 60-денний термін достроково повернути всю суму заборгованості. Цього ж дня, 29.04.2015 року банк надіслав поручителю [PERSON] вимогу про виконання грошових зобов`язань за договором поруки за вих. № 114-0-0-00/15-30230, якою було зобов`язано терміново (але не пізніше 5-ти банківських днів) повернути заборгованість по кредиту. Однак, у визначені кредитором строки вимоги не були виконані, заборгованість не погашена. Таким чином суд встановив, що умови кредитного договору № 014/4047/82/37975 від 08.02.2008 року відповідачем [PERSON] порушено, про що свідчить розрахунок заборгованості від 06.08.2015 року, наданий позивачем AT «Райффазен Банк Аваль» ( а.с. 7-10). \~ \~ \~ \~Згідно вказаного розрахунку, станом на 06.08.2015 року заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за даним кредитним договором складає 18 182,23 долари США, що в еквіваленті до курсу НБУ на день розрахунку становить 392 115,51 грн, із них: - заборгованості за кредитом - 14 170,95 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 305 608,79 грн; у тому числі прострочена заборгованість за кредитом 2 042,14 долари США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 44 040,52 грн; - заборгованості за відсотками - 1 806,14 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 38 950,97 грн; у тому числі прострочена заборгованості за відсотками - 1 643,17 долари США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 35 436,38 грн; - пені за прострочення кредиту та відсотків - 2 205,14 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 47 555,75 грн. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені судом факти, врегульовані нормами ЦК України 01.01.2004 року, умовами кредитного договору та договору поруки. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно\~ст. 610 ч. 1 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. \~Згідно\~ст. 611 ч.1 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно\~ст. 536 ч.1, ч. 2 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.\~ Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Крім того, згідно до\~ст.546 ЦК України\~виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статею 554 ЦК України\~регламентовано, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Твердження представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про те, що згідно висновку судово-економічної експертизи № 2379 від 20.11.2017 року позивачем при видачі кредиту та укладанні договору допущено ряд порушень, які говорять про нечесну підприємницьку практику позивача по відношенню до відповідачів і суми, які просить стягнути позивач є необґрунтованими та невірними, суд відхиляє та зазначає наступне. Висновок експерта № 2379 від 20.11.2017 року було надано суду за результатами проведення судово-економічної експертизи, призначеної ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20.05.2016 року при розгляді цивільної справи \~№\~\~\~299/1774/15-ц \~за позовною заявою [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»\~ про захист прав споживачів та визнання недійсним споживчого кредитного договору. Так рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12 червня 2018 року у справі №\~\~\~299/1774/15-ц у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Дане рішення суду залишено без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 6 червня 2019 року та постановою Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.11.2020 року. При розгляді цивільної справи №\~\~299/1774/15-ц суд не прийняв висновок експерта як доказ, так як сам позивач факт отримання ним кредитних коштів в іноземній валюті не заперечував, та вказав, що висновки проведеної у справі судово-економічної експертизи № 2379 від 20.11.2017 року та інші наявні у справі докази не свідчать про те, що підприємницька практика відповідача, як кредитора, була нечесною та ввела позивача в оману щодо обставин, які вплинули на вчинення ним спірного правочину (а.с. 99-112). За таких встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до переконання, що відповідачем умови кредитного договору порушені, обставини, наведені позивачем, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, а відтак позовні вимоги слід задоволити в повному обсязі та стягнути з відповідачів у солідарному порядку заявлену позивачем суму заборгованості за кредитним договором № 014/4047/82/37975 від 08.02.2008 року. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 3 654 грн судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачів у рівних частинах з кожного по 1 827 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved