Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовано тим, що 12.07.2013 ПАТ «Дельта банк» позивачу була відкрита кредитна лінія на суму 20 000,00 грн строком на 364 календарних днів, яку було встановлено на підставі заяви №005-20009-120713. За період з серпня 2013 року по січень 2014 року позивачем було сплачено 7690,00 грн. Позивач вказує, що з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» він договорів не укладав, товариство будь-яких вимог позивачу не висувало, своєї згоди на передачу прав вимоги він не надавав. У позові позивач зазначає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням вимог законодавства, нотаріус не переконався, що сума заборгованості є безспірною, здійснений відповідачем розрахунок заборгованості не відповідає дійсній сумі боргу, вчинений за межами строку позовної давності та на підставі договору, який не є нотаріально засвідчений. На підставі зазначеного, позивач просить визнати виконавчий напис нотаріуса №6707 від 17.02.2021, вчинений приватним нотаріусом Хара Н.С. про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 06.07.2021 вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом, вчиненим 17.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, зареєстрованого в реєстрі за №6707, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у виконавчому провадженні № 64859859. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 06.07.2021 відкрито провадження за даним позовом у справі №295/6880/21, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. 05.08.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач вказав, що твердження позивача щодо неправомірності вчинення виконавчого напису вважає необґрунтованими та безпідставними. Заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що 07.05.2020 між Акціонерним товариством «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення прав вимоги №2241/К, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за кредитним договором №005-20009-120713 від 12.07.2013. У відзиві відповідач вказує, що ним виконано вимоги, передбачені п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Харі Н.С. вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме: оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором, а отже виконавчий напис, вчинений 17.02.2021, зареєстрований в реєстрі за №6707, щодо стягнення з позивач на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 37850,00 грн, не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною. Як вбачається зі змісту виконавчого напису, вчиненого 17.02.2021, строк для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису перебуває у межах з 07.05.2020 по 07.05.2023, а отже твердження позивача є помилковим щодо пропуску вчинення виконавчого напису, адже право вимоги виникло у відповідача 07.05.2020 і до моменту звернення відповідача до нотаріуса для вчинення виконавчого напису 17.02.2021 минуло менше трьох років. На підставі вищевикладеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позову. 11.08.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказав, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» фінансової вимоги позивачу не пред`являло, а відразу звернулося до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису; жодних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову відповідач до відзиву не долучив, тому просить задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Також, 11.08.2021 позивач подав до суду клопотання, у якому просив стягнути з відповідача судові витрати та кошти, які були стягнуті на користь відповідача з пенсії позивача по інвалідності у сумі 1760,00 грн, та скасувати арешт, який накладений на рахунок [PERSON] 15.09.2021 до суду також надійшо клопотання [PERSON] , за яким він просив суд при розгляді справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, додатково, врахувати та стягнути на його користь з відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 20% відрахування з пенсії по інвалідності за вересень - 440,00 грн. Відповідно до п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч.3 ст.279 ЦПК України). Статтею 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Як зазначалося вище, провадження у даній справі відкрито ухвалою суду від 06.07.2021 та ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, отже, відповідно до приписів п.2 ч.2 ст.49 та ч.3 ст.279 ЦПК України, заяву про збільшення позовних вимог позивач мав право подати у строк до 06.08.2021, однак з відповідними заявами позивач звернувся до суду лише 11.08.2021 та 15.09.2021.. Таким чином, клопотання, у яких фактично заявлено про збільшення позовних вимог, подані позивачем з пропуском процесуального строку, встановленого для її подання, заяву про поновлення строку для подачі такої заяви із зазначенням поважних причин, які зумовили пропуск процесуального строку, позивачем до суду не подано. Крім того, за правилами ч.5 ст.49 ЦПК України, у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Позивач до клопотань, у яких ним заявлено про збільшення позовних вимог, не долучив докази направлення копії таких заяв та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таким чином, відповідно до приписів ч.5 ст.49 та ч.2 ст.126 ЦПК України, заяви (клопотання) позивача, про збільшення позовних вимог, від 11.08.2021 та від 15.09.2021, суд не приймає до розгляду та повертає заявнику. Від третьої особи заяви по суті справи до суду не надходили. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. В пункті 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі за текстом - Перелік). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Згідно з підпунктами 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. За правилами ч.ч. 1,2 ст. 42 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів. Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії. Судом встановлено, 12.07.2013 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , шляхом підписання заяви №005-20009-120713, укладено договір, відповідно до умов якого позивачу встановлено кредитний ліміт у розмір 20 000,00 грн, на строк 364 календарних днів (п. 2.3, 2.4 договору). 17.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №6707, яким стягнуто з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №005-20009-120713 від 12.07.2013, укладеним із ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору №2241/К про відступлення права вимоги, укладеного 07.05.2020, на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 07.05.2020 по 30.11.2020. Сума заборгованості складає 37200,00 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 19 000,00 грн; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 18 200,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату у сумі 650,00 грн, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» складає 37 850,00 грн. 16.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Петренком Д.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64859859 з при сумового виконання виконавчого напису №6707 від 17.02.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у сумі 37 850,00 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом на підставі договору який не є нотаріально посвідченим, за межами строку позовної давності та на суму боргу, яка не є безспірною. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису з урахуванням змісту постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Зі змісту кредитного договору №005-20009-120713 від 12.07.2013, на підставі якого нотаріусом вчинено оспорюваний виконавчий напис, вбачається, що він укладений в простій письмовій формі і не посвідчений нотаріально, тоді як відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для вчинення нотаріального напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), тобто на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом зазначеної вимоги закону дотримано не було. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. Щодо безспірності заборгованості та вчинення виконавчого напису поза межами строку позовної давності. Дослідивши умови укладеного між сторонами кредитного договору і зміст оспорюваного виконавчого напису, судом встановлено, що виконавчий напис вчинено нотаріусом без дослідження та аналізу умов укладеного між сторонами кредитного договору, відповідно до якого погашення кредиту повинно було здійснюватися щомісячними платежами, нотаріусом не встановлено та не перевірено строк дії кредитного договору, строк кредитування, строк, коли у стягувача виникло право вимоги за договором, що унеможливило визначення періоду, з якого почався перебіг строку позовної давності. У виконавчому написі зазначено, що заборгованість стягується за період з 07.05.2020 по 30.11.2020. Проте, умовами укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] договору №005-20009-120713 від 12.07.2013 було визначено, що розмір кредиту становить 20000,00 грн. До стягнення заявлена сума заборгованості за кредитом у розмірі 37200,00 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 19 000,00 грн; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 18 200,00 грн, сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 650,00 грн. Загальна сума заборгованості становить 37850,00 грн. Разом з тим, відповідно до умов кредитного договору №005-20009-120713 від 12.07.2013, сторонами не погоджувалася сплата відсотків за користування кредитом, їх розмір та порядок нарахування. Наведене свідчить про те, що нарахування заборгованості у розмірі 37 200,00 грн, із яких заборгованість за сумою кредиту - 19 000,00 грн; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 18 200,00 грн, не відповідає умовам укладеного між сторонами договору та вказана сума не могла бути нарахована за період, який вказаний у виконавчому написі - з 07.05.2020 по 30.11.2020. Крім того, позивачем долучено до позову копії квитанцій про оплату платежів за кредитним договором, які сплачувались ним на рахунок АТ «Дельта Банк» за період з серпня 2013 року по січень 2014 року. Позивач стверджує, що вказані суми не були враховані при розрахунку заборгованості. У свою чергу, відповідач не скористався правом надати до суду виписку з рахунку боржника [PERSON] або інші докази, з яких було б можливо встановити, чи були враховані вказані платежі при нарахуванні заборгованості за кредитним договором. Зазначені обставини свідчать, що сума заборгованість позивача за кредитним договором на час вчинення виконавчого напису не була безспірною. Крім того, відповідно до змісту укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] договору №005-20009-120713 від 12.07.2013, а саме п. 2.4 договору, строк ліміту кредитної лінії встановлено 364 календарних днів. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було враховано те, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору, термін дії кредитного договору, за яким вчиняється виконавчий надпис, закінчився 11.07.2014, отже з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Наведене приводить до висновку, що нотаріус не пересвідчився в наявності безспірної заборгованості. Крім того, в позовній заяві позивач, серед іншого, як на підставу визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилалася також на те, що він не має будь-яких зобов`язань перед ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», вимоги про погашення заборгованості від вказаного товариства позивач не отримував. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Однак, відповідач не скористався своїм правом та не надав до суду докази переходу права вимоги ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] за кредитним договором №005-20009-120713 від 12.07.2013 доТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», так само матеріали справи не містять і повідомлення ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну кредитора в зобов`язанні, а тому відсутні підстави вважати, що у позивача [PERSON] виникло зобов`язання саме перед вказаним товариством, як кредитором. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі N 916/3006/17, від 15 січня 2020 року у справі N305/2082/14ц, яка є послідовною і незмінною. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч. 1 ст. 84 ЦПК України). Відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду доказів на обґрунтування своїх заперечень проти вимог позивача. Таким чином, дослідивши надані позивачем докази на предмет їх належності, достовірності і достатності у взаємозв`язку та в сукупності, суд вважає, що виконавчий напис від 17.02.2021 про стягнення заборгованості з позивача вчинений на виконання не нотаріально посвідченого кредитного договору, вчинений без врахування того, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років та без надання належних документів на підтвердження розміру заборгованості та переходу права вимоги за кредитним договором, на підставі документів, які не свідчили про безспірність заявленої вимоги, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. На підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 908,00 грн за подання позовної заяви та у сумі 454,00 за подання заяви про забезпечення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved