Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Заявники звернулись до суду з заявою про усиновлення малолітнього [PERSON], [INFO] посилаючись на те, що заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу заявники дітей не мають. Відповідно до довідки № 1003008-3634 від 20.11.2017 року, заявники поставлені на облік кандидатів в усиновлювачі з 20.11.2017 року. Заявник [PERSON] працює в ПП «АБП «СКАЛА» та займає посаду елкетрозварювальник ручного зварювання 3 (третього) розрядку, а заявник [PERSON] працює в ПАТ «Київхліб» та займає посаду формувальник тіста 4 розряду. Заявники мають бажання і можливість забезпечити сімейне оточення, турботу та захист для дитини. Заявники матеріально забезпечені, мають гарний стан здоров'я, до кримінальної відповідальності не притягались. Шлюб ґрунтується на любові, дружбі та спільних духовних цінностях. Зі станом здоров`я дитини ознайомлені та хочуть прийняти його як сина, тому просять суд постановити рішення про усиновлення [PERSON], [INFO], та внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини. В судовому засіданні заявники заяву підтримали та просили її задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 14 жовтня 2006 року [PERSON] та [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб. (а.с. 33) Довідкою від 20.11.2017 року вих. № 103008 Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, підтверджується факт того, що заявники поставлені на облік кандидатів в усиновлювачі. (а.с. 11) Висновком від 20.11.2017 року вих. № 103098-3632 підтверджується той факт, що Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація вважає, що подружжя [PERSON] та [PERSON] можуть бути кандидатами в усиновлювачі дитини віком від народження до одного року. [PERSON] народився [INFO] року у м. Київ. У свідоцтві про народження дитини, батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 47) Відповідно до заяви від 04.04.2018 року, біологічна мати [PERSON], відмовилася забирати з пологового будинку народженого нею [INFO] року [PERSON]. (а. с. 6, 6 зворот.) Повідомленням про реєстрацію народження покинутої дитини виданого Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві Дніпровський у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану від 24.04.2018 року, [PERSON], [INFO] року, за записом № 1135 зареєстровано як покинуту дитину. (а.с. 15) Актом про вибуття дитини у сім'ю від 16 липня 2018 року виданого Київський міським будинком дитини «Берізка», підтверджується факт того, що дитину [PERSON], [INFO], передали заявникам [PERSON] та [PERSON]. (а. с. 20, 20 зворот.) В судовому засіданні достовірно встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], на даний час проживає однією сім`єю із заявниками: [PERSON] та [PERSON] Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 Цивільного процесуального кодексу України норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів(кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містятьсявпостановівід1листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ч. 2 ст. 219 Сімейного кодексу України, усиновлення дитини може бути проведено без згоди повнолітніх батьків, якщо судом буде встановлено, що вони, не проживаючи з дитиною понад шість місяців без поважних причин, не проявляють щодо неї батьківської турботи та піклування, не виховують та не утримують її. В судовому засіданні встановлено, що мати [PERSON] в пологовому будинку відмовилась від народженого [INFO] року [PERSON] Відповідно до пункту 3 ст. 12 Європейської конвенції про усиновлення дітей від 24 квітня 1967 року, якщо батько або матір позбавлені своїх батьківських прав щодо дитини, або, принаймні, права давати згоду на усиновлення, закон може передбачати, що одержання їхньої згоди не є обов'язковим. Відповідно до ст. 17 Європейської конвенції про усиновлення дітей від 24 квітня 1967 року, рішення про усиновлення може бути прийняте, лише якщо дитина перебувала під опікою (піклуванням) усиновителів достатньо тривалий період, щоб компетентний орган міг оцінити їхні майбутні відносини, якщо рішення про усиновлення буде прийняте. Частиною 1 ст. 223 Сімейного кодексу України, передбачено, що особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 229 Сімейного кодексу України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Згідно ч. 2 ст. 231 Сімейного кодексу України, якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Заявники просять внести зміни до актового запису про народження дитини та записати їх батьками. Згідно ст. 233 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Крім того, ч.1 ст. 231 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо усиновлювачами є одночасно жінка та чоловік і якщо вони записуються батьками дитини, відповідно змінюються прізвище та по батькові дитини. За заявою усиновлювачів може бути змінено ім'я дитини. Для такої зміни потрібна згода дитини. Така згода не вимагається, якщо дитина живе в сім'ї усиновлювачів і звикла до нового імені. Згідно ст. 255 Сімейного кодексу України, усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. [PERSON] працює в ПП «АБП» СКАЛА» з 01.03.20016 на посаді електрозварювальника ручного зварювання 3 (третього) розряду. (а.с. 32). [PERSON] займає посаду формувальника тіста 4 розряду в ПАТ «Київхліб». (а .с. 31) Згідно медичного висновку про стан здоров'я, заявники є здоровими людьми та не мають протипоказань для усиновлення (а. с. 34-37). З довідок МВСУ департаменту інформаційних технологій вбачається, що заявники до кримінальної відповідальності не притягаються, не знятої чи не погашеної судимості не мають та в розшуку не перебувають. (а. с. 38-41) В результаті обстеження умов проживання заявників [PERSON] та [PERSON] є можливість виділення окремого місця в кімнаті та облаштування його всім необхідним для виховання та розвитку дитини. (а. с. 44-46.) Зокрема, заявникам на праві спільної сумісної власності належить [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право власності від 24 квітня 2002 року. (а. с. 42) Отже, аналізуючи всі зібрані по справі докази, оскільки, заявники за своїм станом здоров'я можуть і бажають виховувати дитину і вона вже знаходиться на їх утриманні та вихованні, крім цього, усиновлення буде відповідати інтересам дитини, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved