Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду звернулось ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором , що склалась станом на 30.11.2015року в розмірі 53747,44грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору без № від 23.11.2010 року позивач надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до умов Договору боржник зобовязаний виплачувати відсотки в розмірі 30% на рік за користування кредитом та повернути кредит частинами у розмірах, в порядку та в строки визначені договором, але не пізніше закінчення строку дії картки. Відповідач заборгованість не виплачує, порушує строки повернення кредиту у зв'язку з чим позивач звернувся до суду, просить стягнути з відповідача заборгованість, що складається із заборгованості за сумою кредиту- 11860,11грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом 36805,77грн.; заборгованість за пенею та комісії 2045,97грн.; штраф ( фіксована частина) 500грн.; штраф ( процентна складова) 2535грн., а загалом 53747,44грн.. У судовому засіданні представник позивача , [PERSON] вимоги підтримав, навівши аналогічні доводи. [PERSON] повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи , в судове засідання не зявився, надавши письмові заперечення зазначивши , що визнає вимоги частково в частині суми заборгованості за кредитом в сумі 11860,11грн., а також пені та відсотків в розмірі 50% від основної заборгованості в сумі 5930,05грн., оскільки вважає, що вимоги банку суперечать вимогам ст.3,8 Конституції України та ст.11,18 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки всупереч принципу добросовісності, наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача, тому умови договору є несправедливими. Причиною несплати ним кредиту стала втрата роботи і заборгованості із заробітної плати. Просив за наявності підстав застосувати вимоги ст.256,267 ЦК України, стосовно наслідків пропущення строків позовної давності. Також просив зменшити розмір пені . Представник відповідача [PERSON] діюча на підставі договору про надання правової допомоги , вимоги не визнала, просила відмовити в позові з підстав пропуску строку позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені докази, суд приходить до переконання, що даний позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так у ході судового засідання з вірогідністю було встановлено, що 30.11.2015року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір без № за умовами якого банк надавав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 30% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитний ліміт на місяць встановлено в розмірі 15000грн. Відповідно до довідки про умови кредитування, та Умов і правил надання банківських послуг, що є невідємною частиною договору, позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених договором . Із довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» вбачається, що пільговий період (нарахування процентів здійснюється за ставкою 0,01% річних) визначено до 55 днів ( пільгова ставка діє при умові погашення заборгованості до 25 числа місяця, що слідує за датою виникнення заборгованості); базова відсоткова ставка в місяць (начисляється на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році) 2,5%; розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) 7% від заборгованості, але не менше 30 грн. і не більше залишку заборгованості; строки внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, слідуючого за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня (1) +пеня (2), де: пеня (1) = (базова процентна ставка по договору)/30 нараховується за кожний день прострочки кредиту; пеня (2) =1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочки по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 днів; штраф при порушення строків платежів по будь якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів 500 грн. +5% від суми заборгованості по кредитному ліміту. Умовами і правилами надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010року передбачено умови кредитування. Так відповідно довідки про умови кредитування та самих умов передбачено сплату відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5% в місяць (30% річних) на суму залишку заборгованості за кредитом. Розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, але не менше 50грн. і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів до 25 числа кожного місяця. Банк має право, внаслідок порушення зобовязань з погашення заборгованості за кредитом протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень, змінити умови кредиту, втсновив строк повернення кредиту 91-й день з моменту порушенняч зобовязань і вимагази повернення кредиту, сплати винагороди , комісії та процентів за користування .(п.2.1.1.4.6 умов). Також умовами передбачено порядок та строки нарахування та сплати процентів за користування кредитом, строки сплати місячних платежів( п.2.1.1.12.3- 2.1.1.12.13 умов) Банк має право змінювати тарифи та інші умов обслуговування рахунків, попередивши про це клієнта за 7 днів до введення змін ( п.1.1.3.2.3. умов) Із розрахунку заборгованості та витягу з особового рахунку [PERSON] вбачається, що відповідач свої зобов'язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 30.11.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 53747,44грн., яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 11860,11грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 36805,77грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2045,97грн., штрафу (фіксована складова) 500грн., штрафу (процентна складова) 2535,59грн. При цьому сума заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2045,97грн. фактично є сумою заборгованості по пені, нарахованої за прострочення погашення кредиту та сплати відсотків відповідно до наведених вище умов договору, що суді підтвердив представник ПАТ КБ «ПриватБанк», а також підтверджується розрахунком заборгованості та витягом з карткового рахунку.\~\~ Відповідно до приписів ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Вирішуючи обгрунтованість доводів відповідача суд виходить з наступного. Сторонами не оспорюється та визнається відповідачем факт укладання зазначеного договору та отримання грошових коштів на умовах зазначених в договорі. Відповідачем визнається також факт порушення ним умов договору надання кредиту та заборгованості із повернення кредиту в сумі 11860,11грн., що підтверджує в своїх письмових запереченнях відповідач та підтвердила в суді його представник. Не заперечується також заборгованість і по процентам за користування кредитом однак позивач вважає, що ця сума повинна бути зменшена та бути збалансованою із сумою заборгованості за кредитом.. Відповідно до положень ст. 204 ЦК України- правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що своєчасно зобовязання відповідачем за кредитним договором не виконувались у повному обсязі, що потягло нарахування пені за неналежне виконання умов договору стосовно строків та розміру повернення кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За умовами договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5% в місяць (30% річних) на суму залишку заборгованості за кредитом. Розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, але не менше 50грн. і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів до 25 числа кожного місяця. Строк дії договору 12 місяців. Судом встановлено, що у звязку з затриманням сплати частини кредиту та процентів порівняно з умовами договору на один календарний місяць, у банку настали підстави визначені умовами договору для вимагання повернення кредиту. Відповідно до ст.536 ЦК України - за користування чужими грошовими коштами боржник повинен сплачувати відсотки. Згідно ст. 530 ЦК України - зобов'язання підлягає виконанню у встановлений строк. Договором оговорено строки погашення кредиту, однак відповідач не виконав ці умови договору. Наданий банком розрахунок заборгованості по тілу кредиту та відсоткам відповідає умовам договору кредиту та є обгрунтованим. Одним із видів забезпечення виконання зобовязання є неустойка (ст. 546 ЦК України) . Неустойкою (штрафом , пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Тобто законом передбачена відповідальність за невиконання чи неналежне виконання грошового зобовязання у вигляді неустойки( штраф або пеня). Звертаючись із вимогами позивач просить стягнути неустойку у вигляді пені та штрафа. Тобто умовами договору передбачено за порушення зобовязання стягнення неустойки як у вигляді пені так і у вигляді штрафу ( два виду неустойки), що суперечить вимогам ст.546 ЦК України. Окрім того Згідно\~ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання цього Закону 30 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 20 ч. 1 цього Розпорядження м. Словянськ Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.\~\~\~\~\~\~ Проте, 05 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, яким визнано такими, що втратили чинність розпорядження №1053-р від 30.10.2014 року та №1079-р від 05.11.2014 року, м. Словянськ Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Крім того, згідно зі\~ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом»\~район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог\~Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року \~щодо ненарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Як проголошено в ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно\~ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У п.3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої\~статті 4 ЦПК України\~(справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (Справа N 1-10/2004)) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої\~статті 8 Конституції України\~охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Як вбачається зі наданого позивачем розрахунку, позивач просив стягнути з відповідача пеню та штрафи, що нараховані у період з 01.08.2013 року та станом на 30.11.2015 року , тобто в період дії\~ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції". Згідно матеріалів справи, копії паспорту [PERSON], відповідач зареєстрований та постійно проживає за адресою: [INFO]. Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянином України, який зареєстрований та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі\~ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення пені та штрафів за період з 14 квітня 2014року , є необґрунтованим. Відповідно до розрахунку позивача, нарахована сума пені станом на 14.04.2014року становить 100 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача. Стосовно клопотання відповідача про застосування судом вимог ч.3 ст. 551 ЦК України, в частині зменшення розміру неустойки, суд виходить з того, що зазначена норма передбачає можливість зменшення розміру неустойки, якщо він значно він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що розмір неустойки, який підлягає стягненню становить 100грн., що значно менше суми заборгованості по кредиту та процентам, суд не вбачає передбачених цією нормою закону підстав, для її зменшення. Стосовно доводів відповідача про пропуск строків позовної давності суд виходить з наступного. Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до моменту\~\~виконання\~\~сторонами\~\~в\~\~повному\~\~обсязі\~\~взятих\~\~на\~\~себе\~\~зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 25 грудня 2015 року, враховуючи час звернення позивача із позовом 28.12.2015року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як\~\~встановлено\~\~судом,\~\~[PERSON] перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів з 31.07. 2013 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся 28 .12. 2015 року, включивши до позовних всю заборговану суму. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після\~\~переривання\~\~\~\~перебіг\~\~ позовної\~\~ давності\~\~ починається\~\~ заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України) З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У справі встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна, 55 днів пільгового періоду» повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається\~\~з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 25 числа місяця, разом із сумою кредиту та плату за використання кредитних коштів( тіло кредита та проценти за користування) , про що зазначено в Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна, 55 днів пільгового періоду». Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Таким чином, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Як вбачається із виписки з особового рахунку [PERSON], останнім особисто здійснювались періодично внесення банку грошових коштів, останній таких платіж відповідачем було здійснено 24.06.2013року через термінал в м. Красний Лиман. А після цього відповідно до умов та правил надання банківських послуг, банком здійснювались автоматично, списання із інших рахунків відповідача , в рахунок погашення заборгованості грошові кошти, ще 04.06.2014 р. та 12.06.2014року, що також є свідченням погашення заборгованості за зазначеним кредитом. Враховуючи встановлені обставини суд приходить до переконання, що підстав для застосування наслідків пропущення строків позовної давності не має, оскільки такі строки позивачем не пропущено. Доводи відповідача, що зазначені в особовому рахунку суми є грошові кошти , що надходили відповідачу з центру зайнятості, як допомога по безробіттю, не підтверджено належними доказами і тому не приймаються до уваги. Відповідно до приписів ст. 11 ЦПК України. суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тому інші доводи відповідача, стосовно порушення позивачем ст.11. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», які обгрунтовано нічим не підтверджено, суд не приймає до уваги. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, в частині вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованих відсотків. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат здійснюється відповідно до частки задоволених вимог, а саме в сумі 1000 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial