Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 (далі - ХОПЛ №1) звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що вона страждає на психічний розлад, а лікування та обстеження хворої можливе тільки в умовах стаціонару. На обґрунтування заяви головний лікар ХОПЛ №1 зазначив, що [PERSON] страждає на шизотиповий розлад, через що вона виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. 17.07.2018 [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ №1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворої та лікування в умовах стаціонару, однак під час обстеження [PERSON] не дала усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу. В судовому засіданні представник лікарні заяву підтримав пославшись на обставини, викладені в заяві та пояснив, що у [PERSON] встановлений тяжкий психічний розлад, а тому її лікування можливе лише в стаціонарних умовах. [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо госпіталізації в стаціонар, вважаючи себе психічно здоровою. Прокурор не заперечував проти задоволення заяви про госпіталізацію хворої. Заслухавши пояснення представника лікарні, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 17.07.2018 [PERSON] була доставлена в ХОПЛ № 1 швидкою допомогою. Комісія лікарів-психіатрів, яка оглянула хвору того ж дня, прийшла до висновку про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар, оскільки встановлено, що [PERSON] страждає на шизотиповий розлад, внаслідок чого вона виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Свідок [PERSON], яка є матір'ю [PERSON] в судовому засіданні показала, що її донька буває агресивною, дратівливою, конфліктною, легковажною, на запитання дає плутані та неконкретні відповіді, від лікування відмовляється. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Отже, виходячи із змісту вказаної статті, обов'язковими умовами для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, крім наявності в неї тяжкого психічного розладу, є вчинення нею чи прояв нею реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможність такою особою самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В той же час, в ході судового розгляду представником ХОПЛ №1 не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували обставини щодо вчинення [PERSON] дій чи проявів нею реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Твердження [PERSON], яка є матір"ю [PERSON], про нібито агресивну поведінку доньки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Крім того, лікар-психіатр зазначив, що за час перебування [PERSON] в ХОПЛ №1 остання агресію не проявляла, внутрішній розпорядок не порушувала. Таким чином, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини, викладені в заяві головного лікаря ХОПЛ №1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку, а тому заява не підлягає задоволенню. На підставі ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: dismissed