Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходилась цивільна справа за Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕЗЕРВ-ОЙЛ» про звернення стягнення. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив що 22 грудня 2017 року між позивачем та ПАТ «Банк «Київська Русь» був укладений договір про переуступку прав вимог за Кредитним договором № 36239-20/10-1 від 25.08.2010 року. Відповідно даного договору всі права та обовязки за кредитним договором перейшли до позивача. 22 лютого 2017 року між позивачем та ПАТ «Банк «Київська Русь» був укладений договір про переуступку прав вимог за Договором застави від 28.08.2012 року у звязку із укладенням договору про відступлення права вимог від 22.02.2017 року. На даний час строк настання виплат за кредитним договором настав, однак відповідач 2 не сплатили свій борг. Борг за кредитним договором становить 6\~778 086,23 (шість мільйонів сімсот сімдесят вісім тисяч вісімдесят шість гривень 23 коп.) грн. У силу ст. 526 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Позивач у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням\~статті 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 серпня 2010 року між АБ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «РЕЗЕРВ-ОЙЛ» був укладений Кредитний договір № 36239-20/10-1 на відкриття кредитної лінії в національній валюті у розмірі 2\~500 000,00 грн. В якості забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору 25 серпня 2012 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] був укладений договір застави, посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом ДМНО, зареєстрований в реєстрі за № 1006. Відповідно до умов якого [PERSON] з метою забезпечення належного виконання ТОВ «РЕЗЕРВ-ОЙЛ» Кредитного договору 36239-20/10-1 від 25.08.2010 року було передано в заставу наступне рухоме майно: - автомобіль: марка - MITSUBISHI, модель - OUTLАNDER, тип легковий-універсал-в, 2007 року випуску, колір сіра перлина, № шасі (кузов, рама) VIN JMBXNCU2W7U001191, JMBXNCU2W7U001191, реєстраційний номерАЕ0560ВІ; - автомобіль: марка - SUBARU, модель LEGACY, тип легковий-універсал-в, 2007 року випуску, колір блакитна перлина, № шасі (кузов, рама) VIN JFIBP9LKB7G081223, JFIBP9LKB7G081223, реєстраційний номер [NUMBER]. 22 грудня 2017 року між позивачем та ПАТ «Банк «Київська Русь» був укладений договір про переуступку прав вимог за Кредитним договором № 36239-20/10-1 від 25.08.2010 року. Відповідно даного договору всі права та обовязки за кредитним договором перейшли до позивача. Таким чином новим кредитором за Кредитним договором № 36239-20/10-1 від 25.08.2010 року став позивач. 22 лютого 2017 року між позивачем та ПАТ «Банк «Київська Русь» був укладений договір про переуступку прав вимог за Договором застави від 28.08.2012 року у звязку із укладенням договору про відступлення права вимог від 22.02.2017 року. Про відступлення прав вимог за зазначеними договорами позивач повідомив відповідачів належним чином та відповідно до вимог діючого законодавства України. На даний час строк настання виплат за кредитним договором настав, однак відповідач 2 не сплатив свій борг. Борг за кредитним договором становить 6\~778 086,23 (шість мільйонів сімсот сімдесят вісім тисяч вісімдесят шість гривень 23 коп.) грн. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу»,ст.572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов'язань; в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст.20 Закону України „Про заставу заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 24 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Відповідно до п. 4.1 Договору Застави, Заставодержатель набуває право звернути стягнення та реалізувати предмета застави у разі невиконання боржником взятих на себе зобов'язань. П.4.2 Договору Застави передбачено, що звернення стягнення здійснються за вибором Заставодержателя. Такий спосіб звернення стягнення прямо передбачений\~статтею 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», де зазначено: «Обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі». Згідно із п. 4 ч. 2. Ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Пунктом. 2, частини 1 статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Оскільки відповідачі не виконують зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась значна сума боргу, позивач як новий кредитор має право вимагати від боржника виконати в повному обсязі свої зобов'язання за кредитним договором. Під час вилучення та передачі транспортних засобів: марки - MITSUBISHI, модель - OUTLАNDER, тип легковий-універсал-в, 2007 року випуску, реєстраційний номерАЕ0560ВІ та марки - SUBARU, модель LEGACY, тип легковий-універсал-в, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» власником не було передано технічний паспорт на автомобіль марки - SUBARU, модель LEGACY, тип легковий-універсал-в, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~\~ Згідно ч.1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved