Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, остаточно сформулювавши який в новій редакції до відповідача [PERSON], як власника веб-сайту "[INFO]", просить суд : 1. Визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують його честь, гідність та ділову репутацію, викладені у статті [PERSON] «[INFO]», розміщені на [INFO] на веб-сайті [INFO] ([INFO]) наступні відомості: «...Из всех достижений по развитию программи альтернативного топлива в Укрспирте, [PERSON] при [PERSON], удалось лишь построить схеми воровства спирта, который по документам «перемещался» на Хоростковское МПД Укрспирта для переработки на биоэтанол и далее в альтернативное топливо, а по факту весь спирт шел на ликеро-водочние заводы, для нелегального производства водки, помеченной «казаком»..... «...[PERSON] наполнял «семейний карман» [PERSON] за ечет воровства та через псевдо производство альтернативного топлива на Хоростковском МПД Укрспирта...» «...Дело в том, что купить этот продукт в Укрспирте человеку со стороны невозможно. Весь обьем викупает некая комерческая структура «Кировоградрайагропостач», подконтрольная [PERSON], сыну беглого генерального прокурора Украйны...» «...став руководителем Укрспирта, [PERSON] придумал себе еще один маленький гешефт - это смена руководителей МПД Укрспирта за небольшое по его меркам вознаграждение. Хочешь быть директором - плати. Цена вопроса от 100 000$ до 200 000$. При этом на купленной должности, вновь назначенний директор получает от [PERSON] разрешение на воровство спирта, но за отдельную плату. » «...[PERSON] назначил своего старого подельника [PERSON], который отметился воровством 720 тыс.литров спирта на Корпопчиевском стиртовом заводе Черновицкой области» «...[PERSON], за деньги, назначает руководить спиртовыми заводами не только заведующих лабораториями и бывших налоговиков, но и мальчиков после студенческой скамьи и людей с уголовным прошлым. Интересным является тот факт, что назначенному руководителю МПД, нужно проплатить [PERSON] не только стоимость должности, но и разрешение на пуск завода.» «...в итоге, как ни странно, новая власть, оставила руководить Укрспиртом [PERSON], человека который умеет только ломать, а не строить, точно знает как пополнить свой личний карман, за счет ущемлення государственных интересов, воровал при [PERSON] для «семьи», ворует сейчас для себя...» 2. Зобов'язати [PERSON], не пізніше наступного дня після набрання законної сили рішенням суду, спростувати вищевикладену недостовірну інформацію, поширену [INFO] року в мережі інтернет на веб-сайті [INFO] ([INFO]), в статті з заголовком «[INFO]», шляхом розміщення (оприлюднення) на тому ж веб-сайті, на якому було розміщено вказану Статтю, під заголовком «СПРОСТУВАННЯ» тексту «Визнати недостовірною інформацію викладену в статті «[INFO]» (а.с.110-119). Представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON], подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника за наявними у справі доказами, позов підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечує (а.с.203). Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з"явився, при цьому неповідомив причин своєї неявки та не подав своїх пояснень чи заперечень проти позову, хоча про день та час судових засідань йому направлялись судові повістки за місцем реєстрації (а.с.199,201,209), а тому, відповідно до вимог ст.224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлює заочне рішення за правилами Гл.8 ЦПК України). Суд керується положеннями ч.2ст.197 ЦПК України про те, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Обставини справи, встановлені судом. 17 жовтня 2014 року на веб-сайті [INFO], власником якого є відповідач [PERSON] розміщена стаття під назвою «[INFO]», автором якої є [PERSON] (а.с.20-23). Дана стаття була поширена через мережу Інтернет та містить інформацію щодо [PERSON], яка є недостовірною, та такою, що ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права, виходячи з наступного. Так, автор статті, поширеної на вищезазначеному інформаційному веб-сайті, в стверджувальній формі зазначає, що [PERSON] проводиться лобіювання інтересів представників колишньої влади, а саме - [PERSON], шляхом надання незаконної переваги у продажу етилоальдегідної фракції підконтрольному йому ([PERSON]) товариству «Кіровоградрайагропостач». У цій статті також у стверджувальній формі було зазначено, що [PERSON] затвердив свого «ставленика» [PERSON] на Липницькому спиртовому комбінаті, що призвело до виробництва на цьому заводі нелегального спирту та його розкрадання. Суд вважає, що вищеназвана інформація яка поширена відповідачем щодо позивача, не є оціночним судженням чи вираженням суб'єктивної думки і поглядів, оскільки, відповідач не висловлював свою думку, переконання, не давав критичної оцінки певним фактам, а висловлювання є фактичним твердженням і стосуються особисто [PERSON]. Відповідно до ч 2. ст. 30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка і також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані. У даному випаду, негативна інформація щодо позивача поширена відповідачем, містить фактичні дані стосовно [PERSON] та має характер наклепу (тобто, поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу), така інформація не є оціночним судженням, а отже, підлягає спростуванню. Відповідно до ст. 3 Конституції України, честь і гідність людини визнані найвищою соціальною цінністю. Порушення цих фундаментальних прав вимогає відповідного захисту. Статтею 55 закріплено право захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму від 27.02.2009 року, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації. Пунктом 1 цієї Постанови визначено, що кожен повинен неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь та ділову репутацію. За ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Фізична особа має право на звернення до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно положень ст. 34 Конституції України, як норми прямої дії, та встановленою ст. 3 ЦК України презумпцією добросовісності, вважається, що негативна інформація, поширена про особу, буде вважатися негативною, якщо особа яка її порушила, не доведе, що вона відповідає достовірності. Згідно з положеннями ст.277 ЦК України і ст.10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Саме тому, позивач звільнений від обов'язку доказування, що негативна недостовірна інформація, поширена відачем дійсно є недостовірною. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] працював на посаді заступника генерального директора зовнішньоекономічних зв'язків та інвестицій ДП «Укрспирт» з 08.05.2012 року по 24.12.2012 року, був призначений генеральним директором ДП «Укрспирт» з 30.05.2014 року та працює по даний час, про що свідчить копія наказу (а.с.76). В матеріалах справи відсутні відомості про будь-які неправомірні дії [PERSON] під час виконання службових обов"язків, в суспільстві та в побуті, а тим більше відсутні дані про вчинення ним кримінальних правопорушень. За приписами ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено у законному порядку. Ніхто не зобов"язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що викладена у статті статті [PERSON] «[INFO]» інформація щодо [PERSON] є неправдивою, а відповідач [PERSON] не довів, що така негативна інформація, поширена про особу ([PERSON].) на веб-сайті [INFO], нічим не підтверджена та не відповідає достовірності. За такого, позов підлягає задоволенню, а поширена відповідачем неправдива інформація підлягає спростуванню. Визначений позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам ст.ст. 15, 16 ЦК України і п.24 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, що становлять 243, 60 грн.

Outcome: approved