Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

В серпні 2014 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до Рівненського міського суду із позовом до [PERSON] про примусове виселення із житлового приміщення приватної квартири [ADDRESS] без надання іншого житла за неможливістю спільного проживання. В позовній заяві зазначалось, що позивачі володіють правом приватної власності на квартиру [ADDRESS]. Разом з ними в квартирі проживає колишній чоловік позивача [PERSON], шлюб з яким розірвано рішенням Рівненського міського суду 12.12.2013 року у справі № 569/18958/13ц, який був зареєстрований в квартирі на підставі укладеного 04.01.2002 року шлюбу. Відповідач [PERSON] не працює, не виконує і ніколи не виконував обов'язки, що виникають із договору найму, по сплаті комунальних платежів. Проживаючи в квартирі, він постійно зловживає спиртними напоями та порушує правила співжиття. Потягом останніх років влаштовує безпідставні сварки, ображає непристойними словами, застосовує фізичну силу до колишніх членів сім»ї, власників квартири, погрожує фізичною розправою та вбивством, що підтверджується постановами органу внутрішніх справ та свідками в суді. Неповнолітня дванадцятирічна дитина [PERSON] постійно страждає через агресію відповідача. До відповідача регулярно застосовувались міри адміністративного впливу та профілактичні заходи органів внутрішніх справ, які не дають позитивних результатів. Вважають поведінку відповідача, який створює умови неможливого з ним проживання для інших членів сім»ї, достатньою підставою для виселення його із квартири без надання іншого житла. Письмових заперечень відповідача суду не надано. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] - [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги в суді. Додатково пояснили, що відповідач колишній член сім»ї, не має житла у власності, раніше судимий, протягом 7 років не працює, веде антигромадський спосіб життя. Тривалий час відповідач щоденно перебуває в нетверезому агресивному стані, при цьому вчиняє скандали, наносить тілесні ушкодження і побої, погрожує розправою, нищить майно, стає неконтрольованим. В такому стані його неможливо зупинити, вони близько 10 разів на рік на поведінку відповідача вони звертались в органи міліції, працівниками міліції застосовувались заходи виховного впливу та адміністративного характеру, кількості вказати не можуть, але такі не дали позитивних результатів, навпаки поведінка відповідача стає агресивнішою. З часу розлучення поведінка погіршилась а ситуація в квартирі ще ускладнилась. Агресивна поведінка відповідача та конфлікти негативно в пливають на розвиток, стан здоров»я та поведінку неповнолітнього сина та створює умови неможливого проживання інших членів сім»ї, позивачів в справі, з ним в одній квартирі. Просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, згідно наданої суду заяви просить розглянути праву без його участі на підставі наявних в справі доказів, позовні вимоги підтримує. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяви чи клопотання суду не надав. З урахуванням наведеного, думки сторони позивача, суд приходить до висновку про доцільність проведення судового розгляду справи без участі відповідача із ухваленням заочного рішення за згодою позивача. Оцінюючи пояснення сторін, дослідженні надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується учасниками судового розгляду, що відповідач [PERSON], [INFO], вселений в спірну належну на праві спільної сумісної власності позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Рівненської міської ради 27.12.1999 року, квартиру [ADDRESS] в якості члена сім»ї, чоловіка позивачки [PERSON], після реєстрації шлюбу в 2002 році. Зі згоди співвласників, позивачів, відповідач був зареєстрований в якості члена сім'ї по місцю проживання за вказаною адресою 16.08.2011 року, де проживає по теперішній час. Рішенням Рівненського міського суду 12 грудня 2013 року в справі №569/18958/13-ц шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірваний, рішення вступило в законну силу. Відповідно до частини 2 статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна, як зазначено у статті 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Підстави виселення членів сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника будинку передбачені статтею 157 ЖК України та частиною 1 статті 116 ЖК України. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Виселення згідно із частиною 1 статті 116 ЖК України, що відноситься до Глави 2 „Користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду", може мати місце, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадянського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу власника або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. При вирішенні позову про виселення на підставі ст. 116 ЖК України, щодо осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, суд виходить з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статись і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу, такі як попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконавчих комітетів, жильців будинку, трудових колективів, не дали позитивних результатів. Факти застосування вищевказаних заходів повинні підтверджуватись письмовими доказами. У відповідності до положень ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і запре речень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Допитапна в якості свідка [PERSON] суду показала, що їй відомо про систематичне зловживання спиртними напоями відповідача [PERSON], котрий в її присутності неодноразово бив свою дружину, проявляв до членів сім»ї агресію, висловлювався нецензурною лайкою, на зауваження не реагував. Відомо, що неодноразово він бив тещу, не виконує батьківських обов'язків щодо дитини, а внаслідок агресивної неадекватної поведінки нетверезого відповідача психіка дитини травмується. Пояснила, що останнім часом поведінка відповідача погіршується, а після застосування профілактичних заходів органами міліції така не змінилась в кращу сторону. Вважає, що відповідач своєю протизаконною поведінкою створює умови неможливого проживання із ним в одній квартирі колишніх членів сім»ї. Допитаний в якості свідка старший дільничний інспектор Рівненського МВ УМВСУ в Рівненській області Бондарчук А.І. суду показав, що відповідач перебуває на профілактичному обліку Рівненського МВ, як сімейний дебошир, а також перебуває на обліку в РОПЦЗН з приводу хронічного алкоголізму. Особисто ним [PERSON] в 2012 році був направлений на лікування від алкоголізму в Орлівську ОПНБ Сарненського району. В 2013 році відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного арешту і він поміщав його в ІТТ. Неодноразово відповідач притягувався до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення у виді штрафу за ст.ст. 178, 173-2 КпАП України. Він особисто неодноразово забирав його п'яним із квартири та складав щодо відповідача адміністративні протоколи. Згідно наданого позивачем повідомлення Рівненського ОЦПЗН №1522 від 09.10.14 року підтверджується, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-нарколога із 18.01.2009 року з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, стан залежності. Психолого-педагогічною характеристикою неповнолітнього [PERSON], [INFO], виданою 11.11.2014 року Рівненською ЗОШ №25, підтверджується, що дитина виявляє неуважність, агресію до учнів та вчителів, безпричинно викрикує, вживає нецензурні слова в спілкуванні із однолітками. Батько дитини постійно пиячить, ображає свою сім»ю, у вихованні сина участі не приймає. Згідно наданої на ухвалу суду інформації Рівненського МВ УМВС від 30.10.2014 року №50/1-25613 на підставі даних АІПС «Армор», зареєстровані в 2013 році 4 факти та в 2014 році 2 факти звернення членів сім»ї щодо неправомірних дій відповідача [PERSON] - нанесення тілесних ушкоджень, дебошів, погроз і насильства в сім»ї в стані алкогольного сп'яніння. Крім того, встановлено, що відповідач раніше притягувався до кримінальної відповідальності в 1996 та в 1999 роках, судимість погашена, був під адміністративним наглядом органів внутрішніх справ в 2005-2006 роках, зареєстрований на обліку, як сімейний насильник в 2012 -2014 роках, протягом цього періоду 5 разів значиться підозрюваним по фактах нанесення тілесних ушкоджень /відмовні матеріали по 6.п.2 КПК України, внесено до ЄРДР 08.07.2013 року, списано по ЗУ «Про звернення громадян»/, складено адміністративний протокол 17.10.2013 року, за яким відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності. Отже, виходячи з того, що відповідач [PERSON] є колишнім членом сім'ї власників квартири, а саме позивачів, то він може бути виселений лише на підставі статей 9, 157 ЖК України у випадках, передбачених частиною 1 статті 116 ЖК України, чи в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Оцінкою вищенаведених досліджених доказів суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи належними допустимими доказами підтверджуються систематичні зловживання спиртними напоями та систематичне порушення правил співжиття відповідачем [PERSON], які роблять неможливим для інших членів сім»ї, проживання з ними в одній квартирі, а також те, що заходи запобігання і громадянського впливу з боку органів внутрішніх справ щодо відповідача виявилися безрезультатними, як це передбачено частиною 1 статті 116 ЖК України, що вважається законними підставами для задоволення позовних вимог. При цьому суд приймає також до уваги, що колишні члени сім»ї позивача, співвласники квартири, є людьми із обмеженою працездатністю та незадовільним станом здоров»я, в тому числі [PERSON] хворіє хронічними хворобами і є пенсіонером по віку, [PERSON] та [PERSON] є інвалідами ІІІ групи по загальному захворюванню, [PERSON] є неповнолітнім, є особами послабленого психічного і нервового сприйняття та реагування, щодо яких тривалий час внаслідок недостойної протизаконної поведінки відповідача створюються умови неможливого сумісного проживання в одній квартирі. Таким чином, позовні вимоги доведені, обґрунтовані, підлягають до задоволення за рішенням суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до суми задоволених вимог. З врахуванням даної вимоги процесуального кодексу та встановлених судом обставин, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача підтверджені доказами понесені судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,ст. 116 ЖК України,

Outcome: approved