Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. На підставу своїх вимог спирається на те, що 25 листопада 1999 року в м. Черкаси у віці 58 років померла позивача мати [PERSON], про що 26.11.1999 року в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис за № 38, свідоцтво про смерть серії І-СР №124713 видане 26.11.1999 року виконкомом Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області. Довідка Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області від 19.05.2016. № 492 підтверджує, що дійсно 25 листопада 1999 року в м. Черкаси померла [PERSON], яка на момент смерті проживала в [INFO]. Спадкоємцями першої черги за законом померлої [PERSON], є [PERSON], [PERSON], та [PERSON] Заповіт від імені [PERSON], посвідчений Молодецькою сільською радою не був. Позивачу стало відомо, що за життя його матері [PERSON], було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП агроспілка «Дніпро» с. Молодецьке Маньківського району Черкаської області. Листом відділу Держгеокадастру у Маньківському районі від 31.05.2016 року № 31-28-0.2-1309/15-16 на звернення позивача повідомлено, що дійсно відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності на імя [PERSON], зареєстровано та видано сертифікат на право власності на земельну частку (пай) площею 2,41 га в адміністративних межах Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області Серії ЧР № 019500 від 10.07.1996р. Брати позивача [PERSON], та [PERSON], відмовились від спадщини після смерті матері [PERSON], на користь позивача, про що надали письмові заяви-відмови, які посвідчено нотаріально уповноваженою посадовою особою Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області. Позивач звернувся до Маньківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 2,41 в умовних кадастрових гектарах в адміністративних межах Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області, яка належала [PERSON] На свою заяву позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.05.2016 року. Даною постановою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, належне покійній матері. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину мотивована тим, що згідно пункту 4.12 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. У відповідності до пункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Оскільки позивачем не було предявлено правовстановлюючий документ на земельну ділянку, як це вимагає пункт 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, а саме: видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, постановлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено. Однак, оригінала вищевказаного сертифіката правовстановлюючого документа на земельну ділянку, який необхідно надати нотаріусу для оформлення спадщини, у позивача немає. У звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа було здійснено публікацію оголошення в газеті «Маньківські новини» про втрату сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого на імя [PERSON] За наявності таких обставин позивач позбавлений можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Позивач після смерті матері фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Підтвердженням факту володіння даним спадковим майном є ощадна книжка серії Э № 1343395 видана на ім'я [PERSON] У володіння якої позивач вступив безпосередньо після смерті матері, тобто ці дії вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Але, у позивача відсутній правовстановлюючий документ на землю, який необхідно надати нотаріусу для оформлення спадщини, що само по собі виключає можливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку. В даному випадку, відповідно до закону спадщина належить позивачу з часу відкриття спадщини, як спадкоємець позивач є власником майна в порядку спадкування, зобовязаний утримувати майно, здійснити його державну реєстрацію, проте не може цього робити у звязку з відсутністю документа, який засвідчує право власності та відсутністю можливості його отримати у звязку із смертю спадкодавця. Тобто, у позивача як спадкоємця, немає можливості оформити право власності на майно в іншому порядку, ніж шляхом звернення до суду. Позивач до суду не зявився, але в своїй позовній заяві просить справу слухати в його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник Молодецької сільської ради, в судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 25.11.1999 в м. Черкаси у віці 58 років померла позивача мати [PERSON] (а.с.7). Довідка Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області від 19.05.2016. № 492 підтверджує, що дійсно 25.11.1999 в м. Черкаси померла [PERSON], яка на момент смерті проживала в [INFO]. Спадкоємцями першої черги за законом померлої [PERSON], є [PERSON], [PERSON], та [PERSON] (а.с.11). Заповіт від імені [PERSON], посвідчений Молодецькою сільською радою не був.(а.с.11). Судом встановлено, що дійсно [PERSON], було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП агроспілка «Дніпро» с. Молодецьке Маньківського району Черкаської області.(а.с.8). Згідно листа відділу Держгеокадастру у Маньківському районі від 31.05.2016 № 31-28-0.2-1309/15-16 вбачається, що дійсно відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності на імя [PERSON], зареєстровано та видано сертифікат на право власності на земельну частку (пай) площею 2,41 га., в адміністративних межах Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області Серії ЧР № 019500 від 10.07.1996. (а.с.9). Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], та [PERSON], відмовились від спадщини після смерті матері [PERSON], на користь позивача, про що надали письмові заяви-відмови, які посвідчено нотаріально уповноваженою посадовою особою Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області. (а.с.13-18). Встановлено також факт звернення позивача до Маньківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) і позивачеві постановою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, належне покійній матері, оскільки позивачем не було предявлено правовстановлюючий документ на земельну ділянку(а.с.20). Судом встановлено, що оригінала вищевказаного сертифіката правовстановлюючого документа на земельну ділянку, який необхідно надати нотаріусу для оформлення спадщини, у позивача немає, в зв"язку з чим було здійснено публікацію оголошення в газеті «Маньківські новини» про втрату сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого на імя [PERSON] (а.с.23). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР від 18.07.1963, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР від 18.07.1963, вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Позивач після смерті матері фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ст. 322 ЦК України зобов'язує власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно ст. 1217 нього ж кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦКУ, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За ч. 2 ст. 1220 ЦКУ, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦКУ, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ч. 2 ст. 1223 ЦКУ, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 1223 ЦКУ, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ч. 5 ст. 1268 ЦКУ, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ч. 1 ст. 1225 ЦКУ, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» надано такі розяснення: Відповідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Ч. 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов'язує. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності. В даному випадку, відповідно до закону спадщина належить позивачу з часу відкриття спадщини, як спадкоємець він є власником майна в порядку спадкування, зобовязаний утримувати майно, здійснювати його державну реєстрацію, проте не може цього робити у звязку з відсутністю документа, який засвідчує право власності та відсутністю можливості його отримання у звязку із смертю спадкодавця. , тому позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved