Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ „КБ „Надра", третя особа [PERSON] про визнання поруки припиненою та договору поруки припиненим, зазначивши наступне. 15 березня 2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та громадянином [PERSON] було укладено кредитний договір № 06/2007/0142Фкз, згідно якого Банк надав Третій особі кредит в розмірі 52 000 дол. США зі сплатою 14,49 % річних та комісії, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом не пізніше 15 березня 2017 року чи в інший, визначений договором термін його дострокового повернення. Для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та Позивачем було укладено договір поруки № 06/2006/0142Фкз від 15.03.2007 р. Порушення умов Кредитного договору Третьою особою (позичальником) у вигляді прострочення виконання своїх зобов'язань, визначених у п.п. 3.3.1- 3.5., 4.3.3. цього договору розпочалося ще з 2008 року. Принаймні, сам Відповідач своїми офіційними відомостями - розрахунком заборгованості за кредитом від 18.06.2013 року, завіреним підписом керівництва та печаткою Банку, підтверджує, що на 19.11.2009 року таке порушення вже існувало (через 1 місяць після останнього платежу 19.10.2009 року.) Отже, офіційними письмовими відомостями Відповідача підтверджено, що станом на 19.11.2009 року порушення умов п.п. 3.3.1- 3.5., 4.3.3. Кредитного договору з боку Третьої особи вже існували. Вимогу Банку - претензію до Третьої особи (позичальника) направлено лише 27.07.2011 року (поштовий штемпель на конверті) - через 20 місяців після виникнення прострочення позичальника. У претензії вказано граничний строк виконання зобов'язань- 28 липня 2011 року. Тобто, з урахуванням вимог п. 4.3.5. Кредитного договору позичальник (Третя особа) повинен достроково повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та ін. вже 28 липня 2011 року. Сам договір поруки № 06/2006/0142Фкз від 15.03.2007 р. не містить конкретного строку виконання зобов'язань поручителем. Також зазначив, що з урахуванням вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України, Відповідач повинен був пред'явити вимоги до поручителя (Позивача) протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто до 28 січня 2012 року. Жодних письмових повідомлень про необхідність виконання своїх обов'язків як поручителя щодо повернення усієї суми кредитних коштів, сплати проценти за користування кредитом, комісій та нарахованих штрафних санкцій у вказані періоди позивачка не отримувала, таких вимог до неї, як до поручителя не висувалося. Банк звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором солідарно до Третьої особи та до позивача, як до поручителя 28 лютого 2013 року, тобто через 13 місяців після сплину визначеного ст. 559 ЦК України шестимісячного строку зявлення вимог. На підставі викладеного, просить суд, визнати поруку [PERSON] перед ПАТ «КБ «Надра» за договором поруки № 06/2006/0142Фкз від 15.03.2007 р такою, що припинилася, та відповідно визнати договір поруки № 06/2006/0142Фкз від 15.03.2007 р., укладений між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра» таким, що припинився та стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні представник позивача просить позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] у судове засіданні не з'явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся належним чином. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторін, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 15 березня 2007 року між ПАТ «КБ «Надра» (Банк) та Третьою особою по справі - громадянином [PERSON] було укладено кредитний договір № 06/2007/0142Фкз, згідно якого Банк надав [PERSON] кредит в розмірі 52 000 дол. США, зі сплатою 14,49 % річних та комісії, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом не пізніше 15 березня 2017 року чи в інший, визначений договором термін його дострокового повернення. Для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] (Позивачем) було укладено договір поруки № 06/2006/0142Фкз від 15.03.2007 р. Пунктом 4.2.4. кредитного договору № 06/2007/0142Фкз від 15 березня 2007 року, встановлено право Банку вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати можливих нарахованих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений у п. 3.3.3 цього договору. Одночасно із цим, згідно п. 4.3.5. Кредитного договору у цьому випадку позичальник зобов'язаний достроково погасити кредит та інші платежі. Пунктом 3.3.3. Кредитного договору передбачено щомісячне погашення кредиту та інших платежів. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом від 18.06.2013 року, складеного Банком, станом на 19.11.2009 року (через 1 місяць після останнього платежу 19.10.2009 року) позичальник вже припустив порушення умов Кредитного договору через прострочення виконання своїх зобов'язань, визначених у п.п. 3.3.1- 3.5., 4.3.3. цього договору. Проте, вимогу Банку - претензію до Третьої особи (позичальника) направлено лише 27.07.2011 року згідно відбитку поштового штемпелю на конверті, тобто через 20 місяців після виникнення прострочення позичальника. У претензії Банком зазначено граничний термін виконання зобов'язань - 28 липня 2011 року. Згідно ч. 2, 3 ст. 251 ЦК України, терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. У відповідності до ч. 2 ст. 252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Отже, з урахуванням вимог п. 4.3.5. Кредитного договору позичальник (Третя особа) повинен достроково повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та ін. не пізніше 28 липня 2011 року, тобто встановлено новий строк повернення кредиту до 28.07.2011 року. Згідно зі ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань, не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Сам договір поруки № 06/2006/0142Фкз від 15.03.2007 р. не містить конкретного строку виконання зобов'язань поручителем. На підставі викладеного, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України, Відповідач мав право пред'явити вимоги до поручителя (Позивача) протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто до 28 січня 2012 року включно. Проте, Банк звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором солідарно до Третьої особи та до Позивача (поручителя) лише 28 лютого 2013 року, тобто через 13 місяців після сплину визначеного ст. 559 ЦК України шестимісячного строку пред'явлення вимог. Таким чином, Відповідачем пропущено визначений у ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк пред'явлення вимог до Позивача як поручителя від дня настання строку виконання основного зобов'язання, оскільки банком було встановлено новий строк виконання зобов'язання за кредитним договором - 28.07.2011 року, а з даним позовом банк звернувся лише 28.02.2013 року. Таким чином, банк звернувся до суду з позовом після закінчення шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання відповідно, порука Позивача припинилася 29 січня 2012 року, а отже і договір поруки припинився із цієї дати. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач безпідставно пропустив строк заявлення вимог до Позивача як поручителя за договором поруки № 06/2006/0142Фкз від 15.03.2007 р., будь-яких доводів та доказів поважності причини пропуску строку заявлення вимог до поручителя суду не надав. У зв'язку із вищенаведеним, є підстави визнати поруку Позивача перед Банком припиненою, і відповідно договір поруки № 06/2006/0142Фкз від 15.03.2007 р., укладений між цими сторонами, припиненим. На підставі викладеного, суд вважає позов доведеним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати понесені позивачем по сплаті судових витрат.

Outcome: approved