Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON], [PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном. Позивачі посилалися на те, що квартира №6, що по вул.Руській, 78 м.Чернівці перебуває у власності [PERSON], [PERSON] являється власником квартири №9, що по вул.Руській, 78 м.Чернівці. Відповідачі [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири №5 у зазначеному будинку. Будинок №78, що по вул.Руській м.Чернівці знято з балансу комунальної власності. Підїзд будинку призначений, окрім входу з вулиці Руської для сполучення нижнього та верхнього коридорів в якості міжповерхового проходу зі сходинковим маршем для спільного користування усіх мешканців. Проте, відповідачі, які проживають на першому поверсі і мають окремий вхід в квартиру з вул. Руської, за відсутності будь-яких дозволів на перепланування, самовільно встановили перегородку у міжповерховому проході та дверний блок, облаштувавши комору в частині підїзду, створивши перешкоду іншим мешканцям даного будинку для входу з вул. Руської м. Чернівці. Просили зобовязати [PERSON], [PERSON] за власний рахунок демонтувати перегородку та дверний блок підїзду будинку №78 по вул. Руській м. Чернівці. Представник позивачів [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив обставини, викладені у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали. Пояснили, що зазначене перепланування приміщення було здійснене ними за згодою усіх співвласників будинку та у звязку з його аварійним станом. Просили відмовити у задоволенні позову. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені судом про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири №6, що по вул. Руській, 78 м. Чернівці, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9553766 (а.с.3). Позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира №9 у вказаному будинку. Зазначена обставина підтверджується копіює договору дарування квартири від 14.05.2014 року та копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.05.2014 року (а.с.5-6). Відповідачі [PERSON], [PERSON] є власниками та проживають у квартирі №5, що по вул. Руській, 78 м.Чернівці (а.с.7). Як вбачається з дослідженої у судовому засіданні довідки КЖРЕП №9 №138/05 від 05.03.2015 року, будинок №78 на вул. Руській м. Чернівці, згідно рішення МВК №515/14 від 23.08.2011 року, знято з балансу комунальної власності та передану у власність мешканців будинку (а.с.8). Статтею 177 Цивільного кодексу України визначено, що обєктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги результати інтелектуальної творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Згідно ч.1 ст.182 Цивільного кодексу України, право власності на інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Частиною четвертою статті 334 Цивільного кодексу України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації. Статтею 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (статті 368 ЦК України). За змістом ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду № 2482 від 19 червня 1992 року, приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв, тощо) державного житлового фонду на користь громадян України. Згідно з частинами 2 та 3 ст. 10 цього ж Закону, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання елементів зовнішнього благоустрою, допоміжні приміщення окремо приватизації не підлягають. Згідно рішення Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року № 4-рп\\2004 ( справа №1-2\\2004) визначено, що відповідно до Конституції України всі суб'єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Правова характеристика спільного майна власників квартир конкретизована у Законі України «Про об»єднання співвласників багатоквартирного будинку». Згідно зі ст.1 цього Закону допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку /сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення/. Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку. Допоміжні приміщення передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Згідно п. 17.7 Правил використання та забудови території міста Чернівці, затверджених рішенням Чернівецької міської ради №763 від 07.05.2005 року, дозвіл на проектування та реконструкцію, реконструкцію з переобладнанням окремих частин будівлі, споруди (із зміною функціонального призначення та техніко-економічних показників), в тому числі на реконструкцію горищ з устроєм мансард, реконструкцію цокольного, першого поверхів, підвалів, устрою окремих власних входів ззовні до нежитлових приміщень надається рішенням виконкому міської ради. Як видно з копії по поверхового плану будинку №78, що по вул.Руській м.Чернівці, у будинку наявний підїзд з боку вулиці Руської, який служить сполученням між нижнім та верхнім коридором в якості міжповерхового проходу зі сходинковим маршем та призначений для спільного користування усіх мешканців (а.с.12). Враховуючи наведені вище положення Закону, суд вважає, що сторони у справі як співвласники квартир в будинку, набули відповідно і права власності на допоміжні приміщення будинку, куди входять спірні будинкові сходи та підїзд. Суд також зауважує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 321 Кодексу). Відповідно до ст. 41 Конституції України, та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, а саме право особи на безперешкодне користування, володіння і розпорядження своїм майном, право на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Разом із тим, на даний час прохід через підїзд будинку №78, що по вул.Руській м.Чернівці перекрито. Зазначена обставина підтверджується копією акту КЖРЕП №9 від 21.05.2015 року, яка наявна в матеріалах справи (а.с.9). Зазначене перепланування було проведене відповідачами без згоди позивачів, шляхом встановлення додаткових дверей та замків до них, а тому суд дійшов висновку, що таким діями було порушено право [PERSON], [PERSON] на спільне володіння і користування зазначеними приміщеннями, чим були порушені їх права як співвласників будинку. Зазначена обставина також підтверджується рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 03.03.2006 року, яким встановлено, що відповідачами було здійснене самовільне переобладнання між дворового сполучення (сходинкового маршу) будинковолодіння №78, що по вул.Руській м.Чернівці, яке знаходиться в загальному користуванні. Вказане рішення суду набрало законної сили, а тому обставини встановлені ним на підставі ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Крім того, як вбачається з рішення Виконавчого комітету Першотравневої районної ради м.Чернівці №143/11 від 26.11.2003 року, [PERSON] було зобовязано знести самовільно влаштовану добудову та відновити планування підїзду згідно інвентарної справи. Відповідно зі ст.369 ЦК України, співвласники майна, що знаходиться у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження цим майном здійснюється за згодою всіх співвласників. За змістом ст.392 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.212 Цивільного кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вищевикладеного, а також враховуючи те, що приміщення підїзду будинку №78, що по вул.Руській м.Чернівці є спільним майном співвласників і повинно використовуватись за призначенням і на погоджених співвласниками умовах, а тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved