Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Головний державний\~виконавець Вознесенівського\~ВДВС м.\~Запоріжжя Головного\~ТУЮ у\~Запорізькій області\~Міхайлідіс Ю.О.\~звернувся до\~суду з\~даним позовом,\~в обґрунтування\~якого зазначив,\~що 15.02.2016\~року ним\~винесена постанова\~про відкриття\~виконавчого провадження\~№ 50158862\~щодо примусового\~виконання виконавчого\~листа №\~336/5662/14-ц\~від 16.04.2015\~року про\~стягнення з\~ [PERSON] на\~користь ПАТ\~«Державний ощадний\~банк України»\~в особі\~філії -\~Запорізьке обласне\~управління АТ\~«Ощадбанк» заборгованості\~в сумі\~121770,27\~доларів США\~та 5754,72\~грн.\~В процесі\~здійснення виконавчого\~провадження було\~виявлено майно,\~яке належало\~боржнику \~ [PERSON] ,\~а саме:\~автомобіль марки\~Nissan\~Note,\~легковий,\~хетчбек,\~державний номер\~ [NUMBER] ,\~який відповідною\~постановою державного\~виконавця [PERSON] \~Ю.О.\~було оголошено\~в розшук;\~приміщення ІІ першого поверху літ А-4, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; приміщення [ADDRESS] . Після реалізації транспортного засобу рішення суду залишилось невиконаним, у зв`язку з чим позивач передав матеріали виконавчого провадження до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя Головного ТУЮ для проведення виконавчих дій щодо звернення стягнення на нерухоме майно, що належало [PERSON] , яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 13.11.2017 до Вознесенівського ВДВС повернулось на виконання виконавче провадження разом із постановою державного виконавця Ленінського ВДВС про передачу виконавчого провадження для подальшого виконання Вознесенівським ВДВС, в якій зазначено, що приміщення [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Згідно договору дарування нежитлового приміщення від 19.12.2016р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського управління юстиції Хамулою Н.І. за реєстровим №2813, дарувальник [PERSON] подарувала своємучоловіку [PERSON] нежитлове приміщення [ADDRESS] , що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 39,1кв.м. Позивач зазначає, що 19 грудня 2016 року боржниця [PERSON] переоформила нежитлове приміщення [ADDRESS] на свого чоловіка [PERSON] з метою уникнення виконання рішення суду № 336/5662/14-ц. Позивач вважає, що договір дарування від 19.12.2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , є фіктивним правочином, оскільки боржниця [PERSON] на теперішній час продовжує користуватися нежитловим приміщенням [ADDRESS] , яка під час проведення виконавчих дій 25.10.2017 року наполягала на звільненні її особистого\~кабінету в приміщенні від присутності державного виконавця та осіб, присутніх під час проведення виконавчих дій. Наявність договору дарування та факт переоформлення [PERSON] на користь [PERSON] нерухомого майна, на яке необхідно було звернути стягнення, державному виконавцю стало відомо лише 25 жовтня 2017 року. Позивач просить визнати недійсним з моменту укладання договір дарування нежитлового приміщення від 19.12.2016, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського управління юстиції Хамулою Н.І, за реєстровим № 2813, укладений між [PERSON] та [PERSON] , предметом якого є нежитлове приміщення [ADDRESS] , загальною площею 39,1 кв.м. Вилучити запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] , загальною площею 39,1кв.м за [PERSON] . Застосувати наслідки недійсності правочину, повернувши у право власності [PERSON] та визнати за нею право власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] , загальною площею 39,1 кв.м. Стягнути з відповідачів понесені судові витрати в розмірі 1600 грн. В судовому засіданні позивач підтримав поданий позов, наполягав на задоволенні позову та зазначав, що договір дарування укладений між [PERSON] та [PERSON] є недійсним, оскільки він вчинений з метою ухилитись від виконання судового рішення, без наміру створення правових наслідків, обумовлених цим договором, з направленням дій сторін договору на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича. Метою договору дарування нежитлового приміщення є приховати це майно від звернення стягнення на нього в майбутньому. Представник [PERSON] \~в судовому\~засіданні проти\~позову заперечував,\~ надав\~відзив \~на позов\~в якому\~зазначив,\~що 12\~квітня 2007\~року між\~ВАТ «Державний\~ощадний банк\~України» та\~ [PERSON] \~був укладений\~договір про\~іпотечний кредит\~№ 743-Ф.\~На підставі\~п.\~п.\~1.1\~п.1\~зазначеного договору\~відповідачкою було\~отримано кредит\~в сумі 169700дол.\~США строком до 09 квітня 2027 року. За користування кредитом було встановлено плату в розмірі 12% річних, які повинні сплачуватись згідно п.1.6, п. 1.5 Кредитного договору. 12.04.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено іпотечний договір №12/743-Ф, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. за реєстровим №1925. Згідно умов вказаного договору іпотеки, іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання позичальника [PERSON] , що випливає з кредитного договору, передав в іпотеку, а іпотекодержатель (банк) прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет іпотеки, який належить іпотекодавцю на праві власності. Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно - жилий будинок загальною площею 84,7кв.м., житлова площа 45,1кв.м. зі всіма невід`ємними його приналежностями, що розташований на земельній ділянці площею 527кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . До підписання кредитного договору банк вимагав надати в забезпечення певне майно, яке може бути стягнуто у випадку не повернення кредитного боргу. При чому, майно, яке було надано в якості іпотеки по кредитному договору, було достатнім на момент укладення договору та таким, що повною мірою забезпечувало банку кредит. Отже фактично банк при підписанні кредитного договору з [PERSON] забезпечив його відповідним договором іпотеки, на який в подальшому звернув стягнення відповідно до рішення суду. Також зазначив, що під час розгляду справи щодо стягнення на предмет іпотеки Банком не заявлялись жодні клопотання про накладення арешту на майно боржника в якості забезпечення позову, що на їх думку свідчить, про те, що Банк був впевнений, що майно, на яке буде звернено стягнення, є достатнім для задоволення своїх вимог. Окрім того, під час відкриття примусового виконання виконавчого листа № 336/5662/14-ц від 16.04.2015 року державний виконавець також не скористався своїм правом на накладення арешту на все майно боржника. Отже, на 19 грудня 2016 року у [PERSON] не було жодних перепон або обмежень для укладання договору дарування приміщення [ADDRESS] . При підписанні договору дарування нотаріусом були перевірені документи та будь-яких заборон, або жодних застережень, щодо вчинення договору дарування - не було, а тому нотаріус правомірно посвідчив договір дарування між відповідачами по справі. [PERSON] після укладення оспорюваного договору дарування, фактично втратила право користування майном, що також свідчить про бажання сторін оспорюваного правочину настання його наслідків. У договорі\~зазначено,\~що право\~власності Обдаровуваного\~на дарунок\~виникає з\~моменту його\~прийняття.\~Прийняття Обдаровуваним\~від дарувальника\~Оригіналу примірника\~цього договору\~та комплектів\~ключів від\~квартири свідчить\~про те,\~що передача\~відбулась.\~А крім\~цього,\~уцей же день, на підставі договору дарування, було зареєстровано право власності. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Таким чином, укладений договір дарування був спрямований на реальне настання правових наслідків, який і було досягнуто шляхом переходу права власності від [PERSON] до [PERSON] Будь-яких порушень вимог, встановлених ст. 203 ЦК України, при укладенні спірних правочинів не надано позивачем. Відповідач [PERSON] та представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в судове засідання не з`явились за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином та своєчасно. Вислухав пояснення учасників процесу, дослідив письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що рішенням апеляційного суду Запорізької області від 26.02.2015р. позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволені. Звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 1Z/743-Ф від 12.04.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. за реєстровим №1925 на жилий будинок загальною площею 84,7 кв.м., житловою площею 45,1 кв.м. зі всіма невід`ємними приналежностями, що розташований на земельній ділянці площею 527 кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] у відповідності з рішенням місцевого суду Шевченківського району м.Запоріжжя від 07.12.2004року по справі №92-5401/04, для погашення боргових зобов`язань перед ПАТ «Державний ощадний банк України» Визначено спосіб реалізації предмету іпотеки - шляхом застосування процедури продажу предмета іпотеки, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а саме: укладення ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10007/0325 філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» договорів купівлі - продажу з будь - якою особою покупцем. Визначити початкову ціну предмету іпотеки для його подальшого продажу за оцінкою, визначеною суб`єктом оціночної діяльності, в порядку ст.38 Закону України „Про іпотеку". Надано ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10007/0325 філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» право на реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, отримання витягів з Державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності та Державного реєстру обтяжень нерухомого майна, отримання у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя дублікату судового рішення від 07 грудня 2004 року по справі N92-5401/04, отримання в Запорізькому міському бюро технічної інвентаризації дублікату технічного паспорту на житловий будинок, уповноваженому органу (організації,установі) довідку про осіб зареєстрованих за вказаною адресою, довідку про наявність або відсутність заборгованості по сплаті комунальних платежів, а також подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях будь-яких документів (їх копії, дублікати, витяги з державних реєстрів, довідки) необхідних для продажу житлового будинку загальною площею 84,7кв.м., житловою площею 45,1кв.м. зі всіма невід`ємними його приналежностями, що розташований на земельній ділянці площею 527кв.м. по [ADDRESS] (а.с.16-21) Постановою Орджонікідзевського ВДВС від 15.02.2016. відкрито виконавче провадження № 50158862 на виконання виконавчого листа № 336/5662/14-ц виданого 16.04.2015 Шевченківським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості в розмірі 121770,27 дол.США та 5754,72 грн. (а.с.26) 19 грудня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування нежитлового приміщення [ADDRESS] (а.с.34-36) Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] зареєстрував своє право на приміщення [ADDRESS] 19 грудня 2016 року.(а.с.37) З вищезазначеного договору дарування вбачається, що [PERSON] підтвердив отримання дарунка шляхом одержання документів на об`єкт нерухомості та ключів від нього (а.с.35, п.4). Відповідно до ч.5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 234 ЦК України визначається, що правові наслідки\~фіктивного правочину є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Відповідно до ст..215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених Цивільним кодексом України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~в належній\~формі досягли\~згоди з\~усіх істотних\~умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.ст.717-719 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть\~бути рухомі\~речі,\~в тому\~числі гроші\~та цінні\~папери,\~а також\~нерухомі речі. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача. Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до абз. 5 п. 5 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Під час розгляду справи судом встановлено, що договір дарування нежитлового приміщення [ADDRESS] укладений 19 грудня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , вчинений відповідно до вимог чинного законодавства. Позивач не\~надав та\~не довів\~суду належними\~та допустимим\~доказами факт\~того,\~що вчиненням\~договору дарування\~нежитлового приміщення\~ [ADDRESS] \~ \~від 19\~грудня 2016\~року між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] були порушені права та законні інтереси Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що в задоволенні позову Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: ПАТ Державний ощадний банк України в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк», про визнання договору дарування недійсним слід відмовити.

Outcome: dismissed