Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], з позовною заявою до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є вдовою загиблого [PERSON], шлюб зареєстровано 10.08.1991 року. Від шлюбу мають трьох дітей: доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Чоловік позивачки [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» до [INFO] року. Працював гірничим робітником з ремонту гірничих виробок 4 розряду. [INFO] року у результаті нещасного випадку на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» чоловік [PERSON] загинув під час виконання трудових обов'язків, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Причиною смерті зазначено:компресійна закрита травма грудної клітки й живота: закриті переломи ребер праворуч і ліворуч, розриви хребетного стовпа між 11 й 12 грудними хребцями з ушкодженням зв'язок, дуг хребців, оболонок і речовини спинного мозку, стінок черевного відділу аорти й нижньої порожньої вени, діафрагми, м'язів передньої черевної стінки, садна шкіри й крововилив в підшкірну клітковину й м'язи спини, живота. Відповідно до акту спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, який стався [INFO] року о 6 годині 00 хвилин, причинами нещасного випадку стали: недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки; порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів; порушення трудової та виробничої дисципліни, а саме невиконання посадових обов'язків; не забезпечення належного нагляду за організацією і веденням безпечного виконання постачальних робіт на дільниці РГВ-1, №7; невиконання вимог інструкції з охорони праці; виконання робіт з доставки матеріалів з порушенням вимог безпеки. Останнім пунктом причин нещасного випадку зазначена особиста необережність потерпілого, яка сама по собі не є підставою для встановлення його винуватості у даному нещасному випадку. Винними особами у даному нещасному випадку визнані гірничі майстри, гірник очисного забою та гірник з ремонту гірничих виробіток. У зв'язку з загибеллю чоловіка Фондом позивачці були нараховані та сплачені передбачені Законом виплати. Моральна шкода не виплачувалася. Вважає, що загибеллю чоловіка їй та неповнолітньому сину спричинена моральна шкода, яку повинне відшкодувати підприємство відповідач, а саме ПАТ «Шахтоуправління «Покровське». [PERSON], 1973 року народження, мав загальний стаж роботи - майже 20 років, і постійно працював на підприємствах вугільної промисловості у підземних умовах. Саме під час виконання трудових обов'язків він і загинув. Життя позивачки у шлюбі складалось щасливо, вона завжди відчувала любов і турботу чоловіка. Як батьки, вони багато часу та уваги приділяли своїм дітям, в них була міцна справжня родина. Все раптово змінилось в одну мить, і у віці 38 років позивачка стала удовою. Звістка про смерть чоловіка була страшною для усієї родини. Згідно до акту, смерть чоловіка настала, коли він знаходився під рамою арочного кріплення, де він розташувався для прийняття їжі. Позивачка до сьогодні картає себе за те, що у той страшний день приготувала йому їжу з собою. Питання, чи залишився б він тоді живий, не дає їй спокою. В одну мить позивачка залишилась наодинці зі своїм болем, своїми труднощами, сподіваннями, без підтримки чоловіка. Позивачці потрібно було додавати додаткових зусиль для організації свого життя, їй потрібно було заново навчатися жити, але вже без людини, яка була для нею надією і опорою. Чимало проблем виникло з організацією побуту, і виконання так званої чоловічої роботи. Усією родиною вони проживають у будинку і чоловічі руки потрібні постійно. Будинком опікувався чоловік, тримав його у порядку, позивачка не може сама підтримувати його належним чином. Матеріальне забезпечення родини повістю залежало від чоловіка. Він єдиний працював у родині. На момент загибелі чоловіка позивачка не працювала, вела домашнє господарство. Після смерті чоловіка так і не змогла піти працювати, повністю посвятила себе догляду за неповнолітнім сином та допомогою донькам та онуці. З 20 років спільного життя вони з чоловіком виростили трьох дітей. Доньки вже влаштували своє життя, старша донька одружена, молодша донька народила та сама виховує доньку. Позивачка постійно думає про те, як б радів дідусь, коли б міг бачити, яка гарна та розумна росте їх онука. Син [PERSON] навчається у 11 класі Гродівської ЗОШ. На час смерті чоловіка сину виповнилось 12 років. У його житті батько грав дуже важливу роль. Звістка про смерть батька спричинила йому сильні душевні страждання. Він був у тому віці, коли добре розумів, яка біда прийшла до них в родину, в той час його психіка підлітка була дуже нестійка, та йому було важко впоратися з втратою батька. Він тривалий час перебував у стресовому стані. Дитина дуже страждає і його переживання посилюють моральні страждання позивачки. Син росте без батьківської турботи, якої дуже потребує. Зараз у його житті триває дуже складний період - підлітковий, і син потребує чоловічої участі у вихованні. Позивачка не завжди може знайти спільну мову з сином, зараз їй особливо не вистачає підтримки чоловіка. [PERSON] закінчить навчання у школі і потрібно буде продовжувати навчання у вищому навчальному закладі. Покійний чоловік мріяв про вищу освіту для дітей. Позивачка мріє про те, щоб син здобув вищу освіту, бо самотужки вона не змогла забезпечити її донькам, оскільки навчання у виші потребувало значних матеріальних затрат, яких вона не мала. Через стрес погіршився стан здоров'я позивачки, часто став підвищуватися артеріальний тиск, у листопаді 2012 року була змушена звернутись за медичною допомогою. Протягом останніх років неодноразово зверталась до лікарів, лікувалась як амбулаторно так і стаціонарно. Лікування всякий раз вимагає додаткових витрат, які їй важко нести через обмежений бюджет. Смертю чоловіка позивачці заподіяно значну моральну шкоду, яка полягає у моральних та фізичних стражданнях, що, в свою чергу призвело до порушення особистих життєвих та соціальних зв'язків, і змушує до здійснення додаткових зусиль по організації свого особистого життя. Вона вважає, що моральну шкоду, яка спричинена їй та дитині повинне відшкодувати підприємство - відповідач, згідно діючого законодавства. Моральну шкоду позивачка оцінює у 300 000 грн. та 300 000 грн. на дитину. При цьому виходить з того, що завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних, психічних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із втратою близької людини, чоловіка і батька своєї дитини, їх неможливо відновити, і враховуючи, що як у неї, так і у неповнолітньої дитини вони залишаться довічно. Позивачка просить суд стягнути з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» на її користь 300000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна їй, та 300000 гривень у відшкодування моральної шкоди, заподіяної неповнолітньому [PERSON], всього 600000 гривень. Позивачка та представник позивачки в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. В запереченнях на позовну заяву зазначили, що пунктом 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно п. 1.1.д Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.95 року N 212 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 березня 1996 року за N 136/1161, із змінами та доповненнями, передбачено, що на медико-соціальні експертні комісії покладено обов'язок щодо встановлення факту спричинення моральної шкоди. Пунктом 3.8 вищевказаного Порядку передбачено, що підставою для відшкодування моральної шкоди є висновок медичних органів. Такого висновку позивач не надав. Одна з найважливіших підстав для настання відповідальності в спричиненні моральної шкоди позивачу не вказана і встановлених законодавчо доказів про її наявність не надано. Ця ж вимога при розгляді справ про відшкодування шкоди роз'яснена і в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року, за яким звертається увага судів на необхідність з'ясування питань: у зв'язку з якими неправомірними діями або бездіяльністю з боку відповідача заподіяна втрата працездатності позивачу, ступінь вини відповідача, чи мали місце порушення правил охорони праці, правил безпеки, інструкцій і паспортів з експлуатації механізмів і машин підприємством. Звертають увагу суду що на теперішній час в Красноармійському міськрайонному суді Донецької області розглядається справа за позовом [PERSON] до ПАТ «ШУ «Покровське» про відшкодування моральної шкоди спричиненої смертю члена родини - [PERSON] на виробництві та справа за позовом [PERSON] до ПАТ «ШУ «Покровське» про відшкодування моральної шкоди спричиненої смертю члена родини - [PERSON] на виробництві. За вказаними позовами позивачі також заявили вимоги про стягнення 300 000 грн. з відповідача. Таким чином розмір майнової відповідальності в зв'язку з загибеллю [PERSON] не буде обмежуватись лише сумою відшкодування моральної шкоди за позовом [PERSON], а буде значно вищим враховуючи розмір відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] та [PERSON]. Вважають, що вказана обставини повинна бути врахована судом при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань ... При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви». Протягом 2016 року ПАТ «ШУ «Покровське» у складі єдиного соціального внеску перерахувало 3 729 620,24 грн. (2,446 % від фонду оплати праці), Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. З моменту загибелі [PERSON] [PERSON] «ШУ «Покровське» надало допомогу членам його родини в розмірі 67 999, 28 грн. Вважають, що вказані обставини є суттєвими при визначені розміру відповідальності ПАТ ШУ «Покровське» та повинні бути враховані судом, а вимоги позивача щодо стягнення з відповідача по 300 000 грн., на свою користь та [PERSON], враховуючи обставини нещасного випадку не відповідають вимогам розумності і справедливості (ст. 22 ЦК України) та практиці, що склалась в судах Донецької області. Таким чином, вимога Позивача про стягнення 600 000,00 грн, на її користь та користь [PERSON], як компенсації моральної шкоди, з ПАТ «ШУ «Покровське» є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] зареєстрував 10.08.1991 року шлюб з [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] року у селищі Удачне Красноармійського району (а.с.6). Відповідно до записів у трудовій книжці [NUMBER] [PERSON] працював у ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» з 16.01.2012 року, виключений з облікового складу у зв'язку зі смертю [INFO] року (а.с.7-1). [PERSON] народилась [INFO] року, у свідоцтві про народження батьками зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.15). [PERSON] народилась [INFO] року, у свідоцтві про народження батьками зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.16). [PERSON] народився [INFO] року, у свідоцтві про народження батьками зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.17). Згідно акту спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, який стався [INFO] року о 6 годині 00 хвилин на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», за формою Н-5, з [PERSON] стався нещасний випадок. Нещасний випадок зі смертельним наслідком з гірником з ремонту гірничих виробіток [PERSON] стався на ПК149+7,5 м. у 2-му південному штреку блоку № 10. При обстеженні місця нещасного випадку виявлені наступні порушення: відсутні засоби ППЗ та діелектричний полок біля ТСВП № 167; заштибовано ролики конвеєра 1Л-100 в районі перехідного мостика; не обертаються окремі ролики конвеєра 1Л-100 на всьому протязі; обірвано трос екстреної зупинки конвеєра 1Л-100 на ПК27; замулено кінцеву головку конвеєр 1Л-100; на конвеєрі СП-250 не закрито та не опломбовано вікно гідромуфти; виробка на протязі 50 метрів за вікном лави не має проектного перетину; кріплення сполучення з лавою змішане (металеві та дерев'яні стійки). При перевірці функціонування системи управління охороною праці на підприємстві у листопаді місяці 2012р. було встановлено, що вона знаходиться не на належному рівні. Причиною смерті [PERSON] зазначено:компресійна закрита травма грудної клітки й живота: закриті переломи ребер праворуч і ліворуч, розриви хребетного стовпа між 11 й 12 грудними хребцями з ушкодженням зв'язок, дуг хребців, оболонок і речовини спинного мозку, стінок черевного відділу аорти й нижньої порожньої вени, діафрагми, м'язів передньої черевної стінки, садна шкіри й крововилив в підшкірну клітковину й м'язи спини, живота. Після обстеження місця нещасного випадку, вивчення технічної і технологічної документації, опитавши свідків і осіб причетних до нещасного випадку комісія із спеціального розслідування встановила, що причинами нещасного випадку є: Технічні причини: 1.Недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки: відсутність затвердженої технології доставки матеріалів даним скребковим конвеєром СП-250. Порушення: пункт 3 глави ІУ розділу 2, пункт 15 глави ІУ розділу 5, пункт 16 розділу 5 глави ІУ НПАОП 10.0-1.01-10 «Правил безпеки у вугільних шахтах», п. 4.2, 4.17, 4.20 «Посадової інструкції гірничого майстра дільниці з видобутку вугілля», пункт 1 розділу 5 глави ІУ, пункт 1 розділу 4 глави У НПАОП 10.0-1.01-10 «Правила безпеки у вугільних шахтах», п. 1.11 «Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт та поведінці в шахті гірника очисного вибою». Організаційні причини: 2.Порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів; 2.1.Непогодженість дій при виконанні доставочних робіт; Порушення: пункт 3 розділу 2 глави ІУ, пункт 1 розділу 5 глави ІУ, пункт 1 розділу 4 глави У НПАОП 10.0-1.01-10 «Правила безпеки у вугільних шахтах», п. 1.11 «Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт та поведінці в шахті гірника очисного вибою». 3.Порушення трудової та виробничої дисципліни: невиконання посадових обов'язків, не забезпечення належного нагляду за організацією і веденням безпечного виконання доставочних робіт на дільниці РГВ-1, № 7; невиконання вимог інструкції з охорони праці: виконання робіт з доставки матеріалів з порушенням вимог безпеки. Особиста необережність потерпілого: знаходження [PERSON] в небезпечній зоні - при скачуванні балок ДП 155 У скребкового конвеєра СП 250. Комісія із спеціального розслідування нещасного випадку провела огляд місця нещасного випадку; ознайомилася з пояснювальними записками осіб, причетних до даного нещасного випадку, провела опит свідків; вивчила нормативно-технічну і організаційно-розпорядчу документацію, медичне заключення судово-медичної експертизи про характер та причини смерті і прийшла до висновку, що відповідно до п. 15 пп.1 «Порядку проведення розслідування та ведення облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1232 від 3011.2011р. даний нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, підлягає обліку на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» та по ньому необхідно скласти акт про нещасний випадок на виробництві, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1. Винними особами, які припустили порушення нормативних актів з питань охорони праці, невиконання яких привело до даного нещасного випадку визначені як чоловік позивачки так і інші працівники (а.с.25-37). Акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1, затверджено першим заступником начальника територіального управління Держгірпромнагляду 21.12.2012р. (а.с.19-24). Згідно протоколу № 5 засідання комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку від 19.12.2012 року, ознайомлено членів родини з виводами спеціальної комісії, з постановою про страхові виплати, вирішення соціально-побутових питань родини загиблого (а.с.38-39). [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у кардіологічному відділенні в період з 29.11.13р. по 09.12.13р. з діагнозом: гіпертонічна хвороба 2ст., з ступеня тяжкості, 3 ризик (а.с.45), та в період з 31.10.14р. по 14.11.14р. (а.с.46). Відповідно до ст.ст.1, 3 ст.43, ч. 1 та 2 ст. 46 Конституції України Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обов'язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, безпека гірничих робіт, охорона праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, що передбачено ч. З ст. 153 КЗпП України. Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Таким чином, смертю чоловіка позивача та батька неповнолітньої дитини моральна шкода завдана з вини відповідача, який не створив безпечних умов праці, унаслідок чого [PERSON] був смертельно травмований. Згода померлогона працю в тяжких умовах праці, не знімає обов'язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Жодна людина, влаштовуючись на роботу, не може очікувати такого тяжкого наслідку як настання смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Частина 4 статті 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Особи, які зазнали порушення своїх, гарантованих Конституцією прав, нерідко високо оцінюють свої страждання. Тому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 24.10.2012 року у справі №6-123цс12 та постанові від 13.11.2013 року у справі №6-120цс13 у спорах про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю члена сім'ї працівника в результаті отриманого ним на виробництві професійного захворювання, а також про відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника, який загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві, відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника в таких випадках здійснюється відповідно до положень ст. 1167, ч.2 ст. 1168 ЦК України, а не за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача на Порядок встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.95 року N 212 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 березня 1996 року за N 136/1161, із змінами та доповненнями, яким передбачено, що на медико-соціальні експертні комісії покладено обов'язок щодо встановлення факту спричинення моральної шкоди.Та на пункт 3.8 вищевказаного Порядку, яким передбачено, що підставою для відшкодування моральної шкоди є висновок медичних органів, на те, що такого висновку позивач не надав. Наказ № 212 від 22.11.95р. втратив чинність на підставі Наказу Міністерства охорони здоров'я N 420 від 05.06.2012 р. «Про затвердження Порядку та Критеріїв встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків» . В свою чергу затверджений наказом Порядок регулює механізм встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, та не може бути застосований при розгляді даної справи. Суд також не може прийняти до уваги, як підставу для зменшення суми моральної шкоди, посилання представника відповідача на те, що позивачці після смерті чоловіка сплачено у вигляді матеріальної допомоги в період з 2013 року 67999,28 гривень, оскільки моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Наявність в провадженні суду інших цивільних справ, щодо стягнення моральної шкоди на користь повнолітніх дітей, також не може бути підставою для зменшення розміру моральної шкоди іншим членам сім'ї. Позивачка достатньо аргументувала у позовній заяві та в судовому засіданні свої моральні страждання, які їй та її сину спричинила смерть чоловіка та батька. Встановити ціну людського життя, повернути чоловіка та батька неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір має суто умовний вираз. Згідно частини 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Верховний Суд України в постанові від 19 грудня 2011 року по справі № 6-65цс11, яка прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, а саме, частини 3 ст. 23 ЦК України, визнав розумним та справедливим розмір грошової компенсації на відшкодування батькам моральної шкоди, завданої вбивством їх сина, в 1 мільйон гривень. Внаслідок незабезпечення відповідачем безпечних умов праці позивачка втратила свого чоловіка, а син - батька. Втрата є такою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання позивачки та її доньки будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість. Позивачка та її донька втратили близьку людину, що свідчить про глибину таких страждань. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачці та її неповнолітньому сину, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у їх життєвих стосунках, обсягу страждань, враховуючи при цьому і переживання за свою дитину, яких позивачка зазнала у зв'язку зі смертю чоловіка, а також характеру немайнових втрат, які тривають до теперішнього часу й триватимуть надалі, можливість відновлення яких виключена. Відповідно до ч.2 статті 6 Сімейного кодексу неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ч.1 статті 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Повноваження [PERSON], як представника неповнолітньої дитини, відповідно до п. 3 ч. 1 статті 42 ЦПК України, підтверджуються свідоцтвом про народження дитини. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивачка, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 200000,00 гривень на користь позивачки та 200000,00 гривень на користь неповнолітньої дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Частина 3 ст.88 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial