Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві зазначив, що 03.06.2011 року [PERSON] ([INFO], ІПН [NUMBER], проживає [ADDRESS]) звернулась до позивача з проханням позичити кошти в сумі 11 000 доларів США. Позивач цього ж дня передав відповідачці кошти, яка взамін написала розписку , де зазначила про те, що отримала кошти в сумі 11000 доларів США та зобов'язується повертати 19 числа кожного місяця по 300 доларів США. Дані кошти були передані відповідачці при свідках [PERSON] та [PERSON] До березня 2012 року [PERSON] повернула позивачу частину боргу в сумі 2400 доларів США. В подальшому позивач звертався до відповідачки з проханням повернути позичені кошти, однак остання повідомляла, що на даний час не має коштів для повернення. Зі слів позивача випливає, що останній день повернення припадає на 19 липня 2014 року, однак з порушенням умов договору позики останній може бути розірваний достроково. На день подання позову відповідачка отримані грошові кошти не повернула в повному обсязі та ухиляється від виконання зобов'язання. Станом на 04.11.2013 року курс НБУ долара США по відношенню до гривні становить 8,69 грн., отже заборгованість станом на 19.02.2014 року по договору позики становить 74734грн. 00 коп. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом було відхилено з метою розумності строків розгяду даної справи, оскільки така надійшла до суду 25.02.2014 року та була призначена до розгляду тричі, з яких жодного разу не розглядалась по суті у зв»язку із неявкою відповідачки, тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України визнав її неявку без поважних причин та розглянув справу у відсутності відповідачки на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 03 червня 2011 року між сторонами укладено договір позики, за яким позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] кошти в сумі 11 000 доларів США, а відповідачка зобов'язалася повертати позику по 300 доларів США 19 числа кожного місяця, що стверджується письмовою розпискою відповідачки [PERSON] від 03.06.2011 року при свідках [PERSON] та [PERSON], оригінал якої досліджено в судовому засіданні. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від позичальника від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення суми позики є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми позики та сплати процентів. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що в порушення умов договору позики від 03.06.2011 року відповідачка не виконала належним чином зобов'язання по договору позики і станом на 19.02.2014 року її заборгованість перед [PERSON] складає 74734, 00 гривень, оскільки до березня 2012 року відповідачка повернула позивачу 2400 доларів США. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача 74734,00 грн. боргу за договором позики. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідачку.

Outcome: approved