Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Камянка-Бузька районна державна адміністрація Львівської області про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що 07.02.2016 року вона познайомилась з відповідачем [PERSON] , в яким почали зустрічатись у с.Новий Став Кам`янка-Бузького району Львівської області. Вказує, що з середини 2016 року вони стали проживати без реєстрації шлюбу у батьків відповідача у [ADDRESS] , підтримуючи близькі взаємостосунки, проживаючи як подружжя однією сім`єю. [INFO] у них народився син [PERSON] , В подальшому їхні взаємовідносини погіршились. Причиною стало те, що позивач став застосовувати до неї фізичну силу, ображав її словесно, не маючи для цього жодних підстав власне спонукало її повернутись жити до її батьків. Зазначає, що ніколи не ставила перешкод відповідачу у побаченні в сином, спілкуванні з ним, приймати участь у його вихованні, однак в самого початку народження сина такого бажання у [PERSON] не було. З невідомих підстав у лютому 2020 року відповідач звертався в позовною заявою до Шевченківського районного суду м. Львова про оспорювання батьківства, не визнаючи [PERSON] , [INFO] своїм сином. Також зазначає, що згідно висновку комісії з питань прав дитини Кам`янка-Бузької державної адміністрації від 27.10.2020 року комісією було вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Просить позов задоволити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак надіслала до суду заяву, у якій просить справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання. Від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань, відзвиву на позовну заяву. Представник третьої особи, Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації Львівської області в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак надіслали до суду заяву, у якій просять справу слухати у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити. Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ч. 1 ст. 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання повторно без повідомлення причин, що згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку, що існують всі підстави для заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення без участі відповідача [PERSON] , беручи до уваги те, що він належним чином повідомлялася про дату, час та місце судових засідань за зареєстрованою адресою місця проживання, повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, тобто без поважних причин, від нього на адресу суду не надходило жодних клопотань, відзиву на позовну заяву. Неодноразові неявки відповідача в судові засідання, ігнорування судових викликів, на переконання суду, свідчить про його байдуже ставлення до результатів справи. Поряд з цим, суд враховує складність справи, її важливість як для інтересів дитини, так і її батьків, розумні строки розгляду. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Як вбачається із змісту Постанови Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" суд роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано виконавчим комітетом Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області 19.12.2017 року, стверджується, що [PERSON] , народився [INFO] та його батьками є [PERSON] , тобто відповідач у справі та [PERSON] , тобто позивач у справі (аркуш справи № 5). Згідно копії довідки № 849 від 23.09.2020 року, яка видана філією №1 (Липник) квартирно-експлуатаціного відділу м.Львова [PERSON] , вбачається, що вона дійсно проживає в [ADDRESS] і має наступний склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] , по вище вказаній адресі проживають без реєстрації. (аркуш справи № 23). Із висновку експерта від 21.08.2020 року № 14/650 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини- [PERSON] , [INFO] , біологічною матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] . Із висновку комісії з питнь захисту прав дитини від 27.10.2020 року №9/6 Кам`янка-Бузької РДА вбачається, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, не забезпечує матеріально, не піклується про його життя та здоров`я, не дбає про його фізичний та моральний розвиток, беручи до уваги інтереси дитини, Кам`янка-Бузька районна державна адміністрація вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини, [PERSON] , [INFO] . Рішенням від 31.10.2018 року Шевченківського районного суду м.Львова стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500 грн. щомісячнго, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 57894706 від 20.01.2021 року, який проведений [PERSON] , державним виконавцем Жовківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області вбачається, що здійснюється примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 31.10.2018 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , в сумі 1500,00 гривень щомісячно з 16.07.2018 року і до повноліття дитини. Заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 20 січня 2021 року становить 19 500,00 гривень. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Про ухилення від обов`язків виховувати дитину, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Наведені матеріали справи свідчать про те, що батько дитини, відповідач у справі [PERSON] , не піклується жодним чином про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує зі своєї сторони необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною взагалі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Дитина знаходиться на повному утриманні матері та проживає разом із нею. Неодноразовість неявок в судові засідання на виклики суду в комплексі підтверджує, що відповідач байдужий до інтересів дитини, не має наміру виконувати свої батьківські обов`язки щодо виховання дитини в майбутньому. Відповідно до ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Як визначено ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей . На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, самоусунувся від таких, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно дитини, [PERSON] , оскільки таке позбавлення батьківських прав буде в повній мірі відповідати інтересам самої дитини, її належному догляду та вихованню. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 167 СК України особа, позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом враховано, що позивачем заявлено позовну вимогу немайнового характеру та сплачено судовий збір відповідно до Закону України "Про судовий збір" в розмірі 840 грн. 80 коп., що підтверджується копією квитанції № 69 від 10.11.2020 року (аркуш справи № 1). Так як судом задоволено в повному обсязі позовні вимоги позивача, тому з відповідача в її користь підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 840 грн. 80 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] .

Outcome: approved