Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третьої особи реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним, посилаючись на те, що він 31 серпня 1998 року уклав договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], який був посвідчений Лозівською філією Харківської товарної біржі. Після підписання договору всі істотні умови були сторонами виконані. На даний час позивачу стало відомо про необхідність нотаріального посвідчення договору, з даним питанням він звертався до відповідачів по справі, які не бажають укласти договір купівлі-продажу у нотаріуса. Іншим шляхом ніж судовим позивач не може вирішити даний спір, а тому просять визнати дійсним договір купівлі-продажу № 464 від 31.08.1998 року квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], який зареєстрований Лозівською філією Харківської товарної біржі. В судове засідання позивач не з'явився, але надав суду свою заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, але надали суду свою заяву в якій просили справу розглянути за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Представник третьої особи реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Згідно ст. 174ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 31 серпня 1998 року придбав у [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка належала їм на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу № 464 від 31.08.1998 року, який був зареєстрований в Лозівській філії Харківської товарної біржі. Згідно домовленості позивач [PERSON] вніс гроші за придбане нерухоме майно, однак на даний час позивач позбавлений можливості розпорядитись своїм майном та посвідчити спірний договір нотаріально, оскільки продавці за спірним договором відмовляються від його посвідчення. Таким чином, позивач не має можливості розпорядитись придбаним на законних підставах нерухомим майном у зв'язку з відсутністю документів, які були б належним чином оформлені та юридично підтверджували його право власності на придбану нерухомість. Відповідно до ст. 15 Закону України „Про товарну біржу" (що застосовувався до даних правовідносин на момент укладення договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалася укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно зі ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки в даному випадку сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання вказаного договору: покупець вніс повну вартість майна, продавець передала майно у власність покупцю. Тому на підставі ст.220 ЦК України суд вважає можливим визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним. Згідно з ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Outcome: approved