Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в кому просив стягнути з відповідача [PERSON] суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 19426,00 грн.; та стягнути судовий збір в розмірі 1218,00 грн. Позовні вимоги мотивоно тим, що 02.06.2014 року по вулиці 295 Стрілкової Дивізії, 25 у м. Херсоні сталась дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: Лексус, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Форд, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок вказаного ДТП, автомобіль потерпілого отримав механічні ушкодження. На момент ДТП, відповідальність відповідача була застрахована за полісом АІ/0052185 від 02.06.2014 р. На підставі страхового акту, було сплачено 19426,00 грн. страхового відшкодування потерпілому у ДТП. Вказує, що відповідачем було порушено ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема не повідомлено у строк, передбачений вказаним законом про ДТП. Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 30.12.2015 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.12.2017 року справу прийнято до провадження судді Хайдарової І.О. та призначено судовий розгляд. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 02.06.2014 року о 16-40 год. в м. Херсоні, по вул. 295 Стрілкової дивізії, [PERSON], керуючи автомобілем Лексус, державний номер [NUMBER], під час керування не вибрав безпечний правий інтервал, в результаті чого здійснив наїзд на автомобіль Форд Мондео, державний номер [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 03.07.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач був повідомлений про те, що 02.06.2014 року сталась дорожньо-транспортна пригода, крім того, страховий випадок зафіксований правоохоронними органами, винна особа притягнута до адмінітсративної відповідальності, тощо. Згідно звіту №81/06-14 від 05.06.2014 року, вартість збитку, спричиненого пошкодженому транспортному засобу Форд Мондео складає 27381,14 грн. Відповідно до платіжного доручення №11563 від 25.12.2014 року Європейським страховим союзом було сплачено 19426,00 грн. страхового відшкодування ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна". Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо ДТП та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 цього Закону. Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38, у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов'язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 та від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16, а також у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 752/9895/15-ц, від 04.04.2018 року у справі № 522/24655/16-ц та від 03.05.2018 року у справі № 210/3852/15-ц. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами. Відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Страхова компанія відповідача страховий випадок визнала, узгодила із потерпілим розмір страхового відшкодування та сплатила його, а тому неповідомлення страховика про настання страхового випадку не є підставою для пред'явлення регресного позову, оскільки сам по собі факт неповідомлення саме відповідачем страховика, а повідомлення страховика потерпілою особою про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення про стягнення зі страхувальника страхового відшкодування в порядку регресу. Крім того, у відповідності до вимог п.33-1.2. ст.33-1 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач після повідомлення його потерпілим про ДТП мав можливість як страховик надіслати письмовий запит до відповідного підрозділу Національної поліції, судів та інших правоохоронних органів про обов»язкове надання йому довідки про дорожньо-транспортну пригоду, а також витребувати іншу інформацію, необхідну для вирішення питання щодо здійснення страхового відшкодування та яка стосується обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди,розміру заподіяної та відшкодованої шкоди. Виходячи із зазначеного, доводи позивача про те, що неповідомлення страховика про настання страхового випадку є підставою для пред'явлення регресного позову, не ґрунтуються на правильному застосуванні підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпункту «ґ» 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, ним не доведено, що відсутність письмового повідомлення відповідача про ДТП призвело до необґрунтованих виплат. За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed