Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначив, що 18 серпня 2004 року помічником начальника 3 напрямку відділу БКОЗ Управління СБ України в Хмельницькій області Цимбалюком В.І. порушено кримінальну справу № 22/2449 за фактом незаконного затримання та спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень співробітниками Зарічанського ВМ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.2 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.371 КК України. 11 серпня 2005 року в рамках розслідування даної кримінальної справи йому було пред'явлено обвинувачення за ч.3 ст.364, ч.2 ст.365 КК України. Наказом УМВС України в Хмельницькій області №289 від 16.08.2005 року його було відсторонено від займаної посади (заступника начальника Зарічанського ВМ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області). 06 грудня 2005 року наказом УМВС України в Хмельницькій області №449 його було призначено на посаду начальника відділення дізнання Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області. 19 серпня 2005 року у вказаній справі прокурором Хмельницького району був затверджений обвинувальний висновок, а справа направлена до суду для розгляду по суті. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.02.2008 року вказана кримінальна справа була направлена для проведення додаткового розслідування. 09 грудня 2009 року, в рамках розслідування вищевказаної кримінальної справи, йому було пред'явлено обвинувачення в кінцевому варіанті за ч.2 ст.365, ч.3 ст.27-1, ст.371 КК України та 16 листопада 2009 року наказом УМВС України в Хмельницькій області № 287 його було відсторонено від займаної посади. 26 січня 2010 року після проведення додаткового розслідування вказана кримінальна справа вдруге була направлена до місцевого суду для розгляду по суті. 05 листопада 2013 року вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області його було виправдано за ч.2 ст.365 КК України у зв'язку з відсутністю події злочину. Вказаний вирок за апеляцією прокурора був оскаржений в апеляційному порядку. За наслідками апеляційного перегляду даної справи ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 12.04.2014 року вказаний вирок місцевого суду був скасований, а справу повернуто прокурору Хмельницької області для організації досудового розслідування. При проведенні досудового розслідування 29 грудня 2014 року заступником начальника слідчого відділу прокуратури Хмельницької області Карашецьким В.З. винесено постанову про закриття кримінального провадження в зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. Зазначив, що внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування протягом тривалого часу він перебував під слідством, стосовно нього був обраний запобіжний захід у виді підписки про невиїзд та він був відсторонений від займаної посади. Крім того, внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочину у сфері службової діяльності, йому, як була завдана шкода його репутації як працівника правоохоронного органу, зганьблені його честь та гідність. Вказані обставини спричинили йому тяжкі душевні моральні страждання, які він оцінює у сумі 135807 гривень. Крім того, внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, в період з 16.11.2009 року по 30 січня 2015 рік він був відсторонений від займаної посади, у зв'язку з чим йому була спричинена матеріальна шкода у виді втраченого заробітку у сумі 95 671,64 гривень. За таких обставин просив суд стягнути за рахунок державного бюджету на його користь завдану внаслідок незнаних дій органів досудового розслідування матеріальну шкоду у сумі 95 671,643 гривень та моральну шкоду у сумі 135807,00 гривень. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.11.2015 року позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди, у зв'язку з поданою позивачем письмовою заявою, були залишені без розгляду. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Пояснив суду, що 18.08.2004 року за фактом незаконного затримання та спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень співробітниками Зарічанського ВМ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області, в якому на той час він обіймав посаду заступника начальника відділу, було порушено кримінальну справу. Під час розслідування даної справи йому було пред'явлено обвинувачення за ч.3 ст.364, ч.2 ст.365 КК України та обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд. Внаслідок цього він був відсторонений від займаної посади. Вказана справа неодноразово направлялася до суду проте поверталася для проведення досудового розслідування. В остаточній редакції йому було пред'явлено обвинувачення за ч.2 ст.365 КК України та справу направлено до суду. Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.11.2013 року його було виправдано за пред'явленим обвинуваченням у зв'язку з відсутністю події злочину. Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 12.04.2014 року вказаний вирок був скасований, а справа знову була повернута до прокуратури для організації досудового розслідування. Після цього постановою слідчого прокуратури від 29.12.2014 року кримінальне провадження у даній справі стосовно нього було закрито за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. Зазначив, що протягом тривалого часу (з серпня 2005 по 31 січня 2015 рік (день коли його поновили в посаді)) він необґрунтовано перебував під слідством та стосовно нього застосовувалися відповідні заходи обмеження (був обраний запобіжний захід у виді підписки про невиїзд, відсторонений від посади) у зв'язку з чим йому була спричинена моральна шкода, яку він оцінює в сумі 135 807,00 гривень. Представник Управління МВС України в Хмельницькій області в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Представник прокуратури Хмельницької області позов в частині відшкодування моральної шкоди визнав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Зазначив, що дійсно в період з 2005 по грудень 2014 року позивач перебував під слідством, обвинувачувався у вчиненні злочину, проте постановою слідчого кримінальне провадження стосовно нього було закрито у з відсутністю події злочину. За таких обставин, відповідно до ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», останній має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди, та визначений ним розмір вважав спів мірним та обґрунтованими. Представник Головного управляння державної казначейської служби України в Хмельницькій області позов в частині вимог до Управління не визнала, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Зазначила, що ГУ ДКС України в Хмельницькій області жодним чином не порушило прав та свобод позивача, жодними своїми діями не завдало ні матеріальної, ні моральної шкоди, а отже і вимоги останнього до Управління казначейства є безпідставними та нічим не обґрунтованими. Вислухавши пояснення позивача, представників відповідачів та дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини. Відповідно до частин 1, п.2, 4 ч.2, 3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи; моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Згідно приписів п.1 ст.1, п.2 ч.1 ст.2, п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон) відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок ) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; право на відшкодування в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) моральна шкода. За приписами частин 1, 5, 6 статті 4 Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно ст.13 Закону питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.п.9,14 постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31 березня 2005 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості і справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподаткованим мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доводів громадян, що діють на час розгляду справи. Розмір моральної шкоди відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Як встановлено з матеріалів справи 18 серпня 2004 року помічником начальника 3 напрямку відділу БКОЗ Управління СБ України в Хмельницькій області було порушено кримінальну справу №22/2449 за фактом незаконного затримання та спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень співробітниками Зарічанського ВМ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області, за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.2 ст.365, ч.1 ст.366, чт.371 КК України. 11 серпня 2005 року в рамках розслідування вказаного кримінального провадження [PERSON] було пред'явлено обвинувачення за ч.3 ст.364, ч.2 ст.365 КК України. 19 серпня 2005 року прокурором Хмельницького району у цій кримінальній справі був затверджений обвинувальний висновок та справу направлено до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області для розгляду по суті. 08 лютого 2008 року постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області вказану справу було направлено до органів прокуратури для організації проведення додаткового розслідування. Після проведення додаткового розслідування 09 листопада 2009 року [PERSON] було пред'явлено обвинувачення за ч.2 ст.365, ч.3 ст.27 ч.1 ст.371 КК України. При затвердженні прокурором обвинувального висновку у справі з обвинувачення [PERSON] було виключено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27, ч.1 ст.371 КК України та справу знову було направлено до місцевого суду для розгляду її по суті. 15 лютого 2011 року постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області кримінальну справу було направлено до органів прокуратури для проведення додаткового розслідування, яка ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 10.05.2011 року була скасована а справа направлена до суду першої інстанції на новий судовий розгляд. 05 листопада 2013 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області у вказаній кримінальній справі був постановлений вирок, яким [PERSON] було виправдано за ч.2 ст.365 КК України у зв'язку з відсутністю події злочину. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 12 квітня 2014 року вказаний вирок суду першої інстанції був скасований, а матеріали кримінальної справи повернуті прокурору Хмельницького району для організації додаткового розслідування. За результатами проведеного додаткового розслідування 29 грудня 2014 року заступником начальника СВ прокуратури Хмельницької області була винесена постанова, якою кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №42014240000000080 від 23.07.2014 року було закрито у зв'язку з відсутністю в діяннях заступника начальника Зарічанського ВМ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. Згідно оглянутої в судовому засіданні довідки №12/455 від 18.02.2015 року, виданої заступником начальника УКЗ УМВС України в Хмельницькій області, витягу з наказу від 31.01.201 року № 15о/с встановлено, що [PERSON] на підставі наказів УМВС від 18.08.2005 року № 289, від 17.11.2009 року №287 о/с був відсторонений від виконання службових обов'язків по посаді заступника начальника Зарічанського відділу міліції Хмельницького міського відділу УМВС та виконуючого обов'язки заступника начальника слідчого відділу Хмельницького міського відділу УМВС відповідно за період з 16 серпня 2005 року по 31.01.2015 рік. Отже з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] перебував під слідством у період з 11 серпня 2005 року по 29 грудня 2014 рік тобто 9 років 4 місяця 18 днів. В період з 16 серпня 2005 року по 31.01.2015 рік останній був відсторонений від виконання своїх службових обов'язків, не отримував заробіток у повному обсязі, що підтверджено довідкою УМВС України в Хмельницькій області №26 від 10.04.2015 року. Вказані обставини (тривале перебування під слідством, відсторонення від виконання своїх службових обов'язків та неотримання у зв'язку з цим заробітку у повному обсязі) у своїй сукупності, на переконання суду, обґрунтовано свідчать про порушення нормальних життєвих зв'язків позивача, які вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а отже - заподіяння моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди судом враховується час, протягом якого позивач незаконно перебував під слідством (112 місяців), характер та обсяг моральних страждань останнього, тяжкість вимушених змін у його житті, необхідність докладання додаткових зусиль для відновлення попереднього стану, виходячи з засад розумності та справедливості, а також вирішуючи справу у межах заявлених позовних вимог суд вважає, що в якості відшкодування завданої йому моральної шкоди слід стягнути на його користь 135 807,00 гривень. Саме такий розмір відшкодування моральної шкоди, з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, є справедливою сатисфакцією за заподіяну шкоду. Доводи представника Головного Управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області про безпідставність залучення Управління до участі у розгляді даної справи в якості відповідача та фактичного покладення на неї відповідальності за дії інших юридичних осіб, не заслуговують на увагу, оскільки обов'язок про притягнення до участі у справах даної категорії відповідних органів Державної казначейської служби і механізм відшкодування моральної шкоди чітко визначений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» На підставі викладеного,

Outcome: approved