Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області, правонаступника ВАТ «Львівський меблевий комбінат» та Львівського об'єднання меблевої промисловості - ПАТ Торгово-виробнича компанія «Зелений континент» про зняття арешту на будинок. Свої вимоги мотивує тим, що вона відповідно до свідоцтва про право на спадщину яке видане 12.10.2016 року та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за номером 1-1195 від 19.10.2016 року, являється власником 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] Право власності на житловий будинок позивач набула в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. [PERSON] набула право власності на вказаний будинок в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, відповідно до заповіту, посвідченого Пустомитівською державною нотаріальною конторою Львівської області 12.09.2008 року за реєстровим № 2-1022, проте за життя не встигла оформити правовстановлюючі документи на вказаний будинок на своє ім."я. Як стало відомо позивачу зі змісту листа Львівського державного нотаріального архіву № 25521 від 10.12.2015 року, в «Реєстрі накладених і знятих арештів (заборон) за 1951-1971 роки Пустомитівської (Бібрської) державної нотаріальної контори на сторінці № 191 міститься запис про накладення арешту (заборони) на майно [PERSON] на користь Львівського виробничого об'єднання мебльової промисловості 16.09.1970 року № 3, сума арешту - 400. Позивач зазначає, що спадкодавець [PERSON] перед смертю передала їй квитанцію до прибуткового ордеру № 153 від [INFO] року про сплату [PERSON] Львівському виробничому об'єднанню мебльової промисловості 204 крб. На підставі зазначено вважає, що заборгованості первісного власника будинку [ADDRESS] [PERSON] перед Львівським виробничим об'єднанням мебльової промисловості немає, а відтак накладення арешту на вказаний житловий будинок порушує її прав, як власника та позбавляє її можливості розпоряджатися своєю власністю. Позивач в судове не з'явився, її представник Лозинський І.П. подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Представник відповідача Пустомитівської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача ПАТ Торгово-виробнича компанія «Зелений континент» правонаступник ВАТ «Львівський меблевий комбінат» та Львівського об'єднання меблевої в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надав. Згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у відсутності відповідачів, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 224 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], являється власником 1/ 3 частки житлового будинку [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину від 19.10.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1195, виданого на підставі заповіту [PERSON], посвідченого Пустомитівською державною нотаріальною конторою Львівської області 12.09.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1023. Спадкове майно, належало [PERSON], яка померла [INFO] року, спадкоємцем якої згідно заповіту, посвідченого Пустомитівською державною нотаріальною конторою Львівської області 12.09.2008 року за р. № 2-1022, була [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. З листа Львівського державного нотаріального архіву № 2552/01-21 від 10.12.2015 року слідує, що в «Алфавітній книзі обліку заборон відчуження жилих будинків і арештів, накладених на жилі будинки за 1952-1972 роки» Пустомитівської (Бібрської) державної нотаріальної контори Львівської області на сторінці № 33 міститься запис про те, що на майно [PERSON] накладено арешт (заборону) за реєстровим № 63, сторінка у збірнику -1902. В «Реєстрі накладених і знятих арештів(заборон)» за 1951-1971 роки Пустомитівської (Бібрської) державної нотаріальної контори на сторінці №191 є запис пор. № 63, дата запису № 17.IX, сторінка у збірнику накладених арештів 1902, про те що на будівлю [PERSON], на підставі повідомлення Львівського виробничого об'єднання мебльової промисловості 16.IX 1970 року № 3 накладено арешт (заборону), сума арешту (заборони) - 400. Документи, які стали підставою для накладення заборони відчуження нерухомого майна [PERSON] на зберігання до Львівського державного нотаріального архіву не передавалися. Згідно наданої позивачем квитанції до прибуткового ордеру №153, [PERSON], [INFO] року сплатила на користь Львівського виробничого об'єднання мебльової промисловості в рахунок погашення кредиту на житлове будівництво 204 крб. Суд надає віри твердженням позивача про те, що [PERSON] здійснила сплату іншої частини кредиту в розмірі 196 крб., проте не зберегла квитанцію, оскільки такі знаходяться у об'єктивному взаємозв'язку з іншими матеріалами справи, та відповідачем не спростовані. В даному випадку судом також враховано, що за період з 1970 року по теперішній час Львівське виробниче об'єднання мебльової промисловості ні його правонаступники не зверталися з позовом до первісного власника [PERSON] чи до її спадкоємців про стягнення заборгованості в сумі 400 крб. Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п. 2 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що кожна сторона згідно вимог ст. 60 ЦПК України, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до п. 4 ст.129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач скористалася таким правом та довела суду існування факту порушенння її права власника у зв'язку з накладенням арешту на нерухоме майно первісного власника [PERSON], а відповідачі не являючись в судові засідання не надали суду доказів на спростування тверджень позивача та судом таких доказів не здобуто.

Outcome: approved