Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» покладений обов`язок - забезпечення тепловою енергією населення, організацій та підприємств всіх форм власності. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснюється Відокремленим підрозділом «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно». Відповідач є власником квартири [ADDRESS] . 13.05.2015 з відповідачем був укладений договір № 6966/4 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Згідно п. 1 вказаного договору позивач зобов`язався своєчасно надавати відповідачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, підігріву води, а остання - своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Відповідно до норм ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В період з листопада 2014 по січень 2019 включно позивачем було надано відповідачу послуг на загальну суму 35205,23 грн. Відповідач періодично і не в повному обсязі вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.02.2019 складає 24734,27 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 525 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Інфляційна складова боргу відповідно розрахунку ціни позову становить 3514,43 грн. крім того, боржник , який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір 3% річних з простроченої суми відповідно до розрахунку ціни вимоги становить 974,01 грн. Попередження з вимогою погасити борг, пропозиції укласти договір на його реструктуризацію позитивного результату не дали. Строк позовної давності вважається перерваним, оскільки за весь період надання послуг відповідачем періодично проводились оплати. Вони не відповідали нарахованим сумам і носили нерегулярний характер. А тому просять стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 24734,27 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 3514,43 грн. та 3% річних у розмірі 974,27 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.04.2019 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.06.2019 зупинено провадження у цивільній справі до прийняття рішення за заявою [PERSON] про відвід судді Кондрацької Н.М. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.06.2019 в задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацької Н.М. від розгляду цивільної справи № 711/3099/19 відмовлено. 04.07.2019 справу було направлено до апеляційного суду Черкаської області для розгляду за апеляційною скаргою [PERSON] .. Постановою Черкаського апеляційного суду від 21.08.2019 ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.06.2019 в частині зупинення провадження у справі залишено без змін, а апеляційну скаргу [PERSON] без задоволення. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.10.2019 відновлено провадження у цивільній справі та призначено судове засідання. 06.11.2019 суд в судовому засіданні ухвалив відмовити [PERSON] в задоволенні клопотань про поновлення строку для подачі відзиву та про витребування доказів, у зв`язку з порушенням порядку та строків. У судовому засіданні представник позивача Лекіашвілі В. В. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Додатково пояснив, що підприємству відомо про існування субсидії у відповідача. У наданому розрахунку відображено, що сума субсидії погашала заборгованість. Вважає, що якщо споживачу було нараховано суму меншу, а оплата здійснювалася у більшій сумі, то споживач бажає погасити існуючу заборгованість. У п. 5 договору зазначені тарифи на дату укладення договору. Жодних скарг щодо наданих послуг від відповідача [PERSON] на адресу позивача не надходило. Якби підприємством було встановлено надання неякісних послуг, то вирішувалось би питання щодо зменшення суми заборгованості. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що тарифи прийняті поза межами повноважень, не відповідають законодавству і є нелегітимними. Декілька тижнів у відповідача не було гарячої води з належною температурою. Розрахунок, наданий позивачем, не є доказом і ґрунтується на припущеннях. Також у розрахунках не відокремлені послуги. Позивач не надав доказів про те, що надсилались вимоги відповідачу про погашення заборгованості. Просила застосувати строк позовної давності, так як визнання боржником основного боргу, у тому числі його сплата, саме собою не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, відсотків за користування коштами), як і вимог із відшкодування коштів. Не заперечувала щодо існування заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, яка складається з різниці між визначеною сплатою соціальної служби і договором. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а тому є споживачем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, що надає Черкаська ТЕЦ. 13.05.2015 між ПАТ «Черкаське хімволокно» та [PERSON] укладений договір № 6966/4 «Про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води» за вищевказаною адресою, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, здійснювати оплату за надані послуги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІV житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до вимог п. 1 ст. 1 Закону № 1875-ІV споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги. Статтями 14, 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ електрична енергія, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому законом порядку тарифами. Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить на праві приватної власності, здійснюється за затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Як визначено ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред`явленої претензії. Відповідачем [PERSON] не надано доказів складення та направлення у визначеному законом порядку на адресу позивача актів-претензій щодо неналежного виконання ним послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Під час розгляду справи не встановлено жодних обставин щодо визнання договору № 6966/4 «Про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води» від 13.05.2015, - недійсним, зміненим, оспореним чи розірваним. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст.611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з розрахунком Черкаської ТЕЦ, заборгованість відповідача по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води станом на січень 2019 становить 24734,27 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону, договору. За змістом ст. 162 Житлового Кодексу України власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Відповідно до ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальній послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, але всупереч вимогам чинного законодавства здійснює їх оплату частково, від оплати в повному обсязі ухиляється, що сприяє накопиченню боргу та порушує права та законні інтереси позивача, з відмовою від отримання послуг до позивача не зверталася, а тому до стягнення з відповідача підлягає заборгованість, що виникла станом на січень в сумі 24734,27грн.. За змістом статті 552, частини 2 статті 625 ЦК України, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. (п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012року № 5). Поняття «інфляція» є загальновідомим і означає знецінення національної валюти (зменшення її купівельної спроможності) внаслідок об`єктивних економічних процесів. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 01 жовтня 2014 року розглянув справу № 6-113цс14 про стягнення суми інфляційних втрат та три проценти річних за несвоєчасне виконання вироку Хмельницького міськрайонного суду від 22 червня 2009 року в частині задоволення цивільного позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди. При розгляді даної справи було зроблено наступний правовий висновок, який є обов`язковим для судів загальної юрисдикції. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Задоволення позову про стягнення боргу за спожиту теплову енергію зводиться до сплати грошей, а тому є грошовим зобов`язанням. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 24 жовтня 2011 року у справі №6-38цс11. Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за спожиту теплову енергію, інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд вважає такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 3514,43 грн. та 3% річних в сумі 974,01 грн.. Належних доказів, які б обґрунтовували заперечення проти вимог позивача, відповідач суду не подала. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» підлягають задоволенню. Крім того, відповідач при розгляді справи заявила про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду із даним позовом, що є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як передбачено ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, що позов до відповідача було подано у квітні 2019 року. Початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 1, 3, 4 статті 267 ЦК України). Крім того, сама по собі часткова оплата боргу за надані послуги не є підставою для переривання строку позовної давності. Потрібно мати на увазі, що вчинення боржником будь-яких дій щодо визнання боргу або іншого обов`язку поза межами строку позовної давності не може тягти за собою його переривання, оскільки цей строк сплив у зв`язку з чим не міг перериватися (Ухвала ВССУ від 11.02.2015 р. по справі № 6-42505св14). У разі, якщо суд встановить дійсний намір особи оплатити комунальні послуги за попередній період, то суду потрібно встановити, за який саме період. Якщо це буде період по якому строк позовної давності ще не закінчився, то він може бути перерваний, У разі, якщо немає можливості встановити за який саме період сплачено заборгованість - строк позовної давності, який закінчився, не переривається. З матеріалів справи встановлено, що обставина пропуску позивачем строку позовної давності не має місця в даній справі, оскільки встановлено, що відповідач за час утворення заборгованості періодично сплачувала платежі понад необхідних до сплати щомісячних сум, що відноситься до погашення сум боргу за минулий період. Вказане вище дає підстави для висновку про переривання строку позовної давності, що підтверджується наданим позивачем листом-розрахунком по о/р 40928079. Суд, проаналізувавши надані докази і пояснення сторін встановив, що сплата заборгованості і щомісячних платежів за вказані вище періоди, відбувалися за рахунок наданої відповідачу субсидії. В свою чергу відповідач [PERSON] не зверталася з листом до позивача щодо спрямування даних коштів на погашення виключно існуючих нарахувань, як і щодо неправильності нарахувань. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з довідкою серії 12 ААА № 873405, [PERSON] має ІІ групу інвалідності. Пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ груп. Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в сумі 1921 грн., що підтверджується платіжним дорученням №172 від 12.03.2019. Так як [PERSON] звільнена від сплати судового збору, необхідно повернути позивачу сплачену суму судового збору в розмірі 1921 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved