Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали та уточнили свої позовні вимоги і просять суд встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] з вересня 2006 року по день укладення шлюбу – 16 вересня 2011 року однією сім’єю як чоловіка та жінки, які не знаходилися у шлюбі; визнати житлову квартиру [ADDRESS] такою, що належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], так як вона була придбана в період спільного проживання чоловіка та жінки, які не знаходилися в шлюбі між собою; провести поділ майна, придбаного за час спільного проживання та виділити [PERSON] ? частини спільної з [PERSON] житлової квартири [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], припинивши право власності [PERSON] на вказану ? частину квартири. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача та його представника не визнала та надала до суду письмові заперечення, виходячи зі змісту яких просить суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача – [PERSON] в судовому засіданні з позовними вимогами позивача не згоден та просить суд в їх задоволенні відмовити. Представник третьої особи – ПАТ «КБ Надра» в судове засіданні не з’явився, але надав до суду письмове клопотання про розгляд справи в його відсутність. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона хрестила доньку у [PERSON], їй було відомо, що остання часто брала грошові кошти в кредит. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона позичала гроші [PERSON], яка проживала разом з Лаврик по вул.. Петровського в м. Орджонікідзе. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] купила у неї квартиру по вул.. Петровського в м. Орджонікідзев лютому 2007 року, Лаврика вона не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] є її рідною донькою, яка з кінця осені 2006 року проживала спочатку по вул.. Котовського в м. Орджонікідзе, потім по вул.. Петровського в м. Орджонікідзе, в 2011 році одружилася з Лаврик, в квітні 2013 року виїхала до Криму на заробітки, де працює по теперішній час. [PERSON] проживав з її донькою з осені 2006 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] є її рідною матір’ю, яка з грудня 2006 року проживала [INFO], потім купувала в кредит квартиру по вул.. Петровського в м. Орджонікідзе, де зробили ремонт, проживала разом з Лаврик до квітня 2013 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] є його рідною сестрою, яка спочатку жила разом з Лаврик по вул.. Котовського в м. Орджонікідзе, потім сестра купила в кредит квартиру по вул.. Петровського в м. Орджонікідзе, він допомагав робити їй ремонт, з Лаврик жили погано, потім одружилися. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що знає сім’ю Лаврик, які з кінця вересня 2006 року проживали разом в його будинку по вул.. Котовського в м. Орджонікідзе до весни 2007 року, куди виїхали жити далі він не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він знає сім’ю Лаврик з кращої сторони, оскільки є сусідом з 2007 року, чому так сталося в їх відносинах він не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що з [PERSON] працював разом у фірмі «Універсал – Центр» з 2010 по 2011 рік, він робив у нього дома ремонт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] знає з весни 2006 року, який проживав спочатку по вул.. Котовського, потім по вул. Петровського, 52 в м. Орджонікідзе разом з дружиною [PERSON], оскільки працювали разом, він робив в квартирі Лаврика за його проханням ремонт в 2011 році, вартість якого приблизно складала 10 тис. грн.. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] у неї працювала, у неї були борги, [PERSON] собі ні в чому не відмовляв, погано говорив про [PERSON]. Суд, вислухав пояснення сторін та їх представників, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідив матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі – [PERSON] та [PERSON] у 2006 році після неодноразових зустрічей спільно вирішили створити сім'ю для подальшого спільного проживання як чоловіка та жінки. З вересня 2006 року позивач з відповідачкою стали проживати єдиною сім'єю та вели спільне господарство по вулиці Каховського, 63 м. Орджонікідзе Дніпропетровської області. Винаймати будинок виявилось для них незручним винаймати житло і вони вирішили придбати квартиру. 28 лютого 2007 року разом позивач з відповідачкою придбали шляхом укладення договору купівлі-продажу житлову квартиру [ADDRESS]. Для придбання квартири відповідачкою було оформлено в ПАТ «Надра Банк» кредитний договір, за яким їй надали кошти для придбання квартири. А на протязі спільного життя позивача з відповідачкою за спільні кошти подружжя погашали отриманий відповідачкою кредит в банку. Таким чином продавець квартири кошти одержала в день підписання договору. У зв'язку з тим, що позивач є інвалідом II групи, через лікування в нього не було можливості та часу для прийняття участі в оформленні документів з приводу купівлі їхньої спільної з відповідачкою квартири, то відповідачка у нотаріуса оформила документи купівлі квартири тільки на своє ім'я. Одразу позивач цьому не надав значення, так як у нього не було і думки, що колись їхні стосунки та шлюбні відносини будуть припинені. Після оформлення договору купівлі - продажу квартири, а саме в лютому 2007 року позивач з відповідачкою відразу переїхали і почали проживати разом в [INFO], де вели спільне господарство, за спільні кошти подружжя погашали кредит отриманий відповідачкою і проводили капітальний ремонт в квартирі. В подальшому відповідачка зареєструвала право власності на своє ім'я на квартиру [ADDRESS] в КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації». Після реєстрації квартири в КП «Нікопольське МБТІ» до квартири були зареєстровані відповідачка, позивач та її дочка. Всі вони і зараз зареєстровані в квартирі квартиру [ADDRESS]. 16 вересня 2011 року позивач з відповідачкою одружились, про що в книзі реєстрації шлюбів відділу державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зроблено актовий запис за № 167. В листопаді 2011 року позивач удочерив дочку відповідачки [PERSON], [INFO]. Однак, шлюб з відповідачкою у позивача виявився невдалим, відповідачка припинила шлюбні відносини і в квітні 2013 року виїхала з дочкою з квартири на інше постійне місце проживання, де і проживає в теперішній час. Відповідачка і в теперішній час за даними КП „Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації" значиться як власник квартири [ADDRESS] та безпідставно заявляє позивачу, що ділити з ним квартиру вона не бажає, так як згідно документів тільки вона одна є її власником. Відповідачка не хоче визнавати очевидний факт, що житлова квартира була придбана за спільні кошти, як чоловіка та жінки, які проживали єдиною сім'єю без реєстрації шлюбу. Суд вважає, що своїми діями відповідачка грубо порушує законі права позивача з володіння та розпорядження частиною спільної житлової квартири. Згідно ст. 74 Сімейного Кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, не знаходяться в шлюбі між собою, майно, придбане ними за час спільного проживання належить їм на праві загальної спільної власності. Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, придбане подружжям під час шлюбу, належить жінці та чоловіку на праві загальної спільної власності. Згідно ст. 63 Сімейного Кодексу України, чоловік та жінка мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, яке належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь – які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає позовні вимоги позивача доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають вимогам Сімейного законодавства України та підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд дає критичну оцінку доводам відповідача та її представника, висловлені ними в письмових запереченнях та в судовому засіданні щодо невизнання позовних вимог позивача та його представника, оскільки вони є голослівними, безпідставними та нічим не підтвердженими і спростовуються стабільними поясненнями позивача та його представника, пояснень допитаних свідків збоку позивача, зокрема [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт спільного проживання сторін по справі однією сім’єю як чоловіка та жінки спочатку по вул.. Петровського в м. Орджонікідзе, потім по вул.. Петровського в м. Орджонікідзе, поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], допитаних збоку відповідача, з пояснень яких також вбачається те, що сторони проживали разом, наданими позивачем письмовими доказами, матеріалами справи в їх сукупності. Відповідачка вважає, що ніяких сімейних відносин та взагалі сім’ї у неї з позивачем не було взагалі, а проживали вони нібито вимушено разом з позивачем, який був лише «квартирантом», з чим суд погодитися не може, оскільки сторони по справі з вересня 2006 року проживали однією сім’єю, вели спільний бюджет, як позивач, так і відповідач працювали, мали середній дохід, з метою покращення житлових умов в кредит придбали спірну квартиру, яка була оформлена на ім’я відповідача, оскільки позивач вже на той час був людиною пенсійного віку, що позбавляло можливості оформити кредит на ім’я позивача. В цій же квартирі сторони поступово зробили ремонт та привели її у відповідний стан. Сторони одружилися та офіційно узаконили свої сімейні відносини, позивач виховував та утримував доньку відповідача, вважав її своєю донькою, в зв’язку з чим за рішенням суду був усиновлювачем дитини. Навіть ті фотографії, які надані до суду в якості підтвердження своїх позовних вимог свідчать про гарні та доброзичливі стосунки між сторонами по справі, які погіршилися лише після того, як відповідач в квітні 2013 року виїхала працювати до АР Крим (теперішнє РФ), де працює і по теперішній час. Суд встановив також те, що спірна квартира є предметом іпотеки за кредитним договором, укладеним між ПАТ «КБ Надра» та [PERSON], однак визнання права власності за позивачем на ? частину вказаної квартири ніяким чином не порушить законні права та інтереси банку, в тому числі і відповідача по справі. Таким чином суд, вважає необхідним встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] з вересня 2006 року по день укладення шлюбу – 16 вересня 2011 року однією сім’єю як чоловіка та жінки, які не знаходилися у шлюбі, визнати житлову квартиру [ADDRESS] такою, що належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], так як вона була придбана в період спільного проживання чоловіка та жінки, які не знаходилися в шлюбі між собою, провести поділ майна, придбаного за час спільного проживання та виділити [PERSON] ? частини спільної з [PERSON] житлової квартири [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], припинивши право власності [PERSON] на вказану ? частину квартири. Стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved