Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк"(далі Банк) 11.01.2014 р. звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору, вказавши в обґрунтування наступне. 24.05.2006 р. між Банком та відповідачем укладений договір, відповідно до якого [PERSON] надано кредит в сумі 5000 грн. 00 коп.(з подальшим збільшенням до 10000, 00 грн.), у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] отримавши гроші, в односторонньому порядку з належним чином не виконує зобов'язання, до цього часу гроші Банку не повернула. Тому, просять суд стягнути суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 5031 гр. 08 коп., 6505,46 гр. заборгованість про процентам за користування кредитом, 1911 гр.78 коп. заборгованість по комісії, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 гр. (штраф фіксована частина) та 672 гр. 42 коп. (процентна складова), а всього стягнути 14620 гр.74 коп. і відшкодувати понесені судові витрати. Представник позивача просив справу розглянути у їх відсутності, про що наддав суду письмову заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час, місце розгляду справу був повідомлений належним чином, заяви про неможливість явки до суду не надав і суд розглянув справу за його відсутності, заочно, на підставі наданих доказів. Суд, вивчивши надані письмові докази, приходить до наступного. 24.05.2006 р. між Банком та відповідачем укладений договір, відповідно до якого [PERSON] надано кредит в сумі 5000 грн. 00 коп.(з подальшим збільшенням до 10000, 00 грн.), у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитний договір оформлений сторонами письмово у вигляді "заяви позичальника". Відповідно до ст.1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язаний надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Як встановлено судом, відповідач кредит не повернув, щомісячні платежі у встановлені строки не сплачує, залишок кредиту становить 5031 гр. 08 коп. та заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 6505 грн. 46 коп., що належать безумовному стягненню з відповідача. При вирішенні вимоги щодо стягнення пені та її розміру, штрафу, суд виходить з наступного. Чинним законодавством, зокрема ст. 611-612 ЦК України, встановлені правові наслідки порушення зобов'язання у вигляді сплати штрафних санкцій. Як встановлено судом, письмового договору, щодо нарахування штрафних санкцій у разі не виконання відповідачем зобов'язання між Банком та [PERSON] не укладалось. Умови та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, мають загальний характер та стосуються необмеженого кола осіб і безпосередньо [PERSON] не підписані. Одночасно, суд звертає увагу на те, що дата прийняття та затвердження цих Умов та правил надання банківських послуг не зазначені. Зі змісту Умов та правила надання банківських послуг, що надані позивачем в обґрунтуванні вимог незрозуміло ким вони прийняті та якою уповноваженою особою затверджені. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.3), а суд сприяє всебічному і повному з*ясуванню обставин справи: роз*яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов*язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом (ч.4). Відповідно ст. 213 ЦПК України: Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні." Тому, судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. Вищеозначене дає суду підстави критично оцінити твердження позивача щодо правильності та законності нарахування [PERSON] штрафних санкцій, оскільки, суд позбавлений можливості безпосередньо дослідити належні докази (тобто, які містять інформацію щодо предмета доказування) та перевірити на яких умовах [PERSON] отримала в Банку кредит, які наслідки остання має у разі неналежного виконання взятих на себе обов*язків і в якому розмірі. Отже, суд задовольняє вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 5031,08 та заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 6505,46. Суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Судові витрати в порядку ст.88 ЦПК України суд стягує пропорційно сумі задоволених вимог майнового характеру.

Outcome: partial