overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, а також витребувати у відповідача оригінал свідоцтва про одруження №157740 видане Відділом реєстрації актів громадського стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова від 26.07.2002. \~В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.07.2002 між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, поступово сформувались неприязні особисті стосунки. Вважає, що подальше збереження їхньої сімї є неможливим. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач також надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб повторно виданого 05 травня 2018 року серія І-БВ №183247 Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, сторони вступили в зареєстрований шлюб 26 липня 2002 року, актовий запис 497. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, які мають суттєве значення. Згідно ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім"ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов'язки у шлюбі та сімї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова 11.03.2006, актовий запис № 143. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він перебуває у шлюбі з [PERSON] з 11.03.2006. У шлюбі в них народились дві доньки - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Протягом останніх декількох років стосунки між ними погіршились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки Вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім'я припинила своє існування. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливо. Позивач надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач також надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб виданого 11 березня 2006 року серія [NUMBER] Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, сторони вступили в зареєстрований шлюб 11 березня 2006 року, актовий запис 143. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, які мають суттєве значення. Згідно ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім"ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 11.06.2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 572. Від даного шлюбу сторони доньку - [PERSON], [INFO]. Причиною для розірвання шлюбу є різні характери та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач вважає, що примирення є не можливим . Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.09.2018 року провадження по вищевказаній справі відкрито та розгляд справи призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання, з повідомленням та викликом сторін по справі. Ухвалою суду від 29.10.2018 року підготовче засідання у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачем до суду подана заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з"явилась, про день та час слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку, про причини своєї не явки суду не повідомила та відзив проти позову до суду не надала. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що з 11.06.2011 року сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 572. ( а.с.9) Внаслідок відсутності взаєморозуміння між сторонами сім'я розпалась. Позивач стверджує, що родини фактично не існує, оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи вищевказані обставини суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв'язку з чим позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до Краматорського міського суду з позовом до Краматорської міської ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько, [PERSON], після нього залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS]. Він, як спадкоємець після смерті батько отримав все його майно в порядку спадкування, не міг отримати тільки будинок, так як не збереглись документи на нього. 21.03.2014 року державний нотаріус Другої Краматорської ДНК Костюкова Н.С. постановила постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Просить визнати за ним право звласності на житловий будинок з надвірними спорудами який розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON], що помер [INFO]. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO], про що складено актовий запис № 133 від 22.10.1996 року. Відповідно до копії Витягу Державного земельного кадастру на земельну ділянку земельна ділянка площею 0,0906 га, цільове призначення - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, кадастровий номер 1412947100:00:004:0293, розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно копії Постанови у видачі свідоцтва про право на спадщину від 21.03.2014 року, позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], відмовлено. Згідно довідки КП БТІ житловий будинок за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.09.1998 року [PERSON] отримав спадщину після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд дійшов висновку, що позивач фактично володіє спірним майном з 1996 року, із-за втрати документів не може оформити право власності, іншим способом реалізувати свої права не може, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду з позовом про розірвання з відповідачем шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 липня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ленінського районного управління юстиції в АР Крим між сторонами зареєстровано шлюб, від якого сторони неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя не склалося через втрату взаємопорозуміння між сторонами, відновлення подружніх стосунків неможливе,сторони разом не проживають тривалий час. В судове засідання позивач не з'явився,про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи в його відсутність,на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справу був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, з розірванням шлюбу згоден. Всесторонньо дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Суд з врахуванням клопотання представника позивача вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача і провести заочний розгляд справи. Згідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких між сторонами ті іншими особами, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 30 липня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ленінського районного управління юстиції в АР Крим сторони зареєстрували шлюб , від якого неповнолітніх дітей не мають. Сімейні відносини тривалий час не підтримують,на розірванні шлюбу наполягають. При таких обставинах, враховуючи наявність стійкого волевиявлення позивача, спрямованого на розірвання шлюбу, у суду склалася достатня впевненість в тому , що подальше сумісне життя подружжя неможливе, шлюб та сім"я розпалися остаточно та існують формально. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємостосунки подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам сторін, а отже позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] „ПРИВАТБАНК". про визнання незаконними дій щодо односторонньої зміни договору. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказав наступне. 23 липня 200 року між Позивачем та [PERSON] „ПРИВАТБАНК було укладено договір №СЮЗООА0О0003-і0. на споживчі цілі, відповідно до умов якого Відповідач надав Позивачу кредит в сумі 90 560 доларів СІЛА, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92% на місяць на е>м\\ затишку заборгованості за кредитом, винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 цього договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п.3.11 цього договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору, що підтверджується копією вищевказаного договору. У якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, був складений договір іпотеки, предметом якого є трикімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Договір іпотеки 23 липня 2007 року був нотаріально посвідчений приватним нотаріу сом [PERSON] Як вказує Позивач він своєчасно та в повному обсязі сплачував згідно графіка кредитні платежі. Однак, йому стало відомо, що з 11 листопада 2008 року Відповідач в односторонньому порядку підняв відсоткову ставку за вищевказаним договором, чим порушив вимоги Закону України _Про захист прав споживачів, а саме не повідомив Позивача про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом, та Позивач по теперішній час сплачує кошти,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до місцевого суду із вказаним позовом, пославшись на те, що ним надавались послуги з питного водопостачання та водовідведення за адресою: будинку [ADDRESS]. Відповідачі мешкають за даною адресою та користуються вказаними послугами. Однак, своєчасно надані послуги не оплачують, у зв'язку із чим за період з 01 листопада 2011 року по 01 січня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 562 грн. 73 коп. У добровільному порядку погасити заборгованість відмовились. Представник позивача до судового засідання не з"явилась, надала заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін і тому можливо ухвалити заочне рішення згідно із ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачі проживають в [ADDRESS] і є споживачами послуг з питного водопостачання та водовідведення, які відповідно до п.1.4 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України за № 190 від 27.06.2008 року, надаються позивачам. Відповідно до ст., ст. 64, 67, 68 ЖК України, відповідач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та горячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінета Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630, розрахунковим періодом оплати послуг з водопостачання та водовідведення є календарний місяць. Плата повинна вноситися не пізніше 20 числа місяця, що наступає за розрахунковим. Для розрахунку за надані послуги відповідачам було відкрито особовий рахунок [NUMBER]. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за вказаним особовим рахунком, за період з 01 листопада 2011 року по 01 січня 2014 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 562,73 грн. (а.с. 6). І оскільки відповідачі відмовляються добровільно відшкодувати завдану шкоду, вона підлягає стягненню з нього на користь позивача у судовому порядку. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до місцевого суду із вказаним позовом, пославшись на те, що ним надавались послуги з питного водопостачання та водовідведення за адресою: будинку [ADDRESS]. Відповідач мешкає за даною адресою та користується вказаними послугами. Однак, своєчасно надані послуги не оплачує, у зв'язку із чим за період з 01 листопада 2011 року по 01 березня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 398 грн. 54 коп. У добровільному порядку погасити заборгованість відмовився. Представник позивача - Садовнича О.В., яка діє на підставі довіреності у судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у поданій позовній заяві. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з"явилась. Про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що в позові необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідач проживає в [ADDRESS] і є споживачем послуг з питного водопостачання та водовідведення, які відповідно до п.1.4 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України за № 190 від 27.06.2008 року, надаються позивачем. Відповідно до ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України, відповідач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та горячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінета Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630, розрахунковим періодом оплати послуг з водопостачання та водовідведення є календарний місяць. Плата повинна вноситися не пізніше 20 числа місяця, що наступає за розрахунковим. Для розрахунку за надані послуги відповідачу було відкрито особовий рахунок [NUMBER]. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за вказаним особовим рахунком, за період з 01 листопада 2011 року по 01 березня 2014 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 398,54 грн. Згідно наданої квитанції вказана заборгованість була сплачена відповідачем після надходження справи до суду, а саме 11 квітня 2014 року у розмірі 400 грн. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з зазначеним позовом з вимогою визнати додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи такі вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку розміром 16,29 гектари на території Вербівської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області, право власності на яку посвідчене державним актом серії IV-XC № 037513 від 12 березня 2001 року. Після смерті батька позивач своєчасно не звернулася до нотаріальної контори через загострення хвороби, внаслідок чого було противопоказано за медичними показниками поїздки на значні відстані. Після покарщення стану здоров"я звернулася до Нижньосірогозької нотаріальної контори де їй пояснили, що потрібно поновити пропущений строк для прийняття спадщини, тому вона звернулася до суду. Представник відповідача під час розгляду справи позовні вимоги визнав, не заперечувала проти встановлення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, пояснив, що спадщина після смерті [PERSON] ніким не прийнята. Позивач під час попереднього судового розгляду позовні вимоги підтримала, прохала надати їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька, своєчасно не прийняла спадщину, оскільки вона хворіла тривалий час та не змогла своєчасно прийняти спадщину. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO].(а.с.7). Відповідно Державного акту про право власності на земельну ділянку від 12 березня 2001 року, [PERSON] належить земельна ділянка площею 16,29 га на території Вербівської сільської ради Нижньосірогозького району (а.с.9). Відповідно до заповіту [PERSON] від 28 серпня 2013 року, зареєстрованого в Вербівськой сільській Раді зареєстрований в реєстрі під № 145, земельну ділянку розміром 16,29 гектари на території Вербівської сільської Ради Херсонської області право власності посвідчене Державним актом серії IV-XC № 037513 від 12 березня 2001 року заповів своїй доньці [PERSON], [INFO]. (а.с.8). Відповідно свідоцтва про народження позивачки, її батьком зазначений [PERSON] (а.с.6). Відповідно записів медичної картки позивачки, вона знаходилася на тривалому лікуванні у 2014 році, знаходиться на диспансерному обліку в лікарні. (а.с.20). Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання заяви для прийняття спадщини. Враховуючи, що відповідач позов визнав, вивчивши матеріали справи, суд визнає тривалу хворобу позивачки як поважну причину пропущення строку для прийняття спадщини, тому є підстави для задоволення позову.

Outcome: approved