Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом, в обґрунтуванні якого зазначив, що 04.05.2013 року об 11 год. 50 хвилин відповідач [PERSON] по вул.Шелкового в районі перехрестя вул.Шелкового - вул.Челюскінців у м.Луганську, керуючи транспортним засобом - автомобілем «ГАЗ 32213 СПГ», державний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], не вибравши безпечний боковий інтервал, допустила порушення вимог п.13.1 та п.2.10а ПДР, скоїла зіткнення з транспортним засобом - автомобілем «ЗАЗ -VIDA», державний номер [NUMBER] під керуванням позивача, який належить йому на праві приватної власності та залишила місце дорожньо - транспортної пригоди, внаслідок чого вказаному автомобілю позивача було завдано ушкодження. Згідно постанови Краснолуцького міського суду Луганської області від 17.06.2013 року [PERSON] визнано винною в порушенні вимог п.13.1 та п.2.10а Правил дорожнього руху та скоєнні вищевказаної ДТП. Згідно звіту про оцінку автомобіля «ЗАЗ -VIDA», державний номер [NUMBER] від 28.05.2013 року вартість майнової шкоди, завданої позивачу як власнику вказаного автомобіля внаслідок ДТП складає 2577,85 грн. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності №АВ/3491014 від 10.07.2012 року СК «ОМЕГА» було застраховано цивільно - правову відповідальність [PERSON]. З урахуванням вищезазначеного позивач вважає, що заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди майнову шкоду повинні відповідачі. Тобто страхова компанія «ОМЕГА», на думку позивача, повинна відшкодувати йому майнову шкоду у розмірі 1577,85 грн. за мінусом франшизи, яка складає 1 000, 00 гривень. Внаслідок того, що страхова компанія «ОМЕГА» у строк до 18.08.2013 року шкоду у необхідному розмірі 1577,85 гривень не сплатило, перераховано позивачу було 14.08.2013 року лише у розмірі 1136,73 гривні та недоплачено, таким чином, суму 441,12 грн. У зв'язку з тим, що до часу пред'явлення позову відповідачем суму майнової шкоди у повному розмірі поності за надані послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання. В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю надав суду пояснення аналогічні викладеним в запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову у зв'язку з недоведеністю та необґрунтованістю у повному обсязі.вимоги порядку відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, має місце факт самовільного відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Також, Управлінням не зазначено в Приписі, з якого саме моменту ЛМКП «Теплокомуненерго» повинно зробити перерахунок, а тому вважають свою відмову у проведенні перерахунків законною та обґрунтованою, ніяких порушень з боку підприємства не допускається. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача Страхової компанії «ОМЕГА» на користь позивача майнову шкоду в розмірі 441,12 грн., пеню за прострочку виплати страхового відшкодування в розмірі 16,03 грн., та моральну шкоду в розмірі 500,00 грн. та з відповідачів [PERSON] та [PERSON] матеріальну шкоду - франшизу в розмірі 1000,00 грн., моральну шкоду в сумі 1000,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 400,00 грн. В судовому засіданні позивач присутній не був, надав суду заяву про розгляд справи без його присутності у зв'язку з тим, що він є інвалідом 2-ї групи. З позовними вимогами повністю згоден. Представник відповідача страхової компанії «ОМЕГА» у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі АСК «ОМЕГА». До початку судового засідання надав суду заперечення, з яких вбачається, що 18.07.2012 року між [PERSON] та АСК «ОМЕГА» було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/3491014. 04 травня 2013 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «ЗАЗ», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Краснолуцького міського суду Луганської області від 17.06.2013 року [PERSON] визнано винною в порушенні вимог п.13.1 та п.2.10а Правил дорожнього руху, передбаченого ст.124 КУпАП по факту дорожньо - транспортної пригоди. Згідно умов полісу №АВ/3491014 обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 гривень, а за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 000 гривень на одного потерпілого. Згідно умов полісу сума безумовної франшизи становить 1000,00 гривень. Відповідно до звіту №350/05-13 від 28.05.2013 року, розрахунку розміру суми страхового відшкодування за вирахуванням ПДВ та безумовної франшизи за полісом №АВ/3491014 ПрАТ «СК «Омега» виплатила на користь [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 1148,21 грн. Позивач був повідомлений про розмір страхового відшкодування та погодився із сумою його виплати. Також зазначив, що у АСК «Омега» відсутні правові підстави для виплати відшкодування за моральну шкоду, що не пов'язана з ушкодженням здоров'я потерпілого, а тому вважає, що відповідач по справі СК «Омега» виконав свої зобов'язання перед позивачем в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, причини їх неявки суду не відомі, про час та дату розгляду справи повідомлялись, судові повістки були повернуті поштовим відділенням із позначками про сплив терміну зберігання на поштовому відділенні. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом було встановлено, що 04 травня 2013 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «ЗАЗ», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Відповідно до постанови Краснолуцького міського суду Луганської області від 17 червня 2013 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, ст.122-4 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн. (а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Страховій компанії «Омега», у відповідності до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/3491014. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 9 Закону обов'язковий ліміт відповідності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування ні індивідуальних умовах можуть бути визначенні ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Згідно страхового полісу встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) у сумі 100 000, 00 (сто тисяч) грн.; за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) у сумі 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. У зв'язку із цим, внаслідок ДТП, яке сталося 04 травня 2013 року за участю позивача та відповідача, автомобіль позивача було пошкоджено, що призвело до завдання матеріальної шкоди. Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу автомобіля «ЗАЗ -VIDA», державний номер [NUMBER] вартість відновлювального ремонту автомобіля з ПДВ складає 2577,85 грн. (а.с.11-12). Відповідно до полісу №АВ/3491014 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль «ГАЗ», державний номер [NUMBER], належний [PERSON], франшиза складає 1000,00 (одна тисяча) грн.(а.с.13). Згідно листа Страхової компанії «Омега» №2337 від 03.09.2013 року розмір франшизи утриманий від виплати страхового відшкодування, та складає 1 000,00 грн. (а.с.15). Як вбачається з відповіді Страхової компанії «Омега» №2054 від 05.08.2013 року АСК «Омега» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування до полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/3491014 за ДТП, що сталося 04.05.2013 року у розмірі 1148,21 грн. (а.с.14). З даною сумою матеріального збитку у розмірі 2148,21 грн. з урахуванням франшизи, погодився позивач, що підтверджується його заявою від 05.07.2013 року (а.с.33 на зворотньому боці). Згідно платіжного доручення вбачається, що Страховою компанією «Омега» було перераховано [PERSON] суму 1148 (одна тисяча сто сорок вісім) грн. 21 коп., що не перевищує встановленого ліміту майнової відповідальності страхувальника (а.с.33). Факт перерахування саме такої суми підтверджений відповідним платіжним дорученням, а тому суд не приймає до уваги надану позивачем ксерокопію виписки №65 від 03.09.2013 року ФЛОУ АТ «Ощадбанк», оскільки не може приймати цю виписку як належний та допустимий доказ. Виписка (а.с.14) не містить в собі даних про її належність, даних про платника та отримувача. Відповідно до звіту оцінки автомобіля «ЗАЗ -VIDA», державний номер [NUMBER] вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 2577,85 грн., однак позивачем не було враховано той факт, що дана сума вказана з ПДВ, при виплаті суми матеріальної шкоди вона підлягає зменшенню на суму ПДВ, а тому становить не 1577,85 грн., а 1148,21 грн. як і було виплачено позивачу. Оскільки звіт про оцінку автомобіля наданий до позовної заяви не в повному обсязі, суд приймає до уваги заяву позивача від 05.07.2013 року, яка міститься в матеріалах справи, в якій він погодився із сумою матеріального збитку з урахуванням франшизи, про що свідчить його підпис, та не оспорював її, що в загальній сумі складає 2148,21 грн. Також судом встановлено, що позивач звертався до відповідача [PERSON] 01.10.2013 року з проханням виплатити суму франшизи в добровільному порядку та повідомленням про можливість звернення до суду у випадку відмови, яку було отримано відповідачем (а.с.16). На підставі п.6 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик при настанні страхового випадку зобов'язаний відшкодувати заподіяну в результаті ДТП шкоду. Згідно зі ст.6 вищезазначеного Закону страховим випадком є дорожньо - транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якого застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно зі ст.22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховки в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. При цьому згідно зі ст.12.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, встановленому у Полісі. Згідно зі ст.36.6. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Під час розгляду даної цивільної справи, судом було достовірно встановлено, що відповідач, після настання даного ДТП, звернувся до страхової компанії із відповідною заявою про настання страхового випадку та виплату суми страхового відшкодування у зв'язку із цим, а страховик, на виконання своїх обов'язків за Договором страхування, визнавши дану подію страховим випадком, виплатив позивачу страхову суму, що підтверджується платіжним дорученням №1823 від 13 серпня 2013 року у розмірі 1148,21 грн. без виплати франшизи в розмірі 1000 (одна тисяча) грн., тоді як розмір шкоди страховою компанією було визначено у сумі 2577 грн. 85 коп. з ПДВ.. У зв'язку із чим суд вважає що з боку страхової компанії будь-яких порушень не допущено, а тому вимоги до цього відповідача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. В зв'язку із цим, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги до відповідача [PERSON] щодо стягнення суми матеріальної шкоди - франшизи в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн., оскільки суд дійшов висновку, що сума франшизи згідно ст.36.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинна бути відшкодована сама особою, відповідальною за завдані збитки. А як встановлено в судовому засіданні саме [PERSON] визнана винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі автомобіля позивача. Позовні вимоги до відповідача [PERSON] з урахуванням встановлених обставин суд вважає не обґрунтованими. Що стосується стягнення з відповідачів Страхової компанії «Омега» та [PERSON], [PERSON] суми моральної шкоди на користь позивача в розмірі 500 грн. та 1 000 грн. відповідно, то суд встановив наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода підлягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцством або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у дешевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визнанні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, яка підлягала застосуванню в даному випадку, і яка визначає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Позивач при подачі позову посилався на те, що було порушено його звичний образ життя, він - інвалід, не міг деякий час пересуватися по місту по своїм справам, відвідувати лікаря, займатися своїми повсякденними та улюбленими справами, вести домашнє господарство, бути корисним сім'ї, тобто були порушені його нормальні життєві зв'язки, але жодних доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надав. Окрім того, судом враховується, що сума страхового відшкодування виплачена в повному обсязі одразу після звернення позивача до страхової компанії та в сумі, визначеній обома сторонами. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди з відповідачів - Страхової компанії «Омега» та [PERSON], [PERSON] не підлягають задоволенню. Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо відшкодування витрат на надання юридичної допомоги, на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Так, на підтвердження понесених витрат позивачем надано до суду копію квитанції до прибуткового касового ордеру №7 від 27 листопада 2013 року, відповідно до якої позивачем за складання позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди за ДТП, яке мало місце 28.12.2012 року, адвокату [PERSON] було виплачено гонорар в сумі 400,00 грн. (а.с.14). Окрім того, витрати на правову допомогу є предметом доказування, а стороною позивача не надано розрахунку витрат та вартості послуг. Також слід зазначити, що в квитанції не зазначено до якого договору вона вчинена. Документів, що підтверджує статус адвоката як фахівця в галузі права позивачем до суду не надано. Таким чином, суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу у розмірі 400 грн. також і з тієї підстави, що відповідно до вимог ст.84 ЦПК України визначено, що витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 гривні 60 коп. у порядку ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial