Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] пред'явив позов до Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 3,73 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району, що належала [PERSON], яка померла [INFO] року, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 058933, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 23 липня 2004 року, який попередньо був виданий на її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року, спадкоємцем якого вона була, про що зроблена відповідна відмітка на вищевказаному правовстановлюючому документі на землю. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він являється єдиним спадкоємцем останньої на підставі заповіту на все майно, інших спадкоємців немає. Однак через дублювання кадастрового номеру земельної ділянки в Державному акті, тобто присвоєння даного кадастрового номеру іншим земельним ділянкам, не може оформити спадкові права на дану земельну ділянку, про що державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Представник - адвокат позивача підтримала обставини, викладені в обґрунтування вже заявлених позовних вимог, які просила задовольнити. Крім того збільшила позовні вимоги, а саме також просить скасувати існуючий (дубльований) кадастровий номер на вказану земельну ділянку, щоб в майбутньому її довіритель міг отримати новий кадастровий номер на успадковану земельну ділянку. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 11 березня 2014 року було залучено до участі в справі в якості співвідповідачів Старокостянтинівську районну державну адміністрацію, управління Держземагенства у Старокостянтинівському районі. Представники співвідповідачів Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району, управління Держземагенства у Старокостянтинівському районі визнали всі заявлені позовні вимоги, про що подали відповідні заяви, при цьому просили розглянути справу без їхньої участі. Представник співвідповідача Старокостянтинівської районної державної адміністрації також подала заяву, якою при вирішенні справи поклалась на розсуд суду і просила розглянути справу без її участі. Представник співвідповідача управління Держземагенства у Старокостянтинівському районі в судовому засіданні пояснив, що представник - адвокат позивача звернулась до управління для отримання витягу з Державного земельного кадастру для оформлення спадкових прав, в чому їй було відмовлено у зв'язку з дублюванням кадастрового номера, тобто помилково наявний кадастровий номер присвоєно кільком земельним ділянкам. В позасудовому порядку скасувати помилковий кадастровий номер та відповідно оформити спадкові права юридично неможливо. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своє смерті. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року в с. Старий Остропіль Старокостянтинівського району, місце державної реєстрації виконавчий комітет Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району, про що складено відповідний актовий запис № 3 згідно даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району 16 січня року. [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і, взагалі все те, що буде належатиме їй на день смерті і, на що вона матиме право заповіла позивачу [PERSON], про що склала заповіт, посвідчений Староостропільською сільською радою Старокостянтинівського району 23 вересня 2008 року за р. № 531, який відповідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 36923861, виданої Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 19 березня 2014 року є чинним. За даними довідки виконавчого комітету Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району від 30 жовтня 2013 року за № 737 [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала одна [ADDRESS]. Позивач в межах строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, юридично прийняв спадщину, шляхом подання 26 лютого 2013 року відповідної заяви до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. На підставі його заяви була заведена спадкова справа № 131/2013 року до майна померлої (інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 36923792, наданий Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 19 березня 2014 року). Зі змісту копій матеріалів даної спадкової справи, направлених суду Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 19 березня 2014 року за № 1031/01-16, вбачається, що позивач являється єдиним спадкоємцем до майна померлої. Інших спадкоємців, а також передбачених законом та ст. 1241 ЦК України, малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. 28 січня 2014 року за р. № 1-155 Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою на ім'я позивача [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на домоволодіння по [ADDRESS]. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшла також земельна ділянка площею 3,73 га. в межах згідно з планом (опис меж: від А до Б землі Чорнянської сільської ради Старокостянтинівського району; від Б до В землі [PERSON]; від В до Г землі колективної власності колишнього КСП; від Г до А землі [PERSON].) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району. Земельна ділянка на праві власності належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 058933, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 23 липня 2004 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 05 квітня 2004 року за № 120. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 4156. Згідно відмітки на даному Державному акті на право власності на земельну ділянку, зробленої Макаренко Т.Г., державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори, 28 серпня 2009 року за р. № 1-1578 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, на підставі якого право власності перейшло до [PERSON] При зазначені даних про земельну ділянку в вищевказаному Державному акті невірно записаний (дубльований) кадастровий номер земельної ділянки 6824288600:03:006:0003, що підтверджується змістом листа управління Держземагенства у Старокостянтинівського району від 15 квітня 2014 року за № 02-04-12/585. У відповідності до ст. 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення земельних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчувалось державним актом. Зі змісту п. п. 4.1, 4.2, 4.4 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів за № 325 від 22 червня 2009 року слідує, що виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. У разі виявлення орфографічних або технічних помилок на стадії заповнення, підписання та реєстрації бланка такий комплект бланків вважається зіпсованим і землевласнику (землекористувачу) за його заявою (клопотанням) видається новий державний акт. У зв'язку із набуттям чинності з 01 січня 2013 року Закону України «Про державний земельний кадастр» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивач не може поновити чи отримати дублікат правовстановлюючого документу на земельну ділянки у порядку, який був визначений Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету по земельних ресурсах України № 43 від 04 травня 1999 року. Постановою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Макаренко Т.Г. від 10 грудня 2013 року за № 4408/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дану земельну ділянку після смерті [PERSON] в зв'язку з дублюванням кадастрового номеру земельної ділянки в вищевказаному Державному акті, що в свою чергу унеможливило видачу витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, який є необхідним для оформлення спадкових прав на землю. Відповідно до роз'ясень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За даними Реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна за № 19433438 від 24 березня 2014 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 19432497 від 24 березня 2014 року щодо заявленої позивачем земельної ділянки відсутні відомості про обмеження в її використанні. Аналогічну інформацію про відсутність іпотек, обтяжень та інше у використанні заявленої позивачкою земельної ділянки підтвердило управління Держземагенства у Старокостянтинівському районі (лист від 28 березня 2014 року за № 02-04-12/476). За даними Реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб'єкта за № 1943250 від 24 березня 2014 року щодо позивача також відсутні обмеження. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на заявлену земельну ділянку відповідно до закону і зареєструвала своє право власності у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності чи право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Приймаючи до уваги те, що позивач є її спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину, однак не може оформити право власності на вказане спадкове майно у зв'язку з невірним зазначенням (дублюванням) кадастрового номеру земельної ділянки при заповненні правовстановлюючого документу, а також не може в адміністративному порядку звернутися для усунення даних помилок, так як не являється ні власником, ні законним користувачем земельної ділянки в розумінні ст. 125 ЗК України, тому права позивача [PERSON] підлягають захисту, а наявність помилок не може бути підставою відмови у захисті права позивача. ???

Outcome: approved