Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач 29. 04. 2013 року звернувся до суду з позовом до ПП «Болід», [PERSON], [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, посилаючись на те, що 21 березня 2006 року між позивачем та виробничо-комерційною фірмою «Зрюкін» був укладений кредитний договір № 4-ЮО, відповідно до якого позивач надав грошові кошти ВКФ Зрюкін» в розмірі 1 780 000,00 грн. на строк до 21. 03. 2011 року для поповнення обігових коштів, ВКФ «Зрюкін» зобов'язувався повернути кредит, сплатити 18% річних, комісійну винагороду за видачу кредиту в розмірі 1 % від суми кредиту на умовах, передбачених Договором. 20 березня 2007 року між позивачем та приватним підприємством «Зрюкін», що є правонаступником ВКФ «Зрюкін» було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору М 4-ЮО від 21. 03. 2006 року, згідно з якою ліміт кредитування встановлений у розмірі 2050000,00 грн. із сплатою 18% річних. 08 серпня 2007 року між позивачем та ПП «Зрюкін» було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 4-ЮО від 21. 03. 2006 року та додаткової угоди № 1 від 20. 03. 2007 року, згідно з якою максимальний ліміт кредитування встановлений у розмірі 3 520 000,00 грн. із сплатою 18% річних. 30 листопада 2007 року між Позивачем та ПП «Зрюкін» було укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору № 4-ЮО від 21. 03. 2006 року, додаткової угоди № 1 від 20. 03. 2007 року та додаткової угоди № 2 від 08. 08 .2007 року, згідно з якою максимальний ліміт кредитування встановлений у розмірі 4 020 000,00 грн. зі сплатою 18% річних. Відповідно до п.п. 3.2.1 додаткової угоди № 3 до кредитного договору № 4-ЮО від 21 березня2006 року, додаткової угоди №1 від 20.03.2007 року та додаткової угоди №2 від 08.08.2007 року, ПП Зрюкін» зобов'язувалося забезпечити своєчасне повернення одержаних кредитних коштів згідно Графіку погашення кредиту від 30. 11. 2007 року, який є невід'ємною частиною даного Договору), сплату нарахованих процентів та належне виконання інших умов даного Договору. Однак, починаючи з березня 2008 року ПП «Зрюкін» не виконує свої зобов'язання по договору № 4-ЮО від 21 березня 2006 року та додаткових угод №1, №2, №3 до кредитного договору № 4-ЮО від 21 березня 2006 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 4-ЮО від 21 березня2006 року між позивачем та приватним підприємством «БОЛІД» було укладено договір №4-ЮО/ІР застави нерухомого майна (іпотека) від 21 березня 2006 року, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно: нежиле приміщення (частина 1-го поверху приміщення з №1по № 10 та частина приміщення підвалу з № 1 по № 15), загальною площею 429,7 кв.м., щорозташоване за адресою [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про іпотеку» до Державного реєстру іпотек був внесений реєстраційний запис, параметрами якого були: «Підстава обтяження - договір іпотеки від 21. 03. 2006 року. Об'єкт обтяження - нежиле приміщення, нежитлові приміщення частина 1-го поверху приміщення з №1 по №10 та частина приміщення підвалу з № 1 по № 15), загальною площею 426 кв.м., [ADDRESS], номер за РПВН 11568938. Іпотекодержатель - Черкаська філія ТзОВ КБ «Західінкомбанк» Майновий поручитель - ПП «Болід». Боржник за основним зобов'язанням - ВКФ «Зрюкін». Згідно п. 3.1.2 договору № 4-ЮО/ІР застави нерухомого майна (іпотека) від 21 березня 2006року відповідач ПП «Болід» зобов'язувався не відчужувати Предмет іпотеки в будь-який спосіб та не його зобов'язаннями, у тому числі не передавати Предмет іпотеки у наступну заставу. В березні 2010 року службові особи садівничого товариства «Мошенськ троянда» надали приватному нотаріусу Черкаського районного нотаріального округу [PERSON] завідомо неправдиві документи, а саме рішення господарського суду Черкаської області від 08. 02. 2010 року у справі №17/32 за позовом садівничого товариства «Мошенська троянда» до ПП «Болід» про визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним та про визнання права власності на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS], загальною площею 425,4 кв.м. та ухвалу господарського суду Черкаської області від 09. 03. 2010 року про виправлення описки в рішенні господарського суду Черкаської області із зазначенням правильного реєстраційного номеру майна 29860363 та правильної адреси місцезнаходження майна [ADDRESS], лист від ПАТ КБ «Західінкомбанк» до ПП «Болід» про надання згоди щодо присвоєння частині нежитлового приміщення, розташованого по [ADDRESS] окремого реєстраційного номеру, наказ № 3 від 05. 03. 2010 року Департаменту архітектури, будівництва та землеустрою Черкаського міського виконавчого комітету «Про присвоєння та зміну нумерації та споруд на території м. Черкаси», зокрема надання окремого порядкового вуличного знаку № 29\\3 нежитловим приміщенням (літ. А-5) І-го поверху №1. з №5 по №10 (площею 207,1 кв.м.), приміщення підвалу з №1-1 по № 1-10 (площею 202,1 кв.м.), сходові клітини №1, II (площею 16,2 кв.м.), разом загальною 425,4 кв.м які розташовані по [ADDRESS] на замовлення невстановленої особи [PERSON] На підставі вищевказаних фіктивних документів 01. 10. 2010 року між відповідачем ПП «Болід» в особі [PERSON], який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Плахою Т.І. 23. 09. 2010 року за реєстр. № 1414 відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно п. 1.1 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01. 10. 2010 року відповідач ПП «Болід» продав відповідачу [PERSON] нежитлові приміщення літ. «А-5», а саме приміщення 1-го поверху №1, з №5 по №10 загальною площею 207,1 кв.м., що розташовані за адресою [ADDRESS] Вищевказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01. 10. 2010 року був зареєстрований приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Плахою Т.І. 01. 10. 2010 року за реєстраційним номером № 4889. Крім того на підставі вищевказаних фіктивних документів 09. 12. 2010 року між відповідачем ПП «Болід» в особі [PERSON], який діяв на підставі довіреності, досвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Плахою Т.І. від 30. 11.2010 року за реєстр. № 6275, та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно п. 1.1 даного договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09. 12. 2010 року відповідач ПП «Болід» продав відповідачу [PERSON] нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення літ. «А-5», а саме приміщення підвалу з № 1-1 по №1-10, сходові клітини №1, II загальною площею 218,3 кв.м., щорозташовані за адресою [ADDRESS] Вищевказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна від 09. 12. 2010 року був зареєстрований приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Плахою Т.І.09.12.2010 року за № 6462. 09. 02. 2011 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, відповідно до яких відповідач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] нежитлові приміщення 1-го поверху №1, з № 5 по № 10, приміщення підвалу №1-1 по № 1-10, сходові клітини № 1, II літ. «А-5» загальною площею 425,4 кв.м., що розташовані за адресою [ADDRESS] Вищевказаний договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 09. 02. 2011 року був зареєстрований приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Старовойтовою Л.В. 09. 02. 2011 року за № 379. Вважали, що реалізація нежитлових приміщень, а саме приміщення 1-го поверху №1, з № 5 по № 10, приміщення підвалу з №1-1 по №1-10, сходові клітини №1, II літ. «А-5» загальною площею 425,4 кв.м., що розташовані за адресою [ADDRESS], стала можлива в результаті підробки документів, саме рішення господарського суду Черкаської області від 18. 02. 2010 року у справі №17/32 за Садівничого товариства «Мошенська троянда» до ПП «Болід» про визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним та про визнання права власності на нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS], загальною площею 425,4 кв.м. та ухвали господарського суду Черкаської області від 09.03.2010 року про виправлення описки в рішенні господарського суду Черкаської області із зазначенням правильного реєстраційного номеру майна 29860363 та правильної адреси місцезнаходження майна [ADDRESS], листа від позивача ПАТ КБ «Західінкомбанк» до ПП «Болід» про надання згоди щодо присвоєння частині частині нежитлового приміщення, розташованого по [ADDRESS] окремого реєстраційного номеру, наказу № 3 від 05. 03. 2010 року Департаменту архітектури, будівництва та землеустрою Черкаського міського виконавчого комітету «Про присвоєння та зміну нумерації будинків та споруд на території м. Черкаси, зокрема надання окремого порядкового вуличного знаку № 29/3 нежитловим приміщенням (літ.А-5) І-го поверху №1.з № 5 по № 10 (площею 207,1 кв.м.), п р и мі ще н н я м пі д в а л у з № 1-1 по №1,-10 (площею 202,1 кв.м.), сходові клітини №1, ІІ, (площею 16,2 кв.м.)разом загальною площею - 425,4 кв.м. По даному факту слідчим СУ УМВС України в Черкаській області старшим лейтенантом Ходосовською О.В. 10 травня 2012 року була винесена постанова про порушення кримінальної справи № 3801200166 за фактими використання підроблених документів, які видаються чи посвідчуються підприємством, установою, організацією і які надають права або звільняють від обов'язків, за ознаками злочину передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. На думку позивача при укладенні купівлі-продажу нерухомого майна від 01. 10. 2010 року, договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09. 12. 2010 року, та договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 09. 02. 2011 року відповідачами було порушено вимоги недійсності правочинну, у зв'язку з чим позивач змушений був звернутись з даним позовом до суду. Просили суд, визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01. 10. 2010 року укладений між ПП «Болід» та [PERSON], який зареєстрований приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Плахою Т.І. 01. 10. 2010 року за № 4889, визнати недійним договір купівлі продажу нерухомого майна від 09. 12. 2010 року, укладений між приватним підприємством «Болід» та [PERSON], зареєстрований приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Плахою Т.І. 09. 12. 2010 року за № 6462, визнати недійним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 09. 02. 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Старовойтовою Л.В. 09. 02. 2011 року за № 379 та стягнути судові витрати. Представник позивача до судового засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, хоча явка позивача судом визнавалась обовязковою. Представник ПП «Болід» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не вищзнав та просив в задоволенні позрову відмовити. Відповідачі [PERSON], представник [PERSON], [PERSON] - [PERSON] судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали письмове заперечення та просили суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивачем використано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки позов про визнання недійсним першого договору купівлі - продажу спірного нерухомого майна, укладеного 25. 03. 2010 р. між Садівничим товариством «Мошенська троянда» та приватним підприємством «Болід» не пред'являвся позивачем. Також зазначили, що не підлягають задоволенню позови про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі, згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 та листів Верховного Суду України від 01.07.2013, ВССУ від 28.01.2013 р. N 24-150/0/4-13, майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Також вказують на те, що вирок у кримінальній справі чи будь-який інший процесуальний документ, яким завершено розгляд кримінальної справи не постановлено, тому у позивача відсутня підстава вважати доведеним факт підроблення та використання документів, на підставі яких було визнано право власності на спірні об'єкти нерухомості за садівничим товариством «Мошенська Троянда» та здійснено вподальшому їх відчуження. [PERSON] також зазначив, що він являється власником іншого майна, ніж те, яке перебуває у заставі позивача, оскільки він є власником майна, що знаходиться адресою: [ADDRESS], а згідно п.1.2 договору застави предметом іпотеки є нерухоме майно, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. При цьому, згідно витягу про державну реєстрацію права власності, належні йому нежитлові приміщення мають реєстраційний номер 29860363, а нежитловим приміщенням, які зазначені у договорі застави нерухомого майна від 21.03.2006 р., укладеному між позивачем та ПП «Болід», присвоєно реєстраційний номер 11568938. . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21. 03. 2006 р. між ТОВ КБ «Західінкомбанк» та виробничо-комерційною фірмою «Зрюкін» був укладений кредитний договір № 4-ЮО, відповідно до якого банк надав грошові кошти ВКФ «Зрюкін» в розмірі 1 780 000 грн. на строк з 21. 03. 2006 р. по 21. 03. 2011 р. для поповнення обігових коштів, а ВКФ «Зрюкін» зобов'язувався повернути кредит, сплатити 18% річних, комісійну винагороду за видачу кредиту в розмірі 1% від суми кредиту на умовах передбачених договором. Під час дії договору між ТОВ КБ «Західінкомбанк» та приватним підприємством «Зрюкін», що є правонаступником ВКФ «Зрюкін», було укладено додаткові угоди до кредитного договору, відповідно до яких сторони збільшили ліміти кредитування у розмірах 2050000 грн., 3520000 грн., та 4 020 000 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та приватним підприємством «Болід» було укладено договір № 4-ЮО/ІР застави нерухомого майна (іпотека) від 26. 03. 2006 р. Предметом вказаного договору іпотеки є нерухоме майно: нежитлові приміщення (частина 1-го поверху приміщення з № 1 по № 10 та частина приміщення підвалу з № 1 по № 15), загальною площею 429,7 кв.м, яке розташоване за адресою [ADDRESS]. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на про те, що реалізація нерухомого майна, що є предметом оспорюваних договорів, а саме: приміщення підвалу з № 1-1 по № 1-10, сходові клітини № 1,2 та приміщення 1-го поверху №1, з № 5 по № 10, загальною площею 425,4 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] стала можлива у результаті підробки документів, а саме: рішення Господарського суду Черкаської області від 18. 02. 2010 р. у справі № 17/32 за позовом садівничого товариства «Мошенська Троянда» до ПП «Болід» про визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним та про визнання права власності на нежитлове приміщення; ухвали господарського суду Черкаської області від 09. 03. 2010 р. про виправлення описки в рішенні Господарського суду Черкаської області із зазначенням правильного реєстраційного номера майна 29860363 та правильної адреси місцязнаходження майна [ADDRESS]; листа ПАТ «Західінкомбанк» до ПП «Болід» про надання згоди щодо присвоєння частині нежитлового приміщення, розташованого по [ADDRESS] окремого реєстраційного номеру; наказу № 3 від 05. 03. 2010 р. Департаменту архітектури, будівництва та землеустрою Черкаського міського виконавчого комітету «Про присвоєння та зміну нумерації будинків та споруд на території м. Черкаси», зокрема надання окремого порядкового вуличного знаку № 29/3 нежитловим приміщенням (літ.А-5) 1-го поверху №1 з № 5 по № 10 (площею 207,1 кв.м.), приміщення підвалу з № 1-1 по № 1-10 (площею 202,1 кв.м.), сходові клітини № 1,2 (площею 16,2 кв.м.), разом загальною площею - 425,4 кв.м. По вказаному факту слідчим СУ УМВС України в Черкаській області старшим лейтенантом міліції Ходосовською О.В. 10.05.2012 р. винесена постанова про порушення кримінальної справи № 3801200166 за фактами використання підроблених документів, які видаються чи посвідчуються підприємством, установою, організацією і які надають права або звільняють від обов'язків, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України. Копія зазначеної постанови перебуває у матеріалах справи. Таким чином, з огляду на предмет та підстави позову, суд вважає, що предметом доказування у даній справі є, насамперед, вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, порядок розслідування якого здійснюється в порядку кримінального судочинства. На запит суду від 28. 04. 2015 року Соснівський РВ УМВС у Черкаській області повідомив, що постановою від 22. 05. 2015 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12013250020000445 від 13. 06. 2013 року закрите у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Відповідності до ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Зважаючи на те, що у даному випадку вирок у кримінальній справі чи будь-який інший процесуальний документ, яким завершено розгляд кримінального провадження не постановлено, справа провадженням закрита, у суду відсутні підстави вважати доведеним належними і допустимими доказами факт підроблення та використання рішення Господарського суду Черкаської області від 18. 02. 2010 р. у справі № 17/32 та інших документів, на підставі яких було визнано право власності на спірні об'єкти нерухомості за садівничим товариством «Мошенська Троянда» та здійснено вподальшому їх відчуження. Судом також встановлено, що позивачем заявлено позовні вимоги щодо визнання недійсними: договору купівлі - продажу нерухомого майна від 01. 10. 2010 р., укладеного між приватним підприємством «Болід» та [PERSON], який зареєстрований приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Плахою Т.І. 01. 10. 2010 р. за № 4889; договору купівлі - продажу нерухомого майна від 09. 12. 2010 р., укладеного між приватним підприємством «Болід» та [PERSON], який зареєстрований приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Плахою Т.І. 09.12.2010 р. за № 6462; та договору купівлі - продажу нежитлових приміщень від 09. 02. 2011 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Старовойтовою 09.02.2011 р. за № 379. Разом з тим, представником ПП «Болід» надано суду договір від 25. 03. 2010 р. купівлі-продажу спірного майна, що укладений між Садівничим товариством «Мошенська троянда» та приватним підприємством «Болід». На підставі цього договору право власності на спірний об'єкт нерухомості набуто за відповідачем-1 раніше ніж укладено договори купівлі-продажу, які позивач просить визнати недійсними. Між тим, позивач не заявляє позовні вимоги про визнання недійсним вказаного договору, хоча відчуження спірного нерухомого майна вперше здійснено на підставі цього договору. Відповідно до норм цивільного законодавства, визнання правочину недійсним як спосіб захисту цивільних прав і цивільних інтересів застосовується у випадках, коли необхідно відновити становище, що існувало до укладення правочину з порушенням умов необхідних для чинності правочину (ст. 203 ЦК). Його застосування регулюється ст. ст. 215 - 236 ЦК. Метою звернення до суду з таким позовом є застосування наслідків його недійсності (реституції), відшкодування збитків або моральної шкоди у випадках, коли її відшкодування передбачено законом (Лист Верховного Суд України від 01.04.2014 "Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України"). У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 р. N 9. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Аналогічна правова позиція відображена у листах Верховного Суду України від 01. 07. 2013 "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ», ВССУ від 28. 01. 2013 р. N 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав». Так, ВССУ зазначив, що відповідно до пункту 10 частини третьої постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" та частини п'ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується, а права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого статтями 215, 216 ЦК. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. В даному випадку позивач не заявляє позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між Садівничим товариством «Мошенська троянда» та приватним підприємством «Болід», на підставі якого вперше здійснено відчуження спірного майна, хоча у рамках кримінального провадження саме дії службових осіб Садівничого товариства «Мошенська троянда» розглядалися як протиправні і такі, що спрямовані на незаконне відчуження нерухомого майна, та не пред'являв позов про витребування майна з чужого незаконного володіння. З огляду на наведене вище та правову позицію Верховного Суду України, суд вважає, що ПАТ «Західінкомбанк» обрано неналежний спосіб захисту права. Крім цього, під час судового розгляду справи установлено, що об'єкту нерухомості, який є предметом іпотеки згідно договору застави нерухомого майна від 21.03.2006 р., укладеного між ПАТ «Західінкомбанк» та ПП «Болід», присвоєно реєстраційний номер 11568938. При цьому, нежитловим приміщенням, право власності на які зареєстровано за [PERSON] згідно оспорюваного договору купівлі-продажу від 09. 02. 2011 р. та за іншими відповідачами, присвоєно реєстраційний номер 29860363. Також різними є і адреси об'єкта нерухомості, які зазначені в договорі застави та оспорюваних договорах купівлі-продажу. Відповідно до п. п. 2 - 6 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року N 1117 реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна (далі - реєстраційний номер) є індивідуальний номер, який присвоюється кожному окремо визначеному об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на об'єкт, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об'єкта. Реєстраційний номер складається з цифр, що розміщуються в певній послідовності та утворюють числа натурального ряду, який формується автоматично за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру прав під час проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна і використовується для ідентифікації такого об'єкта. Реєстраційний номер присвоюється таким об'єктам нерухомого майна, як земельна ділянка, підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівля, споруда або їх окремі частини, квартира, житлове та нежитлове приміщення. Реєстраційний номер присвоюється державним реєстратором прав на нерухоме майно об'єкту нерухомого майна, право власності на який реєструється вперше в Державному реєстрі прав. У разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна або зміни опису (даних) об'єкта нерухомого майна його реєстраційний номер не змінюється. Таким чином, у власності відповідача [PERSON] перебуває інше майно, ніж те, що передано у заставу банку, що не спростовано позивачем належними та допустимими доказами. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Так, заявляючи позовні вимоги, позивач не зазначає у чому полягає недійсність договорів, та які порушення допущено сторонами під час їх укладення, з яких конкретно підстав, передбачених ч. І ст. 215 ЦК договори слід визнати недійсними. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести в суді ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналогічне положення міститься і в ст. 10 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed