Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 29.09.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 4000,00 грн. Станом на 31.07.2014 року відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість у сумі 6 124,35 гривень. Представник позивача в судове засідання не з»явився, але подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив такі задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві, та розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON] яка належним чином повідомлена про день і час розгляду справи, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання не з"явилася. Суд вважає можливим на підставі ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Обстеживши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй заяві. Судом встановлено, що 29.09.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 4000,00 грн. Станом на 31.07.2014 року відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Суд констатує, що правовідносини, які відповідають встановленим фактам, врегульовані нормами ЦК України та умовами кредитного договору №б/н від 29.09.2008 року укладеного між сторонами. Так, у відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В свою чергу ч.2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, яка регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Таким чином, станом на 31.07.2014 року за відповідачем по укладеному кредитному договору рахується заборгованість на загальну суму 6 124,35 грн., яка складається з: за кредитом - 3 672,65 гри.; заборгованість за користуванням кредиту - 1 343,87 гри.; заборгованість з пені та комісіями - 340 грн; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 267,83 - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved