Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 05 серпня 2015 року близько 15 год. [PERSON], керуючи по вул. Балукова в с. Крюківщина, Києво-Святошинського району, Київської області, автомобілем марки «Рено», державний номерний знак [NUMBER], з напівпричепом, державний номерний знак [NUMBER], при заїзді у двір, не дотримався безпечного бокового інтервалу, допустив зіткнення з належним йому припаркованим автомобілем марки «Хонда», державний номерний знак [NUMBER], який отримав механічні пошкодження. Крім того, відповідач [PERSON], не дочекавшись працівників ДАІ, залишив місце пригоди. Вчинивши вищезазначені дії, відповідач порушив п. п. 13.1 та 2.10 ПДР України, у зв»язку з чим постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 вересня 2015 року, яка набрала законної сили 09 жовтня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення № 369/10511/15-ц, відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КпАП України, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави. З огляду на калькуляцію, складену з метою оплати відновлювального ремонту його транспортного засобу, на його замовлення 03 листопада 2015 року ТОВ «Виробничо-комерційна фінансово-кредитна компанія «Лев», яке відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців здійснює діяльність з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів та роздрібної торгівлі деталями та приладдям для автотранспортних засобів, загальна вартість ремонтно відновлювальних робіт та складових частин його автомобіля становить 24 588 грн. 53 коп.. На місці ДТП 05 серпня 2015 року відповідач гарантував йому, що у повному обсязі оплатить ремонт спричинених його автомобілю пошкоджень, про що видав йому відповідну розписку, однак до цього часу своїх зобов»язань не виконав, що змушує його звертатись до суду. Крім того, спричинення [PERSON] шкоди його автомобілю, невиконання ним у добровільному порядку обов»язку по відшкодуванню завданих ним збитків, ігнорування його звернень до нього спричинило йому моральні страждання: внаслідок ДТП він отримав негативні емоції і переживання, він був вимушений витрачати час на вирішення питань по ремонту автомобіля та оформлення відповідних документів, які стосуються ДТП, шукати власні кошти на відновлення свого транспортного засобу. Відмова відповідача добровільно відшкодувати спричинену шкоду посилила його переживання, викликала розчарування у людських цінностях, що істотно змінило його життєві та ділові стосунки з іншими людьми. Розмір завданої йому відповідачем моральної шкоди він оцінив у розмірі 10 000 грн.. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь майнову шкоду в розмірі 24 588 грн. 53 коп., 10 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, судові витрати, понесені в ході розгляду справи, в тому числі й на надання правової допомоги. В судовому засіданні 21 січня 2016 року судом ухвалено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ПрАТ «Страхова компанія «Україна». У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав і просив його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ПрАТ «Страхова компанія «Україна», не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки позивач у судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши дійсні обставини і дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно вимог ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб»єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб»єкти права власності рівні перед законом. Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об»єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що 05 серпня 2015 року близько 15 год. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Рено», державний номерний знак [NUMBER] з напівпричепом, державний номерний знак [NUMBER], по вул. Балукова в с. Крюківщина, Києво-Святошинського району, Київської області, при заїзді в двір не дотримався безпечного бокового інтервалу, допустив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Хонда», державний номерний знак [NUMBER]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Хонда», державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Водій [PERSON], не дочекавшись працівників ДАІ, залишив місце пригоди. [PERSON] порушив вимоги п. п. 13.1., 2.10 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. ст. 124, 122-4 КУпП. Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 вересня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. на користь держави. Згідно ст. 36 КУпАП піддано адміністративному стягненню [PERSON] в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави. Згідно Висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 05 квітня 2017 року № 191/17-54 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Хонда», державний номерний знак [NUMBER], в результаті ДТП, що сталася 05 серпня 2015 року за участю цього автомобіля і транспортного засобу «Рено», д.н.з. [NUMBER], станом на момент ДТП, складала 14 209 грн. 23 коп.. У Висновку експерта вказано, що в ході ремонтно-відновлювальних робіт необхідно проводити заміну деталей, які вказані в протоколі огляду автомобіля «Хонда», державний номерний знак [NUMBER], від 16 вересня 2015 року, відповідно до проведеного дослідження та калькуляції відновлювального ремонту. В Акті здачі-приймання висновку судової автотоварознавчої експертизи від 05 квітня 2017 року вказано, що за проведення експертизи позивачем [PERSON] сплачено 3303 грн.. За таких обставин позовні вимоги позивача [PERSON] про відшкодування майнової шкоди підлягають задоволенню частково, і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню майнова шкода у розмірі 14 209 грн. 23 коп. відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 05 квітня 2017 року № 191/17-54 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. У решті вимог про відшкодування майнової шкоди суд відмовляє у задоволенні позову. В Акті здачі-приймання висновку судової автотоварознавчої експертизи від 05 квітня 2017 року вказано, що за проведення експертизи позивачем [PERSON] сплачено 3303 грн., і вказані витрати на проведення експертизи суд також стягує з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Що стосується відшкодування моральної шкоди позивачу [PERSON], то суд вважає доведеним факт заподіяння [PERSON] моральної шкоди, оскільки внаслідок даної пригоди він отримав душевні страждання, порушився його звичний спосіб життя, він не міг користуватися транспортним засобом, в результаті його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди позбавлений права ним розпоряджатися на власний розсуд. Як зазначав позивач [PERSON], спричинення [PERSON] шкоди його автомобілю, невиконання ним у добровільному порядку обов»язку по відшкодуванню завданих ним збитків, ігнорування його звернень до нього спричинило йому моральні страждання, і внаслідок ДТП він отримав негативні емоції і переживання, він був вимушений витрачати час на вирішення питань по ремонту автомобіля та оформлення відповідних документів, які стосуються ДТП, шукати власні кошти на відновлення свого транспортного засобу. Відмова відповідача добровільно відшкодувати спричинену шкоду посилила його переживання, викликала розчарування у людських цінностях, що істотно змінило його життєві та ділові стосунки з іншими людьми. З урахуванням зазначених моральних страждань, ступеня їх тяжкості та тривалості суд визначає розмір заподіяної моральної шкоди позивачу [PERSON] в розмірі 3500 грн., яку стягує з відповідача на його користь. У решті вимог про відшкодування моральної шкоди суд відмовляє у задоволенні в зв»язку їх необгрунтованістю. Понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. і витрати на надання правової допомоги у розмірі 4737 грн. 50 коп. підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на підставі вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: partial