Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 43477.96 грн., судові витрати в сумі 434.78 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 11.10.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № DNH4KP74171375, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 2659.50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом, відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідач зобов'язувалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Однак, взятих на себе зобов'язань відповідач не виконує, станом на 16.01.2014 року, має заборгованість в сумі 43477.96 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом - 2647.50 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 13400.12 грн., 24883.77 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 2046.57 грн. - штраф (процентна ставка). Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій справу просив розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з'явилася, належно сповіщена про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, 11.10.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № DNH4KP74171375, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 2659.50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом, відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат (а.с.5,6-9). Згідно розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором станом на станом на 16.01.2014 року, має заборгованість в сумі 43477.96 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом - 2647.50 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 13400.12 грн., 24883.77 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 2046.57 грн. - штраф (процентна ставка) (а.с.4). Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 536 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами, встановлюється договором, законом, або іншим актом цивільного законодавства. Із наданих Банком розрахунків вбачається, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за Кредитним договором позивачем одночасно нараховані пеня та штраф. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто як вбачається зі змісту вказаною статті пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Заявлені позивачем вимоги про одночасне стягнення з відповідача 24883,77 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором, та 2546,57 грн. штрафу, переконливо свідчать про безпідставне намагання застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те ж порушення договірного зобов'язання прострочення виконання грошового зобов'язання, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 549 ЦК України пеня та штраф як різновид неустойки обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежного виконання зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається. Згідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тому суд вважає необхідним зменшити розмір неустойки, стягнувши з відповідача неустойку лише у вигляді штрафів 2546,57 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно до вимог 88 ЦК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач зі свого боку виконав всі умови за кредитним договором - надав відповідачу кредит у грошовій сумі - 2658,50 грн., а відповідач зі свого боку порушила умови договору - не сплатила кредит, що також потягло за собою і заборгованість по процентам за користування кредитом. Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 11.10.2006 року, № DNH4KP74171375 в загальному розмірі 18594,19 грн., з яких: 2647,50 грн. - заборгованість за кредитом; 13400,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2046,57 грн. - штраф (процентна ставка).

Outcome: partial