Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що при винесенні 20.05.2016 р. слідчим Заводського РВ Миколаївського міського управління УМВС України в Миколаївській області Біліченко С.В. постанови про закриття кримінального провадження № 12016150030000971 йому причинено моральну шкоду, яка полягає в перенесених у зв`язку із винесенням незаконної постанови слідчого моральних та душевних страждань. Позивач вказує, що оскільки вказана постанова про закриття кримінального провадження скасована Миколаївською міською прокуратурою № 1, то така постанова слідчого є незаконною, і внаслідок чого дана постанова спричинила моральну шкоду позивачу, яку останній оцінив в 17 021грн. 28 коп. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві на позов. Так, представник відповідача зазначив, що позивачем не надано належних доказів у підтвердження спричиненої йому шкоди, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями органів слідства та позивача. Прокурор Кость А.В. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. в п.5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч.1,2 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.1 Закону України«Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» встановлено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. Судом досліджено заяву від 23.02.2016 р. [PERSON] на ім`я начальника Заводського відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області згідно якої позивач [PERSON] звертається щодо відкриття кримінального провадження стосовно того, що співвласниця його будинку проникнула в його помешкання та самовправно вчинила демонтаж жилої кімнаті. Судом досліджено постанову Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області від 20.05.2016 про закриття кримінального провадження року згідно якої кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016150030000971 від 26.02.2016 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Судом досліджено постанову Миколаївської місцевої прокуратури № 1 від 26.06.2018 року згідно якої постанову слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області від 20.05.2016 року про закриття кримінального провадження № 12016150030000971 скасовано у зв`язку з тим, що слідчим не проведено усіх необхідних слідчих дій. Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» передбачає, що шкода відшкодовується особі, яка бушланезаконно засуджена або ж особі яка притягалася до кримінальної відповідальності та щодо якої були вжитті незаконні процесуальні заходи, такі як обшук, виїмка, арешт майна, відсторонення від посади Проте, позивач в даному кримінальному провадженні виступив як потерпілий тому, не підпадає під дію Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду». Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди з підстав визначених ст.56 Конституції України то суд приходить до наступного. Згідно пунктів 5, 9 постанови №4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995р. обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач, проте, не надав суду доказів в підтвердження обставин завдання йому моральної шкоди, а за такого суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed