Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області із позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заподіяну злочином шкоду в сумі 10000 гривень, яка складається із майнової шкоди в сумі 5000 гривень та моральної шкоди в сумі 5000 гривень, а також просить суд стягнути судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 березня 2014 року вироком Ладижинського міського суду Вінницької області, [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки. Вказаний вирок суду набув законної сили 24.04.2014. Даним вироком було встановлено, що у ніч з 31.01.2014 на 01.02.2014, [PERSON] маючи вільний доступ до підвального приміщення будинку [ADDRESS] зайшовши до нього умисно, таємно, маючи наметі збагачення за рахунок чужого майна, протиправно, повторно, незаконно здійснив крадіжку наступних предметів: чавунної труби ду 100 12 метрів, чавунного відводу ду100 в кількості двох штук та чавунного трійника ду 100 в кількості двох штук, вартість яких згідно довідки від 04.02.2014 року, виданої головним бухгалтером КП «Ладжитлосервіс» становить 1190 грн. 00 коп. діями [PERSON] КП «Ладжитлосервіс» було завдано матеріального збитку на вищевказану суму. Окрім того, 07.12.2013, близько 05 год.30 хв. в місті Ладижин Вінницької області, [PERSON], перебуваючи на території Ладижинського міського ринку, що по вулиці Процишина, шляхом вільного доступу, умисно, протиправно, таємно, здійснив крадіжку торгової сумки, в середині якої знаходилось 16 зимових курток, які належали [PERSON], чим спричинив останньому матеріального збитку на загальну суму 9500 грн. Під час досудового слідства [PERSON] частково відшкодував завдану шкоду на суму 4500 грн. Залишок не відшкодованої шкоди складає 5000 грн, яку він просив суд присудити до стягнення з відповідача, оскільки цивільний позов в кримінальному проваджені ним не пред'являвся. Також йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в у стражданнях, душевному болю, яких він зазнав у зв'язку із викраденням майна, яку він оцінив у 5000 гривень. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити у повному обсязі, а розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, а розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вироком Ладижинського міського суду Вінницької області 24 березня 2014 року, [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за якою призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки. Вказаний вирок суду набув законної сили 24.04.2014. Даним вироком було встановлено, що у ніч з 31.01.2014 на 01.02.2014, [PERSON] маючи вільний доступ до підвального приміщення будинку [ADDRESS] зайшовши до нього умисно, таємно, маючи наметі збагачення за рахунок чужого майна, протиправно, повторно, незаконно здійснив крадіжку наступних предметів: чавунної труби ду 100 12 метрів, чавунного відводу ду100 в кількості двох штук та чавунного трійника ду 100 в кількості двох штук, вартість яких згідно довідки від 04.02.2014 року, виданої головним бухгалтером КП «Ладжитлосервіс» становить 1190 грн. 00 коп. діями [PERSON] КП «Ладжитлосервіс» було завдано матеріального збитку на вищевказану суму. Окрім того, 07.12.2013, близько 05 год.30 хв. в місті Ладижин Вінницької області, [PERSON], перебуваючи на території Ладижинського міського ринку, що по вулиці Процишина, шляхом вільного доступу, умисно, протиправно, таємно, здійснив крадіжку торгової сумки, в середині якої знаходилось 16 зимових курток, які належали [PERSON], чим спричинив останньому матеріального збитку на загальну суму 9500 грн. Статтею 128 ч.1 КПК України, передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред'явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Частиною 7 вказаної статті унормовано, що особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У п.7 постанови від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", Пленум Верховного Суду України, надав судам наступні роз'яснення, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачено ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди". Із здобутих у справі доказів судом з'ясовано, що вирок суду про визнання винуватості відповідача у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України набрав законної сили, а заподіяна позивачеві шкода становить 5000 гривень. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування заподіяної йому майнової шкоди підлягають до задоволення, оскільки судом достовірно встановлено, що дії відповідача були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та доведена вина відповідача вироком суду, який набрав законної сили. Що ж стосується вирішення позову в частині відшкодування моральної шкоди на користь позивача, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи роз?яснення п.п.4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995р. №4, які носять рекомендаційний характер, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В обґрунтування моральної шкоди позивач зазначив, що в результаті злочинних дій відповідача, він зазнав душевного болю. Окрім, того він був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, зокрема звертатись в правоохоронні органи, тратити свій час на довготривалу судову тяганину. Протягом усього цього часу він відчував психологічний дискомфорт, який проявлявся у вигляді знервованого стану та пригніченості внаслідок приниження, яке відчував протягом усього досудового та судового розгляду справи. Ці обставини призвели до порушення звичного для нього порядку організації життя та вимагали додаткових зусиль для його відновлення. Оскільки позивач навів міркування, що йому була завдана моральна шкода, суд, з урахуванням характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачеві моральних страждань, їх негативних наслідків, враховуючи те, що відповідач визнав пред'явлений розмір моральної шкоди, вважає за можливе стянути з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Вирішуючи питання судових витрат судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: partial