Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до відповідача та просить визнати за ним право власності на успадковану після смерті матері [PERSON] 1/2 частину житлового будинку N° 43 по вул. Героїв Перекопу в м. Новоград-Волинський з відповідною частиною господарських будівель та виділити її в натурі, визнати частково недійсним Державний акт на земельну ділянку по вул. Героїв Перекопу, 43 від 09.08.1999року №4679 в 1/2 його частині та визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки по вул. Героїв Перекопу, 43 в м. Новоград-Волинський для обслуговування житлового будинку. Зазначає, що в 1968 році його батьки [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу в них народились сини [PERSON] та [PERSON], 1969 та [INFO] відповідно. Під час подружнього життя батьки на підставі договору забудови від 20 грудня 1971 року побудували житловий будинок № 43 по вулиці Героїв Перекопу в м. Новоград-Волинський, який оформлений на батька [PERSON] В 1991 році батьки розірвали шлюб та після розлучення розділили хатнє майно в добровільному порядку - батько забрав своє майно. А мати зі своєю часткою майна залишилась проживати в [INFO]. 01 березня 1999 року мати [PERSON] померла. Після смерті матері він вирішив поселитись в будинок і з цією метою в період з квітня по липень 1999 року провів його ремонт. Крім того, забрав належне матері майно. З 2002 року постійно проживає в [INFO], в якому здійснив капітальний ремонт та провів до будинку воду і газ. В даний час батько [PERSON] погрожує продати будинок № 43 по вулиці Героїв Перекопу та запропонував йому звільнити даний будинок в зв'язку з чим виникла необхідність звернутись до суду за захистом свого права. Оскільки спірний житловий будинок та господарські будівлі розташовані на земельній ділянці, в зв'язку з цим має право і на частину цієї ділянки. Земельна ділянка біля спірного будинку площею 0,0518 га., приватизована відповідачем, згідно рішення виконкому Новоград-Волинської міської ради № 383 від 28.07.1999 року, однак про це йому стало відомо лише 19.07.2008 року. Ухвалою суду від 03.12.2009 року за заявою позивача позовну вимогу в частині виділу в натурі житла і земельної ділянки, залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, на їх обгрунтування послались на обставини, які викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали та просили відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень пояснили, що позивач не набув права власності на спадкове майно після смерті [PERSON], оскільки не встановлено факту прийняття ним спадщини протягом шести місяців, відсутні правовстановлюючі документи на частину будинку, яка належала [PERSON], крім того позивачем пропущено строк позовної давності. Представник відповідача - виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради позов в частині визнання частково недійсним Державного акту на землю не визнала. Посилаючись на те, що Державний акт був виданий правомірно та в порядку визначеному законодавством. Представник третьої особи відділу держкомзему у м. Новограді-Волинському пояснив, що позов в частині визнання частково недійсним Державного акту на землю не підлягає задоволенню, оскільки Державний акт на землю був виданий правомірно. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно листа КП «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» слідує, що право власності на будинок № 43 по вулиці Героїв Перекопу зареєстровано за [PERSON] на підставі договору забудови від 20.12.1971року (а.с. 24). Договір забудови був укладений 20.12.1971 року (а. с. 170-175), на час укладення договору на право забудови [PERSON] з 03 серпня 1968 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], а затим 13 травня 1991 року шлюб було розірвано, що стверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ( а.с. 100-101). Відповідно до акту закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 25.01.1978 року, слідує будівництво будинку по вулиці Героїв Перекопу, 43 в м. Новоград-Волинський розпочате в грудні 1971 року та закінчено в січні 1978 року (а. с. 168-169). Згідно ч. 1 ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв з 01.01.1970 року, майно, нажите подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і частки їх визнаються рівними. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частини домоволодіння кожному, хоча частка [PERSON] не виділялась. 01 березня 1999 року [PERSON] померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с. 13) Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини домоволодіння по вулиці Героїв Перекопу, 43 в м. Новоград-Волинський. Спадкоємцями першої черги були: [PERSON] та [PERSON] позивач по справі. Заяв про прийняття спадщини в державну нотаріальну контору [PERSON] та [PERSON] А подавали, але позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що, згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, свідчить про прийняття спадкоємцями спадщини. Відповідно до свідоцтва про народження, матір'ю позивача є [PERSON] І.( а.с. 11). Після смерті [PERSON] позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном так як, в шестимісячний строк з дня смерті матері позивач проводив ремонт будинку і на даний час проживає в даному будинку. В судовому засіданні факт прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] підтвердили свідки. Так, свідок [PERSON] показала, що подружжя [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу приблизно в період 1970-1972 року побудували будинок по вулиці Героїв Перекопу, 43 в м. Новоград-Волинський. Приблизно в 1990 роках подружжя розлучилось і після розлучення у будинку залишилась проживати [PERSON] разом з дітьми. На початку березня 1999року (точної дати не пам'ятає) [PERSON] померла. Хоронити матір приїхав син [PERSON], який на той час проживав в м. Севастополі. Приблизно через місяць-півтора, після смерті [PERSON] її син [PERSON] розпочав ремонт будинку, оскільки будинок не був придатний для проживання. В будинку [PERSON] почав перемуровувати грубки, прибирати сміття, замінювати вікна та двері. Частину речей, зокрема меблі, [PERSON] забрав собі. На даний час [PERSON] проживає в будинку по вулиці Героїв Перекопу, 43, де повністю зробив ремонт будинку і будинок став сучасним в якому є газ, вода в кімнатах проведений ремонт. Свідок [PERSON] показала, що проживає по сусідству з будинком по вулиці Героїв Перекопу 43, в якому на даний час проживає [PERSON]. Після смерті матері, [PERSON] почав проводити ремонт будинку, в який поселився і на даний час проживає в ньому. Дату, коли померла мати [PERSON] не пам'ятає, оскільки пройшло багато часу відтоді. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що він приблизно в 2007році заходив до будинку позивача [PERSON] по вулиці Героїв Перекопу, 43 та бачив, що в даному будинку проведений сучасний ремонт. Ремонт будинку був проведений позивачем. Свідок [PERSON] пояснила, що приблизно 10 років тому в кінці лютого померла [PERSON] на її похорони приїхали сини: [PERSON] та [PERSON]. Відразу після смерті [PERSON] приблизно в березні - квітні місяці [PERSON] розпочав проводити ремонт будинку по вулиці Героїв Перекопу, 43, оскільки будинок не був придатний для проживання. Віталій перемурував в будинку грубу, прибрав сміття з будинку. Крім того, після смерті матері, [PERSON] забрав собі частину меблів, які були в будинку. [PERSON] поселився в будинку з сім'єю та повністю провів капітальний ремонт, зробивши будинок сучасним. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення виконкому Новоград-Волинської міської ради від 28.07.1999 року за № 383 [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0518 га для обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських будівель за адресою вулиця Героїв Перекопу, 43 м. Новоград-Волинський (а. с 166-167). На час здійснення спадкування частини житлового будинку по вулиці Героїв Перекопу, 43 м. Новоград-Волинський діяв Земельний кодекс України 1991 року, ст. 30 якого закріплює, що при переході права власності на будівлю і споруду, разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. Тому право власності на 1/2 частину земельної ділянки, закріплену за частиною жилого будинку по вулиці Героїв Перекопу, 43 м. Новоград-Волинський, повинно перейти до позивача [PERSON] Підставами для визнання акта державного органу недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та\\або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, а також порушення у зв"язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Позивачем [PERSON] не зазначено підстав визнання частково недійсним Державного акту на землю в зв'язку з цим дана вимога не підлягає задоволенню. Відповідач, її представник просили суд відмовити в задоволенні позову за пропуском строку позовної давності. Ст. 257 ЦК України /в редакції 2003 року/ встановлено загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як встановлено судом, між позивачем та його батьком ніколи не було спорів з приводу права власності на вказаний будинок і у нього не було підстав звертатися до суду з такими вимогами, оскільки не існувало жодних спорів. Спір з приводу права власності на спірний будинок між позивачем та відповідачем виник в 2008 році, що послужило підставою для звернення позивача до суду для захисту його прав. Крім того, позивач, як встановлено судом, фактично прийняв спадщину після смерті матері, а тому дійсно його право не вважалося в даному випадку порушеним. Законодавством передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Outcome: partial