Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свій позов мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем сторони мають синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У 2015 році сторони припинили спільне проживання та шлюб між ними розірвано, про що свідчить рішення суду від 27.07.2016 року. Після розірвання шлюбу відповідач перейшла жити до свого співмешканця. Їх з позивачем неповнолітні сини залишилися проживати з позивачем та перебувають на його утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не дивлячись на те, що вона працює, стан здоров"я її задовільний. Відповідач інших дітей не має, аліменти нікому не платить. Просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідно до віку, щомісячно і до їх повноліття. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без нього, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позову та стягнення аліментів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.9). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). Позивач [PERSON] сам не може утримувати дітей та нести одноособово витрати повязані з їх вихованням, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працездатна, малолітніх дітей або осіб похилого віку на утриманні не має, а тому суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів її заробітку та з урахуванням ч.2 ст.182 СК України, зокрема, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дітей для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Суд вважає, що у відповідності до ст. 88 ЦПК на відповідача [PERSON] необхідно покласти сплату судового збору у розмірі 551,20 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved