Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013150080000850 від 18.03.2013р., за фактом вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України, йому внаслідок злочинних діянь [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження середньої важкості та визнано потерпілим. Згідно з висновком експерта № ІІІ/2013р. у нього виявлено тілесні ушкодження: закритий перелом шийки лівої стегнової кістки, що могли бути спричинені 18.03.2013 року при падінні на ліву бокову поверхню тіла. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2018 року [PERSON] на підставі ст. 49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 122 КК України, у зв'язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 12013150080000850 від 18.03.2013р. закрито. Вказує, що в результаті отриманих тілесних ушкоджень він пройшов курс стаціонарного та амбулаторного лікування. Період лікування включав комплекс медичних препаратів, загальна сума яких склала 8 180,93 грн. Окрім того, йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає у перенесеному фізичному болі та емоційному стресі, який супроводжувався негативними переживаннями, важкістю виконання повсякденних обов'язків, переживанням фізичних незручностей, порушенням сну, напругою. Просив стягнути з відповідача 8 180,93 грн. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини неявки, хоча належно повідомлений про час та місце слухання справи. Тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності, згідно ст. 280 ЦПК України, з постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013150080000850 від 18.03.2013р., за фактом вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України, [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження середньої важкості та визнано потерпілим. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2018 року [PERSON] на підставі ст. 49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 122 КК України, у зв'язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 12013150080000850 від 18.03.2013р. про обвинувачення [PERSON] за ч.1 ст. 122 КК України закрито у зв'язку із звільненням останнього від кримінальної відповідальності. Згідно ст. 82 ч.6 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» покладаючи на підсудного обов'язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що має місце заподіяння матеріальної шкоди, що визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду та інших негативних наслідків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди підлягає до часткового задоволення в розмірі 4 605,70 грн. згідно наданих суду чеків. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до пунктів 5, 9 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в редакції із змінами від 27.02.2009 р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги щодо відшкодування моральної шкоди слід задоволити в сумі 20 000 грн. При цьому суд враховує вимоги ст. ст. 23, 1167 ЦК України щодо глибини душевного страждання позивача та вимоги розумності і справедливості. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 1 409,6 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial