Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], а також стягнути з неї на свою користь щомісячно аліменти на утримання сина в розмірі 779,50 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов обґрунтований тим, що сторони являються батьками [PERSON] Водночас мати дитини участі у його вихованні не бере, не провідує, не цікавиться здоров'ям, морально та матеріально не підтримує. Відповідач ухиляється від свого обовязку від утримання свого сина, що й стало підставою звернення позивача до суду. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у ньому та просили суд задовольнити позовні в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, також вказала, що не бере участі у вихованні сина. У неї є інша дитини і забезпечити оьбох дітей вона не може в за"язку з важким матеріальним станом. Вона вважає,що позивач зможе належним чином виховати і забезпечити дитину. Не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав та стягненні аліментів у розмірі визначеному позивачем. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради до судового засідання не з'явилась, однак до суду подала заяву в якій просила розгляд справи проводити без її участі, підтримала висновок органу опіки та піклування щодо вирішення спору. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Повідомила, що вона являється дружиною позивача, мати вихованням дитини від її народження не займалась та не цікавилась. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] (на 10 а.с.). Дитина проживає разом із батьком та перебуває на його утриманні. Мати вихованням та утриманням свого сина [PERSON], [INFO] не цікавиться та не займається. Відповідно до нотаріально засвідченої заяви від 19.11.2018 року [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина [PERSON]М, [INFO]. Правові наслідки позбавлення батьківських прав їй зрозумілі (на 33 а.с.). Правовідносини, що виникли між сторонами, відповідають сімейним, тому при вирішенні спору суд застосовує норми Сімейного кодексу України щодо визначення прав і обов`язків матері і дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний заклад, або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що вищевикладені обставини у справі, а саме те, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не цікавиться його життям, станом здоров'я, інтересами та вподобаннями, не спілкується з сином, не проявляє ініціативи до зустрічей, є свідченням того, що відповідачка не займається вихованням своєї неповнолітньої дитини та виконанням своїх батьківських обов'язків щодо неї. Відтак є всі підстави для позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина. Частиною 2, 3 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на дитину суд розглядає справу на підставі доказів, поданих учасниками справи. Суд критично відноситься до формулювання про стягнення аліментів, не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки такий мінімум застосовується при визначенні аліментів, які стягуються у частці від заробітку (доходу) платника аліментів (ст. 183 СК України), які позивач не заявляв. З врахуванням вищенаведеного, обовязку батьків в утриманні своїх дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до задоволення частково, стягуючи з відповідача щомісячно аліменти в розпорядження позивача на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 779,50 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення на користь держави 704,80 грн судового збору, та 704,80 грн на користь позивача в рахунок компенсації понесених судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial