Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема належності її батька [PERSON] до національності поляк та про зобовязання Соборного районного\~ у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській областівнести зміни до актового запису про народження [PERSON] за № 1530, складеного 11 травня 1967 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління м. Дніпропетровська, вказавши національність батька - поляк. Вимоги заяви мотивує тим, що вона є нащадком родини члени якої були поляками. У звязку із укладенням шлюбу заявник змінила прізвище з Чуприна на Орищенко. Зокрема, це підтверджено історичною довідкою про її походження від 28 липня 2017 року, яка укладена кандидатом історичних наук, доктором гуманітарних наук в області історії (Польща), завідувачем відділу інформаційно-краєзнавчої роботи Білоцерківської міської централізованої бібліотечної системи, старшим науковим співробітником Білоцерківського краєзнавчого музею та меморіального музею-садиби [PERSON] в Марянівці [PERSON]. Належність [PERSON], уродженої Білецької до парафіян Ржищівського римо-католицького костьолу та те, що стання була носієм польської мови та культури свідчить запис за 1902 рік у метричній книзі цього ж костьолу, а саме актовий запис про народження від 14 квітня 1902 року та хрещення 01 вересня 1902 року [PERSON] (у джерелі Зофії) Іванівни [PERSON], доньки [PERSON] і Францишки, уродженої Буріанської (архівний запис Центрального державного історичного архіву України, м. Київ, фонд № 1268, опис № 2, справа 24, аркуш 529 зворот -260, Запис № 14). Заявник вказує, що запис у її свідоцтві про народження, що її батько за національністю українець не відповідає дійсності, так як останній, побоюючись репресій та переслідувань, зокерма щодо неї вчинив відповідний запис. У свою чергу її батько [PERSON] та її баба [PERSON] все життя дотримувались польських традицій, сповідувала католицьке віросповідання, знала польську мову, культурні звичаї польського народу, відзначала польські свята. Батько завжди позиціонував себе поляком. Заявник в судове засідання не зявилась, але подала до суду заяву, згідно якої заявлені вимоги підтримала повністю з підстав викладених в заяві, просила суд слухати справу без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи належним чином, заяви про відкладення розгляду справи або розгляду справи без його участі до суду не подав, про причини неявки суд не повідомив. Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON], народилась 10 квітня 1967 року у м. Дніпропетровськ. Відповідно до свідоцтва про народження від 11 серпня 2004 року серія 1-КИ № 276647, її батько - [PERSON], національність зазначена українець, мати [PERSON], за національністю - українка. Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу від 26.05.1995 року серії 1-КИ № 300492, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 24 вересня 1993 року. Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу від 28.03.2000 року серії 1-КИ № 160451 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, та після розірвання шлюбу прізвище заявника Орищенко. Відповідно до відповіді Державного архіву Дніпропетровської області на запит [PERSON] від 14.02.2017 року за № Ч-20-2017, у книгах реєстрації актів цивільного стану по м. Дніпропетровськ за 1937 рік, які є на зберіганні у держархіві області, актового запису про народження [PERSON] немає. У історичній довідці про походження [PERSON] від 28 липня 2017 року, яка укладена кандидатом історичних наук, доктором гуманітарних наукв області історії (Польща), завідувачем відділу інформаційно-краєзнавчої роботи Білоцерківської міської централізованої бібліотечної системи, старшим науковим співробітником Білоцерківського краєзнавчого музею та меморіального музею-садиби [PERSON] в Марянівці [PERSON] зазначено, що [PERSON] уроджена [PERSON], донька [PERSON], онучка [PERSON] і [PERSON] є нащадком родини, члени якої були поляками і розмовляли польською мовою. [PERSON], уродженка [PERSON], бабуся [PERSON] була полькою та належала до парафіян Ржищівського римо-католицького костьолу. Дослідження збереженої частини метричних книг Ржищівського римо-католицького костьолу, що містять засвідчені актові записи про народження і хрещення, вінчання, смерть і поховання парафіян цього костьолу та зберігаються у Центральному державному історичному архіві України (м. Київ) виявило засвідчений актовий запис, який підтверджує спогади про походження [PERSON] від предків-католиків. Про належність [PERSON], уродженої Білецької до парафіян Ржищівського римо-католицького костьолу та те, що стання була носієм польської мови та культури свідчить запис за 1902 рік у метричній книзі цього ж костьолу, а саме актовий запис про народження від 14 квітня 1902 року та хрещення 01 вересня 1902 року [PERSON] (у джерелі Зофії) Іванівни [PERSON], доньки [PERSON] і Францишки, уродженої Буріанської (архівний запис Центрального державного історичного архіву України, м. Київ, фонд № 1268, опис № 2, справа 24, аркуш 529 зворот -260, Запис № 14). Таким чином виявлений у Центральному державному історичному архіві України (м. Київ) документ 1902 року підтверджує, що родина [PERSON], зокрема її бабуся [PERSON], уродженка [PERSON] була римо-католицького обряду, належала до парафіян Ржищівського римо-католицького костьолу та була носієм польської мови та культури, адже в ті часи богослужіння в костьолах на теренах правобережної України відбувалося на польській мові і тією ж мовою були укладені молитовники, якими парафіяни користувалися у щоденному житті. Згідно з архівною довідкою від 28.08.2017 року № 02-2889 у метричній книзі римо-католицького костьолу містечка Ржищів Київського повіту та губернії за 1902 р. виявлено запис про народження [PERSON] такого змісту: № 14. № 8 Зофія. Народилася в с. Піях 14 серпня 1902 року, хрестили 01 вересня 1902 року у Ржищівському римо-католицькому костьолі. Яких батьків: міщан [PERSON] і Францішки уродженої із Буріанських [PERSON], законного подружжя дочка. Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи) визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї, традиції, культура, фізіологічні риси), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності почуттям національної ідентичності. Згідно з приписами, фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 3\~ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Пунктами 2.13.1, 2.16.7 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» від 12.01.2011 року № 96/5 передбачено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду, в якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. У відповідності з вимогами ст.ст.\~269,\~270,\~300 ЦК України\~право на національність є особистим немайновим правом. Згідно\~ст. 11 Закону України Про національні меншини в Україні, громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність; примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Статтею 1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995 року, ратифікованої\~Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» від 09.12.1997 року\~встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід'ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Відповідно до ст. 3 Конвенції кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Особи, які належать до національних меншин, можуть здійснювати права і свободи, що випливають з принципів, проголошених в цій Рамковій конвенції, одноосібно та разом з іншими. Частиною 1 статті 11 цієї Конвенції визначено, що сторони зобов'язуються визнавати за кожною особою, яка належить до національної меншини, право використовувати своє прізвище (по батькові) та ім'я мовою меншини, а також право на їх офіційне визнання, відповідно до умов, передбачених у їх правових системах. В абз. 3 п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення\~зазначено, що суд може встановити факти, які і за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Згідно п. 3\~ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються права корінних народів і національних меншин. Оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що батько заявниці, відноситься до польської національності, а в свою чергу заявниця має право на відновлення своєї національності, як це передбачено Законом України "Про національні меншини. Встановлення факту національної ідентичності її батька заявнику необхідне для впорядкування документів, для реалізації особистих прав - підтвердження польського походження її роду. В позасудовому порядку встановити факт приналежності до певної національності є неможливим. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці про встановлення факту належності її батька до польської національності законні та обгрунтовані, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved