Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду АР Крим з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої дитини: [PERSON] [INFO]. Вимоги мотивує тим, що її померла донька [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого має одну неповнолітню дитину. 27 листопада 2007року шлюб між донькою та відповідачем розірвано. Під час їх спільного проживання та після розірвання шлюбу відповідач матеріально сім'ю не утримував, вихованням дитини не займався, життям та здоров'ям дитини не інтересується,не купує одягу та продуктів харчування. З зазначених підстав просить позбавити відповідача батьківських прав. Позивач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав визнає. Представник тертьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що померла [PERSON], яка є донькою позивача перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народилася [PERSON] Відповідач долею дитини не інтересується, ніякої допомоги дитині не надає, матеріально не забезпечує. Відповідач не питає до дитиний батьківських почуттів. Висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав підтримала. В інтересах неповнолітньої дитини вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав. Прокурор в судовому засіданні в інтересах неповнолітньої дитини просила позбавити відповідача батьківських прав. Вивчивши матеріали справи, вислухавши висновок представника служби у справах дітей Ленінської РДА, прокурора, суд знаходить позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. До такого висновку суд прийшов з наступних підстав. Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] [INFO] є громадянином України (а.с. 3), є матір'ю померлої [INFO] [PERSON] ( а.с.5,9). Відповідач перебував з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі,якій розірвано 27 листопада 2007 року ( а.с. 8). Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження ( а.с 6). З наявної в матеріалах справи довідки, виданої 17 жовтня 2013 року Комунальним підприємством « Ленком» вбачається, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає з позивачем ( а.с. 10). Висновком органу опіки та піклування Ленінської РДА визнано доцільним в інтересах неповнолітньої дитини позбавити відповідача батьківських прав ( а.с.14). Згідно до ст.. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в родині якого проживає дитина. Статтею 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстко поводяться з дитиною; 4)є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про їх здоров'я, фізичний та духовний розвиток. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, маючи юридичну й фактичну можливість робити дії, які становлять зміст батьківських обов'язків. Вирішуючи даний спір, суд бере до уваги, зокрема, можливість позивачки забезпечити належне виховання дітей, враховує, що позивач виявляє увагу до дітей і турботу про них, а також прихильність дітей до позивача, можливість створення позивачкою за належних умов для виховання дітей, можливість забезпечити належні умови для здоров'я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності та взаємоповаги.

Outcome: approved