Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

Директор Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , встановити над неповнолітнім - [PERSON] , [INFO] , опіку та опікуном призначити [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18.02.2021 і до досягнення дитиною повноліття, витрати пов`язані зі сплатою судового збору покласти на [PERSON] .. В обґрунтування позовної заяви директор Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Малько О.П. зазначає, що відомості про батька дитини, [PERSON] внесені до актового запису відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] , надала нотаріально посвідчену заяву від 12.08.2020 року, в якій вказано, що вона відмовляється від батьківських прав, утримання та виховання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Також, надає згоду на усиновлення сина іншими громадянами або іншою сім`єю. Неповнолітній [PERSON] перебуває на обліку Служби у справах дітей по Немишлянському району, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах. Вищевказане свідчить про те, що мати злісно ухиляється від виховання та утримання сина. Це свідчить про її байдуже ставлення до своєї дитини, до її долі, розвитку, здоров`я та життю в цілому. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2021 року прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2021 року призначено справу до судового розгляду по суті. Присутня в судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та обставини викладені в позовній заяві, просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, та пояснила, що дитину залишила в пологовому будинку, через пів року забрала додому, мешкала разом з матір"ю [PERSON] . На даний час надає допомогу на утримання сина приблизно 1500-2000 грн. на місяць. В 2010 році в неї народилась ще одна дитина. Також зазначила, що з грудня 2020 року з сином взагалі не спілкується, вихованням не займається. Син [PERSON] на даний час мешкає з бабусею - [PERSON] .. Присутня в судовому засіданні третя особа - [PERSON] підтримала позовну заяву та просила задовольнити її в повному обсязі та пояснила, що донька народила дитину, будучи неповнолітньою, від хлопця, який її побив, тому вона порадила доньці залишити дитину в пологовому будинку. Потім дитину забрала додому та вона займалась його вихованням та доглядом. Потім відповідачка одружилась, народила в 2010 році іншу дитину. Відповідачка схильна до насильства, вона не займається утриманням та вихованням дитини, гроші, які вона надавала на сина були допомогою держави, як матері-одиначці. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що мати морально і фізично над ним знущається, бабуся захищає. 14.09.2019 року мати поїхала з сестрою з квартири де вони мешкали. Протягом 14 років він боявся матері, так як вона його била, погрожувала фізичною розправою. Тому бабуся вирішила звернутись до Служби у справах дітей. Також зазначив, що мати дала йому 1000 грн. минулого місяця. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції, актовий запис № 895 (а.с.10). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00028100124 від 09 жовтня 2020 року, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.14). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 14.06.1989 року батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 18.09.1996 року, між [PERSON] та [PERSON] , розірвано шлюб 18.09.1996 року. Прізвище після розірвання шлюбу змінено з [PERSON] на [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00022987161 від 29 травня 2019 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.30). Дитина проживає разом із бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , надала нотаріально посвідчену заяву від 12.08.2020 року, в якій вказано, що вона відмовляється від батьківських прав, утримання та виховання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Також, надає згоду на усиновлення сина іншими громадянами або іншою сім`єю (а.с. 13). В судовому засідання відповідач підтвердила написання даної заяви та зазначила, що її не відкликала. Відповідно до інформації КНП «Міська дитяча поліклініка № 15» Харківської міської ради, [PERSON] проживає разом із рідною бабусею [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Мати хлопця, [PERSON] за даною адресою не мешкає. [PERSON] перебуває під наглядом лікарів фахівців медичного закладу з народження. Протягом 2019-2020 р.р. на прийом до лікаря - педіатра дитину приводить бабуся, [PERSON] , яка купує необхідні ліки під час хвороби [PERSON] , цікавиться станом його здоров`я та розвитком (а.с. 15). Згідно наданої інформації «Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 181 «Дьонсурі» Харківської міської ради Харківської області вбачається, що [PERSON] у даному навчальному закладі навчається з 2012 року та є учнем 9-А класу. За характером стриманий та самостійний. У громадському житті пасивний, але доручені завдання виконує сумлінно. Мати дитини, [PERSON] батьківськи збори не відвідувала, успішністю сина не цікавилась. В житті класу та школи участі не брала (а.с. 16). За інформацією НПУ ГУНП в Харківській області Немишлянського відділу поліції вбачається, що [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] не мешкає з вересня 2019 року. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] за адресою: [ADDRESS] проживає разом із бабусею, [PERSON] , яка опікується онуком, його здоров`ям, освітою та займається вихованням і матеріальним забезпеченням. [PERSON] , [INFO] , працює у ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД», на посаді прибиральник службових приміщень, має стабільний дохід. Також, відповідно довідки про доходи №4941949188991936 вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в Індустріальному об`єднаному управлінні ПФУ м. Харкова в Харківській області і отримує пенсію за віком. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 06.03.1998 року, реєстраційний номер № 8-98-117606, [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . Квартира двокімнатна, 12-ти поверхового будинку, розміщена на 3 поверсі. Житлово-побутові умови та санітарний стан житла задовільний. В помешканні чисто, всі комунікації працюють. Квартира обладнана необхідною побутовою, відеотехнікою, меблями. Дитина має окрему кімнату, де є спальне місце, стіл для занять, шкільне приладдя, дитина забезпечена одягом за сезоном, продуктами харчування. Для виховання та розвитку дитини створені необхідні умови. (а.с.23). [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що підтверджено довідкою Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України станом на 10.11.2020. За даними медичних довідок [PERSON] на обліку в туберкульозному, психоневрологічному, дерматовенерологічному, наркологічному, диспансерах не перебуває, хронічних захворювань, які б перешкоджали вихованню та утриманню дітей не має. [PERSON] ознайомлена з аспектами, пов`язаними з опікою, і відчуває себе психологічно готовою до такого кроку, вона впевнена, що зможе надати дитині належне виховання та освіту. [PERSON] взято на облік потенційних опікунів/піклувальників в Службі у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради з 05.01.2021 року. Згідно п. 2 ч. 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 р. позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК, зокрема як ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зі змісту висновку від 12.02.2021 року № 121 вбачається, що в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , встановлення опіки та призначення [PERSON] опікуном неповнолітньої дитини (а.с. 8-9). Таким чином, суд вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що не суперечить вимогам сімейного законодавства України. Судом встановлено, що відповідач не займається вихованням своєї дитини, не надає їй матеріальну допомогу, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в родині є першочерговим завданням розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання й розвиток дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності до ст.151 СК України батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства. Крім того, відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак, суд визначає розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, до його повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Водночас згідно з ч. 3 ст. 243 СК України вбачається, що опіка над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках передбачених Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Як передбачено ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Нормами ст. 59 ЦК України передбачено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Опікуном, піклувальником призначається переважно особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до частин 3, 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , тобто на час розгляду справи він є неповнолітньою особою. Разом з тим, позивач в позовній заяві просить суд встановити над дитиною [PERSON] опіку та призначити опікуна, що суперечить вищевказаним положенням норм діючого законодавства. Виходячи з положень ст. 59, ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд вважає необхідним в цій частині задовольнити позов частково та розглянути питання про встановлення над неповнолітнім [PERSON] піклування та призначення піклувальника. При вирішенні питання про призначення [PERSON] піклувальником над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , суд враховує, що остання є бабусею дитини, бажає бути піклувальником, подала необхідні документи відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, фактично виховує [PERSON] з 2019 року, має постійне місце роботи, забезпечена житлом, яке придатне для проживання в ньому неповнолітньої дитини, матеріально забезпечена, веде сталий спосіб життя, має задовільний стан здоров`я, тому перешкод для встановлення піклування та призначення її піклувальником над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , відповідно до подання Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та ст. ст. 63, 64 ЦК України судом не встановлено. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1816 грн. (908 грн.+908 грн.) Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: partial