Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся з даним позовом до [PERSON] про стягнення коштів, в позовній заяві вказавши, що рішенням Сокальського районного суду від 07.11.2011р. стягнуто з [PERSON] на його користь 318 000 грн. Заборгованості за договором позики. 16.07.2012р. позивач звернувся з заявою про відкриття виконавчого провадження у відділ ДВС Сокальського РУЮ. Відповідач рішення Сокальського районного суду від 07.11.2011р. добровільно не виконав. Згідно довідки виданої відділом ДВС Сокальського РУЮ від 02.09.2015р. на виконанні у відділі ДВС Сокальського РУЮ перебуває виконавчий лист виданий Сокальським районним судом 13.07.2012р. про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] 318000 грн. за договором позики. Станом на 02.09.2015р. по данному виконавчому листі стягнення не проводилось. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Просить суд стягнути з відповідача в його користь 31034,84 - 3% річних від простроченої суми та борг з врахуванням з встановленого індексу інфляції за весь час прострочення - 206382 грн. Позивач в судове засідання не прибува, однак подав заяву, що просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, надав суду заяву у якій вказує, що позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення, розгляд справи просить проводити без його участі. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. З оглянутого у судовому засіданні рішення Сокальського районного суду від 07.11.2011р. встановлено, що з [PERSON] стягнуто в користь [PERSON] 318 000 грн. за договором позики та судові витрати 51 грн. державного мита та 1650 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Відповідно до довідки виданої відділом державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції №5/5048 від 02.09.2015р. встановлено, що на виконанні відділу ДВС Сокальського РУЮ перебуває виконавчий лист №2-1338 виданий Сокальськимм районним судом Львівської області 13.07.2012р. про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] 318 000 грн. За договором позики. Станом на 02.09.2015р. по данному виконавчому листі стягнення не проводилось. Згідно розрахунку трьох процентів річних від простроченої суми наданого позивачем, встановлено, що за період заборгованості з 06.07.2012р. по 16.11.2015р. сума процентів становить 31834,84 грн. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку). Ч.2 ст.509 ЦК України встановлено, що зобов'язання виникають з підстав встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеного змістом зобов'язання (неналежне виконання). Крім того, відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012р. передбачене право кредитора вимагати сплати боргу з урахування індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних втрат та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). При цьому чинне законодавство не пов'язує припинення грошового зобов'язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення. (див. постанови Верховного Суду України від 04.07.2011 № 13/210/10 та від 12.09.2011 № 6/433-42/183 і постанову Вищого господарського суду України від 16.03.2011 № 11/109). Таким чином, відшкодування 3% річних, завданих [PERSON] слід нараховувати із суми 318 000 грн. Відповідно до розрахунку суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 16.07.2012р. по 16.11.2015р., інфляційні втрати позивача становлять 206 382 грн. При цьому, середній індекс інфляції за період розраховується за формулою % ІІср. = ІІ1 х ІІ2 …ІІХ/100, де ІІ1 індекс інфляції за перший місяць заборгованості; ІІ2 - індекс інфляції за другий місяць заборгованості; ІІХ - індекс інфляції за останній місяць заборгованості. Інфляційне збільшення суми боргу розраховується за формулою: С інфл. = С х ІІср., де С - сума боргу; ІІср. - середній індекс інфляції. Також, відповідно до розрахунку трьох процентів річних від простроченої суми за період з 16.07.2012р. по 16.11.2015р., становить 31 834,84 грн. Розрахунок 3% річних від простроченої суми проводиться за формулою: сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. 1218 - кількість днів прострочення з 16.07.2012р. по 16.11.2015р. 318 000 грн. х 3 х 1218 : 365 : 100 = 31 834,84 грн. Судом установлено, що [PERSON] не виконується рішення Сокальського районного суду Львівської області від 07.11.2011р., що є підставою для задоволення позовних вимог позивача. Таким чином, з [PERSON] слід стягнути в користь [PERSON] 31 834 грн. 84 коп. - 3% річних від простроченої суми, та 206 382 грн. - інфляційних втрат за весь час прострочення виконання грошового зобов"язання. Також, згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з поданої квитанції позивачпри зверненні до суду з даним позовом сплатив 2382,18грн. судового збору. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved