Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до Канівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми процентів та інфляційних витрат, посилаючись на те, що між ним та відповідачем 23.04.2007 року був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від нього кошти у сумі 2000,00 доларів США та зобовязався повернути гроші до 23 квітня 2008 року. 06 листопада 2008 року рішенням Канівського міськрайонного суду стягнуто з відповідача на його користь борг в сумі 11583,60 грн., витрати на правову допомогу в сумі 500,00 грн. та 9,00 грн. за надання банківських послуг, а всього 12092,60 грн. Так як відповідачем рішення суду добровільно не виконується, тому він просить суд стягнути з відповідача за період з 04 квітня 2013 року по 17 серпня 2015 року проценти за договором позики в сумі 3232,81 грн., інфляційні витрати в сумі 6658,60 грн. та три проценти річних від простроченої суми в сумі 723,58 грн., також просить суд покласти на відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що 23 квітня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у вигляді розписки, згідно якого позивач надав відповідачу позику в розмірі 2000,00 доларів США, позика надана без сплати процентів, яку відповідач зобовязався повернути до 23 квітня 2008 року. Рішенням Канівського міськрайонного суду від 06.11.2008 року стягнуто з [PERSON] на користь позивача борг за позикою в сумі 11583,60 грн., витрати на правову допомогу в сумі 500,00 грн. та 9,00 грн. за надання банківських послуг, а всього 12092,60 грн. ( а.с. 16). Відповідно до довідки № 285 від 05.08.2015 виданої відділом державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції [PERSON] (а.с. 14 ) залишок боргу по виконавчому листу № 2-1404/2008 складає 10165,84 грн. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Отже, неналежне виконання, тобто з порушенням вимог встановлених в договорі не призводить до припинення зобовязальних правовідносин. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, чим самим створив прострочену заборгованість. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 1048 ЦK України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Відповідно до судової практики, висловленої в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13 лютого 2013 року у справі № 6-30307св12 (що зареєстрована в єдиному реєстрі судових рішень за № 29418801, електронна http://reyestr.court.gov.ua/Review/29418801) суд висловив думку, що (дослівно із рішення суду) "Згідно з вимогами ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. А тому суди невірно застосовували ці норми матеріального права та помилково виходили з того, що відповідач не зобовязаний сплачувати проценти за користування грошима, оскільки такий обовязок не передбачений договором. Таким чином, виходячи із норм права, викладених вище та позиції у судовому рішенні, суд, вважає, що укладений між позивачем та відповідачем договір є відплатним і тому у відповідача виник обовязок сплатити проценти у розмірі облікової ставки НБУ. Також, у звязку із неналежним виконанням договору позики у відповідача виник спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення зобовязання обовязок сплатити інфляційні витрати та 3 % річних. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем порушені права позивача, оскільки в обумовлений сторонами строк відповідач не повернув позичені кошти. Суд вважає, що позивачем було надано достатньо доказів та обґрунтувань на підтвердження позовних вимог, щодо стягнення за період з 04 квітня 2013 по 17 серпня 2015 року процентів за договором позики в сумі 3232, 81 грн.. ( а.с.5 ), інфляційних витрат в сумі 6658,60 грн. ( а.с. 6 ) та розмір трьох процентів річних , передбачений ч. 2 ст. 625 ЦК України, в сумі 723,58 грн. ( а.с.7 ). У відповідності з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved