Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до територіальної громади Сарівської сільської ради, третя особа : Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання права на земельну ділянку площею 1,82 га в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області та являється спадковим майном, що залишилось після смерті [PERSON], який помер [INFO] . В позовній заяві позивач вказує, що він проживав разом з [PERSON] в [ADDRESS]. [PERSON] на підставі рішення Гадяцької райдержадміністрації № 6 від 13.01.1997 року належало право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП « Колос» площею 1,82 га в умовних кадастрових одиницях. Вказана земельна ділянка розташована на території Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області. Але за життя отримати сертифікат на вказану земельну ділянку не встиг. 08.09.1990 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповів належний йому жилий будинок з допоміжними господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] та все інше майно позивачу. [INFO] [PERSON] помер . Після його смерті залишилась спадщина, що складається з вищезазначеного права на вказану земельну ділянку, яку фактично прийняв позивач, так як вступив в управління та володіння його майном, відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини. [PERSON] звернувся до Гадяцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], де йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, у зв'язку з відсутністю на неї сертифіката на право на земельну частку (пай), тому він звернувся до суду з даною позовною заявою. До суду позивач [PERSON] надав заяву, в якій просив його позовні вимоги задовольнити, справу розглянути без його участі. Представник позивача [PERSON]- адвокат Хоруженко С.Г. надав суду письмову заяву, в якій просив позовні вимоги позивача задовольнити, справу розглянути без його участі. Представник відповідача територіальної громади Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області до суду не з'явився, надали письмову заяву, в якій вказують, що позовні вимоги позивача [PERSON] визнають, проти їх задоволення не заперечують і просять справу розглянути без участі їх представника. Представник третьої особи Гадяцької державної нотаріальної контори до суду не з"явився, надали заяву в якій просили справу розглянути без участі представника державної нотаріальної контори, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечують. Відповідно до ч.1 п.3 ст.169 ЦПК України, суд може розглянути справу без позивача за наявності від нього заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Гадяцької райдержадміністрації від 13.01.1997 року за № 6 належало право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП « Колос» розміром 1,82 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, що розташована на території Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області. Сертифікат на право на земельну часту (пай) серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] виготовлявся, але не реєструвався та видавався, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі № 31-28-99.4- 90/21-17 від 09.02.2017 року. Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) підтверджується відповідним сертифікатом, який діє до отримання громадянином державного акту на земельну ділянку. В пункті 3 Указу Президента України від 03.12.1999 року № 1529 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» також зазначається про те, що сертифікат на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною у ньому часткою. Отже, наявність належним чином оформленого та зареєстрованого сертифікату на земельну частку (пай) засвідчує право його володільця на виділення земельної ділянки в натурі та отримання державного акту про право власності на цю земельну ділянку. Відповідно до роз»яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку ( пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку ( пай). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] мав право на вищевказану земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст. 534 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. 08.09.1990 року [PERSON] на випадок своєї смерті склав заповіт, посвідчений заступником голови Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області та зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під № 69, яким на випадок свої смерті заповів належний йому жилий будинок з допоміжними господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] та все інше майно [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого повторно 03.08.2016 року Гадяцьким районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. На день смерті [PERSON] з ним проживав та був зареєстрований [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 1103/02-46 від 03.05.2017 року. Згідно ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з права на вищевказану земельну ділянку, яке фактично прийняв [PERSON], так як вступив в управління та володіння його майном, відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 1103/02-46 від 03.05.2017 року. Згідно постанови державного нотаріуса Гадяцької державної нотаріальної контори [PERSON], позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, в зв'язку з відсутністю на неї правовстановлюючих документів. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення

Outcome: approved