Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, що з 23.07.2009 року позивач перебуває у шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано в виконкомі Великокопанської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області (актовий запис №12). За час шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про зміну прізвища 18.02.2016 року позивач змінила прізвище « [PERSON] », отримане після укладення даного шлюбу, на прізвище своєї бабусі « [PERSON] ». Спільне життя з відповідачем не склалося. У них часто виникали розбіжності у поглядах на сімейне життя, сварки. Позивач вважає, що подальше спільне життя в якості подружжя неможливе, адже вони перестали розуміти один одного, втратили почуття любові один до одного, не проживають однією сім`єю вже чотири роки. У зв`язку з цим позивач звернулася до суду із даним позовом та просить шлюб розірвати. Разом із позовною вимогою про розірвання шлюбу позивач просить суд вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки, вказує, що відповідач працює за кордоном, добре та стабільно заробляє, тому просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі по 2000 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Киретів В.В. в підготовче судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду письмову заяву, згідно якої просить розглянути справу у їхню відсутність та задоволити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої вимоги позивача визнає в повному обсязі та просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачем позовні вимоги визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позовних вимог прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 23.07.2009 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у виконкомі Великокопанської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 12, що стверджується свідоцтвом про шлюб . Від шлюбу у сторін народилася одна дитина - донька [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про зміну прізвища 18.02.2016 року позивач змінила шлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на життя, вони перестали розуміти один одного, втратили почуття любові один до одного. Це призвело до припинення шлюбно-сімейних відносин і сторони не проживають однією сім`єю чотири роки. Шлюб сторін існує тільки формально. Позивач остаточно визначилася та настоює на розірванні шлюбу. Відповідач на розірвання шлюбу згідний. Крім того між сторонами відсутня домовленість щодо надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON] , яка проживає разом з матір`ю, позивачем по справі, що підтверджується довідкою Великокопанської сільської ради Виноградівського району № 02-07/267 від 03.05.2019 року. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами\~Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст.112 СК України\~ суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). За змістом\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. За вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 Сімейного кодексу України\~встановлено, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище\~дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей,\~непрацездатних\~чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи встановлено, що відповідач є молодою, здоровою людиною, інших дітей та утриманців, крім крім спільної з позивачкою дитини не має, працює за кордоном, а тому суд вважає, що він як батько зобов`язаний брати участь в утриманні дочки. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітньої дитини та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та до розгляду справи у суді наміри позивача розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу. Відповідач також згідний на розірвання шлюбу. Відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їхньої неповнолітньої дитини, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв`язку із чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача, як аліменти на дитину сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини та визнання позову відповідачем, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі по 2000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.1\~ст.191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.\~\~ \~\~Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатила 768,40 грн судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ч.6 ст.\~141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак із відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved