Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Згідно позовної заяви [PERSON], [PERSON], їх усних пояснень в судовому засіданні на початку 90-х років [PERSON] проживав в місті Нетішин в чоловічому гуртожитку по проспекту Незалежності 10 на ліжко місці. 10.06.1995 року [PERSON] та [PERSON] одружилися. В жовтні 1997 року ЖКУ ХАЕС, як балансоутримувач надали їм, як подружжю, дозвіл на вселення до житлового приміщення квартири № 5а в будинку № 5 по вул. Варшавська в м. Нетішин загальною площею 38,9 кв.м. Починаючи з 1997 року і до цього часу протягом дев'ятнадцяти років вони відкрито, безперервно та добросовісного користуються квартирою № 5а в будинку № 5 по вул. Варшавська в м. Нетішин загальною площею 38,9 кв.м. вносять платежі за користування квартирою, сплачують комунальні послуги по особовому рахунку. Вважають, що на квартиру № 5а в будинку № 5 по вул. Варшавська в м. Нетішин загальною площею 38,9 кв.м., яка перебуває у комунальній власності м. Нетішин, набули право власності за набувальною давністю. Просять суд визнати за [PERSON]., [PERSON] право власності по 1/2 частки за кожним на квартиру № 5а в будинку № 5 по вул. Варшавська в м. Нетішин Хмельницької області загальною площею 38,9 кв.м. Представник відповідача позов визнала. Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до змісту ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб"єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Згідно постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п.11 Постанови). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п.13 Постанови). Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Так, виходячи із першої необхідної умови, об'єктом володіння є квартира №5а, в будинку №5, в м.Нетішин, по вул.Варшавська, про що свідчить договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, договір про користування електричною енергією, технічний паспорт на квартиру, план квартири, експлікація приміщень до плану квартирного (багатоповерхового) житлового будинку, оцінювальний акт квартири (а.с.13 -16,17-20). Згідно копій паспортів [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [INFO] (а.с.6,8). Згідно квитанцій від 1997, 1998, 1999, 2000, 2001 років [PERSON] житель [INFO] сплачував квартплату по особовому рахунку №68/5а на рахунок 222701 (а.с.39 -42). Згідно копії особового рахунку по обліку квартирної плати за період з січня 1997 року по червень 2001 року на наймача [PERSON], жителя [INFO] кв.№5а нараховано плату за квартплату, опалення, гарячу воду, каналізацію (а.с.66,67). Згідно довідки від 16 червня 2016 року житловий будинок №5 по вул. Варшавській знаходиться на балансі КП НМР «Житлово-комунального об»єднання» (а.с.32). Згідно виписки по особового рахунку №5090500502 з 2001 року, відкритого на [PERSON] жителя [INFO] кв.№5а з 2001 року йому нараховуються квартплата за комунальні послуги, електроенергію, холодну та гарячу воду, каналізацію, опалення (а.с.43-52). Згідно акту №21 від 29 червня 2016 року, складеного комісією КП НМР «Житлово-комунальне об»єднання»» в складі заступника начальника по ЖФ [PERSON], юрисконсульта [PERSON], майстра будинкоуправління [PERSON] в присутності мешканців квартири №8а [PERSON], №7а [PERSON], 29.06.2016 року в 13 год.30 хв. в квартирі №5а по вул. Варшавська 5 знаходились: [PERSON], дружина [PERSON]. Зі свідчень сусідів вони проживають в квартирі з жовтня 1997 року. Із їх свідчень дане житло було надано для сім»ї в зв»язку з роботою на ВП ХАЕС (а.с.53). Згідно листа від 06.07.2016 року №39/01-16-2584/2016 приміщення №5а, у будинку, що по вул. Варшавська 5 перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Нетішин. Будинок, що по вул. Варшавська 5 має статус багатоквартирного житлового будинку (а.с.55). Таким чином позивачі довели факт набуття ними права власності за набувальною давністю, оскільки вони добросовісно, безперервно і відкрито користуються нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю.

Outcome: approved