Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади с.Погреби, Прилуцького району Чернігівської області в особі Погребівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що є він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на все його майно, в тому числі й на житловий будинок з господарсько-побутовими приміщеннями, за адресою: [ADDRESS] . Проте, при зверненні до приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Сидоренко Л.О. по питанню прийняття спадщини, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на дане спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували належність цього майна спадкодавцеві, тому і рекомендовано звернутися до суду із заявою про визнання права власності в порядку спадкування на зазначений житловий будинок. Оскільки, будучи єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , який за життя побудував житловий будинок за вищезгаданою адресою проте свої право власності на будинок не оформив, з невідомих для позивача причин, що позбавляє його можливості успадкувати спірний житловий будинок, тому позивачем і подано до суду позов про встановлення факту прийняття спадщини після смерті батька шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті батька. Позивач в судове засідання не з`явився, проте згідно письмової заяви його представника адвоката Зарічної Л.А., просили розгляд справи проводити без їх участі. Заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, проте згідно письмової заяви просив розгляд справи проводити без його участі. Щодо задоволення позовних вимог поклався на розсуд суду. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 листопада 1958 року, [PERSON] народився [INFO] та його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18 лютого 1988 року (а.с.12). [PERSON] помер [INFO] , що вбачається з копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 квітня 2000 року (а.с.12). Повідомленням приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О. від 12 серпня 2019 року за №812/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] матері [PERSON] , та померлого [INFO] батька [PERSON] , які на день смерті проживали і були зареєстровані в с.Погреби, Прилуцького району Чернігівської області, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували належність майна спадкодавцеві, тому рекомендовано звернутися до суду за визнанням права власності на житловий будинок в порядку спадкування (а.с.13). Крім того, згідно довідки Прилуцької районної державної нотаріальної контори від 30 серпня 2019 року за №1329/01-16 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 30 серпня 2019 року, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заводилась. Згідно довідки Комунального підприємства «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 29 липня 2019 року за №1833, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , станом на 31 грудня 2012 року, не зареєстровано (а.с.21). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02 жовтня 2019 року, право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано. Як вбачається з довідки Погребівської сільської ради від 01 липня 2019 року за №177, Виписок з поземельної книги Погребівської сільської ради за 2019 рік Прилуцького району Чернігівської області, Виписки з по господарської книги №1 Погребівської сільської ради за 2016-2020 роки Прилуцького району Чернігівської області, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був зареєстрований та постійно проживав на час смерті за адресою: [ADDRESS] і виписаний 25 квітня 2000 року у зв`язку із смертю. Відповідно до даних по господарського обліку Погребівської сільської ради, власником житлового будинку, господарських будівель та споруд і земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд розміром 0,25 га за адресою: [ADDRESS] , значиться [PERSON] (а.с.14-17). У відповідності до п.п.4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, даний ЦК застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Крім того, виходячи зі змісту ст. 5 ЦК України до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення. Зважаючи на те, що смерть спадкодавця відбулась у 2000 році, суд вважає за необхідне керуватись матеріальними нормами ЦК 1963 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин. Так, ст. 524 ЦК 1963 року, визначає можливість спадкоємства за законом і за заповітом, та вказує, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини, відповідно до ст. 525 ЦК 1963 року визнається день смерті спадкодавця, а місцем згідно ст. 526 ЦК 1963 року - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 548 ЦК 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому, відповідно до постанови Пленума Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Крім того, ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За таких обставин, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що оскільки [PERSON] дійсно є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, від спадщини не відмовлявся, при цьому інших спадкоємців за законом і заповітом не виявлено, але не має можливості отримати Свідоцтво про право власності на спадкове майно, після смерті батька, оскільки він своїх прав власності за життя з невідомих причин не оформив, тому позовні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved