Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON]І звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання їх особами, що втратили право користування житловим приміщенням розташованому в [ADDRESS]. У позові вказано, що позивач з 30.01.2004 року являється власником квартири [ADDRESS]. За даною адресою зареєстровані він та його колишня дружина з її двома синами, шлюб з якою 29.11.2010 року розірвано. У жовтні 2010 року відповідачка [PERSON], повністю припинивши з позивачем шлюбні стосунки , разом із своїми дітьми [PERSON], [PERSON] самовільно залишили квартиру, забравши всі свої особисті речі . Відповідачі ніяких стосунків з позивачем не підтримують, участі в оплаті комунальних послуг не приймають, їх особистих речей у квартирі немає, питання про вселення до квартири не ставлять, маючи реальний доступ до неї. Через реєстрацію у будинку відповідачів, позивач не може самостійно розпоряджатися належним йому майном. Враховуючи те що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають у квартирі протягом 5 років без поважних причин, позивач прохає визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] особами, що втратили право користування житловим приміщенням розташованим у кв.№124 по вул. Червоноармійська 4 м.Лубни Полтавської області. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, прохаючи їх задовольнити , не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з"явилися повторно , причину своєї неявки суду не повідомили, про час, місце розгляду справи були повідомлені через пресу. Третя особа - представник управління міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання не з'явився, про дату, час, місце розгляду справи повідомлений завчасно. Суд , враховуючи думку представника позивача , достатність матеріалів, доказів, що відповідачі повідомлені в установленому законом порядку , від яких не надійшло ніяких заяв про перенесення розгляду справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України. Дослідивши обставини, докази справи , заслухавши пояснення представника позивача суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що позивач [PERSON] з 30.01.2004 року являється власником квартири № 124 по вул. Червоноармійська , 4 в м. Лубни Полтавської області, що підтверджується договором дарування від 30.01.2004 року, витягом з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.7,8). Згідно акту будинкового комітету підтверджується , що у [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] , його колишня дружина [PERSON] з її двома синами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] , які не проживають в цій квартирі з 2010 року по теперішній час. (а.с.11). Судом встановлено , що у жовтні 2010 року відповідачка [PERSON], повністю припинивши з позивачем шлюбні стосунки , разом із своїми дітьми [PERSON], [PERSON] самовільно залишили квартиру, забравши всі свої особисті речи, ніяких стосунків з позивачем вони не підтримують, участі в оплаті комунальних послуг не приймають, питання про вселення до квартири не ставили, в квартирі не проживають без поважних причин більше 5 років. Через реєстрацію у будинку відповідачів позивач, як власник житла не може розпоряджатися належним йому житлом. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України колишній член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності понад один рік без поважних причин. В судовому засіданні підтверджено факт відсутності відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] по місцю реєстрації у квартирі [ADDRESS] більше 5- ти років без поважних причин, яку самовільно залишили у 2010 році. Обраний позивачем спосіб захисту своїх прав та інтересів відповідає вимогам ст. 16 ЦК України. Враховуючи вищенаведене , інтереси позивача, як власника житла , суд визнає позовні вимоги правомірними , які підлягають задоволенню. Судові витрати позивач взяв на себе, прохав їх не стягувати. з відповідачів.

Outcome: approved