Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.01.2014 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], посилаючись на наступні обставини: внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03.11.2007 року о 00год. 30 хвил. на обї»зному автомобільному шляху Знаменка-Луганськ-Ізваріне, ща сталась з вини відповідача, йому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент спричинення. Ухвалою Дебальцевського міського суду від 27.12.2013 року відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ЗУ «Про амністію» від 08.07.2011 року та провадження у справі було закрито. Просив відшкодувати завдану йому злочином моральну шкоду в розмірі 15000 грн., яка полягає у фізичному болі та душевних стражданнях, яких він зазнав у зв»язку з ушкодженням свого здоров»я. В судове засіданні позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи. У зв'язку з чим суд вважає можливим, згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України, розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що у провадженні Дебальцевського міського суду перебувала кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] за ст. 286 ч. 2 КК України, по даній справі позивача було визнано потерпілим. Ухвалою Дебальцевського міського суду Донецької області від 27 грудня 2013 року [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, внаслідок акту амністії на підставі п «в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08.07.2011 року, провадження у справі закрито (а.с.4-5). Звільнення від кримінальної відповідальності - це врегульована кримінальним і кримінально-процесуальним законодавством відмова держави в особі компетентних органів від засудження особи, яка вчинила злочин, від застосування до неї кримінально-правових засобів примусового характеру. За своїм змістом звільнення від кримінальної відповідальності характеризується трьома моментами: 1) не відбувається державний осуд особи, яка вчинила злочин (обвинувальний вирок суду не постановляється); 2) до винного не застосовується покарання; 2) через відсутність обвинувального вироку звільнена від кримінальної відповідальності особа вважається такою, що не має судимості. Звільнення від кримінальної відповідальності в контексті розглядуваного правового інституту не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинною у вчиненні злочину. Відповідно до ст.14 Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 року застосування амністії не звільняє винну особу від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду. Крім того, відповідно до роз»ясень, які містяться в п.7 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства. Згідно з ухвалою Дебальцевського міського суду від 27.12.2013 року встановлено, що 03.11.2007 року близько 00 год. 30 хвил. водій [PERSON] керував автомобілем ЗАЗ-110307 реєстраційний номер [NUMBER], рухався по об»їзній автомобільній дорозі Знаменка-Луганськ-Ізваріне, під»їхавши до перехрестя з вулицею Червона, де на перехресті організований круговий рух, виїхав на ділянку дороги з круговим рухом, де в порушення нормативних вимог дорожнього знаку 4.10 «Круговий рух», п. 10.5, здійснив поворот праворуч, виїхавши на зустрічну смугу, де зіткнувся з мотоциклом «ІЖ Юпітер-1» під керуванням [PERSON], який рухався по вул.Красній в сторону мікрорайону Східний, внаслідок чого [PERSON] та пасажир [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Так, [PERSON] отримав: відкриті оскольчаті переломи тіл великої берцовоїі малої бердової кісток, лівої гомілки зі зміщенням, разможенно-рвані рани лівої гомілки коінного суглобу зліва з дефектом кості, струс головного мозку, ускладнені комбінованим шоком 3 ступнею, які в сукупності відностяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя у момент спричинення. Отже, факт порушення відповідачем правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження та вина в ньому [PERSON] встановлено ухвалою Дебальцевського міського суду від 27 грудня 2013 року. Зазначена постанова не була оскаржена сторонами по справі. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в наслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. Відповідно до частини 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 1 частини 2 ст. 1167 ЦК України якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала. Щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди, відповідно до роз»ясень, які містяться в п.9 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», то він залежить від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та засилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що [PERSON] спричиненням тілесних ушкоджень, заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв»язку з протиправною поведінкою щодо нього зі сторони [PERSON], суд враховує, що [PERSON] заподіянні тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для життя в момент спричинення, завдано багато травм та ушкоджень, які завдавали йому фізичний біль та душевні страждання. Суд враховує характер і тривалість страждань позивача, який тривалий час перебув на лікуванні, наслідки отриманих травм відчуває до теперішнього часу. Враховуючи наведене, понесену позивачем моральну шкоду суд, виходячи з засад розумності, справедливості та виваженості, оцінює в 15000 грн., і вважає за необхідне стягнути її з відповідача [PERSON] Також в силу ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 121 грн. 80 коп. з вимог позивача немайнового характеру. На підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України та,

Outcome: approved