Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщення за адресою [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач не проживає більше року в казаному житловому приміщенні. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням в газеті «Слобідський край» причину своєї неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, сторони належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до договору дарування від 29.03.1995року, копія якого міститься в матеріалах справи, позивачка є власником квартири за адресою [ADDRESS]. Згідно довідки об'єднання житлових кооперативів « Дом сервіс» за адресою [ADDRESS] зареєстровані позивачка [PERSON](власник) та відповідач [PERSON].(син). Відповідач [PERSON] залишається зареєстрованим за вказаною адресою і по теперішній час, що підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України. Однак відповідач [PERSON] не мешкає в зазначеній квартирі більше року, що підтверджується актом про фактичне не проживання, а також свідченням допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] Перешкоди для не проживання відповідача з боку позивача відсутні, що підтверджується листом Київського ВП ГУ НП в Харківській області, згідно якого [PERSON], який зареєстрований за адресою [ADDRESS] з будь-якими заявами, у тому числі про порушення його житлових прав до Київського ВП ГУ НП в Харківській області не звертався. Конституцією України ( ст..41) та ст..1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб ( статті 316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном, навіть, якщо він не позбавлений володіння цим майном. Відповідно до ст. 405 ЦКУ член сім'ї власника втрачає право користування приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між власником або законом. Згідно п. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житло, або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства , а також ті обставини, що відповідача як член сім"ї власника відсутній більше року за місцем мешкання за адресою [ADDRESS], дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати усунення відповідних перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, через що суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved