Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

В червні 2018 року на підставі ухвали Апеляційного суду Донецької області від 06 червня 2018 року, якою вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 травня 2014 року щодо [PERSON] в частині вирішення цивільного позову потерпілої [PERSON] скасовано, та направлено його на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином, збільшивши позовні вимоги просить стягнути з відповідача в її користь 800\~000 грн. моральної шкоди та 40559,13 грн. матеріальної шкоди, яка складається, з 8387,75 грн. вартість ліків, 1214,26 втрачений заробіток, 16\~957,12 витрати на ломбардні послуги, 14\~000 втрати доходу від підприємницької діяльності. В обґрунтування позову посилається на те, що 13 вересня 2013 року вона були побита [PERSON] , в результаті чого їй були спричиненні тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді струсу головного мозку. А також травма ноги. В результаті чого вона отримала сильний психологічний стрес, який призвів до порушення хиткості при русі. Провали пам`яті, головні і сердечні болі. Через витрати на лікування в неї були порушенні життєві плани. Моральна шкода виявляється в порушенні нормальних життєвих зв`язків, через неможливість продовжувати активну громадську діяльність, відчуває постійні фізичні, душевні і психологічні болі. Моральну шкоду оцінює в 800 тис грн. В судовому засідання позивач збільшенні позовні вимоги підтримала та просила стягнути в її користь 800\~000 грн. моральної шкоди та 40559,13 грн. матеріальної шкоди, яка складається з 8387,75 грн. вартість ліків, 1214,26 втрачений заробіток, 16\~957,12 витрати на ломбардні послуги, 14\~000 втрати доходу від підприємницької діяльності. Моральну шкоду вона обґрунтовує тим, що вона перенесла фізичний біль, після нанесених тілесних ушкоджень вона ходила з розбитим обличчям, це їй приносило дискомфорт, після отриманих травм та тривалого лікування вона не могла приділяти час своїй дитині, також через перебування на лікарняному вона втратила престижну роботу. Крім того, розмір моральної шкоди вона обґрунтовує тим, що під час спільного проживання з [PERSON] вона постійно переживала стрес. Також в розмір моральної шкоди вона заклала кошти на лікування та оперативне втручання серця, на санаторно-курортне лікування, на відновлення свого здоров`я. Щодо матеріальної шкоди, то позивач обґрунтовує тим, що 8387,75 грн. це вартість ліків, які вона витратила на своє лікування, проте станом на сьогоднішній день, а на момент придбання вартість ліків становила 5\~673,40 грн; 16\~957,12 грн. - витрати на ломбардні послуги, які полягали в тому, що під час лікування вона вимушена звертатись до послуг ломбардів, оскільки їй потрібні були кошти на утримання та навчання свого сина, на їхнє харчування та оплату комунальних послуг; 1214,26 грн. - втрачений заробіток, який полягає в тому, що на момент вчинення відносно неї злочину вона перебувала у відпустці і їй було виплачено відпускні та матеріальну допомогу, але у зв`язку з тим, що вона була на лікарняному матеріальну допомогу у розмірі 1214,26 грн. з неї було утримано; 14\~000 втрати доходу від підприємницької діяльності, які вона обґрунтовує тим, що вона займалась підприємницькою діяльністю з надання послуг по ремонту взуття і за період перебування на лікарняному вона втратила свій дохід у розмірі 14\~000 грн., який вона вираховувала з середньостатистичних розмірів доходу за два місяці відповідно до декларації про доходи. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зокрема моральну шкоду визнає у розмірі 10\~000 грн, а матеріальну шкоду заперечує повністю, та суду пояснив, що витрати по ломбарду, витрати на лікування серця, тощо до вказаного спору не мають ніякого відношення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, заслухавши сторін, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд встановив такі обставини. Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 травня 2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді одного року обмеження волі. Відповідно до ст. 75 КК України, звільнено [PERSON] від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 ( один) рік. Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язано [PERSON] не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися в ці органи для реєстрації. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду, роз`яснено потерпілій [PERSON] про право звернутися до суду із вказаним позовом в порядку цивільного судочинства. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 1000 ( одна тисяча) гривень. В інший частині позову відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 06 червня 2018 року вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 травня 2014 року щодо [PERSON] в частині вирішення цивільного позову потерпілої [PERSON] скасовано, та направлено його на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. В решті вирок залишений без змін. Відповідно до висновку експерта №258 від 10 грудня 2013 року, згідно якого при огляді, зверненні за медичною допомогою та лікуванні у [PERSON] були наступні тілесні ушкодження: забій лівої надбрівної дуги, синець правого стегна в нижній третині, струс головного мозку, які утворилися від ударної дії тупих предметів, можливо, в зазначений термін і за вказаних обставин. Синець правого стегна відноситься до легких тілесних ушкоджень. Забій лівої надбрівної дуги, струс головного мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я як вимагають для свого лікування термін понад 6, але не більше 21-го дня. Тривалий термін лікування, що перевищує 21 день, при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймався, так як згідно з методичними рекомендаціями до оцінки ступеня тяжкості струс головного мозку, дане пошкодження є найбільш легким ушкодженням, що характеризується нетривалими функціональними порушеннями, нормалізується в межах першої, початку другого тижня. Як вбачається з листка непрацездатності серії АГК №505990 [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні з діагнозом струс головного мозку з 16 вересня 2013 року по 12 жовтня 2013 року. Згідно із частиною першою та другою\~статті 1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до частини першої\~статті 1195 ЦК України\~фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У пункті 2\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~27\~березня 1992\~року №6\~«Про практику\~розгляду судами\~цивільних справ\~за позовами\~про відшкодування\~шкоди» (з наступними змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Зі змісту ч. 1 ст.\~1195\~ЦК України вбачається, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тобто, на користь потерпілого відшкодовуються витрати, які пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я. Згідно із ч.6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу, про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи, що дії відповідача по заподіянню тілесних ушкоджень позивачу були встановлені вироком суду, який в частинні визнання його винним та призначення покарання набрав законної сили, а отже відповідно до вимог ч.6 ст. 82 ЦПК України ці обставини про правові наслідки дій [PERSON] не підлягають доказуванню та є обов`язковими для суду, що розглядає справи. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до довідки Комунального закладу «Добропільський центр первинної медико-соціальної допомоги» амбулаторія №1, за період з 16 вересня 2013 року по 12 жовтня 2013 року [PERSON] з діагнозом ОЧМТ приймала: Пірацетам 10 амп., Актовегин 10 амп., Магнія сульфат 10 амп., Нейротропим 10 амп., L-лизин 5 амп., Промистар 120 табл., Нетробекс 90 табл., Біло-біл 90 таб, Рибоксин 90 таб, Нуклео ЦМФ 90 табл, Цефаксон 500 120 табл. На підтвердження понесених витрат на лікування позивач надала фіскальні чеки, в яких зазначено ТОВ ЗТФ «АРНІКА» аптечний пункт з переліком медичних препаратів. Так, звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у сумі 8000 грн., проте збільшивши позовні вимоги вказала, що вартість придбаних позивачем медикаментів , враховуючи цінову інфляцію, станом на 20 травня 2019 року збільшилась з 5673,40 грн. до 8387,75 грн. Згідно наданих позивачем копій фіскальних чеків, вбачається, що медичні препарати, які збігаються із призначенням лікаря згідно довідки від Комунального закладу «Добропільський центр первинної медико-соціальної допомоги» амбулаторія №1, є нейротропин (6 шт) по 18,70 грн. кожна, на загальну суму 112,20 грн., магнія с-т (4 шт.) по 70 коп. на загальну суму 2,80 грн., 16 шприців на загальну суму 15 грн. Тобто загальна сума на придбання медичних препаратів, які узгоджуються з призначенням лікаря, становить, яку понесла та підтвердила позивач 130 грн. Щодо інших витрат на придбання медичних препаратів, які зазначені в наданих позивачем фіскальних чеках, то суд не може взятися їх до уваги, оскільки позивачем не надано достатніх та належних доказів, які б підтверджували зв`язок між даними витратами на лікування та тілесними ушкодженнями, які позивач отримала 13 вересня 2013 року. Крім того, суд зазначає, що позивачем надано копії фіскальних чеків, які багато раз повторюються. А тому позовні вимоги про стягнення витрат на лікування є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, у сумі 130 грн. Щодо позовної вимоги про відшкодування 1214,26 грн. втраченого заробітку, то суд зазначає наступне. Згідно з частиною першою\~статті 1195\~ЦК України\~фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому, зокрема, заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності. Згідно ч. 1\~ст.\~1197\~ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. З системного аналізу зазначених норм закону випливає, що втрачений заробіток підлягає до відшкодуванню винною особою лише в разі, якщо він втрачений потерпілим ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності. Згідно довідки до акту огляду МСЕК серія 10 ААА №392465 від 10 травня 2011 року встановлена безстроково ІІ група інвалідності, причина інвалідності загальне захворювання. (а.с.210) Тобто, [PERSON] первинно встановлено ІІ група інвалідності у зв`язку з загальним захворюванням, як пояснила позивач, з хворобою серця, встановлена висновком МСЕК від 10 травня 2011 року. Втрата працездатності не встановлена. Як пояснила в судовому засідання позивач, їй не встановлено втрату професійної чи загальної працездатності як під час огляду МСЕК в 2011 році, так і після отриманих тілесних ушкоджень в 2013 році, які заподіяв їй [PERSON] . А тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування 1214,26 втраченого заробітку. Щодо позовних вимог про відшкодування 14\~000 грн. втрати доходу від підприємницької діяльності, то суд вважає, що також відсутні підстави для задоволення, оскільки до шкоди, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відповідно до приписів ч.1 ст. 1195 ЦК України не відноситься. Також не відноситься до шкоди, завданої фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відповідно до приписів ч.1 ст. 1195 ЦК України і 16\~957,12 витрати на ломбардні послуги, а тому не підлягають до стягнення з відповідача. [PERSON] ом з цим, суд вбачає наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Як роз`яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, розмір моральної (немайнової) шкоди, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд вважає, що винними діями відповідача [PERSON] позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки остання зазнала фізичного болю та душевних страждань внаслідок протиправної поведінки відповідача, а саме завдання їй тілесних ушкоджень, що призвело до тимчасової втрати працездатності. Тобто, внаслідок винних дій відповідачів, було порушено її \~нормальні життєві зв`язки. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, враховує глибину та ступінь моральних і фізичних страждань позивача, яких вона зазнала внаслідок отриманої травми, враховується часткове визнання відповідачем вимоги у розмірі 10\~000 грн, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача в користь позивача моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. і цей розмір суд вважає таким, що відповідає глибині і ступеню моральних і фізичних страждань потерпілої. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позову, зокрема, часткове задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 10\~000 грн, щодо інших позовних вимог, то у їх задоволенні слід відмовити з наведених вище підстав.

Outcome: partial