Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткової суми за договором позики. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 25.10.2011 року було укладено договір позики, відповідно до умов якого він позичив останньому 45 000 доларів США, які відповідач зобов»язався повернути в строк до 25.02.2012 року. Оскільки в указаний в договорі термін відповідач борг не повернув, позивач в листопаді 2012 року звернувся до суду з позовом про його стягнення. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22.11.2012 року його позовні вимоги про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 411 480 грн. було задоволено, а також стягнуто з відповідача судові витрати в розмірі 3 306 грн. Оскільки до цього часу відповідачем рішення суду не виконано, а зобов»язання по поверненню боргу продовжує існувати, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом, просив про стягнення з відповідача на його користь додаткові суми за договором позики: основного боргу - 173 250 грн., 2% за 32 місяці - 290 880 грн., а всього 464 130 грн., а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача уточнила вимоги позовної заяви, просила про стягнення з відповідача на користь її довірителя додаткові суми за договором позики від 25 жовтня 2011 року в розмірі 1 097 420 грн. з яких: основна сума боргу - 537 750 грн., 2% річних за 34 місяці - 560 070 грн., а також судові витрати. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав недійсності правочину. Розрахунок боргу позивача не оспорював. Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши письмові матеріали справи, матеріали цивільної справи №2-3614 за 2012 рік, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 25.10.2011 року було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач позичив відповідачу 45 000 доларів США, які останній зобов»язався повернути в строк до 25.02.2012 року, обставини укладання договору були встановлені рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22.11.2012 року, яким позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 411 480 грн. було задоволено, а також стягнуто з відповідача судові витрати в розмірі 3 306 грн. Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що оскільки до цього часу відповідачем рішення суду не виконано, а зобов»язання по поверненню боргу її довірителю продовжує існувати, позивач був вимушений знову звернутися до суду з вимогами про стягнення додаткової суми. Станом на дату подання заяви, а саме на 20.06.2014 року офіційний курс НБУ становив за 1 долар США 11 грн. 85 коп. (а.с. 7). Станом на 20.06.2014 року сума основного боргу в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ становили 173 250 грн., а сума 2% в місяць за 32 місяці 290 880 грн. Станом на 20.08.2014 року офіційний курс НБУ становив за 1 долар США 12 грн. 95 коп.(а.с. 25). Сума позики - 45 000 доларів США х 12,95 грн. = 897 750 грн. - 360 000 грн. = 537 750 грн. - основний борг. Отже, з 20.06.2014 року по 20.08.2014 рік розмір основного зобов»язання відповідача перед позивачем збільшився на 364 750 грн. (537 750 грн. - 173 250 грн. = 364 500 грн.). Умовами договору позики визначено суму позики 45 000 доларів США, з яких нараховуються відсотки в розмірі 2% за кожен місяць. Таким чином з 25.10.2011 року по 20.08.2014 року термін прострочення зобов»язання боржника додатково складає майже 34 повних місяця (34х2%=68%), відповідно сума 2% в місяць за 34 місяці становить 897 750 грн. х68% = 610 470 грн. (610 470 грн. - 50 400 грн. = 560 070 грн.). Розмір боргу по 2% за 34 місяці в період часу з 20.06.2014 року по 20.08.2014 року збільшилась на 269 190 грн. (560 070 грн. - 290 880 грн. = 269 190 грн.). Загальна додаткова сума, що підлягає стягненню за основним боргом та 2% за місяць (за 34 місяці) збільшилась з 464 130 грн. до 1 097 420 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає другій стороні ( позичальникові) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості . Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Вищевказаний договір позики від 25.10.2011 року був укладений сторонами відповідно до вимог діючого законодавства, підписаний відповідачем, не визнаний недійсним і є чинним на момент розгляду справи. Посилання представника відповідача в судовому засіданні на безгрошовість договору позики та його фіктивність не може бути взято до уваги, оскільки таких доказів представником відповідача суду надано не було. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved