Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, посилаючись на наступне. [INFO] в с.Старовірівка Шевченківського району Харківської області у віці 91 рік померла його мати [PERSON] , яка з 2001 року і до дня своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: с.Старовірівка, Шевченківського району Харківської області, що підтверджується довідкою Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області та свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим виконкомом Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 18 березня 2019 року, актовий запис № 04 про смерть [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,390 га, у межах, згідно з планом, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (яка складається з земельних ділянок: площею 3,55 га, за кадастровим номером 1222981000:04:003:0164; площею 0,45 га, за кадастровим номером 1222981000:04:003:0625; площею 0,39 га, за кадастровим номером 1222981000:04:003:0175). Спадкодавиця заповіту не залишила. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги є він. Звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини, отримав відмову у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Раніше він був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса, бо ним було виявлено, що у свідоцтві про його народження, виданому 20 червня 1968 року, серії [NUMBER] , мати вказана як [PERSON] , хоча правильним є - [PERSON] . Відповідь нотаріальної контори він отримав 24 жовтня 2019 року. 16 жовтня 2019 року за його зверненням Шевченківським районним відділом реєстрації актів цивільного стану було видано повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] , де його матір`ю було вказано [PERSON] , місце реєстрації народження - Рогатинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Крім того, причиною пропуску строку для прийняття спадщину була і його юридична необізнаність, бо він вважав, що заяву про прийняття спадщини необхідно подавати після шести місяців, що також стало причиною пропуску строку для подання заяви. За таких обставин вимушений звернутися до суду та вважає причину неподання заяви про прийняття спадщини поважною, оскільки не мав змоги підтвердити, що спадкодавиця є його матір`ю, а отримав цю можливість лише 16 жовтня 2019 року (після отримання повторного свідоцтва про народження). Крім того, після отримання свідоцтва про народження він почав перебирати документи, що залишилися після смерті матері, та знайшов державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА № 186948, виданого 05 жовтня 2006 року Нікопольською райдержадміністрацією Нікопольського району Дніпропетровської області та з цього моменту дізнався про наявність спадкового майна і відразу звернувся до суду. Його мати [PERSON] , 1928 року народження, мала похилий вік та поганий стан здоров`я і не розповідала йому про наявність спадкового майна, що також стало причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (смерті спадкодавця) і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом, згідно ст.1261 ЦК України, мають діти спадкодавця, у тому числі, зачатті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто, а ст.1270 ЦК України регламентує для прийняття спадщини строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності із ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Через це вимушений звернутись до суду. В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягав (а.с.52, 58, 59), представник відповідача проти задоволення позову не заперечував (а.с.56). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] в с.Старовірівка Шевченківського району Харківської області у віці 91 рік померла мати позивача [PERSON] (а.с.4), яка з 2001 року і до дня своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: с.Старовірівка, Шевченківського району Харківської області (а.с.5). Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,390 га, у межах, згідно з планом, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (яка складається з земельних ділянок: площею 3,55 га, за кадастровим номером 1222981000:04:003:0164; площею 0,45 га, за кадастровим номером 1222981000:04:003:0625; площею 0,39 га, за кадастровим номером 1222981000:04:003:0175) (а.с.6). Спадкодавиця заповіту не залишила. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги є позивач по справі (а.с.8). Звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини, позивач отримав відмову у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с.9). Раніше позивач був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса, бо ним було виявлено, що у свідоцтві про його народження, виданому 20.06.1968 року, серії [NUMBER] , його мати була вказана як [PERSON] , хоча правильним є - [PERSON] . 16.10.2019 року за зверненням позивача Шевченківським районним відділом реєстрації актів цивільного стану було видано повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] , де його матір`ю було вказано [PERSON] , місце реєстрації народження - Рогатинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Крім того, після отримання свідоцтва про народження позивач в документах матері виявив державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА № 186948, виданого 05.10.2006 року Нікопольською райдержадміністрацією Нікопольського району Дніпропетровської області та з цього моменту дізнався про наявність спадкового майна. Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (смерті спадкодавця) і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом, згідно ст.1261 ЦК України, мають діти спадкодавця, у тому числі, зачатті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто, а ст.1270 ЦК України регламентує для прийняття спадщини строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності із ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі "Ілхан проти Туреччини" від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно керуватися тим, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15, передбачає, що, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийнятгя спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За таких обставин, суд вважає, що причина пропуску позивачем строку для прийняття спадщини є поважною і вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON]. - задовольнити. Враховуючи викладене та

Outcome: approved