Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою до суду та просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,5332 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Кропивняської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, укладений між ним та ТОВ «Щедра Нива» 10.10.2012 року та скасувати його державну реєстрацію. Також просить зобов'язати ТОВ «Щедра Нива» повернути належну позивачу спірну земельну ділянку. Свої вимоги він обґрунтовує тим, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку він являється власником земельної ділянки, площею 3,5332 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кропивнянської сільської ради Хмільницького району. У 2016 році він дізнався, що відповідач самовільно без його попередження та дозволу склав, підписав та зареєстрував у відділі Держкомзему договір оренди належної йому земельної ділянки строком на 10 років. Примірник вказаного договору йому не надавався. Вказаний договір та акт прийому -передачі земельної ділянки він не підписував. Вважає, що даний договір оренди порушує його права, тому звернувся до суду. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги в частині договору оренди земельної ділянки площею 3,5332 га від 10.10.2012 року та відмовився від позовних вимог, що стосуються договору оренди земельної ділянки площею 3,5747 га від 02.01.2009 року. Суду пояснив, що у2016 році дізнався, що відповідач самовільно, без його попередження та дозволу склав, підписав та зареєстрував у відділі Держкомзему договір оренди належної йому земельної ділянки строком на 10 років. Примірник договору оренди йому не надав. Договору оренди та актів приймання-передачі земельних ділянок позивач не підписував, згоди на укладення даного договору не надавав, а також нікому не передавав повноважень за довіреністю на підписання договору оренди та акту приймання-передачі земельної ділянки. Підписи у договорі оренди виконані не ним, а іншою невідомою особою. Вказує, що укладення даного договору оренди було поза його волею, що тягне за собою його недійсність. Представник позивача - адвокат Лісовик І.О. суду пояснила, що в 2005 році позивач уклав договір оренди вказаної земельної ділянки, яка належала йому на підставі сертифікату на земельну частку пай, з відповідачем. Дія вказаного договору закінчилась у 2015 році. За період дії даного договору він отримував орендну плату за використання його земельного паю. В 2016 році він вирішив розпорядитись належною йому земельною ділянкою на власний розсуд та звернувся до Державного земельного кадастру за витягом, тоді ж і дізнався про наявність нових орендних відносин з відповідачем з 2012 року. Просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 10.10.2017 року, вказуючи, що відсутність волевиявлення позивача при укладанні оскаржуваного договору оренди є підставою для визнання його недійсним. Представник відповідача за довіреністю - Гуцаленко Л.І. проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що позивач протягом дії договору оренди земельної ділянки отримував орендну плату, а тому йому було відомо про наявність спірного договору оренди земельної ділянки. Крім того, просив застосувати строки позовної давності. оскільки позивач не був позбавлений можливості дізнатися про наявність договору оренди, укладеного в 2012 році під час звернення до бугалтерії товариства за орендною платою. В судове засідання представник позивача [PERSON] та представники третіх осіб не з"явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Позивач є власником земельної ділянки, площею 3,5332 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] та яка розташована на території Кропивняської сільської ради Хмільницького району Вінницької області., згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 15.09.2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010905400053 (а.с.9-10). Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 10.10.2012 року позивач передав відповідачу в оренду строком на 10 років належну йому земельну ділянку (а.с.62-65). Разом з тим, відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №1705/1706/17-21 від 13.06.2017 року, підпис графі "Підпис орендодавця" в договорі оренди земельної ділянки загальною площею 3,5332 га, що знаходиться на території Кропивнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, укладений між [PERSON] та ТОВ "Щедра Нива" 10.10.2012 року - виконано не [PERSON], а іншою особою (а.с.96-99) Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей . Положеннями ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 208 ЦК України передбачено, що правочини між фізичною та юридичною особами належить вчиняти в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] не підписував спірний договір оренди землі від 10.10.2012 року, а відтак цей правочин укладений за відсутності його волевиявлення та тягне за собою його недійсність. За змістом абз. 5 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до ст. 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Щодо застосування до даних правовідносин трирічної позовної давності, суд виходить з наступного. Нормою ст. 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 257 ЦК України передбачена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Представник відповідача зазначає, що [PERSON] починаючи з 2009 року щорічно отримував орендну плату на підставі договору оренди земельної ділянки від 2009 року, а тому він міг довідатись про порушення свого права ще в 2009 році, коли звертався до бухгалтерії товариства за виплатою орендної плати, оскільки бухгалтер здійснювала її виплату лише на підставі спірного договору. Однак, відповідач не пояснив, яким чином позивач мав довідатись про порушення свого права по договору оренди земельної ділянки площею 3,5332 га від 10.10.2012 року, ще у 2009 році, коли його ще не було укладено. Крім того, як пояснив представник позивача, між сторонами існували договірні відносини ще з 2005 року на підставі договору оренди земельної частки (паю), право на яку посвідчувалось сертифікатом та дія якого закінчувалась у 2015 році. Тому, логічним є пояснення представника позивача, що отримана позивачем орендна плата, на його думку, нараховувалась на підставі договору оренди від 2005 року. В зв'язку з цим, суд вважає, що в даному випадку факт отримання особою орендної плати не свідчить про її обізнаність про існування договору оренди від 2012 року, яким порушено його право. Оскільки позивач дізнався про порушення свого права, тобто про наявність спірного договору оренди, лише в кінці 2016 року, що в розумінні частини першої статті 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності, тому в даному випадку строк позовної давності не пропущений . Клопотання представника позивача про залишення частини позовних вимог без розгляду, а саме позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 3,5747 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Кропивняської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, укладений між ним та ТОВ «Щедра Нива» 02.01.2009 року та скасувати його державну реєстрацію, підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 31 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову. Згідно ст. 207 ЦПК України суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Позовні вимоги, в яких позивач просить зобов'язати ТОВ «Щедра Нива» повернути належну позивачу спірну земельну ділянку, задоволенню не підлягають, оскільки вони не аргументовані позивачем та не доведені під час судовго розгляду. Враховуючи викладене, суд вважає, що змінені позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати. На підставі ст.ст. 13,18 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 203,207 215,236,256,257,261,629 ЦК України, керуючисст. 3, 6, 10, 11, 15, 56, 88, 207, 212-215, 223 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial