Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

До Волноваського районного суду Донецької області звернулася позивач [PERSON] з позовом про визначення місця проживання дитини, позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.09.2004 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] В період спільного проживання в них народився син [PERSON] [INFO]. Після розлучення за домовленістю з відповідачем син залишився проживати з позивачкою. Враховуючи інтереси дитини, та бажання відповідача бачитися з дитиною, позивач надала відповідачу час для спілкування з дитиною, а також відповідач брав дитину до себе додому. Після останньої зустрічі з сином, відповідач дитину не повернув, мотивуючи тим, що буде сам виховувати сина. Тому позивач просе суд, визначити місце проживання дитини [PERSON] [INFO] розм з нею, відібрати сина від відповідача і повернути його їй. 22.11.2017 року від позивача надійшла заява про залишення без розгляду позовні вимоги в частині повернення дитини матері, т.я. дитина на теперішній час проживає разом з нею. Позивач в судове засідання не з"явилась, надала заяву про розгялд справи у її відсутність, на позові наполягає. Представник позивача [PERSON]- в судове засідання не з"явився надав заяву про розгялд спрви у його відсутність, позовні вимоги позивача підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив. Третя особа, представник органа опіки та піклування Миколаївської сільської ради в судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу з 11.09.2004. В період спільного проживання в них народився син [PERSON] [INFO]. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з позивачем.(а.с.11-12). На данний час між сторонами виник спір з приводу визначення місця проживання малолітньої дитини. Згідно ст.152 Сімейного кодексу України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно ст.154 Сімейного кодексу України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Згідно ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до п. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місце знаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. З наданих суду позивачем доказів встановлено: при перевірці умов проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] до членів комісії Миколаївської сільської ради Волноваського району з будинку ніхто не вийшов, будинок і весь двір нежилий, покинутий вигляд, що підтверджується актом обстеження від 13.10.2017 року.(а.с.16). Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 13.10.2017 року, яка проживає [ADDRESS], умови для проживання в будинку задовільні, запаси харчування в достатній кількості, чистота в кімнатах. Висновок членів комісії Миколаївської сільської ради Волноваського району Донецької області: [PERSON] може доглядати за дитною, для виховання та розвитку дитини створені всі умови: дитина проживає в дитячій кімнаті, присутні ванна кімната, є водопровід, каналізація.(а.с.17). Оцінюючи надані сторонами докази по справі, виходячи з пояснень позивача, представника позивача та з метою захисту інтересів малолітньої дитини суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визначити місце проживання [PERSON] [INFO] разом з матір"ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Так як дитина в даний час проживає з матір"ю, яка турбується про неї. Крім того судом встановлено, що батько дитини за вказаною адресою не проживає, будинок не пригодний для життя, місцезнаходження його невідоме. Тому проживання дитини з матір"ю на даний період на думку суду є більш доцільним та відповідатиме інтересам дитини, чим проживання його з батьком. Так як позовні вимоги позивача задоволені, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в сумі 640 грн. 00 коп., за сплачений судовий збір. На основі ст.160, 161 СК України,

Outcome: approved