Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з уточненою позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту ,що має юридичне значення, посилаючись на те, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] .Після смерті бабусі залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка розміром 7.90 га, що розташована в межах території Володимирівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Спадкоємцями першої черги після смерті бабусі були її діти: [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , які заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не подали. Позивачка звернулася до Доманівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відповідно до вимог ч. 4 ст.1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину,будучи неповнолітньою на момент смерті спадкодавця, однак нотаріус, вважаючи, що спадщину прийняв і [PERSON] у зв`язку з тим, що фактично проживав разом зі спадкодавцею на час відкриття спадщини, у вчиненні нотаріальної дії позивачці відмовила. Враховуючи, що в даному випадку наявний спір про право, позивачка й звернулася до суду з позовом про встановлення юридичного факту, що [PERSON] хоча й був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцею , однак на час відкриття спадщини фактично не проживав за даною адресою з 1998 року. У судове засідання позивач не з`явилася, від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове діання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, причини неявки не повідомила, відзив до суду не подала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON] ,про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] від 21.08.2006 року, актовий запис № 18. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно до складу якого входить земельна ділянка розміром 7.90 га, що розташована в межах території Володимирівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Факт належності земельної ділянки [PERSON] підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 827530, виданим Доманіською РДА Миколаївської області і зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010601300284. Спадкоємцями першої черги після смерті бабусі залишилися її діти: [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , про що свідчить свідоцтва про народження та смерть. За життя жоден із спадкоємців 1 черги заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] до нотаріальної контори не подали. Позивачка [PERSON] , в силу ч.4 ст.1268 ЦК України, вважажється такою, що прийняла спадщину, 11.02.2020р.звернулася з заявою до Доманівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій їй відмовлено у видачі свідоцтва, з тих підстав, що спадщину прийняв і [PERSON] , у зв`язку з тим, що у довідці про останнє місце проживання спадкодавця [PERSON] , яка видана 27 січня 2020 року зазначено, що з 1970 року по 24.08.2014 року за адресою [ADDRESS] були дійсно зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Тому, відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 цього Кодексу , він не заявив про відмову від неї. Однак, позивачка в позовній заяві стверджує , що [PERSON] хоча й був заресєтрований на час відкриття спадщини за однією адресою зі спадкодавицею, однак фактично з 1998року та на час відкриття спадщини не проживав за вказаною адресою, що підтверджується і довідкою сільської ради. Факт не проживання [PERSON] разом із спадкодавцею на момент її смерті підтверджено наступними письмовими доказами. Так, згідно довідки №68 від 27.01.2020року, виданої виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради , вбачається, що [PERSON] з 1970 р.зареєстрований в [ADDRESS] по день смерті [INFO] , але фактично з 1998року за даною адресою не проживав. Відповідно до вимог статей 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно частини першої статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина третя, п`ята статті 1268 ЦК України). Статтею 1270 ЦК установлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] є сином [PERSON] , померлої [INFO] , про що свідчать копії свідоцтв про народження та смерть. [PERSON] дійсно був зареєстрований на час відкриття спадщини за однією адресою з померлою матір"ю - в [ADDRESS] . Однак, за вищезазначеною адресою позивач не проживав, в тому числі й на час відкриття спадщини після смерті своєї матері. Відповідно до частини другої статті 2 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження. Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , її син [PERSON] не звертався, про що свідчить наявна в матеріалах справи спадкова справа в копіях №171/2017 . Відповідно до ст.315 1 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.. В судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі досліджених в судовому засіданні письмових доказів суд вважає доведенним факт непроживання на час відкриття спадщини [PERSON] за місцем його реєстрації. Враховуючи, що іншого порядку доведення даного факту в даному випадку не існує, а встановлення такого факту необхідний для формлення спадкових прав, суд вважає необхідним позовну заяву задовольнити.

Outcome: approved