Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Миргородська міська ради, як орган опіки та піклування звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], щодо її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], та [PERSON] щодо його малолітньої дочки [PERSON]. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що [PERSON] має малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. Батьком [PERSON] є відповідач по справі, батько [PERSON] записаний згідно ст. 135 СК України. Відповідачі не виконують батьківських обов'язків по відношенню до своїх малолітніх дітей. Виплати державної допомоги на утримання дітей [PERSON] використовувала не за призначенням, тому у серпні 2015 року припинені виплати державної допомоги. Діти погано харчуються, не мають достатньої кількості одягу, продуктів харчування, засобів гігієни, постільної білизни. Мати залишає їх без нагляду, або під наглядом невідомих осіб в стані алкогольного сп'яніння,що загрожує життю дітей. Батько малолітньої [PERSON] за скоєння корисливих злочинів з 2015 року відбуває покарання в місцях позбавлення волі. З 29.07.2015 року діти перебувають на обліку у служби у справах дітей у зв'язку з ухиленням батьків від їх виховання. Працівниками служби проводилася профілактично - виховна робота з батьками, однак вона не дала бажаних результатів, в сім'ї склалися негативні умови для подальшого перебування малолітніх дітей: в будинку антисанітарні умови, меблі пошкоджені і не придатні для використання за призначенням, відсутня постільна білизна, продукти харчування, дитячі іграшки, діти мають одяг у недостатній кількості. Такі умови проживання дітей загрожують їх життю та здоров'ю. Оскільки [PERSON] та [PERSON] не виконують покладені на них ст. ст. 150, 152,155 СК України батьківські обов'язки по вихованню, матеріальному забезпеченню та духовному розвитку дітей, не вживають заходів для забезпечення належних санітарно-побутових умов їх проживання, [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов'язків, з метою захисту інтересів дітей орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав щодо їх малолітніх дітей відповідно до вимог ст. 164 СК України, в зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні представники позивача, що діють на підставі довіреності [PERSON] та [PERSON] (а. с.77,78.) позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Суду пояснили, що з 2015 року сім'я перебуває на обліку служби у справах дітей, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Службою проводилася робота з метою нормалізації обстановки сім'ї, спонукання матір та батька, відповідачів по справі, добросовісно виконувати свої батьківські обов'язки, однак проведена робота не дала бажаного результату. [PERSON] не забезпечує дітей матеріально, не піклується про їх духовний розвиток, безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов'язків. В листопаді 2016 року передала дітей в сім'ю своєї сестри [PERSON] в село Вишняки Хорольського району де діти зараз перебувають. Відповідачка рідко навідує дітей, не створила належних умов для проживання дітей. Відповідач [PERSON], який є біологічним батьком обох дітей, в період проживання з сім'єю не створював належних умов для їх духовного розвитку, не займався вихованням та матеріальним забезпеченням дітей, тому в інтересах малолітніх дітей вважали, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та позбавити батьківських прав [PERSON], відносно малолітньої [PERSON], що надасть можливість вирішити питання про влаштування дітей на виховання в дитячий будинок сімейного типу чи призначення опікуна. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнала, повторно в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, заява про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходила (а.с. 87,107). Відповідач [PERSON] направив на адресу суду заяву про розгляд справи в його відсутність, заперечуючи проти задоволення позову, вказував, що він не має можливості піклуватися про дітей, однак має намір цим займатися після звільнення з місць позбавлення волі, оскільки має для цього всі можливості так як має у власності житло, планує після звільнення з місць позбавлення волі працевлаштуватися і проживати з дітьми однією сім'єю (а.с. 105,64). Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON], пояснили що вони проживають неподалік будинку [PERSON] і були неодноразово свідками що мати не приділяє достатньо уваги вихованню дітей, діти брудні, роздягнені, без нагляду дорослих в пізній вечірній час ходять на вулиці. В будинку часто збираються компанії, розпивають спиртні напої. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона, як співробітник центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді неодноразово відвідувала будинок відповідачів, для обстеження умов проживання дітей. Діти мали недостатньо одягу, продуктів харчування мінімальна кількість, не рідко діти залишаються без нагляду дорослих, що загрожує їхньому життю, так як мав місце випадок потрапляння [PERSON] під шафу, пожежі в будинку. В період проживання з сім'єю відповідача [PERSON], останній не приділяв належної уваги дітям та їх вихованню. Соціальна допомога використовувалася не за призначенням. Працівники Центру неодноразово проводили роз'яснювальну та профілактичну роботу з матір'ю, надавалася можливість матері виправити ситуацію, однак [PERSON] належних висновків не зробила, в зв'язку з чим влітку 2015 року була припинена виплата соціальної допомоги на утримання дітей. Неповнолітні діти з осені 2016 року проживають у сестри відповідачки в Хорольському районі. Допитана судом свідок [PERSON] повідомила, що вона є рідною сестрою відповідачки і їй відомо, що [PERSON] вихованням дітей не займається. Зі слів свого батька їй відомо, що будинок де проживала сестра та її діти непридатний для проживання. В листопаді 2016 року сестра привезла дітей до неї в село Вишняки Хорольського району і тому діти зараз проживають у її сім'ї. За період проживання у неї дітей мати навідувала їх 3 або 4 рази, матеріальної допомоги не надавала. Зараз вона вирішує питання про оформлення опікунства. Враховуючи згоду представників позивача, суд вважає за можливе розгляд справи у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представників позивача, свідків дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволення з таких підстав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] уродженка міста Миргород Полтавської області є матір'ю малолітніх дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO]. Батьком [PERSON] є відповідач по справі [PERSON], відомості про батька [PERSON] внесені згідно ст. 135 СК України (а.с.,5,4,20). З липня 2015 року сім'я відповідачів перебуває на обліку у центрі соціальних служб для сім'ї дітей та молоді Миргородської міської ради в зв'язку з чим систематично проводилася профілактично - виховна робота, що підтверджується актами обстеження умов проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] від 23.07.2015 року, 27.07.2015 року, 31.07.2015 року 10.08.2015 року, 31.08.2015 року, 15.08.2015 року та повідомленнями Служби у справах дітей про незадовільні санітарно-гігієнічні умови проживання дітей, неналежне матеріальне забезпечення, відсутність необхідних речей повсякденного вжитку та одягу, постільної білизни, з метою вжиття заходів для захисту прав та законних інтересів дітей (а.с.16-27). 22.07.2015 року [PERSON], зобов'язувалася провести медичне обстеження дітей та створити належні умови проживання дітей, однак зобов'язання не виконала (а.с.15,43). За місцем проживання [PERSON] та [PERSON] характеризуються негативно, недостатньо приділяють уваги вихованню дітей, схильні до вживання та розповсюдження наркотичних засобів, домоволодіння утримується в неналежних санітарних умовах відповідно до характеристики від 20.10.2016 року (а.с.13). 15.12.2015 року,29.12.2015 року, 26.02.2016 року, умови проживання дітей [PERSON] та [PERSON] не обстежені, оскільки комісії не дозволили зайти до будинку (а.с.28-30). 21 серпня 2015 року та 18.03.2016 року [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності відповідно за ч.1 та ч. 2 ст.184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов'язків щодо [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.10,14). З 01.09.2015 року [PERSON] припинена виплата державної допомоги на утримання дітей (а.с.45). Органом опіки та піклування Миргородської міської ради зроблений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON], відносно малолітньої [PERSON] [INFO] (а.с. 52). Оскільки судом встановлено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечує необхідного харчування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток; не спілкується з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, свідомо нехтуючи своїми обов'язками, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в інтересах неповнолітніх дітей. Відповідач [PERSON] з 07.10.2015 року відбуває покарання у виді 4 роки позбавлення волі за скоєння злочину передбаченого ст.ст. 185 ч.2, 122 КК України призначене вироком Миргородського міськрайонного суду від 07.10.2015 року (а.с.11-13,48). За місцем відбуття покарання [PERSON] характеризується негативно (а.с.49-50). Разом з тим в супереч вимог ст.ст.10,60 ЦПК України позивачем не надано належних беззаперечних доказів, щодо невиконання батьківських обов'язків відповідачем [PERSON], оскільки факт засудження останнього за скоєння злочину та негативна характеристика в місцях відбуття покарання, не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. На думку суду недоброзичливе, нетактовне поводження відповідача з працівниками соціальних служб в ході обстеження умов проживання дітей в влітку 2015 року не є належним та допустимим доказом по даному спору. Крім того суд приймає до уваги той факт, що відповідач [PERSON] на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі, що позбавляє останнього можливості облаштування місця проживання дітей з належними санітарно-побутовими умовами, вирішення питання про влаштування дітей до дошкільного закладу, забезпечення їх медичним обслуговуванням. Тому вважає в задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] необхідно відмовити. Відповідно до ч. 2 статті 3 Закону України від 08.07.2011 року „Про судовий збір " судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб'єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В зв'язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави 551 гривня 20 копійок судового збору, від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду.

Outcome: partial