Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є власницею квартири [ADDRESS] і між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та відповідачем укладено Договір від 08.07.2008 р. . про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг. Відповідач зобов`язалась своєчасно сплачувати за надані позивачем послуги в строки та на умовах, передбачених Договором. Позивач посилається на те, що внаслідок неналежного виконання протягом тривалого часу зобов`язань по оплаті за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у відповідача станом на 01.07.2020 р. виникла заборгованість в розмірі 9976,73 гривень, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Крім того, на підставі положень ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних від суми заборгованості в зв`язку з порушенням грошового зобов`язання. 26.08.2020 р. на підставі ухвали Голосіївського районного судум.Києва справа прийнята впровадження судді Колдіної О.О. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 16.11.2020 р відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання просить відмовити у задоволенні позову, оскільки фактично позивачем не надаються всі послуги, які входять до складу тарифу з утримання будинку та прибудинкової території, а нарахування плати з 01.07.2018 р. за вивезення побутових відходів і включення до складу тарифу за послуги з утримання будинку суперечить положенням рішення Київської міської ради від 17.04.2018 р. № 479/4543. Також відповідач посилаються на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження надання послуг, їх об`єму, а надання розрахунку заборгованості не підтверджує її наявність. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження буз виклику сторін на підставі наявних письмових доказів. Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» як суб`єкт господарювання приватного права, основним видом економічної діяльності якого є комплексне обслуговування об`єктів, здійснює обслуговування буд. [ADDRESS] на підставі розпорядження Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 28.09.2007 року № 1213 «Про затвердження Акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта «Житловий будинок з вбудованими приміщеннями та паркінгом на [ADDRESS] (будівельна адреса: [ADDRESS] ». Власником квартири кв. [ADDRESS] є [PERSON] . 08.07.2008 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та [PERSON] укладено Договір № 2/1-052 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг. Відповідно до п.2.1 Підприємство зобов`язалось виконувати комплекс робіт по утриманню будинку, прибудинкової території та створювати необхідні умови мешканцям в будинку, в тому числі співвласнику та мешкаючим з ним особам, згідно з вимогами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови КМУ № 560 від 12.07.2005 р., «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій», надавати житлово-комунальні та інші послуги згідно діючим розцінкам і тарифам та ведення особистого рахунку співвласника, доводити до відома співвласника зміни витрат на утримання будинку та прибудинкової території і тарифів на послуги шляхом інформаційних об`яв, тощо. В свою чергу відповідач згідно з п. 2.2 зобов`язалась не пізніше 1го числа наступного місяця вносити плату на рахунок Підприємства, пропорційно його частини власності в будинку, і в розмірах, визначених чинним законодавством за надані послуги. Також п.2.2 погоджено перелік послуг, за які відповідач зобов`язалась вносити плату на рахунок позивача. У своєму відзиві відповідач заперечує факт надання позивачем послуг, відповідно до переліку, визначеного в договорі, та включеного до складу тарифу з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до ст.ст. 7,13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (центральне постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримування, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Статтями 20, 21 Закону визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу положень ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Тобто, з огляду на зазначені вище норми чинного законодавства обов`язок у споживача оплатити послуги виникає з наявності факту надання таких послуг та їх споживання. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом Положеннями ч. 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач у своєму відзиві заперечує факт надання позивачем повного переліку житлово-комунальних послуг, які включені доскладової тарифу на послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а отже в даному випадку такі обставини підлягають доказуванню . Згідно п.77 постанови ВСУ від 22.05.2019 у справі №642/8210/16, постановленої в подібних правовідносинах, зазначено, що судом першої інстанції не встановлені обставини, за яких відбувалося неповне надання послуг позивачем відповідачу, про яке заявив сам позивач. Не встановлено, якими доказами окрім тверджень самого позивача підтверджується надання повного обсягу житлово-комунальних послуг позивачем в інші місяці нарахування їх вартості, які входять до заявленого позивачем періоду. Враховуючи, що відповідач заперечує надання йому житлово-комунальних послуг, встановленню підлягає дійсний обсяг наданих послуг. Матеріали справи не містять жодного доказу, що позивач фактично надає житлово-комунальні послуги, а саме договори з постачальниками таких послуг, акти виконаних робіт, понесені витрати на їх оплату. Розрахунок заборгованості не може підтверджувати факт надання будь-яких послуг, понесені позивачем витрати на утримання будинку, та наявність заборгованості. Позивач, на виконання свого процесуального обов`язку, не надав суду належних, і достатніх доказів на підтвердження своєї позиції, а саме, доказів щодо надання відповідачу інформації про надані комунальні послуги, їх перелік, вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості, а також докази саме надання таких послуг, враховуючи, що це також заперечується відповідачем. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу щомісячно нарахована оплата за житлово-комунальні послуги, при цьому, не зазначено складові щомісячно нарахованої суми, не зазначено, які саме послуги були надані, вартість кожної послуги. Враховуючи викладене, зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів, які підтверджують факт надання житлово-комунальних послуг, їх переліку, виду, обсягу, вартості, зважаючи на заперечення відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не можуть бути задоволені в зв`язку з їх недоведеністю. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed