Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, в якому згідно уточнених позовних вимог просить стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договором позики в сумі 44555 грн., стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] борг за договором позики в сумі 33 683,99 грн., стягнути з [PERSON] на свою користь моральну шкоду в сумі 5000,00 грн., стягнути з [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000,00 грн., стягнути з відповідача [PERSON] та [PERSON] понесені ним судові витрати за надання правової допомоги по 1200 грн. з кожного. Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним: 19 березня 2002 року [PERSON] відповідно до договору позики, який був оформлений в Київській нотаріальній конторі, позичив у нього гроші в сумі 10 000 грн. 17 квітня 2002 року [PERSON] та [PERSON] відповідно до договору позики, який був оформлений в Київській нотаріальній конторі, позичили у нього гроші в сумі 7560 грн. Гроші відповідачі зобов*язалися повернути за договорами позики до 01 листопада 2002 року, однак до тепер гроші не повернули. Рішенням Шевченківського райсуду м. Чернівці від 13 листопада 2006 року стягнуто солідарно з відповідачів на його користь 17 560,00 грн., судовий збір в сумі 175,60 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30,00 грн. Рішення суду не виконано. Зазначив, що за період з 01 листопада 2002 року по 31 січня 2016 року загальна сума боргу [PERSON] становить 44 555,55 грн., а загальна сума боргу [PERSON] та [PERSON] складає 33683,99 грн. Зазначені суми складаються з інфляційних витрат та штрафу в сумі 3% річних за прострочення строків повернення боргу за період боргових зобовязань з 1 листопада 2002 року по 31 січня 2016 року, без врахуванням основних сум боргу, які стягнуті згідно Рішення Шевченківського райсуду м. Чернівці від 13 листопада 2006 року. Крім цього позивач вказав, що за надання правової допомоги він поніс витрати в сумі 2400,00 грн. З березня 2011 року він є інвалідом 2-ої групи загального захворювання. Вважає, що відповідачі доклали до погіршення стану його здоров*я свою участь. Через їх ігнорування та прострочення повернення грошового боргу в нього погіршилось здоров*я. Оцінює збитки за моральну шкоду, за 13 років в сумі 10 000 грн., тобто по 5000 грн. з кожного відповідача. Позивач в судове засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов не визнав та пояснив, що на виконання рішення Шевченківського райсуду м. Чернівці від 13 листопада 2006 року з його дружини починаючи з 29 січня 2016 року стягує виконавча служба по 600 грн. Виплата інфляційних втрат та штрафу договорами позики не передбачена. Позивач не звертався до відповідачів з позовними вимогами щодо стягнення штрафних санкцій та інфляційних за прострочення строків повернення боргу, а також стягнення моральної шкоди на протязі 2006-2014 років і відповідно на даний час втратив таке право з підстав пропуску строку позовної давності. Просить застосувати при вирішенні спору положення Цивільного кодексу України щодо спливу позовної давності та відмовити позивачу у позові, у зв*язку зі спливом позовної давності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з*явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позо не визнає, просить в задоволенні позову відмовити, у зв*язку зі спливом позовної давності. Суд, заслухавши пояснення відповідача [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Норма ст.1050 ч.1 ЦК України передбачає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов*язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ст.625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов*язання. Норма ст. 625 ч.2 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов*язання, на вимогу кредитора зобов*язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно цих вимог закону судом встановлено, що 19 березня 2002 року [PERSON] відповідно до договору позики позичив у [PERSON] гроші в сумі 10000 грн. 17 квітня 2002 року [PERSON] та [PERSON] відповідно до договору позики позичили у [PERSON] гроші в сумі 7560 грн. Рішенням Шевченківського райсуду м. Чернівці від 13 листопада 2006 року стягнуто солідарно з відповідачів на користь [PERSON] 17560,00 грн., судовий збір в сумі 175,60 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30,00 грн. Згідно постанови старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ про проведення утримання з доходів боржника за місцем їх отримання від 29 січня 2016 року звернуто стягнення на зарплату [PERSON] та проведено утримання 17765,60 грн. заборгованості, 1776,56 грн. виконавчого збору, 100,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій. Утримання із зарплати проводиться щомісячно в розмірі 20% від суми. На даний час рішення суду не виконане. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Норма ст. 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 267 ч.4 ЦК України передбачено, що спив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови в позові. Згідно даних вимог закону судом встановлено, що позивач звернувся до суду 26 листопада 2015 року, відповідачем зроблено заяву про застосуванні позовної давності, а тому вимоги в частині стягнення інфляційних витрат, а також трьох процентів річних від простроченої суми відповідно до вимог ст.. 625 ЦК України підлягають задоволенню з урахуванням застосування позовної давності лише за період з 26 листопада 2012 року по 26 листопада 2015 року. По договору позики від 19 березня 2002 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] на суму 10\~000 грн. інфляційні витрати за період з 26 листопада 2012 року по 26 листопада 2015 року складають 7877,03 грн., 3% річних від простроченої суми складають 900,00 грн. По договору позики від 17 квітня 2002 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] інфляційні витрати за період з 26 листопада 2012 року по 26 листопада 2015 року складають 5955,04 грн., 3% річних від простроченої суми 680,00 грн. Суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають оскільки відповідно до вимог ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов»язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Як вбачається з укладених сторонами договорів, за порушення зобов»язання відшкодування моральної шкоди договором не передбачено. А тому в задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов*язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема квитанції до прибуткового касового ордера [PERSON] за надання правової допомоги сплатив 2400 грн., а тому дана сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] є інвалідом другої групи і відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений, а тому судовий збір в сумі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial