Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю мотивуючи свої вимоги тим, що він та відповідачі є власниками в рівних долях квартири [ADDRESS]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.09.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідачі проживають у квартирі одноособово та чинять позивачу перешкоди у користуванні його майном. Зокрема відповідачами було змінено замки від вхідних дверей. На неодноразові звернення позивача надати дублікат ключів, відповідачі відмовляють. 23.08.2017 року за допомогою відповідного фахівця було відкрито вхідні двері в квартиру та виявлено відсутність належних йому речей та документів. 27.02.2018 року відповідачами [PERSON] та [PERSON] до суду було подано відзиви на позовну заяву відповідно до яких в задоволені позову просили відмовити, оскільки сторони по справі є співвласниками квартири [ADDRESS], кожній із сторін належить 1/3 частина квартири. Позивач фактично проживає в квартирі [ADDRESS] яка належить йому на праві власності. Відповідачами не вчиняються дії направлені на перешкоджання позивачу проживати у спірній квартирі. Порядок користування спірною квартирою між сторонами не встановлений. 13.03.2018 року позивачем [PERSON] до суду було подано відповідь на відзиви відповідачів відповідно до якого вказано, що відповідачі не спростовують твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. 03.04.2018 року відповідачем [PERSON] до суду було подано заперечення на відповідь на відзив позивача відповідно до яких вказала, що нею ніколи не чинилися перешкоди позивачу у користуванні його майном, напроти ключи від вхідних дверей [PERSON] має. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що на даний час проживає в квартирі [ADDRESS], яка належить йому на праві власності. В нього наявні ключі від вхідних дверей квартири [ADDRESS], однак відповідач [PERSON] чинить перешкоди у користуванні його майном, а саме належні йому речі та документи тримає в шкафу який замикається на ключ, доступ до нього відсутній. Позивач представник позивача - [PERSON] позовні вимоги просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила в повному обсязі, вказуючи на те, що позивач має вільний доступ до спірної квартири, у позивача є ключі від даної квартири, перешкод ніхто не чинить, а обставини на які вказує позивач є надуманими. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила в повному обсязі з обставин, що були викладені відповідачам [PERSON] та пояснила, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS], не проживає та не може чинити перешкод позивачу у користуванні спірною кварторою. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] в рівних долях квартири [ADDRESS] (на підставі договору купівлі-продажу зареєстрованого Українською біржею ,,Десятинна" 18.06.1996 року), що підтверджується інформаційною довідкою Київського міського БТІ від 12.12.2017 року. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.09.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Порядок користування спірною квартирою між сторонами в судовому порядку встановлено не було. Наполягаючи на задоволенні позову позивач зазначив, що відповідачі проживають у квартирі одноособово та чинять йому перешкоди у користуванні його майном. Зокрема відповідачами було змінено замки від вхідних дверей. На неодноразові звернення позивача надати дублікат ключів, відповідачі відмовляють. Суд з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові матеріали приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю не підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. З вказаною нормою кореспондуються положення ст. 358 ЦК України, ст. 150 ЖК України. Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник майна відповідно до ст.ст. 317, 319, 325, 383 ЦК України має право володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому на праві приватної власності майном на свій розсуд та вчиняти будь-які дії щодо свого майна, які не суперечать закону Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Водночас в процесі судового розгляду не знайшов свого підтвердження факт створення відповідачами [PERSON] та [PERSON] перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] позивачу [PERSON] Суду не було надано належних та допустимих доказів, що позивачу чиняться перешкоди у користуванні майном. Крім того, в судовому засіданні позивач пояснив, що в нього наявні ключі від вхідних дверей квартири [ADDRESS] та він має можливість в будь який час потрапити до спірної квартири, також в судовому засіданні було встановлено, що позивач проживає в іншому помешканні та даний спір викликаний неприязними стосунками, що склалися між позивачем та відповідачами після розлучення. Відповідно до ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази на підставі вказаних норм закону, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed