Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про зменшення розміру призначених аліментів на утримання неповнолітніх дітей та матері дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги змінили, змінені підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що 25.12.1999 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували між собою шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] року народження та сина - [PERSON] , [INFO] року народження . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 2.12.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання їх спільних дітей в розмірі 5000 грн. щомісяця на кожну дитину до їх повноліття. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.02.2014 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 2.12.2013 року в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі було скасоване і винесено нове рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання вказаних дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 23.07.2013 року і до досягнення ними повноліття. Крім того, 20.02.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] року народження . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.09.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця до його повноліття, а також аліменти на утримання матері дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.08.2017 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28.09.2016 року було змінено і зменшено розмір стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] з 1/4 частини до 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, а також зменшено розмір аліментів на утримання матері дитини з 1/4 частини до 1/20 частини з усіх видів заробітку (доходу). Також рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 6.09.2016 року було стягнуто з [PERSON] на користь його непрацездатної матері [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 5.08.2016 року і довічно. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25.10.2017 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 6.09.2016 року було скасоване і винесено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері відмовлено. Позивач продовжує сплачувати аліменти на утримання своїх трьох неповнолітніх дітей, які досягають на місяць сумарно більше 100 000 грн. від його заробітку. Вважає таку суму надмірно великою і не бажає за свої кошти у вигляді аліментів на утримання дітей утримувати ще і колишню дружину від першого шлюбу та її теперішнього чоловіка. Крім того, вважають, що таку ж суму на утримання дітей [PERSON] і [PERSON] повинна вносити і [PERSON] , яка цього не робить, а тільки живе за рахунок аліментів позивача. Тому просять зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] з 1/3 частини від усіх його доходів щомісяця до 5 000 грн. на кожну дитину [PERSON] , [PERSON] , а також на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] з 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) до 5 000 грн., а також зменшити розмір аліментів на утримання дружини [PERSON] з 1/20 частини з усіх видів заробітку (доходу) до 6 000 грн. щомісяця. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що позивач фактично просить не зменшити стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , які проживають разом з матір`ю [PERSON] до 5 000 грн. на кожну дитину, а змінити спосіб стягнення аліментів з частки від щомісячного доходу на тверду грошову суму. Згідно ч.3, ст.181 СК України таке право на звернення до суду має тільки одержувач аліментів, а платник аліментів такого права не має. Крім того, позивач не обґрунтував, чому саме до 5 000 грн. на місяць необхідно зменшити розмір аліментів і як донька 16-ти років і син 12-ти років можуть прожити на такі кошти з урахуванням їх навчання, стану здоров`я, потреби у подорожах, відпочинку і розваг. Тому вважає позов безпідставним та необґрунтованим і просить відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] вимоги позову не визнав, надавши суду пояснення аналогічні за змістом поясненням представника відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явилась, про розгляд справи була неодноразово судом повідомлена належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у її відсутність не зверталась. 3-тя особа: служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в судові засідання не з`явилась, але у своїх заявах просила розглянути справу у відсутність свого представника та винести рішення з максимальним урахуванням інтересів неповнолітніх дітей (а.с.49; 59-а; 105; 132). Заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч.1, ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні, 25.12.1999 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували між собою шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] року народження та сина - [PERSON] , [INFO] року народження . Інформації щодо дати розірвання шлюбу між вказаними учасниками справи судом не встановлено. За змістом ч.4, ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 2.12.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання їх спільних дітей в розмірі 5000 грн. щомісяця на кожну дитину до їх повноліття (а.с.15-18). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.02.2014 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 2.12.2013 року в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі було скасоване і винесено нове рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання вказаних дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 23.07.2013 року і до досягнення ними повноліття (а.с.24-27). Крім того, 20.02.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] року народження . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.09.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця до його повноліття, а також аліменти на утримання матері дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця (а.с.28-29). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.08.2017 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28.09.2016 року було змінено і зменшено розмір стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] з 1/4 частини до 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, а також зменшено розмір аліментів на утримання матері дитини з 1/4 частини до 1/20 частини з усіх видів заробітку (доходу) (а.с.91-95). Також рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 6.09.2016 року було стягнуто з [PERSON] на користь його непрацездатної матері [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 5.08.2016 року і довічно (а.с.30-32). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25.10.2017 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 6.09.2016 року було скасоване і винесено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері відмовлено (а.с.96-98). Вказані вище обставини не заперечувались учасниками справи і не спростовувались будь-якими доказами по справі. Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2019 рік" - установити у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Як вбачається зі змісту довідки №168 від 28.07.2016 року [PERSON] працює у ПрАТ „Авіакомпанія „Міжнародні авіалінії України" з 22.01.2007 року (наказ №29/п від 22.01.2007 року) і на даний час обіймає посаду командира повітряного судна льотної служби (а.с.37). Згідно звітів про здійснення відрахування та виплату нарахована заробітна плата [PERSON] за 2017 рік склала 3 237 990 грн. 27 коп., а за перших 4 місяці 2018 року - 1 153 732 грн. 18 коп. (а.с.123-124). За приписами ч.3, ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як вбачається із диспозиції ч.3, ст.181 СК України законодавець надав право на звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, тобто з частки від доходу на тверду грошову суму або навпаки виключно одержувачу аліментів. В даному випадку позивач [PERSON] просить саме не зменшити розмір аліментів, як зазначив він у позові і пояснив у судовому засіданні, а змінити його спосіб стягнення з частки від його місячного доходу на фіксовану тверду грошову суму (а.с.119). Як встановлено судом, неповнолітні діти від першого шлюбу позивача [PERSON] і [PERSON] мешкають разом з матір`ю [PERSON] і саме вона є одержувачем аліментів згідно рішення суду, описаного вище, а [PERSON] є платником аліментів на утримання їх спільних дітей. За таких обставин позивач не набув права на звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, а це право має виключно [PERSON] . За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є повне забезпечення інтересів своєї дитини. Як наголошує ч.1, ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. В Сімейному кодексі України саме ст.192 регулює підстави для зміни розміру аліментів і вони є наступними: 1) зміни матеріального або сімейного стану; 2) погіршення або поліпшення здоров`я платника аліментів або одержувача аліментів; 3) інші випадки, передбачені цим Кодексом. Позивач просить зменшити розмір встановлених аліментів, оскільки вважає їх розмір занадто великим, крім того він не бажає утримувати за такий рахунок колишню дружину та її теперішнього чоловіка. За правилами ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Аналізуючи описані вище докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає, що позивачем по справі та його представником не надано суду будь-яких доказів в розумінні ст.76-80 ЦПК України поліпшення матеріального стану одержувача аліментів, погіршення матеріального та сімейного стану, а також стану здоров'я позивача після винесення судових рішень, описаними вище, а вказані підстави [PERSON] та його представником не є підставами для зменшення розміри визначених судом аліментів як передбачає ст.192 СК України. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, а також відсутність права у позивача на зміну способу стягнення призначених аліментів, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed