Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів у розмірі 149 500 грн. та витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору. Позов мотивує ти, що помилково перерахував відповідачу зі свого на його картковий рахунок кошти у розмірі 149 500 грн. Незважаючи на неодноразові усні та письмові звернення про повернення вказаних коштів, такі залишились без реагування, кошти не повернуто. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив суд такий задовольнити. Заперечив обставини, на які вказує відповідач. Зазначив, що не пригадує, чи зустрічався з позивачем, не пам'ятає, яким чином дізнався реквізити карткового рахунку відповідача та анкетні дані останнього. Ствердив, що вказані кошти перераховані на рахунок відповідача помилково та жодної іншої суми коштів відповідачу не передавав, розписок не складав. Відповідач [PERSON] позов не визнав, надав пояснення про те, що 31.03.2016 у м. Ужгород брав участь в аукціоні з придбання нерухомості, за результатами якого був оголошений переможцем. Після цього отримав від замовника в особі керуючого аукціоном [PERSON] протокол проведення торгів, в якому була вказана сума коштів, виражена в грошовій одиниці - гривні, яку мав сплатити за лот №15 на поточний рахунок у ПАТ КБ «Хрещатик». Зазначив, що мав намір обміняти кошти в розмірі 11 500 доларів США на гривні та відразу частину таких перерахувати за придбання лоту, на що [PERSON] порекомендував свого колегу [PERSON], останній міг обміняти кошти за вигідним на той час курсом. Коли прибули з [PERSON] та [PERSON] до відділення ПАТ КБ «Хрещатик», позивач, здійснюючи обмін коштів у розмірі 11 500 доларів США на гривні, не мав при собі всієї суми для проведення такого обміну та надав лише 152 200 грн., решту 149 500 грн. - зобов'язався перевести на його картковий рахунок протягом двох тижнів, про що було складено відповідну розписку. Після того, як позивач здійснив перерахунок вказаних коштів, визнав виконання договору за борговою розпискою в повному обсязі та, не маючи до позивача претензій, вважав договір таким, що припинився, тому знищив оригінал даної розписки. Вважає, що позивач відносно нього вчиняє шахрайські дії, оскільки боргова розписка була складена 31.03.2016, перерахунок коштів за такою позивачем проведено 12.04.2016, а претензії щодо повернення нібито помилково перерахованих коштів датовані 24.06.2016 та 07.07.2016 відповідно. Такі дії позивача є недобросовісними та неправомірними, спрямованими на заволодіння належними йому на законних підставах коштами. Крім цього, зазначив, що через кілька днів [PERSON] приїжджав до нього з метою укладення договору купівлі-продажу та цікавився чи знищив розписку, що додатково підтверджує його пояснення. Просив суд у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 12.04.2016 з карткового рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» [NUMBER], що належить [PERSON], перераховано кошти в розмірі 149 500 грн. на рахунок [NUMBER], відкритому в ПАТ КБ «Приватбанк» на ім'я [PERSON], про що свідчить дублікат квитанції [NUMBER] від 12.04.2016 (а.с. 3). Такі кошти на картковий рахунок відповідача надійшли 12.04.2016, що підтверджується випискою з картки останнього (а.с. 45-52). 24.06.2016 та 07.07.2016 позивач скеровував на адресу відповідача листи-претензії про повернення вказаних коштів, які відповідачем отримані, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення та не заперечується відповідачем (а.с. 4, 5, 6, 7). Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Зобов'язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 58 ЦПК України). Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини та беручи до уваги пояснення сторін, достатніх та належних доказів того, що дії позивача щодо відповідача містять ознаки шахрайства, не встановлено, із такими заявами до правоохоронних органів відповідач не звертався та відповідні рішення цими органами не приймалися. Крім цього, матеріали справи не містять жодних доказів того, що між сторонами укладався договір купівлі-продажу валюти та не встановлено зв'язок спірної суми коштів з проведенням торгів, на які вказує відповідач. Посилання відповідача на те, що позивач перерахував кошти на його рахунок відповідно до розписки, складеної 31.03.2016, є необґрунтованим, оскільки належних доказів існування такої суду не надано. Оцінюючи доводи позивача, суд зазначає, що в дублікаті квитанції [NUMBER] від 12.04.2016 наявні відомості щодо призначення платежу як переказ на картку ПАТ КБ „Приватбанк", проте відсутні дані, що мала місце саме оплата за договором, поповнення рахунку або інше, що могло б вказувати на намір позивача переказати кошти саме відповідачу. Таким чином, в даному випадку відсутні правові підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved