Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначає, що він є власником житлового будинку №136, розташованого по вул.. Соборна в м. Генічеськ Херсонської області. Починаючи з листопада 2012 року позивач зареєстрував у належному йому будинку відповідача по справі, [PERSON], який фактично цим будинком не користувався та не проживав в ньому. Як вказує позивач з 2012 року відповідач [PERSON], зареєструвавши місце проживання, фактично проживав за іншою адресою та в подальшому мав би знятися з реєстраційного обліку у будинку позивача, однак до цього часу з реєстрації не знявся, та в добровільному порядку вирішити дане питання не бажає. Вказує, що реєстрація відповідача у належному йому будинку, порушує права як власника нерухомого майна та тягне за собою матеріальну шкоду, яка виражається в тому, що ним постійно сплачуються комунальні послуги за особу, яка фактично в будинку не проживає. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком №136, розташованого по вул.. Соборна в м. Генічеськ Херсонської області та зобовязати Генічеську міську раду зняти [PERSON] з реєстраційного обліку у належному йому будинку. В судовому засіданні позивач, вимоги заявлені у позові підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені у ньому. Додатково пояснив, що відповідач жодного дня в його будинку не проживав. На даний час його місце проживання невідоме. Вказує, що оскільки відповідач понад рік не проживає у належному йому будинку, то з урахуванням ст.ст. 71, 72 ЖК України є такою особою, що втратила право користування жилим приміщенням. Вважає, що відповідач порушує його право на вільне користування власністю, тому просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування будинком №136 розташованому по вул.. Соборна в м. Генічеськ. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази по справі вважає, що позов підлягає задоволенню. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , до якої Україна приєдналася 17 липня 1997року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним майном, на власний розсуд учинити щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316,317,319,321 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку №136, розташованого по вул.. Соборна в м. Генічеськ Херсонської області який на праві приватної власності належить [PERSON] та з 2012 року у вищевказаному будинку не проживає. Перешкод відповідачеві в користуванні будинком з боку позивача не відбувалося. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власність на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати і оренду, обмінювати, закладати, укладати та інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером або у звязку з навчанням /учні, студенти, аспіранти тощо/ жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Суд вважає, що відповідач без поважних на то причин в зазначеному будинку не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням - для проживання, і відповідно не реалізував своє право на проживання в будинку протягом встановленого законом строку, а тому згідно ст. 71 ЖК України втратив право користування житловим будинком №136, розташованим по вул.. Соборна в м. Генічеськ Херсонської області. Також судом визнається, що реєстрація відповідача в зазначеному будинку, створює перешкоди в користуванні позивачем власністю. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування будинком позивача. Разом з тим, суд вважає, що в задоволенні вимог позивача щодо примусового зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою необхідно відмовити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач бажає отримати рішення суду для подальшого його використання для зняття з реєстрації відповідача в житловому будинку, а згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою бо оголошення її померлою. Тобто для захисту прав позивача рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою є достатнім.

Outcome: partial