Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до Мукачівської центральної районної лікарні про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Свої вимоги мотивує тим, що з 01.03.2008 року вона працювала в Мукачівській центральній районній лікарні на посаді лікаря невропатолога в неврологічному відділенні. 24.11.2014 року Мукачівською центральною районною лікарнею було видано наказ №515-к про її звільнення з роботи за грубе порушення правил внутрішнього трудового розпорядку (прогул) ст.40 п.4 КЗпП України. Дане звільнення вважає незаконним, так як її відсутність на роботі 24.11.2014 року була викликана поважними причинами, а саме, перебуванням на лікуванні в обласному клінічному центрі нейрохірургії та неврології в м.Ужгороді, що підтверджується листком непрацездатності серія АГИ №340221, згідно якого вона перебувала на лікуванні по 24.11.2014 року включно. Лист непрацездатності вона надіслала до Мукачівської центральної районної лікарні цінним листом 25.11.2014 року. Окрім цього, 03.12.2014 року на адресу відповідача було надіслано вимогу про поновлення на роботі з зазначенням причин відсутності на роботі, однак дана вимога залишилась без задоволення, тому вона звернулася до суду за захистом своїх прав. Просить визнати її звільнення незаконним та поновити її на роботі у Мукачівській центральній районній лікарні на раніше займаній посаді (лікаря неврологічного відділення) та стягнути з Мукачівської центральної районної лікарні на її користь суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, також про що свідчить надання відповідачем на вимогу суду відповідних документів. Беручи до уваги заяву представника позивача, суд, знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.10 ч.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з»ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті , розглянувши справу в межах заявлених вимог і прийшов до такого висновку. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що відповідно до наказу №515-к від 24.11.2014 року позивача [PERSON] лікаря-невропатолога неврологічного відділення звільнено з роботи за грубе порушення правил внутрішнього трудового розпорядку (прогул) 24.11.2014 року без поважних причин на підставі ст.40 п.4 КЗпП України (а.с.4, 37). Статтею 40 п.4 КЗпП України пердбачено розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до листка непрацездатності серія АГИ №340221 та виписки з історії хвороби №1195 [PERSON] в період з 22.11.2014 року включно по 24.11.2014 року перебувала на стаціонарному лікуванні в обласному клінічному центрі нейрохірургії та неврології в м.Ужгороді (а.с.5, 38). Отже, звільнення [PERSON] під час перебування нею на лікуванні є незаконним, так як, відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Згідно до ст.43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст.5-1 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. На підставі ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нежчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Отже, в судовому засідання встановлено, що підстав, передбачених КЗпП України для звільнення позивачки в судовому засіданні не наведено, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що [PERSON] звільнено без законних підстав та вона підлягає поновленню на роботі, а рішення суду відповідно до п. 4 ч.1 ст.367 ЦПК України ч.5 ст.235 КЗпП України підлягає негайному виконанню в частині поновлення на роботі. Окрім цього, на користь [PERSON] слід стягнути з Мукачівської центральної районної лікарні середній заробіток який складає 1 845 грн. 80 коп., що стверджується довідкою про заробітну плату (а.с.22) за час вимушеного прогулу в розмірі 5 414 грн. 20 коп.. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати слід стягнути із відповідача.

Outcome: approved