Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулась [PERSON], посилаючись на те, що з 15 липня 1990 року по 10 жовтня 2003 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, під час якого за спільні кошти в 1991 році ними побудовано житловий будинок [ADDRESS]. За рішенням виконавчого комітету Ставищенської селищної ради № 149 від 16 жовтня 1996 року земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,15 га приватизовано [PERSON] Відповідно до будинкової книги в даному будинку були прописані вона, відповідач та їхніх двоє неповнолітніх дітей. Право власності на вказаний житловий будинок в КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» не зареєстроване. Відповідно до технічного паспорта загальна площа даного житлового будинку - 106,8 кв. метри, житлова площа 67,9 кв. метри. На земельній ділянці розташовані: житловий будинок «А-1», погріб під частиною будівлі «Б/пг», прибудова «а», прибудова «а1», гараж-літня кухня-сарай «Б-1», убиральня «В-1», ганок «а2», ворота з хвірткою «№1»; інвентаризаційна вартість будинку 259646 гривень. Добровільно розподілити майно відповідач не погодився. Просить розподілити вказане майно, визнавши за кожним з них відповідачем право власності на ?? частину вищевказаного будинку. Позивачка в судове засідання не прибула, до суду подала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, справу просить розглядати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не прибув, до суду подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає, справу просить розглядати у його відсутність. Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Ставищенської селищної ради, реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції, в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належними чином, до суду вказані треті особи надіслали листи, в яких не заперечують проти задоволення позовних вимог, справу просять розглядати без участі їх представників. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмову заяву відповідача про визнання вказаного позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи встановлено, що сторони з 15 липня 1990 року по 10 жовтня 2003 року перебували в шлюбі (а.с. 10, 33). В період шлюбу сторонами в 1991 році побудовано житловий будинок [ADDRESS]. КП Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» 09.07.2013 року була проведена технічна інвентаризація збудованих сторонами в період шлюбу на земельній ділянці по [ADDRESS] будівель та споруд, та складено технічний паспорт на житловий будинок за вказаною адресою (Інвентаризаційна справа 2197, реєстровий номер АЕ № 001046). Відповідно до вказаного технічного паспорта на земельній ділянці за зазначеною адресою було збудовано: житловий будинок (в 1991 році), загальна площа якого - 106,8 кв. метри, житлова площа 67,9 кв. метри, інвентаризаційна вартість - 259646 гривень (а. с. 15 зв., 34). Земельна ділянка, на якій розташований вказаний будинок, площею 0,15 га приватизовано відповідачем на підставі рішення виконавчого комітету Ставищенської селищної ради № 149 від 16 жовтня 1996 року (а. с. 11). В будинковій книзі по вказаному будинку здійснено запис, що дана книга видана на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок (а. с. 16-19). У відповідь на заяву відповідача Ставищенська селищна рада листом від 20 серпня 2014 р. за № 434 повідомила, що селищна рада не оспорює право власності [PERSON] на вищевказаний житловий будинок, 1991 року побудови житловою площею 67,9 кв. м, проте, видати дублікат свідоцтва про право власності не може через відсутність в даний час таких повноважень. Право власності на вказаний житловий будинок в КП КОР „Південне бюро технічної інвентаризації" не зареєстроване (а. с. 12). У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо державної раєстрації права власності на вказаний будинок. Згідно з письмовими роз'ясненнями Державної архітектурно-будівельної інспекції України №40-19-7155 від 11.10.2012р., домоволодіння, завершені будівництвом до 05 серпня 1992 року, не підлягають введенню в експлуатацію, тобто право власності набувається забудовником за декларативним принципом шляхом отримання свідоцтва про право власності на майно в органах реєстраційної служби за місцем розташування об'єкту будівництва. На момент завершення будівництва будівель та споруд - 1991 рік - не існувало жодного нормативного акту, що передбачав би процедуру введення завершеного будівництвом приватного житлового будинку в експлуатацію. Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва". Зазначеною Постановою було встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів АРК, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями за погодженням з Держбудом. У відповідності до цієї Постанови місцевими органами влади в свій час були розроблені та затверджені, за погодженням з Держбудом, Положення про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів недержавної власності (по всіх регіонах України) державними технічними комісіями. Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Згідно п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 р. N 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року; Як зазначено в абзаці 2 пункту 3.1 Розділу ІІІ Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж", затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19.03.2013 № 95, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2013 р. за № 612/23144, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений перелік випадків, у яких видається свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності. Відповідно до п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868, у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком. Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта (документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси. Відповідно до статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (1969 р.), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно частини 1 статті 28 вказаного Кодексу в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS], побудований сторонами в період шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, їх частки є рівними, і оскільки відповідачем позов визнається, то він підлягає задоволенню, і за кожною із сторін слід визнати право власності на ? частину вказаного будинку. Позивачка подала до суду заяву, за якою сплачені судові витрати бере на себе. Враховуючи, що позивачкою на момент подачі позову сплачено судовий збір в сумі 1298 грн. 23 коп., виходячи з вартості лише ? частини житлового будинку загальною вартістю 259646 грн., який є спільною їх сумісною власністю, а в порядку розподілу за кожною із сторін визнається право власності на ? частину цього будинку, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути решту суми судового збору 1298 грн. 23 коп. на користь держави.

Outcome: approved