Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

В липні 2019 року [PERSON] звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі - ПрАТ «ЦГЗК») про стягнення моральної шкоди, в зв`язку з ушкодження здоров`я при виконанні трудових обов`язків, посилаючись на те, що він працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК 12 ААА №044976 втрата професійної працездатності 40% безстроково. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач постійно відчуває задишку при фізичному навантаженні, сухий приступоподібний кашель, важкість в грудній клітці, загальну слабкість, швидку втому, біль стискаючого характеру в області серця, головний біль, запаморочення, підвищення АТ, біль в поперековому та шийному відділах хребта, в плечових, ліктьових, променево-зап`ясткових, гомілковостопних суглобах, відчуття оніміння пальців рук та ніг, періодичні судоми в м`язах рук, хиткість при ходьбі, зниження слуху. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 146055,00 грн., яку просив стягнути з відповідача. 29 липня 2019 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що позивачем не доведено факту саме завдання їй моральної шкоди та її розмір. Також зазначив, що відповідач не приховував від позивача важкість та небезпечність технологічного процесу, не порушував технологію виробництва, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку настанням шкоди не вчиняв, а тому не може нести відповідальність за ушкодження здоров`я позивача. Також підкреслив незначну тривалість страждань, формальність зазначення моральної шкоди для аналогічних позовів, можливість звернення з позовними вимогами до інших відповідачів. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279\~ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] працював на підприємстві відповідача, в умовах впливу шкідливих факторів з 16.04.1986 р. 01.04.2014 р., - помічник машиніста екскаватора, машиніст екскаватора, Глеюватський кар`єр, ПРАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат». Відповідно до висновку МСЕК від 17.06.2014 року серії АБ № 0005872 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності 40% первинно з переоглядом в 2015 р. Повторно 08.06.2015 року втрата працездатності залишена 40% з переоглядом в 2017 р, довідка МСЕК 12 ААА № 004901. Згідно висновку МСЕК 12 ААА №044976 від 13.06.2017 втрата професійної працездатності 40% безстроково. Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13.05.2014 року, встановлено причини виникнення професійного захворювання у позивача, внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, мавших місце порушень режимів експлуатації екскаваторів, підпадав під вплив підвищених параметрів виробничої загальної вібрації, виробничого шуму, аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Умови праці машиніста екскаватора за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 3 ступеню шкідливості, за рівнем шуму до 3 класу 1 ступеню шкідливості, за рівнем загальної транспортно-технологічної вібрації до 3 класу 1 ступеню шкідливості. Аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація з вмістом кристалічного кремнію діоксиду від 10% до 70% в повітрі робочої зони 19,72 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3, що в 9,86 разів перевищує норму. Вібрація загальна транспортно-технологічна, рівень в дБ: 102 при гранично допустимому до 101. Шум, еквівалентний рівень звуку в дБА: 83 при ГДР до 80. З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених\~ст.ст. Кодекс законів про працю України\~153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.\~Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3ст. 13\~Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~ст. 237-1 КЗпП України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Суд відхиляє заперечення відповідача в тій частині, що позивач при прийнятті на роботу був попереджений про шкідливі умови праці, а також недоведеність факту завдання моральної шкоди, оскільки судом встановлено наявність у позивача професійного захворювання, що об`єктивно призвело до моральних страждань. Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів вини відповідача суд також не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обґрунтовані правові підстав для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди роботодавцем своєму працівнику, що отримав професійне захворювання. Щодо посилання представника відповідача на формальність зазначення страждань позивачем, суд відкидає вказані доводи, оскільки будь-яка хвороба має свої симптоми, які є подібними. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань, який переносить задишку при фізичному навантаженні, сухий приступоподібний кашель, важкість в грудній клітці, загальну слабкість, швидку втому, біль стискаючого характеру в області серця, головний біль, запаморочення, підвищення АТ, біль в поперековому та шийному відділах хребта, в плечових, ліктьових, променево-зап`ясткових, гомілковостопних суглобах, відчуття оніміння пальців рук та ніг, періодичні судоми в м`язах рук, хиткість при ходьбі, зниження слуху, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності 40%, період роботи у відповідача протягом 27 років 11 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, тому суд вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 60 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: partial