Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою 02.03.2017 року, в якій просив суд стягувати з [PERSON] на його користь аліменти на його утримання як повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з 24.02.2017 року та до досягнення ним 23-річного віку або на період навчання, тобто до 30.06.2019 року. Предявлені вимоги мотивував тим, що [PERSON] є його рідним батьком, який після розірвання шлюбу з його матірю [PERSON] за рішенням суду від 05.11.2013 року почав проживати окремо. Після досягнення повноліття він продовжив навчання на денному відділенні ДВНЗ «КНУ», на даний момент навчається на ІІІ курсі. Стипендію він не отримує, жодних інших джерел доходів не має, весь час присвячує навчанню. Натомість батько [PERSON] офіційно працює в ПАТ «КЗРК», має стабільний дохід, однак допомоги на його утримання в добровільному порядку не надає, чим ставить його в скрутне матеріальне становище. Доходів матері не вистачає, у звязку з чим він потребує допомоги з боку батька, який зобовязаний за даних обставин її надавати. Оскільки домовленості про добровільну сплату аліментів на його утримання між сторонами не досягнуто, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх майнових прав. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявились, однак подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, предявлені вимоги підтримали в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні. Згідно письмових пояснень представник додатково зазначив, що мати позивача [PERSON] працює машиністом підіймальної машини ПАТ «КЗРК» та отримує середньомісячну заробітну плату 2905,11 грн., якої ледь вистачає на оплату комунальних послуг за житло для задоволення першочергових життєвих потреб. Крім того, [PERSON] вагітна. Дійсно, позивач іноді пропускає заняття в навчальному закладі з різних побутових та особистих причин, однак його незадовільні успіхи в навчанні не можуть бути підставою для припинення обовязку батьків в наданні йому допомоги, якої він потребує. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявились, однак остання подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, предявлені вимоги визнали частково, не заперечували проти стягнення аліментів в розмірі 1/10 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, але в межах періоду з 02.03.2017 року по 21.07.2017 року. Згідно письмових заперечень проти позову (а.с.23-27) свою позицію обґрунтовували тим, що після розірвання шлюбу з [PERSON] в 2013 році, відповідач до січня 2016 року залишався проживати разом з позивачем та утримував його в повному обсязі. У серпні 2014 року [PERSON] вступив до ДВНЗ «КНУ» на бюджетну форму навчання за державним замовлення поза конкурсом як особа, батько якої має стаж роботи на підземних роботах більше 15 років. Будучи пільговою категорією, [PERSON] нараховували та виплачували гарантовану державою соціальну стипендію не дивлячись на його незадовільні успіхи в навчанні, що виключає відсутність у нього власних доходів. При визначенні розміру аліментів представник відповідача [PERSON] просила врахувати: стан здоровя [PERSON], який потребує постійного відновлювання та лікування, оскільки понад 20 років пропрацював на підземних роботах; наявність на утриманні відповідача непрацездатних матері [PERSON], вітчима [PERSON], а також дружини [PERSON], яка вагітна та ніде не працює; можливість надавати матеріальну допомогу матірю [PERSON], яка офіційно працює в ПАТ «Кривбасзаліздрудком», має стабільний дохід та інших утриманців на своєму утриманні не має; наявність у позивача стипендії, безоплатність навчання, забезпечення навчальним закладом всією необхідною навчальною літературою. При визначенні періоду стягнення аліментів просила врахувати, що фактично позивач звернувся до суду 02.03.2017 року, а припинив навчання у звязку з відрахуванням 21.07.2017 року, у звязку з чим вимоги за межами вказаного періоду є передчасними та безпідставними. Суд,\~ враховуючи позицію сторін та їх представників, дослідивши\~ докази по справі, які вважає належними, допустимими та достатніми в їх сукупності, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] позивача по справі, який народився 03.02.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 381514 від 27.03.1997 року (а.с.4). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.11.2013 року (справа № 214/4372/13-ц), шлюб між сторонами розірвано (а.с.7). Як вказував позивач, що також не оспорював відповідач, на даний момент [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON] Згідно довідки ДВНЗ «КНУ» № 02/во-85 від 17.02.2017 року та навчальних відомостей, [PERSON] був зарахований на навчання на підставі наказу №1005су від 11.08.2014 року до ДВНЗ «КНУ» на денне відділення факультету «економіки та управління бізнесом» за державним замовленням поза конкурсом; термін закінчення навчального закладу 30.06.2019 року (а.с.5, 6, 34-36). Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Приписами ч.3 ст.199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Із системного аналізу положень ст.199 СК України слідує, що істотними правовими передумовами для виникнення у батька (матері) обовязку по утриманню повнолітніх сина (доньки) є: 1) продовження навчання за будь-якою із форм; 2) потреба в матеріальній допомозі з боку батьків; 3) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Так, відповідно до довідки №71-18/43 від 10.05.2017 року (а.с.29), [PERSON] офіційно працює підземним електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування 6 розряду дільниці №19, зайнятий повний робочий день на підземних роботах шахти «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком» з 01.11.2011 року та по теперішній час; в системі комбінату працює з 11.03.1996 року. Згідно довідки про склад сімї ТОВ «КК «Наш дім» від 27.04.2017 року та акту з місця проживання (а.с.42-44), [PERSON] значиться зареєстрованим та проживає разом з матірю [PERSON], [INFO], вітчимом [PERSON], [INFO], які є особами похилого віку, пенсіонерами. Хоча відповідач і проживає разом зі своїми батьками, однак суд оцінює критично його доводи стосовно перебування вказаних осіб на його утриманні, оскільки ним не надано доказів, що вони дійсно потребують матеріальної допомоги з його боку чи постійного догляду, адже є пенсіонерами та отримують гарантовану державою пенсію, тим самим не є залежними від його доходів. Позаяк, суд приймає до увагу довідку ТОВ «МЕДЛІГА» від 05.05.2017 року (а.с.46) про те, що дружина [PERSON] [PERSON] є вагітною як належний доказ, оскільки документ виданий установою, зареєстрованою як юридична особа в Єдиному реєстрі юридичних осіб, ФОП та громадських формувань із правом здійснення спеціалізованої медичної практики згідно КВЕД 86.22 (за офіційними відомостями з реєстру за посиланням https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch), що спростовує доводи відповідача в цій частині. Посилання відповідача на наявність ускладнень зі здоров"ям суд оцінює критично, оскільки доказів, які б підтверджували його перебування на лікуванні, неможливість трудової діяльності, втрату працездатності, останнім суду не надано. Таким чином, сукупністю встановлених обставин та їх оцінкою, суд приходить до висновку, що [PERSON] має можливість та зобовязаний надавати своєму повнолітньому синові [PERSON] матеріальну допомогу в період його навчання, який хоча і має власне джерело доходів, однак з огляду на сучасну економічну ситуацію та ріст цін, розмір отримуваної ним стипендії в розмірі близько 1\~000 грн. не забезпечує можливості задоволення його першочергових потреб. В свою чергу, мати позивача [PERSON] офіційно працює машиністом підіймальної машини ПАТ «Кривбасзалізрудком», має середню заробітну плату 3798,64 грн. (з розрахунку за період серпень 2016 року січень 2017 року), що вбачається з довідки №383 від 08.02.2017 року (а.с.55). Крім того, відповідно до виписних епікризів (а.с.58, 59), [PERSON] вагітна із загрозою переривання вагітності. Таким чином, мати позивача також має можливість надавати синові матеріальну допомогу на його утримання, однак в порівнянні із рівнем доходів відповідача, його становищем та з урахуванням стану її здоровя самостійно вона не здатна задовольнити потреби [PERSON] Виходячи з викладеного, з урахуванням рівності обовязку обох батьків по утриманню їх дітей, суд\~ дійшов висновку про те, що відповідач [PERSON] має можливість та зобовязаний сплачувати на користь позивача аліменти на його утримання як повнолітнього сина, що продовжує навчання, оскільки він цього потребує, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), що відповідатиме принципам розумності та співмірності, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Визначаючи період, в межах якого слід здійснювати стягнення аліментів, суд виходить з вимог ч.1 ст.191, ч.1 ст.199 СК України, які в сукупності встановлюють, що аліменти на повнолітніх сина/доньку, які продовжують навчання, присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову та стягуються \~до досягнення 23 років, але не більше ніж до припинення навчання. Як слідує з довідки №01/26-320/2017 від 04.09.2017 року (а.с.69), [PERSON] навчався в ДВНЗ «КНУ» на факультеті економіки та управління бізнесом з 01.09.2014 року по 21.07.2017 року та на підставі наказу №1000су від 21.07.2017 року відрахований з навчального закладу за невиконання навчального плану. Вказані обставини розумінні ч.2 ст.199 СК України визначають, що з 22.07.2017 року право [PERSON] на його утримання батьками припинилось. Оскільки позивач звернувся до суду з позовом 02.03.2017 року та припинив навчання 21.07.2017 року, суд приходить до висновку про можливість стягнення аліментів виключно в межах вказаного періоду, у звязку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенні в цій частині також. Будь-яких інших доказів, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити у їх стягненні, суду не надано та в ході судового розгляду не встановлено. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору,\~ тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір в розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. В порядку п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду в межах стягнення з відповідача суми аліментних платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

Outcome: partial