Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

В провадженні суду перебувала вищевказана цивільна справа. В позові первинному та збільшеному [PERSON] зазначив, що в 1994р. він зареєстрував шлюб з [PERSON] 26.05.2008р. шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. Під час розлучення питання щодо поділу майна не вирішувалося. 26.05.2008р. відділом реєстрації розірвань шлюбу Вінницького РУЮ було вчинено відповідний запис про розірвання шлюбу та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. В зв»язку з розірванням шлюбу відповідачка змусила позивача піти з приватного будинку і заявила, що ніякого майна він не отримає. Під час шлюбу сторони побудували приватний будинок з надвірними прибудовами за адресою: [ADDRESS]. Після розлучення дане майно залишилося відповідачці в її користуванні. Оскільки, дане майно є подружнім майном позивач звернувся до суду за визнанням права власності за ним на одну другу даного будинку. В подальшому позивач збільшив та уточнив позовні вимоги та суду додав, що також під час шлюбу для будівництва вищевказаного будинку ним з відповідачкою було придбано за договором купівлі-продажу від 4.04.2003р. земельну ділянку під будинковолодінням за адресою: [ADDRESS], розміром 0,15 га. Вказану земельну ділянку позивач також вважає спільним майном подружжя, так як вона придбана в шлюбі за спільні кошти подружжя. Просить суд, визнати за ним право власності на ? частину будинку та земельної ділянки, як на спільне сумісне майно подружжя та забов»язати не чинити перешкоди в проживанні ним у вищевказаному будинку та у користуванні земельною ділянкою. В своєму позові [PERSON] суду зазначила, що за спільною домовленістю всіх членів сім»ї та з метою створення спільної сумісної власності вона вкладала кошти, працю, виписувала та привозила будівельний матеріал та купила земельну ділянку під будівництво спірного будинку, в зв»язку з чим вступила в справу як третя особа з самостійними вимогами. В позові зазначила, що [PERSON] доводиться їй рідною донькою. Відповідач [PERSON] - колишнім зятем, з яким донька розірвала шлюб в 1998р., а зареєструвала шлюб в 1996р. Від шлюбу подружжя народився [PERSON]. В зв»язку з тим, що у дітей не було житла, вони проживали разом з [PERSON], з яким також проживав син [PERSON] - [PERSON] Враховуючи те, що належне [PERSON] житло не відповідало житловій нормі, також враховуючи те, що будинок, в якому знаходиться квартира, 1968 року забудови, на сімейній раді вони вирішили спільними коштами і спільною фізичною працею і зусиллями збудувати будинок. [PERSON] як матері та жінці з певним життєвим досвідом, відповідачі доручили знайти вільну земельну ділянку, придатну для будівництва будинку. Така земельна ділянка була нею знайдена в [ADDRESS] . Дана земельна ділянка належала на праві власності [PERSON]. На земельній ділянці був розташований фундамент під будинок, підвал, на всю площу фундаменту, який мав бути розташований під будинком та перекриття. В квітні 2003 року було посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за що [PERSON] особисто вручила продавцю 3000 грн. В 2004 році вони розпочали будівництво стін, побудували їх, зробили стіни, звели покрівлю. Осінню 2004 року поштукатурили і покрасили стіни, виготовили технічну документацію на електрифікацію будинку. Зробили відлив (сток). На вказані роботи (будівельний матеріал та робота) [PERSON] згідно квитанцій, ордерів, чеків було витрачено 10978,48 грн. В 2005 році було виконано оздоблювальні роботи в будинку, постелили підлогу, побудували кам'яний паркан. [PERSON] на протязі 2005 року було витрачено 8677,44 грн. На початку 2006 року сімейні стосунки між донькою [PERSON] та зятем припинилися і в березні 2008 року вони розірвали шлюб. Враховуючи те, що в будівництво будинку [PERSON] було вкладені значні кошти, які вона заощадила, працюючи науковим співробітником Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції садівництва та виручила від продажу власної земельної ділянки в сумі 171 700 грн., донька вирішила подарувати спірний будинок [PERSON], в зв'язку з чим 22.09.2008 року згідно рішення Третейського суду при Вінницькій торгово-промисловій палаті [PERSON] отримала в дар будинок [ADDRESS]. Після того, як [PERSON] стала власницею будинку, вона за свої кошти придбала будівельні матеріали та звела кам'яний паркан, провела ремонт каналізації, зробила отмостки та сходи. Крім того, посадила на присадибній ділянці більше 20 дерев, кущі роз. Зварила металевий каркас для виноградної лози, придбала та висадила саджанці винограду. Повністю відремонтувала сантехніку в будинку, для чого придбала та поміняла труби. На вказані покращення [PERSON] було витрачено 8140,41 грн. Загалом сума витрат по ремонту становить 29209,17 грн. Витрати на транспортування, завантаження та развантаження будівельного матеріалу та витрати по ремонту становлять 228808,17 грн. Вартість будинку становить за експертним висновком 589 196,00 грн. Враховуючи вклад [PERSON] в будівництво вона звернулася до суду з позовом та просить визнати за нею право власності на ? частину спірного будинку. За об»єднаним позовом [PERSON] також зазначив, що 19 грудня 1996 року між позивачем та громадянкою [PERSON] було зареєстровано шлюб, який в подальшому було розірвано 23 квітня 2008 року. Під час перебування у шлюбі ними на підставі договору купівлі продажу від 04 квітня 2003 року було придбано земельну ділянку [NUMBER], площею 0,15 га за адресою: [ADDRESS]. Дана земельна ділянка після придбання була оформлена на [PERSON], згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим Вінницьким районним відділом земельних ресурсів та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди) за № 356 від 07.12.04 р. Відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України, дане майно є нажитим у шлюбі і є спільним сумісним майном подружжя. В подальшому рішенням постійно діючого третейського суду при товарній універсальній біржі «Сальдо» від 23 вересня 2008 року по справі № 275-23/09-08 було визнано право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] за громадянкою [PERSON]. Дане рішення третейського суду було постановлене із порушенням права позивача щодо спільної сумісної власності на спільне майно подружжя, у зв'язку з чим було скасоване ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.11.2011 р. по справі №м 2-4518/11, та залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 25.01.2012 р. Підставою для скасування рішення стало те, що третейський суд при вирішенні справи вийшов за межі своїх повноважень та вирішив питання про права та обов'язки власника - позивача, незважаючи на те, що він не брав участі у розгляді справи. При цьому у вказаній ухвалі апеляційного суду Вінницької області від 25.01.2012 р. по справі № 2-4518/11 за його позовом до [PERSON] та [PERSON] чітко зазначено, що земельна ділянка була придбана позивачем спільно із [PERSON] під час шлюбу. Разом з тим в подальшому під час розгляду в Вінницькому районному суді Вінницької області справи № 2-108/11 за позовом [PERSON] до колишньої дружини [PERSON] про поділ спільного майна подружжя громадянкою [PERSON] яка бере участь в тій справі як третя особа, було надано копію державного акту серії [NUMBER] від 30.10.2008 р. про її право власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,15 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], виданого їй на підставі рішення постійно діючого третейського суду. Також громадянкою [PERSON] вже в грудні 2014 року було подано до суду витяг з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру , із якого вбачається, що в державному земельному кадастрі міститься запис № 010880201368 від 30.10.2008 р. про реєстрацію оспорюваного державного акту на право власності на земельну ділянку за [PERSON]. Як вбачається із тексту самого державного акту, єдиною підставою для його видачі стало рішення постійно діючого третейського суду при товарній універсальній біржі «Сальдо» від 23.09.2008 року по справі № 275-23/09-08. Однак, як зазначалось раніше, дане рішення третейського суду було скасовано ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.11.2011 р. по справі №2-4518/11. Таким чином, вищевказаний державний акт серії [NUMBER] від 30.10.2008 р. про право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,15 га ділянки в [ADDRESS] суперечить вимогам законодавства, порушує право позивача як співвласника даної земельної ділянки, набутої у власність ним спільно з колишньою дружиною під час шлюбу, і не дає можливості розпоряджатись нею та ставити питання про її розподіл в натурі, а тому позивач звернувся до суду з позовом щодо визнання даного державного акту визнанню недійсним та проведення скасування реєстрації державного акту. В подальшому позивач [PERSON] позовні вимоги змінив, зазначивши третіми особами Управління Державної земельної агенції у Вінницькому районі Вінницької області та Реєстраційну службу Вінницького районного управління юстиції Вінницької області. Вимога щодо скасування реєстрації була залишена без розгляду за клопотанням [PERSON] Позов [PERSON] щодо визнання права спільної сумісної ввласності на автомобіль, та його поділ шляхом виплати компенсації, був виділений у окреме цивільне провадження за ухвалою суду від 18.05.2015р. В судовому засіданні позивач (він же відповідач) [PERSON] свій позов підтримав, позов [PERSON] не визнав та суду показав, що будинок по [ADDRESS] та області був побудований за час перебування позивача з [PERSON] у шлюбі. [PERSON] участі у будівництві не приймала, батьки лише допомагали їм, як дітям. Будинок був побудований за кошти подружжя, зокрема, на кошти, які він заробив працюючи за границею та був оформлений на [PERSON] Однак, в подальшому без його відома [PERSON] уклала простий письмовий правочин дарування, за яким подарувала даний будинок та земельну ділянку через третейський суд своїй матері [PERSON], без його відома та згоди, як співвласника. Про даний правочин та суд він повідомлений не був і в подальшому рішення третейського суду було скасовано за ухвалою Ленінського районного суду м.Вінниця. В зв»язку з тим, що рішення третейського суду було скасовано є нечинним і державний акт виданий на ім»я [PERSON] на земельну ділянку, так і відповідне свідоцтво про реєстрації будинку за власником [PERSON] Оскільки, даний будинок та земельна ділянка були набуті в період шлюбних відносин з [PERSON], позивач просить поділити майно виділивши йому одну другу будинку з спорудами та будівлями та одну другу земельної ділянки під даним будинковолодінням. Іншу частину вважає такою, що повинна належати лише [PERSON] Щодо машини марки «Опель-Астра» суду показав, що даний автомобіль, був розібраний на металобрухт і ним було продано лише номерні знаки з автомобіля, про що його колишня дружина була обізнана. Автомобіль був у аварійному стані і тому, не коштує стільки скільки було вказано [PERSON] Згоден лише на проведення поділу будинку та земельної ділянки по ? частині. Позов [PERSON] просить залишити без задоволення, так як згоди на побудову спільного житлового будинку вони ніколи не укладали і такого рішення не приймали. Спірне майно вважає лише спільним сумісним майном подружжя. Відповідач (вона ж позивач) [PERSON] суду показала, що свій позов підтримує, позов [PERSON] також визнала та суду показала, що спірний будинок був побудований за кошти її матері [PERSON], так як в них не було коштів для будівництва. Земельна ділянка взагалі була придбана лише на кошти матері, так як [PERSON] та вона не мали коштів, а первинний позивач на час укладення договору перебував за кордоном. За час шлюбу [PERSON] неодноразово купував автомобілі та продавав їх. Так, ним було придано автомобіль «Опель-Астра», про що вона дізналася лише з відповіді МРЕВа, під час виконання виконавчого листа по стягненню аліментів. Автомобіль був придбаний по біржовій угоді. На земельній ділянці придбаній її матір»ю було побудовано спірний будинок, який вони домовилися будувати та використовувати з [PERSON] Будинок був побудований майже повністю на грошові кошти матері, саме тому вона і подарувала його матері через рішення третейського суду. Оскільки, автомобіль є неподільною річчю, а шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, вона просить виділити їй 2/3 частини будинку з спорудами та будівлями, та земельної ділянки, а також забов»язати відповідача сплатити їй грошову компенсацію за половину автомобіля в сумі 32 000 грн. Також просить задоволити позов [PERSON] повністю. В подальшому заявила клопотання про виділ позову в окреме позовне провадження, дане клопотання було задоволено за ухвалою суду від 18.05.2015р. Третя особа [PERSON] з самостійними вимогами свій позов підтримала суду показала, що за спільною домовленістю вкладала грошові кошти в будівництво будинку по [ADDRESS] та області та надала власні кошти на придбання земельної ділянки. При придбанні земельної ділянки на ній вже знаходився фундамент, на якому і розпочали будувати будинок. В 2004р. почали будівництво і в 2005р. закінчили роботи. Після закінчення будівництва донька подарувала будинок їй, що було закріплено у рішенні третейського суду. Після цього, вона отримала реєстраційне свідоцтво та державний акт на земельну ділянку. Ставши власницею будинку та земельної ділянки, вона побудувала паркан, провела інші будівельні роботи. Враховуючі її вклад у будівництво, вона просить визнати за нею право власності на одну другу будинку. Решту вважає такою, що належить її дочці, так як будинок вона будувала для неї. Заслухавши пояснення сторін по справі, вивчивши подані докази, суд встановив наступне: Сторони зареєстрували шлюб 19.12.1996р. , що підтверджує свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 19.12.1996р. (а.с.139 т.3). Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO], батьками якого є [PERSON], та [PERSON], що підтверджує надана суду к/к свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.03.1999р. (а.с.65 т.1). Факт розірвання шлюбу підтверджує надане суду к/к свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 06.06.2008р. (а.с.64 т.1). Під час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі на ім»я [PERSON] було придбано земельну ділянку площею 0,15 га в [ADDRESS] у [PERSON] за договором купівлі-продажу від 4.04.2003р. серія [NUMBER] (а.с.11 т.2) за 3000 грн. Після оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки [PERSON] було оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.12.2004р. (а.с.83 т.2). Також відповідно до даних технічного паспорта № [NUMBER] від 18.10.2005 р. було побудовано житловий будинок під літерою «А», загальною площею 183,9 кв.м., житловою площею 47,9 кв.м., а також підвал п/А, що знаходяться в [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок, був побудований в період перебування подружжя [PERSON] у шлюбі, що не заперечує жодна з сторін у 2004-2005р.р.. Згідно даних технічного паспорта виданого 18.10.2005 р. вищевказані будинок та підвал є побудованими у 2005р. Будівельний [NUMBER] на забудову земельної ділянки, який був оформлений на забудовника [PERSON] (а.с.13-18 т.2). Будинок після прийняття в експлуатацію був зареєстрований за [PERSON] у відповідності до свідоцтва про право власності [NUMBER] від 19.12.2005р., яке було видано [PERSON] виконавчим комітетом Агрономічної сільської ради на підставі рішення виконкому Агрономічної сільської ради від 10.11.2005р. за №249 (а.с. 193-194 т.3). В подальшому, після розірвання шлюбу, за рішенням постійно діючого третейського суду при Товарній біржі «Товарна універсальна біржа «Сальдо» від 23.09.2008р. (справа №275-23/09-08 М) було вчинено визнання дійсним договору дарування, за яким [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 183,9 кв.м., житловою площею 47,9 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,15 га за тією ж адресою (а.с.7-9 т.2). На підставі вказаного рішення третейського суду [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS], що складається з житлового будинку «А», загальною площею 183,9 кв.м., житловою площею 47,9 кв.м., підвалу «п/А», криниці №1, огорожи №2, підпірної стінки №3, в/я - вигрібної ями за №530 від 26.11.2008р. (а.с.93 т.2). А також виданий новий державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 30.10.2008р. на земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: [ADDRESS] (а.с.94 т.2). Також [PERSON] було оформлено технічний паспорт від 13.07.2010р. з зазначенням житлового будинку «А», підвалу п/А, 2005р.з., ганку, криниці, огорожі, стіни підпірної та вигрібної ями. Зазначення року забудови ганку, криниці, огорожі, стіни підпірної та вигрібної ями відсутне (а.с.188-192 т.3). Після розірвання шлюбу [PERSON] припинив проживання у спірному будинку. [PERSON] заперечує проти права позивача на будинок та проживання в нього, так як будинок був фактично побудований її матір"ю. Позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку у будинку та земельній ділянці, був залишений судом без розгляду за заявою [PERSON] Факт того, що в будинку є проживаючими лише [PERSON] та [PERSON] підтверджує довідка Агрономічної сільської ради №735 від 11.07.2013р. (а.с.119 т.2). В подальшому рішення постійно діючого третейського суду при товарній універсальній біржі «Сальдо» від 23 вересня 2008 року по справі № 275-23/09-08 за було скасовано дією ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.11.2011 р. по справі №м 2-4518/11, яке було залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 25.01.2012 р. (а.с. 50-51,52-53 т.3). Підставою для скасування рішення стало те, що третейський суд при вирішенні справи вийшов за межі своїх повноважень та вирішив питання про права та обов'язки власника - позивача, незважаючи на те, що він не брав участі у розгляді справи. При цьому у вказаній ухвалі апеляційного суду Вінницької області від 25.01.2012 р. по справі № 2-4518/11 за його позовом до [PERSON] та [PERSON] зазначено, що земельна ділянка була придбана позивачем спільно із [PERSON] під час шлюбу. Спірні правовідносини щодо поділу майна суд вважає такими, що регулюються нормативними положеннями ст.ст. 63,65,69,70 СК України. За ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В силу ст.65 СК України лише дружина та чоловік розпоряджаються майном, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. За ст.69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна за ст.70 СК України що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інакше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ст.368 ЦК України спільна сумісна власність двох або більше осіб є спільною сумісною власністю. За ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В силу ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками майна. Виходячи з зазначених нормативних положень, суд вважає, що майно у вигляді житлового будинку з спорудами та будівлями по [ADDRESS], , земельна ділянка площею 0,15 га за вищевказаною адресою, належать до спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. При цьому, суд виходить з того, що вказане майно є набутим в період перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, та тієї обставини що майно є придбаним та зареєстрованим на одне з подружжя. За час перебування шлюбу статус даного майна не змінювався і ніким не оспорювався. На зазначене майно видано правоустановчі документи, які свідчать про набуття статусу власності на [PERSON] саме в період її шлюбу з [PERSON] Суд визнає, що є наявною та доведеною та обставина, що під час будівництва в нього вкладалися кошти як самого подружжя так і [PERSON]. Даний факт підтверджується наданими суду накладними та квитанціями на придбання будівельних матеріалів (а.с.20-38 т.2, а.с.193-200 т.1), та показами допитаних у суді свідків. Разом з цим, суд враховує, що факт укладення угоди про створення спільного майна між подружжям [PERSON] та [PERSON] є відсутнім. [PERSON] щодо існування такої домовленості категорично заперечив. Будівельний паспорт був оформлений лише на [PERSON], на права забудовника під час проведення забудови та її закінчення [PERSON] не претендувала, за визнанням права власності до виникнення судового спору щодо поділу майна між її донькою та [PERSON]як щодо будинку так і земельної ділянки до суду не зверталася. [PERSON] має власне житло. В спірному будинку постійно проживають згідно довідки сільської ради наданої [PERSON] лише [PERSON] та син [PERSON] Тому, суд вважає, що за відсутності доведення факту укладання правочину щодо створення спільного сумісного (чи в частці) майна позов [PERSON] про визнання за нею права власності на ? частину житлового будинку до задоволення не підлягає. Спірне майно у вигляді житлового будинку з спорудами та будівлями по [ADDRESS], земельна ділянка площею 0,15 га за вищевказаною адресою, є виключно спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], яке підлягає до поділу у відповідності до вимог ст.70 СК України, у рівних частках по ? частині між подружжям. Враховуючи експертний висновок за №ОС-127 від 03.09.2014р. суд вважає за необхідне при поділі спірного будинковолодіння та земельної ділянки виділити у власність позивача [PERSON] в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ? частину житлового будинку з спорудами та будівлями, що знаходиться [ADDRESS] у відповідності до варіанту №2 згідно додатку (17,18) експертного висновку за №ОС-127 від 03.09.2014р. долю співвласника ? частини, що складається з: коридору поз. 1-1 - 6,7 кв.м., частина коридору 1-2 - 6,2 кв.м., кімната 1-3 - 15,4 кв.м., кухня 1-7 - 12,0 кв.м., кладова 1-8 - 3,3 кв.м., підвальне приміщення ІІ - 47,6 кв.м. Всього по житловому будинку 91,2 кв.м. З господарським споруд: ганок, криниця №1 - ? частка, огорожа №2 - ? частка,вигрібна яма «в/я» - ? частка. Всього на суму 234 213 грн. Частка складає 50/100. З метою обладнання даних часток у два відокремлених житла, сторонам слід провести: влаштування дверного отвору у приміщенні поз.1-5; закласти дверний отвір між приміщеннями поз.І та ІІ; влаштувати перегородку у приміщенні поз. 1-2; влаштувати перегородку з дверним отвором у приміщенні поз.1-5. Решта приміщень, а саме : частина коридору 1-2 - 4,8 кв.м., кімната 1-4 - 20,6 кв.м., кімната 1-5 - 11,9 кв.м, санвузол 1-6 - 7,0 кв.м., гараж І - 48,4 кв.м.. Всього по житловому будинку 92,7 кв.м. З господарських споруд - криниця №1 - ? частка, огорожа №2 - ? частка, стінка підпірна №3, вигрібна яма «в/я» - ? частка. Всього на суму 295 808 грн., з часткою, що складає 50/100 залишається у іншого співвласника. При цьому, суд враховує, що за вказаним варіантом у розпорядженні [PERSON] та її сина залишаються дві окремі житлові кімнати, з врахуванням того, що вказані особи є різностаттєвими і не можуть бути заселені у одну житлову кімнату, так як син колишнього подружжя має 17 років. Особистий позов [PERSON] щодо поділу майна в даному провадженні є відсутнім. Позов [PERSON] суд вважає таким, що до задоволення не підлягає. [PERSON] в порядку поділу земельної ділянки, як спільного сумісного майна подружжя слід виділити ? частину земельної ділянки, загальною площею 0,15 га, що розташована в [ADDRESS], з кадастровим номером [NUMBER] за експертним висновком №ОС-127 від 03.09.2014р. за 2 варіантом, за долею співвласника ? частки, що складає 750,50 кв.м. (виділена на експертному висновку блакитним кольором, додаток №24). Площа земельної ділянки під забудовою та двором 740 кв.м., під спільним користуванням 10,5 кв.м. Розбіжність +0,5 м. Також слід забов»язати [PERSON] не чинити перешкоди в проживанні у виділеній [PERSON] частині будинку за адресою: [ADDRESS], та користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Щодо позову [PERSON] про визнання недійсним державного акту виданого на [PERSON] серії [NUMBER] від 30.10.2008р. суд виходить з того, що підставою для видачі вказаного державного акту було рішення третейського суду при Товарній біржі «Товарна універсальна біржа «Сальдо» від 23.09.2008р. (справа №275-23/09-08 М). За ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.11.2011 р. по справі №м 2-4518/11, яке було залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 25.01.2012 р. дане рішення третейського суду визнано таким, що не відповідає вимогам закону та не підлягає до виконання. За ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. За ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Будь-який правочин має набути чинності, тобто набрати юридичної сили. Для цього він має відповідати вимогам, встановленим законом. Зокрема, правочин вважається чинним, а відповідно і правомірним, якщо при його вчиненні були дотримані такі умови як: законність змісту правочину; наявність у сторін (сторони) необхідного обсягу дієздатності; наявність об'єктивно вираженого волевиявлення учасника правочину та його відповідність внутрішній волі учасника правочину; відповідність форми вчиненого правочину вимогам закону; спрямованість волі учасників правочину на реальне досягнення обумовленого ним юридичного результату тощо. Однією з підстав недійсності правочину за ст.215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України. За ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які пов»язані з його недійсністю. Враховуючи вищевказані нормативні положення, суд вважає, що державний акт серії [NUMBER] від 30.10.2008р., який був виданий на підставі рішення третейського суду при Товарній біржі «Товарна універсальна біржа «Сальдо» від 23.09.2008р., яке було винесено в порушенням закону, зокрема, ст.ст.63,65 СК України, ст.203 ЦК України, без врахування права [PERSON] на частку у спільному сумісному майні подружжя підлягає до визнання недійсним. Щодо стягнення судових витрат суд враховує, що у відповідності до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем [PERSON] понесено витрати на оплату судового збору 1119,00 грн.,243 ,60 грн. та оплату ІТЗ в сумі 120,00 грн., а також 1000 грн. авансу за проведення експертизи. Всього 2482,60 грн. В зв»язку з задоволення позову [PERSON] з [PERSON], [PERSON] слід стягнути судові витрати на суму 2482,60 грн., в рівних частках по 1241,30 грн. з кожної. В стягненні судових витрат за позовом [PERSON] слід відмовити, так як позов до задоволення не підлягає.

Outcome: approved