Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

До Покровського районного суду Дніпропетровської області надійшов зазначений цивільний позов, яким позивач, [PERSON] , просить визнати договір позики №3085202455/408897 від 19.10.2019 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Європейська кредитна група» недійсним. Позов мотивований тим, що між сторонами 19.10.2019 року укладений договір №3085202455/408897, відповідно до якого позивач отримав позику. Ознайомившись з договором, позивач вважає його недійсним, оскільки його не підписував; посилається на ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію», 2, 3 ст. 13, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Посилається на ч. 1 ст. 230 Цивільного кодексу України якою передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування Посилається на п. 5 ч. З ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» яким передбачено, що встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором є несправедливими умовами, можуть бути визнані недійсними. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. На підставі ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Вважає, що прийняття пропозиції від Відповідача укласти електронний договір (акцепт) здійснено шляхом зазначення у відповідному чекбоксі галочки на сторінці сервісу з надання онлайн позик Відповідачем та введення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, що не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Посилається на ст. 208 ЦК України згідно якої у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 нього Кодексу: інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своею суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укчадення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укчадення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зазначає, що укладений договір про надання позики на умовах фінансового кредиту, укладений між сторонами, містить ознаки Кредитного договору. Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Зазначає, що в оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту, позивачу відповідачем не надано розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту. У зв`язку з цим реально нарахований йому відсоток за користуванні кредитними коштами став значно більшим, за зазначений працівниками фінансової установи у розрахунку платежів. Вважає, що відповідач ввів в оману позивача на рахунок істотних умов договору, зокрема, на рахунок відсоткової ставки за користування кредитом і не повідомив про «непомірно велику» відсоткову ставку у випадку порушення зобов`язання (а. с. 1-9). Представник відповідача [PERSON] надала суду відзив, яким позовні вимоги заперечила, позов не визнала. Зазначає, що між сторонами укладений електронний договір, який укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пояснює, що електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч. З ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Відповідач має в мережі Інтернет сторінку з розміщеною пропозицією (офертою) на сайті www.eurogroshi.com.ua, де розміщена інформація про підприємство, скановані копії право встановлюючих документів, фінансові звіти про діяльність підприємства, та пропозиції (оферти") щодо видачі кредитів з правилами їх отримання та повернення. Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на отримання кредиту на Сайті Товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення, для чого необхідно вибрати суму коштів, яку позичальник бажає взяти у кредит та строк на який береться такий кредит; оформити заявку; обрати персональний логін і пароль для входу в Особистий Кабінет. При підписанні документів на телефонний номер Клієнта направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта. Після цього клієнт проходить погодження та перевірку банківської карти, а у разі прийняття рішення про отримання кредиту Клієнт ознайомлюється з індивідуальною частиною договору про надання Фінансового кредиту в Особистому Кабінеті. У разі згоди із запропонованими умовами кредитування, Клієнт підписує індивідуальну частину договору за допомогою отриманого одноразового ідентифікатора, після чого отримує кошти на розрахункову карту позичальника. Відповідач стверджує, що [PERSON] на сайті Відповідача www.eurogroshi.com.ua здійснив заповнення заяви (форми) на отримання кредитних коштів, виразивши таким чином свій намір укласти договір з Відповідачем. В момент, коли Позивач заповнив заяву з метою отримання кредитних коштів, він автоматично прийняв пропозицію (оферту) Відповідача та приєднався до умов публічного договору щодо правил оформлення та видачі кредитних коштів. Саме з моменту заповнення заяви електронний договір вважається укладеним (ч.3. ч. б ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Так, згідно п. 1.6 Індивідуальної частини Договору, невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства www. euro groshi. сom.ua. Згідно п. 2.3 Договору оферти, сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно п. 8.4 Договору оферти, Клієнт підтверджує, що до укладення кредитного договору він дав згоду, усвідомлюючи його правові наслідки, на використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором як власноручного підпису. Згідно п. 6.1 Індивідуальної частини Договору, цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Тобто, позивачем було підписано договір про надання фінансового кредиту за допомогою одноразового ідентифікатора, на підтвердження чого у Індивідуальній частині договору міститься код ідентифікатор позивача -R92032, що і є безпосереднім підписом позивача. Саме тому, твердження Позивача про те. що він не підписував договір не відповідає дійсності. Відповідач також зазначає, що 17.11.2019, 17.12.2019, 16.01.2020, 17.02.2020 позивач через Особистий кабінет здійснив подання Заявок на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту), що є прямим свідченням того, що він не лише визнає правомірність існування такого кредитного договору, але і має бажання продовжити строк його дії, позивач також здійснював платежі за договором з метою погашення заборгованості. Згідно п. 1.2 Індивідуальної частини Договору про надання фінансового кредиту, строк дії договору 30 днів, але договір діє до повного виконання своїх зобов`язань, до укладання Договору позивач мав можливість детально ознайомитися з умовами кредитування, в тому числі із розміром відсоткової ставки за користування кредитними коштами, відповідно до умов Договору № 3085202455/408897 позивач отримав грошові кошти та був обізнаний про необхідність повернення разом з відсотками, які передбачені умовами Договору. Також зазначає, що згідно п. 1 ч. 2 ст. З ЗУ «Про споживче кредитування», цей закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця та кредитні договори, які укладаються на строк до одного місяця, а також на кредитні договори, загальний розмір кредиту за якими не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору. Оскільки згідно ст. 8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» мінімальна заробітна плата за місяць складала 4173,00 гривні, на правовідносини які склалися між сторонами, не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування», оскільки кредитний договір укладався строком до одного місяця, а сума кредиту не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладання договору (а. с. 40-48). Сторони в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Позивач [PERSON] разом з позовною заявою подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі за наявними у справі матеріалами. Представник відповідача [PERSON] надала письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, в задоволенні позовних вимог заперечила в повному обсязі, заперечення викладені у відзиві. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні дані та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19.10.2019 року [PERSON] звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська кредитна група» з метою отримання фінансового кредиту, у зв`язку з чим уклав зТовариством з обмеженою відповідальністю «Європейська кредитна група» договір шляхом підписання за допомогою одноразового ідентифікатора «Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №3085202455/408897 (далі- Договір) (а. с. 50-53). Відповідно до п. 1.1 Договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська кредитна група» надає [PERSON] фінансовий кредит в розмірі 4000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку і на умовах, визначених цим договором (а. с. 50). Кредит надається строком на 30 днів, до 17.11.2019 року, за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 693,5% (процентів) річних від суми кредиту з розрахунку 1,9% на добу. Тип процентної ставки - фіксована (п. п. 1.2., 1.3. Договору, а. с. 50). Згідно п. 1.6 Договору невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства www.eurogroshi.сom.ua (а. с. 50). Згідно п. 6.1 Договору договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» (а. с. 52). У розділі 7 «Реквізити та підписи сторін» зазначаються анкетні дані позивача та електронний підпис R92032 (а. с. 53). Отже, судом встановлено, що позивач підписав зазначений договір за допомогою одноразового ідентифікатора в порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». Також 19.10.2019 року сторонипідписали додаток №1 до договору про надання фінансового кредиту №3085202455/408897, в якому визначений графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту: сума кредиту - 4000,00 грн., сума нарахованих процентів - 2280,00 грн., всього до сплати - 6280,00 грн. (а. с. 54). Факт отримання кредитних коштів не заперечує сам позивач і підтверджується інформаційною довідкою №203/03 від 26.03.2021 року ТОВ «Платежі онлайн», згідно якої на сайті EUROGROSHI.COM.UA через платіжний сервіс «Platon» 19.10.2019 року, о 12:45 годині, була проведена успішна транзакція типу «виплата», сума транзакції 4000,00 грн., номер карти [NUMBER] , опис 2911766 (а. с. 63). 17.11.2019 року позивачем подана заявка на продовження строку дії Договору і укладена додаткова угода №2 до Договору, якою продовжений строк дії договору на термін 30 днів, до 17.12.2019 року, наданий змінений графік розрахунків - сума кредиту у розмірі 4000,00 грн., сума відсотків - 2280,00 грн. (а. с. 56-58). Також в матеріалах справи містяться заявки на продовження строку дії Договору і укладені додаткові угоди до Договору від 16.01.2020, 17.02.2020 року , якими продовжений строк дії договору на термін 30 днів, наданий змінений графік розрахунків - сума кредиту у розмірі 4000,00 грн., сума відсотків - 2280,00 грн. (а. с. 59-62). Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Приписами статей 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї і з сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений у електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. В якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Така правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20). В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд встановив, що між сторонами укладений кредитний договір у письмовій формі, на певних умовах, позивач користувався грошовими коштами, частково сплачував за їх користування, що підтверджується наданим відповідачем розрахунком заборгованості і не заперечується сторонами (а. с. 95-102). Окрім цього,17.11.2019 року, 17.12.2019 року, 16.01.2020 року, 17.02.2020 року позивач через особистий кабінет здійснив подання заявок на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту), що підтверджується копіями зазначених заяв (а. с. 55-62). Враховуючи те, що позивачем [PERSON] був підписаний договір про надання фінансового кредиту за допомогою одноразового ідентифікатора, позивач користувався грошовими коштами, частково сплачував за їх користування, неодноразово подавав заявки на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту), суд приходить до висновку, що дані дії позивача свідчать про визнання ним існуючих зобов`язань за договором. Суд дійшов висновку, що договір між сторонами був укладений у належний спосіб у письмовій формі, сторони у вільний спосіб виявили свою волю на укладення цього договору. Суд також відхиляє твердження позивача, що він був введений в оману стосовно розміру процентів за користування грошовими коштами, оскілки у договорі, як зазначалося вище, чітко і недвозначно зазначені сума кредиту, строк кредитування, процентна ставка. Більше того, як вбачається з наданих відповідачем письмових матеріалів, позивач неодноразово укладав такі договорі і брав у позику кредитні кошти саме у такому порядку - шляхом підписання договору одноразовим ідентифікатором, після чого отримував кредитні кошти і розпоряджався ними на власний розсуд, отже, не йдеться про одноразову непорозуміння порядку підписання та виконання договору з боку позивача. Суд також погоджується з відповідачем, що на правовідносини, які виникли між сторонами, не поширюється дія закону Закону України «Про споживче кредитування» у зв`язку з наступним. Як випливає зі ст. 3 закону Закону України «Про споживче кредитування», цей закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування. При цьому закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця; кредитні договори, загальний розмір кредиту за якими не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору (ст. 3 Закону). Як випливає з правового аналізу договору №3085202455/408897 від 19.10.2019 року, договір містить одночасно дві умови, які виключають застосування до нього норм Закону України «Про споживче кредитування»: договір укладений строком на 30 днів, а сума кредиту- менше однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору (а. с. 50-53). Отже, суд відхиляє посилання позивача на порядок укладення договору споживчого кредитування в електронній формі згідно ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За положеннями ст. 81 ч. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд не вбачає підстав для задоволення заявленого позову. На підставі ст. ст. 204, 207, 526, 626, 628, 638, 639, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed