Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , де третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача: орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області про визначення місця проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з нею за місцем її проживання в будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області про визначення місця проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з ним за місцем його проживання в будинку [ADDRESS] . Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 березня 2020 року первісний позов [PERSON] до [PERSON] , де третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача: орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області про визначення місця проживання дітей з батьком об`єднано в одне провадження. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 лютого 2021 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області про визначення місця проживання дітей з батьком в зв`язку з повторною неявкою позивача за зустрічним позовом [PERSON] в судове засіднання на підставі ч.5 ст.223 ЦПК України залишено без розгляду. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що вона являється матір`ю малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . З батьком її дітей в зареєстрованому шлюбі вона не перебувала. Однак, за їх спільною заявою на підставі ст. 135 СК України [PERSON] визнав себе батьком трьох дітей, про що свідчать записи у актових записах про їх народження. Вказує, що з самого народження діти проживають біля неї та перебувають у неї на вихованні та утриманні. Крім цього, вони є малолітніми, а тому в такому віці потребують виключно материнського піклування та догляду. Старші діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , навчаються в 5-му та 2-му класі Тячівської ЗОШ №1 ім. Гренджі-Донського. Також зазначає, що вона має постійне місце проживання та задовільні житлові умови. Спиртними напоями не зловживає, не палить, за місцем проживання характеризується позитивно, добре відноситься до своїх дітей, постійно приділяє належну увагу їх розвитку та вихованню. Крім цього, вона не судима, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалася, немає хронічних захворювань, на обліку в психоневрологічному та інших диспансерах не перебувала і не перебуває. Відповідач не може дати дітям ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров`я дітей умов проживання. Просить визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з нею за місцем її проживання в будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на даний час разом з ним проживають двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а син [PERSON] насправді навчається в Широколузькій ЗОШ, а не в Тячівській ЗОШ, як зазначає позивачка. Крім цього, позивачка не має постійного місця проживання, а проживає на найманій квартирі і не в змозі сама її оплачувати, що підтверджується поданим нею до суду позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Вважає, що проживання матері з чотирьма дітьми на найманій квартирі не може відповідати інтересам дітей щодо їх утримання та виховання. Позовні вимоги визнав частково. Просить визначити місце проживання двох неповнолітніх дітей, а саме: синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з ним за місцем його проживання в будинку [ADDRESS] , та визначити місце проживання двох неповнолітніх дітей, а саме: доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з їх матір`ю [PERSON] за місцем її проживання. Позивач по первісному та відповідач по зустрічному позову [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з мотивів викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити. Відповідач по первісному та позивач по зустрічному позову [PERSON] та його представник - адвокат Поковба В.Ю. в судове засідання не з`явилися повторно з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що стверджується розпискою про отримання судової повістки та довідкою про доставку СМС-повідомлення адвокатові Поковбі В.Ю., заяву про розгляд справи у їх відсутності не подавали. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області в судове засідання не з"явилася, позаяк подала зяву про розгляд справи у її відсутності. Заслухавши думку позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали у фактичних шлюбних відносинах та від спільного проживання мають чотирьох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтв про народження неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , матір`ю значиться позивач [PERSON] , а батьком значиться відповідач [PERSON] (а.с.7, 9, 11). Як стверджено актом обстеження матеріально-побутових умов дворогосподарства [PERSON] , [INFO] , разом з нею проживають четверо неповнолітніх дітей: донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Відповідно до довідки Тячівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 ім.Гренджі-Донського за №4 від 16 січня 2020 року встановлено, що неповнолітній [PERSON] , 2011 року народження, дійсно навчається в 2-Б класі Тячівської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 ім. Гренджі-Донського (а.с.14). Відповідно до довідки Тячівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 ім. Гренджі-Донського за № 3 від 16 січня 2020 року встановлено, що неповнолітня [PERSON] , 2009 року народження, дійсно навчається в 5-В класі Тячівської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 ім. Гренджі-Донського (а.с.15). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області за №04-09/122 від 21 серпня 2020 року рекомендовано визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з їх матір`ю [PERSON] , [INFO] , зареєстрованою за адресою [ADDRESS] , та проживаючої в [ADDRESS] . Даний висновок мотивовано тим, що діти малолітні, а тому їм більше потрібна материнська турбота та догляд. Мати малолітніх постійно перебуває вдома, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду за найменшою донькою і має можливість весь час приділити вихованню дітей. Представниками служби було здійснено обстеження житлово-побутових умов [PERSON] , в результаті якого, встановлено, що нею створено належні умови для проживання дітей (а.с..93-94, 95). Частина 1 ст. 160 Сімейного кодексу України визначає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання . Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Вирішуючи на підставі наявних доказів даний спір між батьком та матір`ю щодо місця проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , яким на даний час виповнилося 11, 9 та 6 років відповідно, суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування, а також враховує те, що мати виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них,вік дітей і прихильність до матері, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання кожним із батьків, суд вважає, що є всі наявні правові підстави для визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки це відповідає інтересам дітей. Разом з тим, суд зауважує, що батько дітей не обмежений у своєму праві на спілкування з дітьми, турботу відносно них та участь у їх вихованні, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дітей щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 840,80 гривень.

Outcome: approved