Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ „Марганецький ГЗК про відшкодування моральної шкоди, вказуючи, що з 1990 року позивач працював в ПАТ Марганецький ГЗК на посаді електрослюсаря. 16 квітня 2010 року під час виконання наряду позивача було травмовано. За наслідками нещасного випадку 19 квітня 2010 року було складено акт № 28/12 по формі Н-1. 16 лютого 2011 року висновком Нікопольської МСЕК йому було встановлено 10 % стійкої втрати професійної працездатності. Під час праці в ПАТ Марганецький ГЗК позивач захворів хронічним професійним захворюванням. Згідно виписки-епікриза хворого із медичної картки № 2819 від 23.07.2014 року позивачу поставлен діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першого-другого стадії, емфізема легень першої-другої стадії. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 10.09.2014 року профессійне захворювання виникло за недосконалістю технології. 09 жовтня 2014 року профпатологічною МСЕК позивачу було встановлено 30 % стійкою втрати професійної працездатності. Все це суттєво вплинуло на його здоровя. Він постійно отримував амбулаторне лікування, періодично лікувався на стаціонарі. Протягом останніх років стан його здоровя значно погіршився. Фондом соціального страхування було призначено та виплачено передбачені законодавством компенсації в звязку із ушкодженням здоровя. Внаслідок професійного захворювання та ушкодження здоровя в ПАТ Марганецький ГЗК йому заподіяна моральна шкода, яка виразилася в моральних та фізичних стражданнях, втраті нормальних життєвих звязків. У звязку із ушкодженням здоровя він повинен приймати ліки, проходити лікування. Заподіяну моральну шкоду він оцінює у 10000 грн., яка повинна компенсувати усі його хвилювання, душевні та фізичні страждання, відпочинок від усього пережитого. Тому просить суд стягнути на його користь з ПАТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн., на підставі ст. 237-1 КЗпП України. Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ „МГЗК позов не визнала та пояснила, що вини підприємства немає, позивача було попереджено про шкідливі умови праці, позивач свідомо йшов на ці умови, свідомо погіршував стан здоровя та психічний стан. Його ніхто не примушував працювати в шкідливих умовах, підприємство його забезпечувало засобами захисту. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З 1990 року позивач працював в ПАТ Марганецький ГЗК на посаді електрослюсаря. 16 квітня 2010 року під час виконання наряду позивача було травмовано. За наслідками нещасного випадку 19 квітня 2010 року було складено акт № 28/12 по формі Н-1. 16 лютого 2011 року висновком Нікопольської МСЕК йому було встановлено 10 % стійкої втрати професійної працездатності. Під час праці в ПАТ Марганецький ГЗК позивач захворів хронічним професійним захворюванням. Згідно виписки-епікриза хворого із медичної картки № 2819 від 23.07.2014 року позивачу поставлен діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першого-другого стадії, емфізема легень першої-другої стадії. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 10.09.2014 року профессійне захворювання виникло за недосконалістю технології. 09 жовтня 2014 року профпатологічною МСЕК позивачу було встановлено 30 % стійкою втрати професійної працездатності. Все це суттєво вплинуло на його здоровя. Він постійно отримував амбулаторне лікування, періодично лікувався на стаціонарі. Протягом останніх років стан його здоровя значно погіршився. Спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконання робіт у небезпечних для життя і здоров"я умовах та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вина відповідача ПАТ „МГЗК полягає у порушенні законодавства про охорону праці, що призвело до нещасного випадку на виробництві. За моральну шкоду, заподіяну працівнику під час виконання трудових обовязків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває в трудових відносинах. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки травма на виробництві змінила його звичний образ життя та життєві звязки, принесло в його життя біль, страждання, нервове напруження, йому прийшлося повністю змінити своє життя, виключивши тяжку працю, а звідси змінилося відношення і у сімї. Таким чином, згідно ст. 237-1 КЗпП України, ст. 1167 ЦК України відшкодувати позивачу моральну шкоду повинен ПАТ „МГЗК. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд враховує душевні, психічні та моральні страждання, які спричинені позивачу професійним захворюванням, тяжкість вимушених змін, і оцінюючи дослідженні у судовому засіданні обставини приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в сумі 3000 грн., в решті позову необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: partial