Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Орган опіки та піклування Коростишівської РДА Житомирської області 21.02.2014 року звернувся до Коростишівського районного суду з вказаним позовом посилаючись на те, що у [ADDRESS] без реєстрації проживали [PERSON] та четверо її малолітніх дітей , а саме [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Малолітні діти перебувають під соціальним захистом з 26.10.2012 року як такі, що проживають у сім"ї , де батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків . Так, відповідачка не займається вихованням своїх малолітніх дітей, не цікавиться їх здоров"ям, навчанням та розвитком, Державну соціальну допомогу на дітей не використовує за цільовим призначенням, не має постійного місця проживання та роботи, вживає спиртні напої та співмешкає з громадянином [PERSON], який перебуває на диспансерному обліку у фтизіатра, а тому просили позбавити відповідачку батьківських прав та стягнути аліменти. В подальшому на підставі Ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2014 року вказана цивільна справа була направлена за підсудністю до Макарівського районного суду Київської області. Представник позивача Наумов О.Г. у судовому засіданні подав заяву про збільшення позовних вимог, у якій просив суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі, враховуючи те, що відповідачка не працююча. Представник позивача заявлені вимоги підтримав, викладене у позові підтвердив. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, вказала, що обставини викладені у позові не відповідають дійсності. Третя особа у судове засідання не прибула. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав , якщо вони ухиляються від своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Так, відповідач по справі є біологічною матір"ю чотирьох малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. ( а.с. 7-10) Як пояснила відповідачка, за певних обставин, які склались у неї з її батьками вона вимушена була змінити місце проживання з [ADDRESS] на [ADDRESS], проживала з 2012 року по серпень 2013 року з громадянином [PERSON] в орендованому будинку. Пояснення відповідачки підтверджуються письмовими матеріалами справи, а саме актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 09.07.2012 року складеного представниками Юрівської сільської ради . ( а.с. 17) 17.07.2012 року та 20.07.2012 року старший ДІМ Макарівського РВ ГУ МВС України Дубровський В.В. виніс офіційне застереження [PERSON] щодо проживання разом з дітьми у будинку громадянина [PERSON] який хворіє на туберкульоз. ( а.с. 18, 19) В період з 01.09.2013 року по 11.12.2013 року малолітні діти відповідачки перебували в спеціалізованому дитячому санаторію «Барвінок». ( а.с. 22-29) З 19.12.2013 року по даний час малолітні [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] перебувають у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Київської обласної державної адміністрації в селі Копилів Макарівського району Київської області. На комісії з питань захисту прав дитини Макарівської РДА від 23.12.2013 року було прийнято рішення доручити службі у справах дітей та сімї підготувати висновок до суду про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей. 09.01.2014 року служба у справах дітей Макарівської РДА винесла висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ( а.с. 5-6) , проте позов не суду не подали. Свідок [PERSON] , яка є начальником ССД Макарівської РДА Київської області у судовому засіданні пояснила, що відповідач проживає у Макарівському районі без реєстрації, постійно змінює місце проживання. З грудня 2013 року малолітні діти відповідачки [PERSON] знаходяться у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Київської обласної державної адміністрації . Відповідачка їх життям не цікавиться, у Центрі не відвідує, державну соціальну допомогу використовувала не за призначенням. Неповнолітній свідок [PERSON], яка була допитана у судовому засіданні у присутності [PERSON] пояснила, що у 2012 році вона та її брати й сестра разом з мамою [PERSON] проживали у будинку [PERSON], проте ставлення матері та її співмешканця було нормальним, вони були забезпечені всім необхідним. У 2013 році їх забрали до оздоровчого санаторію «Барвінок» у місті Боярка. Матір постійно відвідувала їх у санаторії, привозила їжу та гостинці. З 24.12.2013 року вона з сестрою та двома братами мешкає в селі Копилів . Особисто вона з мамою тримає постійний зв'язок по телефону, двічі матір відвідувала їх особисто. Проаналізувавши всі подані сторонами докази, пояснення свідків, суд звертає увагу на те, що у своєму позові позивач описав, та в подальшому підтвердив документально поведінку та відношення до виконання батьківських обов'язків громадянки [PERSON] станом на 2012 рік, тобто на той період коли родина мешкала у [ADDRESS] у будинку громадянина [PERSON], що хворів на туберкульоз. Проте, суд не може не прийняти до уваги те, що відповідач з чотирма малолітніми дітьми не могла залишити помешкання у [ADDRESS] , оскільки в такому випадку родина залишилась би взагалі на вулиці. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, у судовому засіданні не було подано жодного доказу того, що станом на день звернення до суду відповідачка по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей. З 2012 року малолітні діти мешкають у державних закладах, відповідач по справі в силу можливостей підтримує зв'язок з дітьми, відвідує їх, цікавиться їх здоров"ям, і саме головне продовжує для них залишатись матір"ю, що підтвердила у судовому засіданні найстарша дитина відповідача. Суд вважає , що відсутність постійного місця проживання та постійного місця роботи у відповідачки не може свідчити саме про її небажання виконувати батьківські обов'язки по вихованню своїх малолітніх дітей. Не доведеним у судовому засіданні є також те, що відповідачка вживає алкогольні напої , веде аморальний спосіб життя та витрачає державну соціальну допомогу не за призначенням. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав » ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі , необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомо нехтування ними своїми обов'язками. Виходячи з викладеного , суд вважає, що позивачем не доведена та обставина, що саме винна поведінка [PERSON] є причиною не виконання нею в повній мірі своїх батьківських обов'язків щодо виховання малолітніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed