Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідач по справі [PERSON] є його батьком, з яким його мати, третя особа по справі перебувала у шлюбі . З моменту припинення шлюбних відносин він залишився проживати разом з матір'ю, а з 01.09.2014 року продовжив навчання у Державному ВНЗ «Національний гірничий університет» м. Дніпра, форма навчання денна, за держбюджетом, передбачений термін закінчення навчання становить 30.06.2017 року. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на його навчання не надає, позивач просить стягнути з нього на своє утримання аліменти у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно , починаючи з 05.10.2016 року до досягнення 23-річного віку. Позивач в судове засідання не з'явився, просив справу слухати у його відсутність. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, підтвердила той факт , що її син навчається на денній формі навчання у Державному ВНЗ «Національний гірничий університет» м. Дніпра. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина, який продовжує навчання не надає, вважає за необхідним стягнути з нього аліменти на користь позивача у розмірі 1/10 частини від усіх видів доходів щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Пояснив, що є працездатним, середньомісячний його заробіток приблизно становить 9000-10000 грн., допомагає своїй повнолітній доньки, яка продовжує навчання, аліментні зобов'язанні на користь інших осіб не має, на обліку у лікаря не перебуває. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] є сином відповідача по справі [PERSON] та третьої особи [PERSON] ( а. с. 5). Позивач є студентом Державного ВНЗ «Національний гірничий університет» м. Дніпра, форма навчання денна, за держбюджетом, передбачений термін закінчення навчання становить 30.06.2017 року , отримує стипендію у розмірі 973,50 грн. ( а. с. 6-8). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, позивача по справі, не надає. Вказані обставини підтверджені поясненнями третьої особи та відповідача по справі. Відповідач є працездатним, на користь третіх осіб аліменти не сплачує, на обліку у лікаря за станом здоров'я не перебуває. Стаття 199 Сімейного Кодексу України передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей до досягнення дитиною 23 річного віку, якщо діти продовжують навчання та якщо батьки могуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і( або) у частці від заробітку( доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК. Згідно зі ст. 182 Сімейного Кодексу України, п. п.17 , 20 Постанови Верховного Суду України № 3 від 15.05 2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 року № 606_Х1У « Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи». Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття ( незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупності таких юридичних фактів : досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальної допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням матеріального стану позивача, третьої особи, відповідача, наявність у відповідача дитини від другого шлюбу, яка продовжує навчання , стану здоров'я відповідача, середнього заробітку, відсутність доказів стосовно перебування виконавчих листів на виконанні по аліментним зобов'язанням, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно. Суд вважає, що такий розмір аліментів буде справедливим та достатнім для утримання позивача на час його навчання. Відповідачем згідно його заяви позовні вимоги визнані у повному обсязі. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, за винятком якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд вважає, що позов в частині, визнаній відповідачем, , підлягає задоволенню.

Outcome: approved