Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Одрадокам’янської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позову посилається на те, що з 1967 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. [INFO] його дружина померла. Після її смерті він є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину. На день смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з частки у спільній власності співвласників земельної ділянки, що складає 0,6061 частки із загальної площі 78,13 га земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та з частки у спільній власності співвласників земельної ділянки, що складає 2,1716 частки із загальної площі 60,32 га земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Одрадокам’янської сільської ради. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки нотаріусом йому було відмовлено у зв'язку з тим, що при видачі свідоцтва про право на спадщину перехід права власності буде здійснюватись на частини земельних ділянок, а не на всі земельні ділянки, які зазначені в державних актах на право власності на земельну ділянку. Просить суд визнати за ним право власності на 0,6061 частки із загальної площі 78,13 га земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та з частки у спільній власності співвласників земельної ділянки, що складає 2,1716 частки із загальної площі 60,32 га земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Одрадокам’янської сільської ради. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала з підстав зазначених у позовній заяві, просила суд визнати за позивачем [PERSON] право власності на 0,6061 частки із загальної площі 78,13 га земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та з частки у спільній власності співвласників земельної ділянки, що складає 2,1716 частки із загальної площі 60,32 га земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Одрадокам’янської сільської ради, після смерті його дружини [PERSON], яка померла [INFO] в с. Миколаївка Бериславського району Херсонської області. Представник відповідача Одрадокам’янської сільської ради в судове засідання не з'явилися, до суду подали заяву, просили справу розглянути у відсутність їх представника. Відповідно до ст..169 ЦПК України суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню із наступних підстав. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Вирішуючи зазначений спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про одруження (а.с.6). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO], про що складено відповідний актовий запис №44 (а.с. 7). Згідно копії державних актів на право власності на земельну ділянку [PERSON] належали 0,6061 частки із загальної площі 78,13 га земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та з частки у спільній власності співвласників земельної ділянки, що складає 2,1716 частки із загальної площі 60,32 га земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Одрадокам’янської сільської ради. З відповіді нотаріуса вбачається, що за заявою позивача була заведена спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] Заяв від інших спадкоємців не надходило. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на відповідну частку земельної ділянки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та зареєструвати це право за спадкоємцем та рекомендовано звернутися до суду для встановлення права власності. Згідно тимчасового Положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке діяло на час виникнення правовідносин, одним із правовстановлюючих документів, на підставі якого проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна є свідоцтво про право власності на об'єкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування та місцевими державними адміністраціями. У зв'язку з тим, що Державний акт було списано, позивачка позбавлена можливості позасудовим порядком підтвердити своє право власності, а тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 19 ЗУ „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є крім іншого нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу та рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно. Іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивач правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрав спосіб захисту порушеного права. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про визнання права власності на земельну ділянку підлягає задоволенню. На основі ст. 1216, 1261, 392 ЦК України,

Outcome: approved