Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Комунального закладу «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня», про поновлення на роботі, відшкодування матеріальної шкоди та стягнення моральної шкоди, доповнивши та уточнивши свої позовні вимоги 16.02.2018 року відповідно до ст. ст. 40, 43, 139, 149, 232, 233, 237-1 КЗпП остаточно просить суд: поновити його на посаді лікаря - акушера - гінеколога (для надання екстреної медичної допомоги) в акушерське - гінекологічне відділення КЗ «Білгород-Дністровська міськрйонанна багатопрофільна лікарня»; стягнути з Комунального закладу «Білгород-Дністровська міськрайонне багатопрофільна лікарня» на його користь матеріальну шкоду в розмірі 4320 грн та моральну шкоду в розмірі 70 000 грн, стягнути з відповідача судові витрати за надання правової допомоги та виготовлення ксерокопій документів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після закінчення Одеського медичного інституту ім. М.І.Пирогова у 1990 році він почав працювати лікарем. З 15.08.1991 року він працює лікарем-гінекологом. З 22 червня 1993 року працює на даній посаді в Білгород-Дністровському родильному домі. Вказує, що наказом головного лікаря КЗ «Білгород-Дністровська багатопрофільна лікарня» за № 118 від 11.04.2017 року його з 11.04.2017 року відсторонено від роботи з метою проходження позачергового медичного огляду, спрямованого на встановлення фізичної та психофізіологічної придатності до роботи за посадою лікаря - акушера - гінеколога /для надання екстреної медичної допомоги / в акушерсько-гінекологічному відділенні/. З цього часу його до роботи не допускали і ніякого наказу про допуск до роботи у відповідача не має. Більш того вважає, що його відсторонення від роботи та направлення його на черговий медичний огляд є незаконним, тому що згідно Порядку проведення обов`язкових та періодичних психіатричних глядів медичні працівники підпадають під такі огляди, якщо хворіють на епілепсію. Проте, у нього такого захворювання ніколи не було. Наказом головного лікаря КЗ «Білгород-Дністровська багатопрофільна лікарня» за № 190 від 01.12.2017 року розірвано з [PERSON] трудовий договір у зв`язку з прогулом на підставі ст. 40 частини 1 пункту 4 КЗпП з 01.12.2017 року. Про звільнення з роботи йому стало відомо тільки 07.12.2017 року. Проте, ніяких прогулів він не здійснював . З моменту відсторонення його з роботи для проходження позачергового медичного огляду, спрямованого на встановлення фізичної та психофізіологічної придатності до роботи за посадою лікаря-акушера-гінеколога/ для надання екстреної медичної допомоги/ в акушерського-гінекологічному відділенні і по теперішній час йому так і не вдалось пройти вищевказаний позачерговий медичний огляд. Однак, в повному обсязі виконував вимоги лікарів, які проводили призначений йому додатковий медичний огляд, у т.ч. добровільно два рази лягав до психіатричної лікарні на стаціонарне обстеження, згідно направлень Білгород-Дністровських лікарів. Крім того, 24.06.2017 року відносно нього було проведено комплексне психолого - психіатричне дослідження експертами Одеської філії судової незалежної експертизи України і згідно їх висновку від 24.07.2017 року він є здоровою людиною. Він надавав заяви та звіти на ім`я головного лікаря про хід призначеного ним додаткового медичного огляду з проханням продовжити термін його проходження, але керівництвом лікарні чомусь дні проходження призначеного відповідачем додаткового медичного огляду визначення як прогули, за які його звільнено з роботи. Більш того, при винесенні наказу про звільнення головним лікарем грубо порушені вимоги ч.1 та ч.3 ст. 149 КЗпП України, так як при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника, повинен зажадати від порушника дисципліни письмові пояснення, що теж ним зроблено не було. Також були порушені вимоги ст. 43 КЗпП України, так як його звільнення з роботи було проведено без отримання попередньої згоди профспілкового органу. Відстороненням його від роботи керівництвом КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» було спричинено йому матеріальну шкоду у вигляді оплати за різні обстеження, а саме: за магнітно-резонансну томографію головного мозку від 21.09.2017 року сплачено 1000 грн, за проходження ультразвукової доплерографії інтракраніальних брахіоцефальних артерій 21.09.2017 року було сплачено 320 грн, за проведення комплексного психолого-психіатричного дослідження експертам Одеської філії судової незалежної експертизи України було сплачено 3000 грн. Отже, з наведених вище підстав, він і звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач та його представники у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представником відповідача надано письмовий відзив від 15.03.2018 року, згідно якого з позовом [PERSON] КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня" не погоджується категорично та просить відмовити у його задоволенні з наступних підстав. Так, вказує, що дійсно наказом № 118 від 11.04.2017 року позивач був відсторонений від роботи для проходження в період з 13 по 20 квітня 2017 року позачергового медичного огляду. Наказ позивачем не оскаржений та прийнятий ним до виконання. Необхідність проходження медичного огляду обґрунтовує вимогами Постанови КМУ від 27.09.2000 року № 1465, згідно якого обов`язкове проходження медичного огляду один раз на п`ять років здійснюють медичні працівники закладів охорони здоров`я, які здійснюють безпосереднє обслуговування хворих. Однак, позивач медичний огляд не пройшов та не надав медичні довідки про свою профпригодність. 29.11.2017 року був складений акт про відсутність його на роботі 28.11.2017 року та станом на 01.12.2017 року позивач до роботи не став. При обранні виду стягнення адміністрація дотрималась приписів ст. 149 КЗпП України та врахувала попередню роботу працівника як обтяжуючу обставину - а саме невихід на роботу працівника після пройденого лікування на протязі майже 6 місяців. Таким чином, позивач зі своєї вини не став до роботи 28.11.2017 року, що вказує ним на скоєння прогулу. Згідно висновку ВКК від 12.05.2017 року позивач є хворою людиною, йому встановлено діагноз: органічний розлад особистості змішаного типу /внаслідок повторних черепно-мозкових травм та вживання алкоголю/ та йому рекомендованого звернутися до Одеської клінічної лікарні для вирішення питання трудового експертного висновку. Медичний огляд позивач не пройшов та для вирішення питання трудового експертного висновку до Одеської клінічної лікарні не звертався. У зв`язку з чим не має можливості надавати медичну допомогу вагітним та породіллям. У відповідності до характеристики [PERSON] складеного КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня», [PERSON] . працював у вказаному закладі з 30.10.2009 року по 01.12.2017 року на 0,5 ставки лікаря-акушера-гінеколога /для надання екстреної медичної допомоги/ акушерського-гінекологічного відділення. Звільнений 01.12.2017 року за п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП, у зв`язку з прогулом /наказ про звільнення № 190-ос/тр від 01.12.2017/. За час роботи [PERSON] виявив себе як недисциплінований працівник /наказом по лікарні від 10.04.2017 року № 5-с був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни/. На чергування виходив дуже рідко, часто надавав листки тимчасової непрацездатності, дуже часто знаходився у відпустках без збереження заробітної плати. Щодо професійної діяльності за спеціальністю «Акушерство та гінекологія», то лікар [PERSON] . мав дуже низький рівень теоретичної та практичної підготовки, низький рівень володіння сучасними методами профілактики, діагностики та лікування хворих та вагітних в області надання медичної допомоги. Не завжди міг правильно оцінити акушерську ситуацію, не оперував, на чергуваннях завжди чергував з другим черговим лікарем, самостійно до чергування не допускався, оскільки іноді поведінка [PERSON] не відповідала функціям лікаря з надання екстреної медичної допомоги вагітним та породілля. Станом на момент звільнення у [PERSON] відсутня кваліфікаційна категорія з акушерства і гінекології. /л.с.76/. У відповідності до акту про відсутність на роботі, складеного 29.11.2017 року в.о. завідуючого акушерсько-гінекологічного відділення [PERSON] , старшою акушеркою [PERSON]. та лікарем акушер-гінекологом [PERSON] , дійсно лікар акушер -гінеколог для надання екстреної медичної допомоги акушерсько-гінекологічного відділення [PERSON] 28.11.2017 року був відсутній на роботі з невідомих причин. /л.с.144/ Не погоджуючись з ствердженням відповідача, викладеним у його відзиві, позивач надав до суду письмові відповіді на відзив 28.02.2018 року, від 26.03.2018 року та від 30.03.2018 року, у яких вказав , що після проходження ним 05.05.2017 року по 15.05.2017 року стаціонарного обстеження, а з 06.06.2017 року по 21.06.2017 року стаціонарного лікування згідно рішення ЛКК від 30.05.2017 року у нього не було встановлено діагноз епілепсія та інші психічні розлади, які супроводжуються нападами із затьмаренням свідомості, які протипоказані щодо виконання обов`язків медичних працівників закладів охорони здоров`я, які здійснюють безпосереднє обслуговування хворих, тобто подальше обстеження та лікування було безпідставним. /л.с.122-129/. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що після закінчення 30.06.1990 року Одеського медичного інституту імені М.І.Пирогова, [PERSON] було видано диплом з відзнакою серії [NUMBER]. /л.с. 9/. Як вбачається з копії трудової книжки позивача серії [NUMBER] починаючи з 15.08.1991 року [PERSON] був прийнятий до Білгород-Дністровської районної лікарні на посаду лікаря акушер-гінеколога ургентного. 03.06.1993 року звільнений за згодою сторін на підставі ст. 36 п.1 КЗпП. 23.06.1993 року прийнятий на посаду лікаря акушера-гінеолога ургентного. 01.11.1994 року переведений на посаду лікаря акушера-гінеколога пологового відділення пологового будинку. 12.07.2000 року переведений на посаду - лікаря акушер-гінеколога - 0.5 ставки УЗІ; лікаря акушер-гінеколога - 0,5 ставки гінекологічного відділення пологового будинку. 01.10.2000 року переведений на посаду лікаря акушер-гінеколога - 0,5 ставки гінекологічного відділення і 0,5 ставки лікаря урентного акушер-гінеколога. 09.01.2001 року переведений на посаду лікаря акушер-гінеколога гінекологічного відділення пологового будинку. 26.11.2003 року переведений на посаду лікаря акушер-гінеколога - 0,5 ставки гінекологічного відділення. 01.12.2005 року переведений на посаду лікаря акушер-гінеколога - 0,5 ставки гінекологічного відділення; лікаря акушер-гінеколога ургентного - 0,5 ставки загально-лікарського персоналу пологового будинку. 26.06.2009 року - в зв`язку з реорганізацією Білгород-Дністровського пологового будинку на підстав рішення Білгород-Дністровської міської ради від 26.06.2009 року № 764 Пологовий будинок перейменовано у акушерське гінекологічне відділення міської лікарні. 20.10.2009 року переведений на посаду лікаря акушер-гінеколога акушерського гінекологічного відділення. 03.04.2012 року переведений на посаду: лікар-акушер гінеколог /для надання екстреної медичної допомоги/ акушерсько-гінекологічного відділення - 0,5 ставки і лікаря акушер-гінеколога денного стаціонару на 0,5 ставки. 01.09.2012 року переведений на посаду лікаря акушер-гінеколога /для надання екстреної медичної допомоги/ акушерсько-гінекологічного відділення - 0,5 ставки. За рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 31.10.2013 року № 720-VІ Білгород-Дністровська міська лікарня перейменована в Комунальний заклад «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня». Таким чином, позивач працював на посаді лікаря акушер-гінеколога /для надання екстреної медичної допомоги/ акушерсько-гінекологічного відділення на 0,5 ставки починаючи з 01.09.2012 року до моменту його звільнення. На підставі наказу КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» від 11.04.2017 року за № 118, [PERSON] з 11.04.2017 року відсторонено від роботи з метою проходження позачергового медичного огляду, спрямованого на встановлення фізичної та психофізіологічної придатності до роботи за посадою лікаря-акушера-гінеколога /для надання екстреної медичної допомоги/в акушерсько-гінекологічному відділенні. Запропоновано [PERSON]. з`явитися в міську поліклініку лікарні для медичного огляду 13.04.2017 року та в строк до 20.04.2017 року пройти позачерговий медичний огляд. Також зазначено , що у випадку не проходження [PERSON] позачергового медичного огляду у встановлені терміни , юрисконсульту лікарні [PERSON] слід підготувати наказ про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. /л.с.16/. З вказаним наказом [PERSON] було ознайомлено того ж дня 11.04.2017 року, про що свідчить його підпис. Як вбачається з матеріалів справи винесенню наказу КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» від 11.04.2017 року за № 118 передувала доповідна завідуючого акушерсько-гінекологічним відділенням [PERSON] на ім`я головного лікаря КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня», у якій зазначено , що у зв`язку з тим, що лікар акушер -гінеколог [PERSON] . не може виконувати свої професійні обов`язки для надання екстреної медичної допомоги за станом здоров`я, під час чергувань не може самостійно провести огляд та надати медичну допомогу жінкам без допомоги та нагляду другого чергового лікаря, є необхідність провести позачерговий медичний огляд на профпригодність лікаря акушер-гінеколога для надання екстреної медичної допомоги [PERSON] /л.с.17/. Так, 19.04.2017 року [PERSON] . отримав від невропатолога КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» направлення в поліклінічне консультативне відділення Одеської обласної лікарні. /л.с.28/. У відповідності до довідки № 296 від 19.04.2017 року, [PERSON] на обліку у нарколога Білгород-Дністровської МБЛ не значиться. /л.с.25/ 04.05.2017 року [PERSON] . отримав направлення на госпіталізацію у психіатричну лікарню ОПБ № 4 для обстеження. /л.с.33/. Згідно довідки № 646 від 02.06.2017 року, виданої КУ ОПЛ №4, [PERSON] у період з 05.05.2017 року по 15.05.2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ «Обласна психіатрична лікарня №4». /л.с.36/. Згідно комісійного огляду ВКК від 12.05.2017 року та довідки від 16.05.2017 року, виданої КУ «Обласна психіатрична лікарня №4», [PERSON] . встановлено діагноз: органічний розлад особистості змішаного типу /внаслідок повторних черепно-мозкових травм та вживання алкоголю / з помірними когнітивними порушеннями. /л.с.34,35/. За весь час проходження свого медичного обстеження позивачем неодноразово надавались на ім`я головного лікаря КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» заяви з проханням продовжити строк наказу № 118 від 11.04.2017 року /заява від 21.04.2017 року /л.с.29/, заява від 26.04.2017 року /л.с.30/, заява від 28.04.2017 року /л.с.31/; заява від 04.05.2017 року /л.с.32/, заява від 16.05.2017 року /л.с.37/, заява від 23.05.2017 року./л.с.39/. У відповідності до епікризів [PERSON] ., складених за період перебування на стаціонарному лікуванні в КУ «ОПБ №4» з 05.05.2017 року по 15.05.2017 року консиліумом лікарів [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] підтверджено раніше встановлений діагноз позивача: органічний розлад особистості змішаного типу /внаслідок повторних черепно - мозкових травм та вживання алкоголю / з помірними когнітивними порушеннями/. /л.с.42,43/. У відповідності до консультативного огляду ВКК від 30.05.2017 року, у хворого [PERSON] на момент обстеження наявне психічний розлад F-07.8 - органічний розлад особистості змішаного типу з мнестичним зниженням. Рекомендовано стаціонарне лікування в психологічному та неврологічному відділеннях з подальшим консультативним оглядом з приводу працездатності у МСЕК. /л.с.44/. Згідно довідки № 7445 від 21.06.2017 року, виданої КУ «Обласна психіатрична лікарня №4», [PERSON] з 06.06.2017 року по 21.06.2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ «Обласна психіатрична лікарня №4». /лс.46/ 21.06.2017 року виписаний та йому оформлене амбулаторне лікування /л.с.47/. Надалі з матеріалів справи вбачаються направлення [PERSON] для рішення трудового експертного висновку від 06.07.2017 року, від 04.10.2017 року та від 07.11.2017 року. /л.с.55-57/. 10.09.2017 року [PERSON] склав звіт про виконання наказу № 118 від 11.04.2017 року, у якому зокрема зазначено про дату проходження з визначенням спеціалістів для виконання медичного обстеження. /л.с.26-27/. Згідно Висновку спеціалістів №ЕD-2521-4-767.17 по комплексному психолого- психіатричному дослідженню [PERSON] складеного 24.07.2017 року судовою незалежною експертизою України, актуальний психічний стан [PERSON] відповідає діагностичним стандартам «Органічного астенічного розладу», діагностичні критерії якого прописані у рубриці F06,6 по МКБ 10 перегляду, що саме по собі відноситься до категорії переживань так званого невротичного регістру та не є вираженим хронічним психічним розладом; ознак зниження його когнітивних, що досягає ступеню дефекту вольових та критичних функцій, патології у сфері захоплень / в т.ч. до яких відносить хронічний алкоголізм/ в ході дійсного дослідження виявлено не було; діагноз: ецефалопатія, що виписаний обстежуваному в 2017 році за діагностичним и стандартами Міжнародної класифікації розпису хвороб 10го перегляду до рубрики F не відноситься, тому не може розглядатись в рамках якої не будь психопатології, крім того не має чітких діагностичних критеріїв та стандартів, тому у сучасній медичній практиці не використовується взагалі. Рекомендовано: раціональна психологічна корекція з врахуванням перенесених травм голови та специфіки роботи, перенесених стресових ситуацій, режим праці та відпочинку. Динамічний нагляд у невролога за місцем проживання. /л.с.69-74/. 01.12.2017 року головним лікарем КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» винесено наказ № 190 «Про розірвання трудового договору з [PERSON] за прогул»./л.с.20/ Наказом № 190 про припинення трудового договору, [PERSON] лікаря акушер-гінеколога/для надання екстреної медичної допомоги/ акушерського-гінекологічного відділення звільнено з 01.12.2017 року за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України за прогул. /л.с.21/ 01.12.2017 року на адресу [PERSON] надіслано повідомлення «Про ознайомлення з наказом про розірвання трудового договору та необхідність отримання трудової книжки»./л.с.18/ Позивач вважає своє звільнення незаконним, у зв`язку із чим звернувся до правоохоронних органів 25.01.2018 року із заявою про те , що його незаконно звільнено наказом головного лікаря КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня», про що приєднав до матеріалів справи Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про заведення кримінального провадження за № 1208160240000247 . /л.с.101,103/. Задля повного та всебічного розгляду справи, 11.05.2018 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області здійснено запит до КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» про надання оригіналу амбулаторної картки [PERSON], який знаходився у лікаря-психіатра [PERSON] , а також було витребувано копію повідомлення про вручення [PERSON] копії наказу про звільнення. /л.с.150/ Так, на запит суду надійшла копія поштового повідомлення про отримання [PERSON] 07.12.2017 року копії листа з повідомленням про ознайомлення з наказом про звільнення, наказ № 190 від 01.12.2017 про звільнення за прогул, наказ № 190 від 01.12.2017 року про розірвання трудового договору. /л.с.155, 156/. Також, на запит суду надійшов для огляду в судовому засіданні оригінал амбулаторної картки [PERSON], який знаходився у лікаря-психіатра [PERSON] , з якої можливо встановити, що 03.05.2017 року позивач звернувся за направленням лікаря невропатолога до лікаря психіатра та за його заявою 04.05.2017 року він направлений на обстеження. Також з матеріалів амбулаторної картки вбачаються епікризи з встановленим вище діагнозом та подальші звернення хворого до психіатра 16.05.2017 року після знаходження на стаціонарному лікуванні у період 05.05.2017 по 15.05.2017 року в ОПЛ №4. Надалі звернення [PERSON] до лікаря відмічені наступними датами 06.06.2017 року, 21.06.2017 року, 22.06.2017 року, 18.07.2017 року, 04.08.2017 року, 15.08.2017 року, 06.09.2017 року, 12.09.2017 року, 04.10.2017 року, 24.10.2017 року, 26.10.2017 року, 07.11.2017 року, 24.11.2017 року та 05.12.2017 року. Також, задля всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, 17.12.2018 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено ухвалу про витребування доказів, згідно якої клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів по цивільній справі за позовом [PERSON] до Комунального закладу «Білгород - Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» про поновлення на роботі, про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення моральної шкоди - задоволено. Витребувано з КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня», що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Московська, 1, на адресу суду оригінали наступних документів: - журнал здачі чергувань працівників акушерсько - гінекологічного відділення КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» за 27 - 30 листопада 2017 року; - графіку роботи працівників акушерсько - гінекологічного відділення КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» 27 - 30 листопада 2017 року. Зобов`язано КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня», що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Московська, 1, оригінали наступних документів: - журнал здачі чергувань працівників акушерсько - гінекологічного відділення КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» за 27 - 30 листопада 2017 року; - графіку роботи працівників акушерсько - гінекологічного відділення КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» 27 - 30 листопада 2017 року. Відповідно до ст. 3 ч. 1 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств , установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів » від 24.10.2008 року відповідно до статті 3 КЗпП до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств , установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. У відповідності до Постанови КМУ №1465 від 27.09.2000 року Про затвердження Порядку проведення обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів і переліку медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить цю діяльність, або оточуючих, затверджений Порядок проведення обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів і перелік медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить цю діяльність, або оточуючих. У відповідності до вказаного вище Порядку, метою проведення обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів є встановлення придатності особи до виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби) з особливими вимогами до стану її психічного здоров`я. Обов`язковий попередній психіатричний огляд проводиться перед початком діяльності (влаштуванням на роботу), а обов`язковий періодичний - у процесі діяльності. Періодичність проведення цих психіатричних оглядів визначається переліком медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить цю діяльність, або оточуючих (далі - перелік). Обов`язкові попередній та періодичний психіатричні огляди проводяться лікарем-психіатром у державних та комунальних психіатричних закладах, закладах охорони здоров`я, що мають у своєму складі спеціалізовані психоневрологічні центри, відділення, кабінети (далі - психоневрологічні заклади), за місцем постійного проживання громадянина. Переліком медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить цю діяльність, або оточуючих визначено обов`язкове проходження медичних працівників закладів охорони здоров`я, які здійснюють безпосереднє обслуговування хворих. Згідно п. 7 Порядку, після проведення обов`язкових попереднього або періодичного психіатричних оглядів, а у разі потреби додаткового психіатричного обстеження особі видається довідка про проходження обов`язкових попереднього або періодичного психіатричних оглядів (зразок додається), в якій зазначається наявність чи відсутність у неї психіатричних протипоказань для виконання окремих видів діяльності. Термін дії довідки встановлюється відповідно до періодичності психіатричних оглядів. Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. У КЗпП України, а також у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів», визначення прогулу сформульоване як відсутність працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня. Вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі в законодавстві України не існує, тобто у кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі дається виходячи з конкретних обставин. Причину відсутності працівника на роботі можна вважати поважною, якщо явці на роботу перешкоджали істотні обставини, які не можуть бути усунуті самим працівником, зокрема, відповідно до судової практики, поважними можуть бути визнані наступні причини: - пожежа, повінь (інші стихійні лиха); - аварії або простій на транспорті; - виконання громадянського обов`язку (надання допомоги особам потерпілим від нещасного випадку, порятунок державного або приватного майна при пожежі, стихійному лиху); - догляд за захворілим зненацька членом родини; - відсутність на роботі з дозволу безпосереднього керівника; - відсутність за станом здоров`я. Ухвалою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України визначено, що вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати будь-які докази із передбачених статтею 27 Цивільного процесуального кодексу. За роз`ясненням Пленуму ВСУ в п.18 постанови № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» зі змінами та доповненнями: при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Пунктом 22 постанови Пленуму ВСУ № 9 передбачено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Відповідно до роз`яснень п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, прийнявши до уваги усі пояснення позивача, викладені ним у його уточнених позовних заявах, вивчивши уважно усі заперечення відповідача по справі, його відзиви, відповіді на відзив позивача, слід дійти висновку, що звільнення [PERSON] відбулось на законних підставах, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений факт відсутності на робочому місці без поважних причин [PERSON] 28.11.2017 року. Так, у наказі за № 118 від 11.04.2017 року «Про відсторонення від роботи [PERSON] на час проходження медичного огляду чітко зазначено про необхідність проходження медичного обстеження в строк до 20.04.2017 року. Проте, позивач доказів про проходження ним обов`язкового позачергового медичного огляду, спрямованого на встановлення фізичної та психофізіологічної придатності до роботи за посадою лікаря акушера-гінеколога не надав, а матеріалах справи відсутня медична довідка в якій зазначається про наявність чи відсутність у [PERSON] психіатричних протипоказань для виконання окремих видів діяльності. Більш того з оригіналу амбулаторної картки [PERSON] не вбачається звернення до лікаря станом на 28.11.2017 року, тому суд не приймає до уваги надану позивачем довідку, в останньому судовому засіданні, стосовно того, що він саме 28 листопада 2017 року звертався за консультацією до спеціалізованої психіатричної МСЕК. Варто зауважити, що усі надані позивачем медичні довідки та епікризи, у яких зокрема зазначається про встановлення діагнозу позивачу як: органічний розлад особистості змішаного типу /внаслідок повторних черепно-мозкових травм та вживання алкоголю/ з помірними когнітивними порушеннями та направлення на стаціонарне лікування не надають доказової сили його ствердженням про профпридатність та у співмірності винесеного наказу про відсторонення [PERSON] . від роботи не звільняють його від обов`язку надати ґрунтовний фундамент доказової бази його відсутності без поважних причин на робочому місці. Доводи позивача про те , що він не міг отримати відповідні документи щодо можливості здійснення ним професійних обов`язків на протязі більше шестимісячного строку жодним чином не обґрунтовані, оскільки наказом про відсторонення його від роботи обумовлений термін для проходження позачергового медичного огляду. Періодичність стаціонарного лікування та направлення позивача для додаткових обстежень у зв`язку із встановленим діагнозом лише свідчить про дійсну потребу [PERSON] у лікуванні та наявністю хвороби. Таким чином, судом встановлено достатньо доказів того, що дійсно 28.11.2017 року позивач був відсутнім на роботі без поважних причин, тобто накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за прогул на підставі п.4 ст. 40 КЗпП є цілком законним. Більш того, позивач вимоги щодо скасування жодних з наказів не заявляє, а отже не вважає, що вони порушують його права. Вимоги позивача зводяться лише до поновлення його на роботі, однак не вказуючи жодної обґрунтованої та об`єктивної підстави його незаконного звільнення. Таким чином, дослідивши усі докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, та на які він посилається у якості задоволення своїх вимог, суд не знайшов жодної на те законної підстави, щоб визнати позовні вимоги [PERSON] в частині поновлення його на роботі - обґрунтованими. Позовні вимоги в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, а також судових витрат є похідними від основної частини позову, а тому у зв`язку з необґрунтованістю, недоведеністю позовних вимог [PERSON] в частині поновлення його на роботі, також задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed