Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 17071,27 грн та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 03.12.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із розрахунку 30% на рік на суму залишку заборгованності за кредитом. В свою чергу банк свої зобов"язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому Договором. Відповідач зобов»язався повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно. Відповідачем були порушені умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість на вказану суму. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідача, який був належним чином повідомлений про дату судового засідання, не надійшло повідомлення про причини неявки, а представник позивача не заперечує проти такого розгляду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 03.12.2010 року між Публічним акціонерним товариством [PERSON] банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованності за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами договору (п.п. 6.5) відповідач зобов»язався повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. За змістом ст. 530, ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. Станом на 31.08. 2015 року відповідачем порушені вимоги кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами. Судом встановлено, що [PERSON] не виконала взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.08. 2015 року складає 17071,27 грн, з яких: заборгованість за кредитом 4339,08 грн; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 9547,89 грн. заборгованість за пенею та комісією - 1895,19грн. штраф /фіксована частина/ 500 грн.; штраф /процентна складова/ 789,11 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 17071,27 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. На підставі викладеного, керуючить ст.ст. 10, 11, 60, 88, , 212, 215, 226 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

Outcome: approved