Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати дійсним Договір купівлі-продажу нежитлового приміщення літ. «К-1»,що знаходиться в [ADDRESS], від 28.11.2013 року, укладений між ним та відповідачем по справі - [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 28.11.2013 року між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення , але посвідчити цей договір нотаріально сторони не мали можливості з вини відповідача. Разом із тим, між позивачем і відповідачем була досягнута домовленість по всім істотним умовам договору купівлі-продажу, тобто відносно предмету договору, кількості майна, що відчужується та ціни. Позивач здійснив сплату за придбане майно 28 листопада 2013 року, про що свідчить розписка. Після сплати грошей за вказаним договором, сторони мали його нотаріально посвідчити, але ж відповідач без поважних причин відхилявся від нотаріального посвідчення договору, чим порушував право позивача на реалізацію права власності на фактично належне йому майно. У судове засідання позивач не з'явився, до його початку звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, просив суд позовні вимоги повністю задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до його початку подав до суду заяву, в якій зазначив, що проти позову не заперечує, що дійсно був укладений договір купівлі-продажу, гроші за будівлю він отримав повністю, але посвідчити цей договір нотаріально неможливо,тому що ця будівля добудована та реконструйована самовільно. На теперішній час нежитлові приміщення добудовані та реконструйовані під житлову квартиру№1, складаються з приміщень 1,2,3,4, загальною площею 151,8 кв.м. Згідно технічного висновку ТОВ «Арбудпроект», виконаного на замовлення позивача, «Про стан будівельних конструкцій квартири 1, що розташована по [ADDRESS]», відповідає будівельним, санітарно-гігієнічним та пожежним нормам. Суд, ознайомившись із заявами сторін. Дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі договору міни від 15.05.2009 року відповідачу, [PERSON], належала нежитлова будівля літ. «К-1», що розташована по [ADDRESS]. 28.11.2013 року між позивачем з одного боку та відповідачем, з іншого боку, був укладений договір купівлі-продажу, згідно умов якого відповідач [PERSON] зобов'язувався передати позивачу у власність нежитлову будівлю К-1, яка розташована у [ADDRESS], а позивач, [PERSON], зобов'язався сплатити за вказаний об'єкт грошові кошти у сумі 4500,00 грн. На виконання умов договору між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленість по всім істотним умовам. Сторони за договором домовилися, що здійснять його нотаріальне посвідчення після сплати вартості придбаного майна, яка відбулася 28.11.2013 року, але ж, незважаючи на попередню домовленість, відповідач без поважних причин ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди у всіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови , що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, що і мало місце у даному випадку. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державної реєстрації. Згідно ч.1 та ч.3 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації можуть бути оскаржені до суду. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ч.2 ст. 220 ЦК України встановлює, що якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У такому разі нотаріальне посвідчення договору не вимагається. На протязі 2013-2014 р.р. позивач реконструював та добудував нежитлові приміщення приміщення,у результаті чого на теперішній час це є житлова квартира, яка складається з приміщень 1,2,3,4,загальною площею 151,8 кв.м.,та розташована по [ADDRESS]. Згідно із технічним висновком ТОВ «Арбудпроект» "Про стан будівельних конструкцій квартири 1,що розташована по [ADDRESS]», відповідає будівельним, санітарно-гігієнічним та пожежним нормам. Будівництво велося за особисті кошти позивача, будівництво закінчено, що підтверджується технічним паспортом. Судом не встановлено, що під час здійснення будівництва було порушено будь-чиї права, тому приходить до висновку про можливість задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного Кодексу України самовільним будівництвом є споруда, якщо вона побудована або будується без відповідного дозволу або належним чином узгодженого проекту. Зазначена будівля, відповідно до положень цивільного законодавства України, є самовільно збудованим майном. Підставою для проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно відповідно до п.п 10 пункту 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №703 від 22.06.2011 р. є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Вищевказані будівлі закінчені будівництвом. Частиною 5 ст. 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи принцип змагальності цивільного судочинства, закріплений ст.ст. 10, 60 ЦПК України, на думку суду відповідачем не надано належних доказів, які б спростовували доводи позивача. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved