Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У позові зазначає, що шлюб зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис у книзі реєстрації шлюбів № 2782 від 23 вересня 2005 року та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від подружнього життя з [PERSON] народилась донька - [PERSON], [INFO]. Позивач покликається на те, що подружнє життя з відповідачкою не склалось та не проживають разом вже значний час. Вказує, що із часу одруження між ними виникли проблеми спільного проживання, причиною цього стали постійні сварки та невдоволення, які стали буденністю. Зазначає, що на всі його спроби поговорити з відповідачем про те, як зберегти нашу сім'ю - вона не відреагувала належним чином, внаслідок чого у подружньому житті нічого не змінилося. Відповідачка за час спільного проживання не розуміла і не бажала розуміти сутності проблеми, самоусунулась від виконання сімейних обов'язків. Вже протягом тривалого часу, а саме семи місяців сторони фактично припинили подружні відносини, з цього часу проживають окремими сім'ями, спільне господарство не ведуть, жодних стосунків не підтримують, з відповідачкою сім'я існує лише формально. Проаналізувавши сімейні відносини, позивач прийшов до висновку, що шлюб із відповідачем носить лише формальний характер, подальше сумісне життя, збереження шлюбу та примирення є неможливими. У зв'язку з наведеним позивач просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився та подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на підставі наявних матеріалів справи просить шлюб розірвати. Відповідачка в судове засідання не з"явилась та подали до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечила, зазначила, що вони з позивачем дійсно проживають окремо, не підтримують подружні відносини, не ведуть спільне господарство, примирення між ними не можливе. Суд у відповідності до ст.169 ЦПК України, вважає, що справу слід розглядати у відсутності позивача та відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 вересня 2010 року між позивачем та відповідачкою було зареєстровано шлюб, про що Міським відділом РАЦСу Львівського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 2782, що стверджується свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від цього шлюбу народилась малолітня донька [PERSON], [INFO] року народження. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі припинили спільне проживання, шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує лише формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу не узгоджується з інтересами позивача та відповідачка, а тому суд приходить до переконання, що примирення між сторонами не вбачається можливим. Згідно з ч. 2 ст.140 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що шлюб між позивачкою та відповідачем слід розірвати. З наведених міркувань та

Outcome: approved