Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до ТОВ «Альтер П» та територіального управління Держгірпромнагляду України в Полтавській області, про визнання незаконними актів проведення службового розслідування щодо нещасного випадку та зобов»язання провести службове розслідування. Свої позовні вимоги [PERSON] обгрунтовує наступним. З 03.06.2013 року по 06.04.2015 року він працював торгівельним представником ТОВ «Альтер П». В його обов»язки входило прийняття та формування замовлень від суб»єктів господарювання на певну продукцію товарів харчової промисловості, перевірка їх залишків та термінів придатності, призентування. На кожен робочий день тижня за ним був закріплений певний маршрут на території слідування якого він отримував зазначені замовлення та встановлював наявність товару в торгівельних точках визначених підприємством суб»єктів підприємницької діяльності які вносилися до Кишенькового комп»ютера, що був підключений до мережі Інтернет та GPS навігації. На підставі отриманих замовлень, які відразу передавалися на підприємство, формувалося замовлення та подавалася до кожної відповідної торгівельної точки продукція. Так щопонеділка він повинен був відвідати всіх замовників ТОВ «Альтер П» по напрямку Полтава-Гадяч, кількість яких становить 29 об»єктів. У зв»язку з технічною несправністю власного автомобіля він виїхав на маршрут для використання своїх трудових обов»язків 20.10.2014 року на автомобілі знайомого [PERSON] «Citroen Berlingo», який їхав по цьому маршруту у своїх справах. Вже виїхавши з м. Полтави, після 08 години, він отримав на мобільний телефон текстове повідомлення « Собрание» від [PERSON], який взагалі не являється працівником чи власником ТОВ «Альтер П». [PERSON] Виконання трудових обов»язків завжди полягало у самостійному відправленні на певний маршрут, за мовчазної згоди та відома керівництва підприємства. Тобто, якщо від безпосереднього керівництва не надходило розпорядження щодо невиїзду на маршрут, [PERSON] зобов»язаний був виконувати свої обов»язки, в уже встановленому порядку та їхати по маршруту визначеному у своєму КПК. Під час прямування в м. Гадяч з метою відвідання вищезазначених за маршрутом замовників близько 12 год. 00 хв. на 11 км. + 800 м автодороги Т-1706 Гадяч Опошня, автомобіль «Citroen Berlingo» потрапив в ДТП. Внаслідок даної пригоди водій [PERSON] загинув, а [PERSON] був доставлений до Гадяцької центральної районної лікарні з численними травмами: забій головного мозку середнього ступеня тяжкості, закритий перелом кістки зліва, множинні ушиблені рани волосяної частини голови, закритий перелом стернального кінця правої ключиці зі зміщенням, закритий перелом лонної кістки зліва без зміщення. Згідно класифікатора розподілу тяжкості травм, дані травми класифікуються як тяжкі. З часу ДТП по 04.04.2015 року позивач знаходився на лікарняному. 14.11.2014 року складено акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 20.10.2014 року о 12 год. 00 хв. та ТОВ «Альтер П» за формою Н-5. Даний акт затверджений начальником Територіального управління Дергірпромнагляд у Полтавській області 24.11.2014 року. Комісія дійшла висновку , що даний нещасний випадок не визнається таким, що пов»язаний з виробництвом. Не погодившися з вказаним актом, 31.01.2015 року позивачем було подано скаргу до Територіального управління Держгірпромнагляду у Полтавській області, за результатами розгляду якої було повторно призначено службове розслідування, однак комісія знову дійшла висновку, що вказаний нещасний випадок не визнається таким, що пов»язаний з виробництвом. Однак позивач не погоджується з вищезазначеним рішенням комісії. В судове засідання позивач та представник позивача не з»явилися по невідомим суду причинам, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили. Відповідач, представник ТОВ «Альтер П» в судове засідання не з»явився надавши суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі представника, вимоги позову не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Відповідач представник Територіального управління Держгірпромнагляду України в Полтавській області в судове засідання не з»явився по невідомим суду причинам, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Третя особа представник фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Полтаві в судове засідання не з»явився надіславши до суду заяву в якій просить відмовити в задоволенні позовних вимог та проводити розгляд справи без участі представника. Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, та думкою сторін, викладеною у запереченнях, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного. Так, за змістом ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Вiдповiдно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести тi обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень, а ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справу за зверненням фiзичних чи юридичних осiб, поданим вiдповiдно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог i на пiдставi доказiв, наданих сторонами та iншими особами, якi беруть участь у справi. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.ст. 58, 59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. При цьому, частинами 1-3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, 20.10.2014 приблизно о 12 годині 00 хв. легковий автомобіль «Citroen Berlingo», в якому знаходився торгівельний представник торгового відділу ТОВ «Альтер П» [PERSON] потрапив в ДТП на 12-му кілометрі автошляху Полтава-Гадяч, в результаті чого отримав травми. За результатами розслідування, поведеного спеціальною комісією Територіального управління Держгірпромнагляд у Полтавській області зроблено висновок, що нещасний випадок не пов»язаний з виробництвом, також був складений акт за формою Н-5, який затверджений начальником теруправління 24.11.2014 року. 31.01.2015 року до територіального управління надійшла скарга від представника потерпілого [PERSON] адвоката [PERSON] щодо проведення повторного спеціального розслідування в зв»язку з чим було призначено та проведено повторне спеціальне розслідування нещасного випадку із [PERSON]. За результатами повторного спеціального розслідування комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок визнано таким, що не пов»язаний з виробництвом. За результатами роботи повторної спеціальної комісії були скасовані акти попереднього спеціального розслідування, що відповідає нормі пункту 54 Порядку № 1232. До висновку комісія прийшла на підставі зібраних в ході розслідування матеріалів та пояснень. Позивач у своїй позовній заяві зазначив, що комісією було перевірено обставини нещасного випадку на їх відповідність лише пп. 6 п. п. 15 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою КМУ № 1232 від 30.11.2011 р. з наступними змінами, за якими, за твердженням позивача, нещасний випадок визнається таким, що пов»язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, а саме підпункти: 1) виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; 7) виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, тобто дій, які не належать до його трудових (посадових) обов'язків, зокрема із запобігання виникненню аварій або рятування людей та майна підприємства, будь-які дії за дорученням роботодавця; участь у спортивних змаганнях, інших масових заходах та акціях, які проводяться підприємством самостійно або за рішенням органів управління за наявності відповідного розпорядження роботодавця; 10) перебування потерпілого у транспортному засобі або на його стоянці, на території вахтового селища, у тому числі під час змінного відпочинку, якщо настання нещасного випадку пов'язане з виконанням потерпілим трудових (посадових) обов'язків або з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів чи середовища; 11) прямування потерпілого до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженим маршрутом або до будь-якого об'єкта за дорученням роботодавця; 12) прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням, у тому числі на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності. Щодо п.п. 1 та 12 пункту 15 Порядку, то слід зазначити, що позивач [PERSON] 20 жовтня 2014 р. у відрядженні не знаходився («Інструкція про службові відрядження в межах України та за кордон», затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 р. N 59 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 17 березня 2011 р. N 362), а також за режимом роботи підприємства своїх трудових (посадових) обов»язків належним чином не виконував; Щодо п.п. 7 пункту 15 Порядку, слід зазначити, що [PERSON] 20 жовтня 2014 р. в інтересах ТОВ «Альтер-П» не діяв, і не виконував не тільки дії, що не належать до його трудових (посадових) обов'язків, а й не виконував дії, які виконувати був зобов»язаний. Щодо п.п. 10 пункту 15 Порядку, то потерпілий [PERSON] в момент події ДТП дійсно знаходився в транспортному засобі, але не мав права з власної ініціативи цей транспортний засіб використовувати, а також не мав згоди або дозволу керівництва на використання такого транспортного засобу, так як Інструкцією з охорони праці № 23 для торгівельного підприємства (код ОП- ТоП), затвердженою наказом директора ТОВ «Альтер-П» № 10 від 20.05.2013 р. встановлено (п.1.1.), що торгівельний представник, що пересувається на службовому або власному транспорті повинен мати посвідчення водія, подорожній лист, у якому повинна бути відмітка про перевірку технічного стану автомашини та відмітка про стан здоров»я перед виїздом, а п.1.2.4. цієї ж Інструкції встановлено, що торгівельний представник зобов»язаний пересуватися лише у громадському транспорті та мати при собі проїзний квиток до завершення поїздки, так як витрати на оплату витрат торгівельного представника, який бажав би використовувати в роботі власний транспорт, кошторисом ТОВ «Альтер-П» не передбачені і торгівельним представникам не виплачуються. Щодо п.п. 11 пункту 15 Порядку, то [PERSON] 20 жовтня 2014 р. на час ДТП не прямував до об»єкта (між об»єктами) обслуговування за затвердженим маршрутом або до будь-якого об»єкта за дорученням роботодавця. Щодо п.п. 6 пункту 15 Порядку «використання власного транспортного засобу в інтересах підприємства з дозволу або за письмовим дорученням роботодавця чи безпосереднього керівника робіт», на який посилається позивач у своєму позові, слід зазначити, що транспортний засіб - автомобіль «Citroen Berlingo», з участю якого сталася ДТП 20.10.2014 p., не перебував у власності [PERSON], дозволу на використання транспортного засобу в інтересах підприємства ТОВ «Альтер-П» у [PERSON] не було, письмового доручення роботодавця або безпосереднього керівника робіт у нього не було також. Крім того, [PERSON] в момент, коли він став учасником ДТП і отримав тілесні ушкодження, перебував в стані алкогольного сп»яніння, що підтверджується Довідкою Гадяцької ЦРЛ № 01-09/2190 від 07.11.2014 р. та результатом токсикологічного дослідження № 1073 від 23.10.2014 p., проведеного Полтавським обласним наркологічним диспансером ( а. с. 43-44 ). Пояснення потерпілого [PERSON] наявності «можливих збоїв в програмі» на питання чому був виключений його КПК марки «Samsung GALAXY GIO» (imei: 359904/04/810616/5) та чому був зафіксований його виїзд з Полтави о 08-30, а датчик зафіксував його появу в с. Жуки о 08 год. 21 хв., спростовується пояснювальною запискою системного адміністратора ТОВ «Альтер-П» [PERSON] від 12.11.2014 p., який зазначив, що «в ході перевірки відхилення від функціональних властивостей засобу не виявлено, для подальшої експлуатації пристрій придатний» ( а. с. 66 ). Сам [PERSON] в протоколі опитування потерпілого, причетного до нещасного випадку (аварії), що стався (сталася) 20 жовтня 2014 р. о 12 год.00 хв. підтвердив, що виїхав на автомобілі, щ належав гр-ну [PERSON] з м. Полтави в проміжку часу з 08-00 до 08-30. Також [PERSON] пояснив, що замовлень не робив, тобто не виконував свої прямі функціональні обов»язки. Крім того, він пояснив, що в період часу з 10-30 год. до 12-00 год. "знаходився в автомобілі товариша і чекав, доколи він зробить свою роботу», a GPS вимикав («виключав»), щоб товариш виконав свою роботу. ( а. с. 67- 68 ). В пояснювальній записці від 29.10.2014 р. [PERSON] повідомив, що в його обов»язки торгівельного представника ТОВ «Альтер-П» входить налагодження взаємовідносин з торгівельними точками в містах Гадяч, Миргород, Хорол, смт. Шишаки, смт. Диканька. В понеділок (тобто 20.10.2014 року) згідно графіку він повинен був відвідати с. Шилівка та м. Гадяч ( а. с. 69-70). Суд звертає увагу на те, що м. Зінькова, ні в маршруті, ні в графіку [PERSON] немає взагалі. Відповідно до пояснювальної записки [PERSON] від 24.11.2014 p., він 20.10.2014 р. близько 10-00 год. відвідав ЧП Жук в с. Шилівка, який входить в його робочий графік та маршрут. А потім разом з його товаришем [PERSON] «поїхали в м. Зіньків для того, щоб він (товариш) відпрацював свій маршрут», бо [PERSON] був торговим представником іншого підприємства. На під»їзді до м. Зінькова [PERSON] вимкнув свій GPS-навігатор «з тієї причини, що м. Зінькова у його маршруті немає, і працювати в інтересах підприємства він ([PERSON]А.) не мав можливості, так як на цьому маршруті працює його колега з ТОВ «Альтер-П», який торгує тією ж самою продукцією», що і [PERSON], який чекав, поки [PERSON] виконає свою роботу в інтересах свого підприємства ( а. с. 71-73 ). Також слід зазначити, що [PERSON], як торговий представник є посередником між виробником чи оптовим постачальником і торговою мережею, що знайомить торгові організації і споживачів з товаром своєї фірми. Він надає опис, докладно роз'ясняє властивості, демонструє способи застосування, рекламує достоїнства, пред'являє продукцію чи її фото- і відеозображення. Також фахівець налагоджує стійкі зв'язки виробника з торговою мережею, укладає договори на оптове постачання, просуває товар на ринку, сприяє збільшенню обсягу продажів. Активно використовує в роботі технічні засоби і засоби зв'язку. Виходячи з загальних вимог до професійних обов»язків торгового представника, [PERSON] 20.10.2014 p., активно використовуючи технічні засоби і засоби зв»язку, міг би взагалі не виїжджати за межі м. Полтави, так як дати опис, роз»яснити властивості товару, прорекламувати його достоїнства, дати фото- або відео зображення товару, він міг би і за допомогою техніки та засобів зв»язку. 20.10.2014 року в роздруківці КПК чітко видно - це відвідування в с. Шилівка Зіньківського р-ну в період з 08-21 до 08-39 підприємця [PERSON] Для порівняння ТОВ «Альтер-П» до матеріалів цивільної справи було надано роздруківку з КПК [PERSON] за 13.10.2014 р., з якої видно, що він на протязі робочого дня відвідав 19 торгових підприємств, з яких планових було 15. У пункті 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України та у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 р. зазначено, що прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Виходячи з документів, що містяться в матеріалах цивільної справи, видно, що 20.10.2014 р. робота [PERSON] тривала 18 хвилин 08-21 до 08-39, весь інший час до моменту ДТП о 12-00, тобто більш ніж три години, [PERSON] свої трудові обов»язки не виконував та не діяв в інтересах підприємства. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ДТП, яке сталося 20.10.2014 р. о 12-00 на 11 км + 800 м автодороги Т-1706 Гадяч-Опішня, в результаті якого [PERSON] отримав травми, не є нещасним випадком, пов»язаним з виробництвом, та таким, що стався під час виконання [PERSON] своїх трудових обов»язків, а отже вважає за розумне відмовити в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed