Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про встановлення факту належності спадкового майна та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, уточнивши свої позовні вимоги остаточно просить суд: встановити факт належності нежитлової будівлі літ «А», загальною площею 1014,1 кв.м., яка розташована за адресою: комплекс будівель і споруд [ADDRESS] [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на нежитлову будівлю, земельні ділянки та гараж. Так, свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її брат спадкодавець [PERSON] . Після смерті брата відкрилася спадщина у вигляді : земельної ділянки [ADDRESS] , площею 4,16 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер 5120886000:01:001:0480, яка розташована на території Руськоіванівської сільської ради та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 359388, виданого 08.10.2008 року Білгород-Дністровською РДА; земельної ділянки № 20,21 в масиві № 1 площею 7,4372 га, кадастровий номер 5120886000:01:001:0764, яка розташована на території Руськоіванівської сільської ради та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НВС 149107 від 13.01.2016 року; земельної ділянки площею 4,2039 га, кадастровий номер 5120886000:01:002:0104, яка розташована на території Руськоіванівської сільської ради та надана для ведення фермерського господарства, на підставі розпорядження Білгород-Дністровської РДА № 49/2005 від 21.01.2005 року; нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: комплекс будівель і споруд [ADDRESS] ; гаражу [ADDRESS] . За життя [INFO] року спадкодавцем було складено заповіт,\~ відповідно до якого все належне йому майно він заповідав [PERSON] . Інші спадкодавці до майна померлого [INFO] [PERSON] відсутні. Маючи намір прийняти спадщину після померлого брата, вона звернулась до нотаріальної контори стосовно отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Разом з тим,\~ вказує, що фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , на даний час отримує орендну плату за оренду земельних ділянок, проводить ремонтні роботи нежитлової будівлі, яка належала померлому, сплачує необхідні платежі. За таких обставин, вважає, що існують усі правові підстави для задоволення її позовних вимог, з приводу чого вона і звернулась до суду з даним позовом. 11 березня 2020 року Ухвалою Білгород - дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та вона призначена до підготовчого судового розгляду. 02 квітня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження було закрито та справа призначена до судового розгляду по сутті. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Зі згоди позивача, про що свідчить її заява, суд ухвалою від 23 липня 2020 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що дійсно [INFO] помер спадкодавець [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Як вбачається з матеріалів справи, згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER] , виданого 13.01.2016 року Білгород-Дністровською РДНК, [PERSON] належала земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] , ділянка № 20,21, площею 7,4372 га, кадастровий номер 5120886000:01:001:0764, що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 51566776. Окрім того,\~ [PERSON] за життя на підставі розпорядження Білгород-Дністровської РДА № 49/2005 від 21.01.2005 року належала земельна ділянка площею 4,2039 га, надана для ведення фермерського господарства, розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Руськоіванівська сільська рада, кадастровий номер 5120886000:01:002:0104, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 97491952. Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 359388, [PERSON] належала земельна ділянка, площею 4,16 гектарів у межах згідно з планом, що розташована на території Руськоіванівської сільської ради [ADDRESS] . З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 156166318 можливо достовірно встановити, що за [PERSON] також було зареєстровано на праві власності гараж, загальною площею 38,8 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] . Усе вищевказане підтверджує належність померлому спадкодавцю вищенаведеного майна. Разом з тим, позивач вказує, що [PERSON] за життя належала також нежитлова будівля, загальною площею 1014,1 кв.м., розташована за адресою: комплекс будівель і споруд [ADDRESS] . В якості обґрунтування вказаних стверджень приєднав до матеріалів справи наступні докази: довідку Руськоіванівської сільської ради № 116/к від 26.02.2020, з якої вбачається, що згідно запису\~ по господарській книзі № 1 Руськоіванівської сільської ради, особовий рахунок № 0314-02 нежитлова будівля, загальною площею 1014,1 кв.м., що розташована за адресою: комплекс будівель і споруд [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , який помер [INFO] ; договір-згоду від 12.02.2004 року про погодження отримати за свій майновий пай будівлю зерноскладу\~ та акт приймання-передачі майна від 12.02.2004 року; розпорядження Білгород-Дністровської РДА № 1643/А-2009 від 17.12.2009 року «Про присвоєння адреси будівлі зерноскладу громадянина України [PERSON] розташованого на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області». Також на запит суду від відповідача наданий лист від 13 липня 2020 року № 219, відповідно до якого Руськоіванівська селищна рада повідомляє, що власником нежитлової будівлі, загальною площею 1014, 1 кв. м, розташованої за адресою: с. Руськоіванівка Білгород - Дністровського району /комплекс будівель та споруд № 2/ є [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу майнових паїв, акту приймання - передачі нерухомого майна від 12 лютого 2004 року, свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства /майновий сертифікат серії ОД № 1248 на суму 27037 грн, до листа надано копію розпорядження Білгород - Дністровської райдержадміністрації від 17 грудня 2009 року № 1643/А-2009 "Про присвоєння адреси будівлі зерноскладу громадянина України [PERSON] , розташованого на території Руськоіванівської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, копію книги реєстрації майнових сертифікатів. Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до\~ Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов`язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Усі вищенаведені та приєднані позивачем до матеріалів справи докази у їх сукупності підтверджують факт належності на праві власності нежитлової будівлі, загальною площею 1014,1 кв.м., розташованої за адресою: комплекс будівель і споруд [ADDRESS] - [PERSON] , отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що за життя 04.01.2020 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Руськоіванівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 01, згідно якого спадкодавець усе належне йому майно заповідав [PERSON] , [INFO] . Позивач бажає прийняти спадщину після померлого, звернулась до\~ приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу\~ Драченко А.Н. стосовно оформлення своїх спадкових прав, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено листом № 23/01-16 від 02.03.2020 року у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно . У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять\~ усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2\~ ст. 1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті /ст. 1233 ЦК України/. У відповідності до ч.1,2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу Так, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст..1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи усе вищевикладене, а саме те, що позивач є спадкоємцем за заповітом до майна померлого [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину оскільки своєчасно звернулась до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав, не відмовилась від її прийняття, однак та обставина, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно перешкоджають їй у нотаріальному оформленні спадщини, взявши до уваги підтверджений факт належності спадкового майна спадкодавцю, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту належності спадкового майна та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом та можливість їх задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved