Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 21.01.2016 року між ним та [PERSON] було укладено договір №21/01/16 про надання безпроцентної позики, згідно якої [PERSON] отримав від нього грошові кошти в сумі 49 000 (сорок дев»ять тисяч) гривень. Пунктом 2.2 зазначеного договору, факт передачі позикодавцем зазначеної суми засвідчується підписанням цього договору, що свідчить про належне виконання умов договору позикодавцем. Як вбачається із п.4.2 договору позичальник зобов»язався повернути позикодавцеві позику не пізніше 01 лютого 2016 року. Проте, станом на 18.07.2016 року відповідачем належним чином не виконано умови договору, не здійснено жодного платежу по поверненню позики. На адресу відповідача була направлена претензія про повернення заборгованості згідно укладеного договору , яка залишена без реагування. З вище наведених підстав просить стягнути з [PERSON] 49 000 грн. заборгованості, 24 500 грн. штрафу; 9030.78 грн. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ; 6806.30 грн. 30% річних, а також судові витрати по справі. Позивач збільшив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача окрім заборгованості і штрафу також 30 % річних в сумі 15908,18 грн., пеню в сумі 17865,54 грн.. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день і час слухання справи повідомлений належним чином, що стверджується письмовою розпискою у матеріалах справи та дає підстави для розгляду справи у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд визнає позов підлягаючим частковому задоволенню із слідуючих підстав. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Факт позики відповідачем грошей в позивача підтверджується договором №21/01/16 про надання безпроцентної позики від 21 січня 2016 року, що не суперечить вимогам змісту ст.1047 ЦК України так, як договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Заперечення договору позики показами свідків не допускається. Згідно ст.1049 ЦК України [PERSON] зобов"язаний повернути [PERSON] позичені грошові кошти у сумі 49000 (сорок дев»ять тисяч) гривень. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник невчасно зобов'язаний повернутає отриману грошову суму позики, що становить 49000 грн. він зобов»язаний сплатити неустойку. Згідно умов укладеного договору позики п.6.2. при порушенні позичальником строку повернення позики він повинен сплатити позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру позики за кожен день прострочення повернення позики , 30 % річних та штраф у розмірі 50% від неповерненої суми. Проте штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов»язань за укладеним договором не допускається. Згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, а штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов»язань за договором не допускається. За таких обставин з відповідача не може бути стягнуто нарахований штраф в сумі 24500 грн. Штраф, пеня являються неустойкою ( ст. 549 ЦК України) - це є сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Як передбачено ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що позивачем не зазначено які збитки йому завдані невиконанням відповідачем умов договору, суд находить можливим зменшити розмір нарахованої пені згідно п. 6.2. укладеного договору позики до 1700 грн. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати: судовий збір в сумі 893,38 грн.

Outcome: partial