Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з червня 2010 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] . В липні 2011 року заявник завагітніла від [PERSON] та [INFO] народила сина [PERSON] в пологовому будинку м. Рубіжне Луганської області. Біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [INFO] . 19 квітня 2012 року заявник зареєструвала народження сина [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кремінського районного управління юстиції у Луганській області. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України, - відомості про батька дитини записані за прізвищем та громадянством матері [PERSON] , а ім`я та по батькові за вказівкою заявника [PERSON] . У травні 2012 року [PERSON] у зв`язку з життєвими обставинами і труднощами припинив з нею сімейні стосунки, а вона стала проживати за адресою [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] трагічно загинувна території РФ. За життя [PERSON] визнавав себе батьком дитини [PERSON] , постійно брав участь у його вихованні та утриманні. [PERSON] в шлюбі ні з ким не перебував. Зараз заявнику з метою захисту майнових та немайнових прав неповнолітньої дитини, необхідно встановити факт батьківства, оскільки батько дитини помер, а відомості про батька в актовому записі про народження [PERSON] вказані зі слів матері. Тому заявник вимушена звернутися до суду з заявою та просити суд встановити факт того, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Заявник у судовому засіданні свою заяву підтримала. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечував. Суд, вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Допитана як свідок [PERSON] , - подруга заявника, та [PERSON] ,- батько померлого співмешканця заявниці і дідусь для народженої нею дитини, у судовому засіданні підтвердили факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . В період часу зачаття та народження останнього заявник та померлий [PERSON] мешкали однією сім`єю, вели спільне господарство, проводили час разом, як одна родина. Померлий [PERSON] визнавав себе батьком дитини, піклувався про неї. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с.10) [PERSON] народився [INFO] , матір`ю дитини записана [PERSON] , а батьком дитини записаний за прізвищем та громадянством матері [PERSON] , за ім`ям та по батькові за вказівкою заявниці, - [PERSON] , тобто зі слів матері, в порядку ст 135ч1 СК України. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька (а.с.11) актовий запис про народження [PERSON] складений відповідно до вимог ч.1 ст.135 СК України. Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.12) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Реутов Московської області Російської Федерації. З Акту щодо встановлення факту родинних відносин та спільного проживання (а.с.25) вбачається, що [PERSON] , [INFO] є рідним сином [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] та [PERSON] за життя останнього проживали разом за адресою [ADDRESS] з 2010 року до 2012 року однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, що збігається із поясненнями неупереджених свідків. З їх показів також встановлено, що [PERSON] за життя не заперечувавв факт свого батьківства, здійснював виховання [PERSON] , піклувався, матеріально підтримував. Факт приймання участі у вихованні та піклуванні щодо дитини, - [PERSON] [PERSON] підтверджується фотознімками (а.с.26). Відповідно до змісту ч. 1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 - у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 зроблено висновок щодо застосування статті 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки вона не зможе захистити майнові та немайнові права неповнолітньої дитини, зокрема оформити пенсію по втраті годувальника. Приймаючи до уваги вищенаведене, а матеріалами справи доведений факт того, що сторони мешкали однією сім"єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, а [PERSON] є батьком [PERSON] ,за життя визнавав себе таким та піклувався про дитину, суд дійшов висновку, що доводи заявника заслуговують на увагу, а вимоги є законними, обґрунтованими і підтверджені наявними у справі доказами, а тому заява підлягає задоволенню. Встановлення факту батьківства є підставою для внесення змін в актовий запис про народження дитини.

Outcome: approved