Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 148762 грн. 77 коп матеріальної та 10000 грн. моральної шкоди. Позов обґрунтований тим, що позивач влітку 2015 року придбав у [PERSON] на підставі усної домовленості автомобіль [NUMBER], яким став володіти та розпоряджатись. 28 листопада 2016 року [PERSON] надав позивачу письмову довіреність щодо розпорядження вказаним автомобілем. 29 листопада 2015 року позивач надав даний автомобіль для здійснення поїздки [PERSON]. Відповідач [PERSON] 29 листопада 2015 року, керуючи автомобілем [NUMBER], в порушення вимог п.12.1. ПДР, здійснив зіткнення із вищезазначеним автомобілем під керуванням [PERSON], що підтверджується постановою Ніжинського міськрайонного суду від 05 травня 2016 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення у виді 340 грн. штрафу. Дії відповідача спричинили пошкодження автомобіля [NUMBER], вартість відновлювального ремонту якого станом на 10 травня 2016 року становить 148762 грн. 77 коп. Також позивачу спричинено моральну шкоду внаслідок порушення нормальних життєвих зв»язків, необхідності тривалого ремонту автомобіля та неможливості ним користуватись. Відповідач в добровільному порядку шкоду не відшкодовує. Просить задовольнити позов. Згідно заяв від 16 серпня 2018 року, 12 вересня 2018 року представник позивача адвокат [PERSON] підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно до заяви від 08 серпня 2018 року третя особа [PERSON] вважає за можливе позов задовольнити, просить розглянути справу за відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений шляхом розміщення 22 серпня 2018 року інформації про виклик на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом надіслання неодноразово судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями за адресами місця його проживання в [ADDRESS] відповідач не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, останній не подав відзиву, не повідомив іншої адреси свого проживання, представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, що є підставою в порядку ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Інформація про розгляд справи розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням поданих доказів суд приходить до наступних висновків. Спірні правовідносини сторін виникли з приводу відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участі двох автомобілів. Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 травня 2016 року, яка набрала законної сили 17 травня 2016 року, із врахуванням постанови даного суду від 23 травня 2017 року про внесення виправлення, [PERSON], [INFO], проживаючого в [ADDRESS], притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП з накладенням стягнення у виді 340 грн. штрафу. Судом встановлено, що [PERSON] 29 листопада 2015 року в 04-00 год. на шляхопроводі сполучення вулиць Прилуцька-Шевченка м.Ніжина Чернігівської області, керуючи автомобілем марки «GEELY MP-1751», державний номерний знак [NUMBER], в порушення вимог п.12.1. ПДР здійснив зіткнення із автомобілем марки «CHEVROLET AVEO», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], спричинивши пошкодження вказаних автомобілів. Згідно ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Із врахуванням викладеного відповідачем [PERSON], як водієм, порушені правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», державний номерний знак [NUMBER]. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON], дата реєстрації-04 листопада 2014 року, що підтверджується також і повідомленням Територіального сервісного центру №7443 від 20 березня 2018 року. Відповідно до копії довіреності від 28 листопада 2016 року [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатись автомобілем марки «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер [NUMBER], на один рік. Згідно зі ст.395 ЦК України до речових прав на чуже майно відноситься, зокрема, право володіння. Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом (ст.398 ЦК України). Статтями 396, 386 ЦК України закріплено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Системний аналіз цих статей дає підстави для висновку, що положення цивільного законодавства щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але правомірно володіють майном на передбаченій законом чи договором підставі. До таких осіб належать особи, які користуються транспортним засобом за дорученням чи на підставі визначених п.2.1. Правил дорожнього руху документів, тому ці особи мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], який має посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», державний номерний знак [NUMBER], станом на 29 листопада 2015 року правомірно володів вказаним автомобілем, про що заперечення третьої особи [PERSON], як власника автомобіля, згідно поданої заяви відсутні, тобто позивач [PERSON] є правомірним володільцем чужого майна і має право вимагати відшкодування завданої транспортному засобу шкоди, в даному випадку матеріальну та моральну шкоду. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене, зокрема, договором про страхування відповідальності. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Позивачем пред»явлений позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Згідно висновку №048/16 експертного автотоварознавчого дослідження від 10 травня 2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер [NUMBER], станом на 10 травня 2016 року становить 148762 грн. 77 коп, вартість матеріального збитку-88020 грн. 20 коп, відновлення автомобіля економічно недоцільне. Відповідно до п.п. 2.4., 8.3., 8.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості); вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості; до вартості матеріального збитку, який визначається під час оцінки, не включаються витрати власника КТЗ, пов'язані з транспортуванням, зберіганням КТЗ, оплатою за експертні дослідження, поштовими витратами, з викликом сторін для технічного огляду КТЗ та іншими витратами. Враховуючи вищезазначені вимоги на користь позивача підлягають стягненню 148762 грн. 77 коп матеріальної шкоди. Положеннями ст.ст.23, 1167 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). У зв»язку з пошкодженням автомобіля позивач зазнав страждань, відчуття хвилювання та переживання, останній тривалий час позбавлений можливості користуватись ним, що є підставою, із врахуванням рівня втрати нормальних життєвих зв'язків позивача та необхідності додаткових зусиль для організації свого життя, обсягу душевних страждань, характеру немайнових втрат, тривалості порушення його прав, ухилення відповідача від добровільної компенсації завданої шкоди, із врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, для визначення моральної шкоди у розмірі 3000 грн.. Підстави для визначення моральної шкоди у розмірі 10000 грн. в судовому засіданні не встановлені. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] не надав суду у встановленому порядку відзиву на позов чи заперечення, у зв»язку з чим несе ризик настання наслідків, пов'язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку,- ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2240 грн. (1600+640=2240) судового збору.

Outcome: partial