Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 191348,95 гривень та понесених судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.09.2018 р. сталась дорожньо-транспортна пригоди за участю автомобіля «Фредлайнер» д.н. [NUMBER] з напівпричепом д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та автомобілем «Фольцваген» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Вина [PERSON] у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди була встановлена Голосіївським районним судом м.Києва. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Фредлайнер» д.н. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий альянс», яке сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 90000 гривень. Позивач посилається на те, що відповідно до Звіту № 08/10/10 про оцінку вартості збитку, розмір завданої йому матеріальної шкоди становить 281348,95 гривень. Посилаючись на положення ст.ст.1187, 1194 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 191348,95 гривень, що становить різницю між розмір матеріальних збитків та сплаченою сумою страхового відшкодування. 12.04.2019 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. 19.02.2020 р. підготовче провадження закрито. Відповідач подав відзив на позовну заяву відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на недопустимість наданого позивачем доказу на підтвердження розміру завданих збитків, оскільки при зверненні до суду надано лише витяг зі Звіту, який не містить всіх необхідних реквізитів. Третьою особою надані письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог, які є аналогічними за змістом до відзиву відповідача. В ході судового розгляду представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі, з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, про місце і час розгляду справи повідомлялись у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України. На підставі ст.280 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.09.2018 р. сталась дорожньо-транспортна пригоди за участю автомобіля «Фредлайнер» д.н. [NUMBER] з напівпричепом д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та автомобілем «Фольцваген» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 31.10.2018 р. [PERSON] визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди. В силу положень ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню. Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу «Фольцваген» д.н. [NUMBER] є [PERSON] . Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст..1188 ЦК України). Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Фредлайнер» д.н. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий альянс». Ліміт страховика відповідно до Полісу встановлено 100000 гривень, франшиза становить 2000 гривень. Відповідно до Звіту № 08/10/18 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, розмір завданої шкоди становить 281348,95 гривень. з яких 20792,50 гривень становить втрата товарної вартості пошкодженого автомобіля. Судом встановлено, і це не заперечує позивач, що Страховою компанією сплачено страхове відшкодування в розмірі 90000 гривень. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).. Отже, з особи, винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль Фольцваген» д.н. [NUMBER] підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана власнику пошкодженого транспортного засобу, що становить різницю між вартістю матеріального збитку, визначеного відповідно до Звіту, та сумою сплаченого страхового відшкодування, тобто 191348,95 гривень. Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача та третьої особи щодо недопустимості наданого позивачем доказу на підтвердження розміру матеріального збитку, оскільки матеріали справи містять Звіт № 08/10/18 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, наданий позивачем в повному обсязі. Оцінка розміру збитків проведена відповідно до положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а відповідачем та третьою особою не надано суду будь-яких доказів на спростування розміру збитків, завданих власнику пошкодженого транспортного засобу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки він є обґрунтованим, обставини, викладені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у даній справі, понесені позивачем, При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 1913,50 гривень, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в зв`язку з задоволенням позову. Крім того, позивач поніс витрати на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до розрахунку наданих послуг, виконаних адвокатом за Договором № 65 про надання адвокатом послуг, останнім надані послуги на загальну суму 18000 гривень, до яких включені послуги з надання консультації, аналізу судової практики, підготовки та надсилання адвокатських запитів, складання позовної заяви та участь в судових засіданнях. В даному випадку матеріали справи не містять доказів щодо надання послуг з підготовки та надсилання адвокатських запитів, а тому такі витрати не підлягають відшкодуванню. Крім того, то вартості послуг включена послуга про участь адвоката в судових засіданнях, вартість якої 8000 гривень, виходячи з вартості 2000 гривень за засідання. Відповідно до матеріалів цивільної справи представник позивача був в судових засіданнях 23.10.2019 р., 22.07.2020 р., з огляду на що зазначені послуги підлягають відшкодуванню частково в розмірі 4000 гривень. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені на правничу допомогу в розмірі 11000 гривень.

Outcome: approved