Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради, третя особа на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог щодо предмету позову [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування посилавсь на те, що він має право спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року в м.Старокостянтинові Хмельницької області. До спадкового майна входить 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що належить на праві особистої власності померлій згідно договору дарування та 1/2 частки земельної ділянки, цільове призначення - для будівництва і обслуговування вище вказаних житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0825, за кадастровим номером [NUMBER], по [ADDRESS]. В установленому законом порядку він прийняв спадщину, проте невзмозі оформити свої спадкові права, оскільки у Державному акті на право власності на земельну ділянку [NUMBER] виданного Старокостянтинівською міською радою 18.04.2012 року за [PERSON] рахується 0,0825 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і яка перебуває у спільній частковій власності з [PERSON], без визначення належної кожному з них частки земельної ділянки. За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду для визнання права власності в порядку спадкування на заявлене майно. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі проти позову не заперечує. Третя особа на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог щодо предмету позову [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд у її відсутності, проти позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.ст. 1233, 1247 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла мати позивача- [PERSON], яка проживала по [ADDRESS] Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та 1/2 частки земельної ділянки, цільове призначення - для будівництва і обслуговування вище вказаних житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0825, за кадастровим номером [NUMBER], по [ADDRESS] Позивач є спадкомцем майна померлої за заповітом, від 01.04.2015р., посвідченого держнотаріусом Старокостянтинівської держнотконтори , зареєстрований у реєстрі за №2-558 від 0104.2015р. Позивач в межах строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, юридично прийняв спадщину, шляхом подання відповідної заяви до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори в порядку ч.1 ст.1269 ЦК України. На підставі його заяви була заведена спадкова справа №425/2015 від 18.06.2015р. до майна померлої. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Старокостянтинівської держнотконтори від 27.04.2016р. №1587/02-31 позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав через відсутність правовстановлюючого документу - державного акту на право приватної власності на землю. Дані обставини підтверджуються поясненнями представника позивача; паспортними даними позивача, даними свідоцтва про смерть [PERSON] серія [NUMBER] від 21.05.2015р.; копією державного акту на право на земельну ділянку від 18.04.2012р., даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.09.1981р., даними заповіту від 01.04.2015 року, даними договору дарування АВР №220822 від 14.02.2001 року, даними технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] даними довідки Старокостянтинівського БТІОР №79 від 22.02.2016р., даними інформаційної довідки Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі від 12.04.2016 року №462, даними постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій держнотаріуса Старокостянтинівської держнотконтори від 27.04.2016р. №1587/02-31.; даними спадкової справи до майна померлої [PERSON] №2132/01-16 від 09.06.2016р.; визнаються відповідачем. Відповідно до роз'ясень даних в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Проаналізувавши зібрані докази, кожний окремо та у їх сукупності, суд приходить до переконання, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на заявлену частину домоволодіння та земельну ділянку відповідно до закону і зареєструвала своє право власності у встановленому законом порядку. Приймаючи до уваги те, що позивач є її спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину, однак не може оформити право власності на вказане спадкове майно у зв'язку з не визначеністю часток померлих [PERSON] та [PERSON] на землю, тому права позивача [PERSON] підлягають захисту, а наявність помилки не може бути підставою відмови у захисті права позивача. З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню в повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved