Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач 21 січня 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача, який мотивує тим, що 05 липня 2008 року між ТОВ «Благо-Інвест» та [PERSON] був укладений договір № 003311 (далі - основний договір) згідно якого позивач, діючи за дорученням, в інтересах та за рахунок відповідача , здійснював дії, спрямовані на придбання товару для відповідача, та 05 лютого 2010 року відповідач отримав дозвіл на отримання позики у розмірі 30 0000 грн. 04 грудня 2009 року між сторонами укладено Додаток № 3 до Договору № 003311, в якому сторони підтвердили , що відповідач отримав Дозвіл на отримання товару в сумі 30 000 грн., та відповідачем було сплачено 28 чистих внесків на суму 7000 грн. та 28 адміністративних витрат на суму 2800 грн., які зараховані в рахунок погашення щомісячних платежів. 04 грудня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено Договір позики № 462/09 (далі - Договір) з додатком № 1, та відповідно п.1.1. Договору позивач падав відповідачу грошові кошти у тимчасове користування на умовах повернення, строковості , безоплатності та цільового характеру використання у сумі 30 000 грн. з кінцевим терміном погашення згідно графіку погашення заборгованості (додаток № 1 до Договору) до 15 листопада 2019 року. Згідно графіку погашення заборгованості за Договором, що міститься в Додатку № 1 , та в Додатку № 3 до основного договору, відповідач, починаючи з 15 грудня 2009 року і до 15 листопада 2019 року зобов'язався погашати позику рівними частинами по 250 грн. За період з 04 серпня 2008 року по 27 серпня 2012 року відповідачем сплачено чистих внесків на загальну суму 10500 грн. Проте, з вересня 2012 року відповідач почав порушувати графік погашення позики та повністю виконувати свої зобов'язання за Договором, у зв'язку із чим станом на грудень 2013 року виникла заборгованість у сумі 4000 грн. щомісячних платежів . Оскільки пунктом 5.2.3 Договору позики передбачено право позивача вимагати дострокового погашення всієї суми позики у разі порушення відповідачем графіку погашення заборгованості, та відповідачем постійно порушувались умови договору, просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, повернення судового збору та витрати на правову допомогу. Відповідач повторно у судове засідання не з"явився по невідомим причинам, про час слухання справи повідомлявся належним чином, від нього також не надійшло заяви про розгляд справи його відсутність. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 04 грудня 2009 року між сторонами укладено договір позики № 462/09, згідно якого ТОВ «Благо-Інвест» передав позичальнику [PERSON] грошові кошти у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та безоплатності , цільового характеру використання у сумі 30 000 грн. , а позичальник зобов'язався повернути таку ж суму грошових коштів згідно умов цього Договору та у встановлений ним термін, а також, в разі неналежного виконання його умов , сплатити штрафні санкції (неустойку) та компенсувати спричинені збитки згідно вимог даного Договору. Згідно п. 5.2.3 даного Договору позикодавець має право вимагати дострокового погашення всієї суми Позики, у разі порушення Позичальником Графіку погашення основної заборгованості згідно з умовами даного Договору та Додатку № 1 до цього Договору та в інших випадках , передбачених даним Договором. Відповідно до Графіку погашення Основної заборгованості в сумі 30 000 грн. (Додаток № 1 до Договору позики 462/09 від 04 грудня 2009 року [PERSON] повинен щомісяця, починаючи з 15 грудня 2009 року по 15 листопада 2017 року вносити по 250 грн. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 3 даної статті визначено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. З картки рахунку: 55 [PERSON] за 01.01.07- 28.02.2013 вбачається, що станом на грудень 2013 року мається заборгованість у сумі 4000 грн. У зв'язку з тим, що відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, суд вважає необхідним задовольнити позов, стягнувши з відповідача вказану вище суму. Згідно частини 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно п.2 ч. 3 статті 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Частиною 1 статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно прибуткового касового ордеру № 257/03 від 14 березня 2013 року ТОВ «Благо-Інвест» сплачено ПП «Житомирська міська юридична консультація» за складання позовної заяви до [PERSON] 380 грн. Частиною 1 статті 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, в порядку ст.88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 380 грн., та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243,60 грн. .

Outcome: approved