Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, якою просить встановити факт належності їй державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення 47 сесії V скликання Болградської міської ради від 14.08.2009 року №1025 - V, згідно якого позивач є власником земельної ділянки площею 0.0920 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Свої вимоги мотивує тим, що на підставі рішення 47-сесії V скликання Болградської міської ради Одеської області від 14.08.2009 року за №1025-V, вона є власником земельної ділянки площею 0.0920 га.. 30.12.2009 року їй було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER] . Цим державним актом посвідчується належне їй право на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0.0920 га, яка розташована: [ADDRESS] . Однак, під час внесення даних до державного акту на право власності на земельну ділянку уповноваженим органом, допущено помилку в назві вулиці адреси розташування присадибної ділянки: " [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, у неї, заявника виникла потреба в судовому порядку встановити факт належності їй державного акту на землю. Заявник в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.20). Заінтересована особа Болградська міська рада Одеської області в судове засідання не прибула, повідомлена належним чином. Подала заяву про розгляд справи у відсутність представника згідно з вимогами чинного законодавства (а.с.17). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з частиною першою та пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пункт 6 частини першої ст.315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Заявник [PERSON] , народилася [INFO] в м. Болград, Одеської області, проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 30 грудня 2009 року, виданого на ім`я [PERSON] , яка проживає: [ADDRESS] на підставі рішення 47-сесії V скликання Болградської міської ради Одеської області від 14.08.2009 року за №1025-V, значиться, що заявник є власником земельної ділянки площею 0.0920 га у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER] . Згідно архівної довідки Болградської районної державної адміністрації Одеської області вбачається, що рішенням 47-сесії V скликання Болградської міської ради Одеської області від 14.08.2009 року за №1025-V затверджено технічну документацію по виготовленню державного акту на право власності на земельну ділянку загальною площею 0.0920 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та надано у власність [PERSON] .. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно Болградської міської ради Одеської області від 09.02.2012 року, [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Згідно витягу про державну реєстрацію прав КП «Болградське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером 35974691 від 09.02.2012 року, за [PERSON] зареєстовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Рішенням шостої сесії VІІ скликання Болградської міської ради Одеської області перейменовано ряд вулиць і проспектів м. Болград Одеської області, а також затверджено назви проспектів, площ, вулиць і провулків м. Болград, в тому числі назва вулиці на російській мові «Училищная» має назву на українській мові «Училищна» (а.с.10-11). Зазначені обставини свідчать, що заявник дійсно є власником земельної ділянки згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 30.12.2009 року, виданого на ім`я [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення 47-сесії V скликання Болградської міської ради Одеської області від 14.08.2009 року за №2102-V, та вказана земельна ділянка площею 0.0920 га у межах згідно з планом, фактично розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER] , в якому допущено помилку в написанні назви вулиці. Заявник зверталася до Відділу у Болградському районі Головного управління держгеокадастру в Одеській області з приводу виправлення помилки в назві вулиці адреси розташування земельної ділянки належної їй. Однак листом від 13.05.2019 року їй відмовлено у здійсненні виправлення помилки та рекомендовано звернутися до суду з питання встановлення юридичного факту - факту належності їй даного державного акту (а.с.9). Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України). Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями. Згідно з листом Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (в попередній редакції) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Встановлення факту належності заявнику вищеназваного державного акту потрібно для підтвердження прав власності на земельну ділянку та можливості розпорядження цим майном. При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги заявника є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved