Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні, присудження компенсації за права власності на спадкове майно та визнання права власності на частку житлового будинку. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину виданого Першою Рівненською державною нотаріальною конторою 17 лютого 2014 року, він з відповідачем, є спадкоємцями у рівних частках 37\\100 житлового будинку [ADDRESS]. Зазначає, що через особливості конструкції споруди, невеликі розміри ї приміщень, специфіку підводу комунікацій та неприватизовану земельну ділянку здійснювати спільне користування майном, або вчинити поділ майна в натурі неможливо. Згідно висновку експертного дослідження № 31009\\2ПС судової інженерно-технічної експертизи від 28.10.2013 року проведеної ПП «Експерт-Рівне-Консалт» розподіл 37\\100 частини будинку з надвірними будівлями та спорудами в частках 1\\2 до 1\\2 неможливий. Вартість належної відповідачці 1\\2 частки становить 83 149 (вісімдесят три тисячі сто сорок дев'ять) гривень. Компенсація за частку відповідача внесена на депозитний рахунок суду. На підставі ст.365 ЦК України, позивач просить припинити право відповідачки на частку у спільному майні. 17 квітня 2015 року позивач уточнив позовні вимоги та просить припинити право власності [PERSON] на спадкове майно та присудити з нього на користь відповідачки, в якості компенсації за втрату права власності на спадкове майно - 134327 (сто тридцять чотири тисячі триста двадцять сім) гривень. Грошові кошти в розмірі 51178 (п'ятдесят одна тисяча сто сімдесят вісім гривень) внесено на депозитний рахунок суду. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували посилаючись на те, що частки у нерухомому майні як позивача так і відповідача є рівними, відповідно її частка не може бути незначною, крім того відповідач, [PERSON], іншого житла немає, стоїть на квартирному обліку при Рівненському міськвиконкомі в черзі на отримання житла, та припинення права на частку у нерухомому майні завдасть їй та членам її сім'ї - значної шкоди. Позивачем не надано доказів того, що не можливо встановити порядок користування спірною житловою площею та не можливо спільно проживати з відповідачем в одному будинку. Згоди на отримання грошової компенсації відповідачка не дає. Просили в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами письмові докази, вважає, що позов до задоволення не підлягає. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Першою Рівненською державною нотаріальною конторою 17 лютого 2014 року позивачу, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1\\2 (одна друга частка) 37\\100 житлового будинку [ADDRESS], згідно даного свідоцтва спадкоємицею ще 1\\2 (одної другої частки) 37\\100 житлового будинку є відповідачка, [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виданого Першою Рівненською державною нотаріальною конторою 17 лютого 2014 року позивачу на праві спільної часткової власності належить 185\\1000 житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. Згідно даних технічного паспорту виготовленого 21.01.2010р. Комунальним Підприємством Рівненське міське бюро технічної інвентаризації 37\\100 частин будинку [ADDRESS] складає: 2-1 - коридор площею 3,4 м.кв. , 2-2 - коридор площею 3,8 м.кв. , 2-3 - кухня площею 5,4 м.кв., 2-4 - житлова кімната площею 11,4 м.кв., 2-5 - житлова кімната площею 21,7 м.кв., 2-6 - санвузол площею 2,3 м.кв. Загальна площа 37\\100 частину будинку становить 48,0 м.кв., житлова - 33,1 м.кв. Згідно висновку експертного дослідження № 31009\\2ПС судової інженерно-технічної експертизи від 28.10.2013 року проведеної ПП «Експерт-Рівне-Консалт» ринкова вартість частини житлового будинку з надвірними будівлями, яка належала [PERSON] складає 166 299 (сто шістдесят шість тисяч двісті дев'яносто дев'ять) гривень. Розподіл частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] в частках 1\\2 до 1\\2 неможливий. Вартість 1\\2 частки складає 83149 (вісімдесят три тисячі сто сорок дев'ять) гривень. Ухвалою суду від 26 серпня 2014 року по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза. Згідно висновку експерта № 41022\\1_с складеного 26.12.2014 р. - ринкова вартість частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] складає 268653 (двісті шістдесят вісім тисяч шістсот п'ятдесят три) гривні; надати відповідь на питання визначення можливих варіантів порядку користування частиною житлового будинку, відповідно до часток у праві власності виходячи з того, що частки позивача та відповідача є рівними, згідно висновку, не можливо в зв'язку з тим, що відповідно до Методичних рекомендацій «Організація і проведення судових будівельно-технічних експертиз по цивільних справах», КНДІСЕ, 1999р.: «Діючі нормативні акти не містять норм, які передбачують порядок користування будинками чи квартирами. Їх відсутність, як правила, виключає можливість проведення досліджень для вирішення цих питань. Згідно даного висновку розподіл частини житлового будинку між співвласниками, в тому числі відходячи від рівності їх часток у праві власності є неможливий, виділення у власність частини надвірних будівель немає можливості. Технічної можливості виділу в натурі [PERSON] 185\\1000 часток у праві спільної часткової власності, з можливістю обладнання окремої квартири, шляхом влаштування окремого входу до жилої кімнати «2-5» - немає. Позивачем, [PERSON], було внесено на депозитний рахунок суду згідно квитанції № 134 від 08.04.2014 року гроші кошти в сумі 83149 (вісімдесят три тисячі сто сорок дев'ять) гривень, та згідно квитанції № 122 від 12.03.2015 року - грошові кошти в сумі 51190 (п'ятдесят одна тисяча сто дев'яносто) гривень. Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Стаття 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами ч.2 ст.317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до положень ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідно до ч.2 ст.365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частину у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Із висловленої позиції із зазначеного питання Верховного Суду України, а саме про те, що із змісту норми ст. 365 ЦК України випливає, що припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якої із обставин, передбаченної пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї (ухвала Верховного Суду України від 23 червня 2010 р. у справі № 6-22505св09: постанова від 16 січня 2012 р. у справі № 6-81, постанова вiд 2 липня 2014 р у справі № 6-68цс14). Судом встановлено, що сторони мають рівні частки у спільній частковій власності: позивач, [PERSON] - 185\\1000 частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] та відповідач, [PERSON] - 185\\1000 частки вказаного житлового будинку з надвірними спорудами, і тому частка відповідача у зазначеному житловому будинку з надвірними спорудами ніяким чином не може бути визнана незначною, оскільки вони є рівними. Відповідач [PERSON], згідно довідки виданої Відділом обліку та розподілу житла Виконкому Рівненської міської ради № 57 від 03 березня 2015 року перебуває на квартирні черзі на отримання житла, іншого житла немає, на отримання компенсації остання не погоджується, оскільки компенсація запропонована позивачем з її слів не дає можливості їй придбати інше житло. З цього вбачається, що припинення права власності відповідача на 185\\1000 частки спірного будинку завдасть істотної шкоди її правам та інтересам, які гарантовані Конституцією України. Отже, суд відхиляє покликання позивача, з приводу того, що припинення частки у спільному майні не постраждають інтереси відповідача яка не користувалася цим майном. Позивачем не надано доказів про те, що частка відповідача є незначною, спільне володіння і користування майном є неможливим і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог. Понесені позивачем судові витрати підлягають віднесенню за його рахунок. У зв"язку із відмовою у позові підлягають поверненню [PERSON] внесені ним на депозитний рахунок суду згідно квитанції №134 від 08.04.2014р.- грошові кошти в сумі 83149, 00 грн.(вісімдесят три тисячі сто сорок дев»ять гривень) 00 коп., та згідно квитанції №122 від 12.03.2015р. - грошові кошти в сумі 51190,00 (п»ятдесят одна тисяча сто дев»яносто гривень) 00 коп.. На підставі ст. 41 Конституцією України, ст.ст. 317, 321, 358, 365 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України,

Outcome: dismissed