Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 26 серпня 2014 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований в Центральному відділі управління РАЦС адміністрації міста Бєлгорода Російської Федерації. Подружнє життя з відповідачем не склалося, тому, що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Кожен з них живе своїм життям, спільного побуту та домашнього господарства не ведуть, проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, з 30 січня 2019 року відповідач [PERSON] виїхав до Російської Федерації. Зазначає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, оскільки, сім`я припинила своє існування, а тому позивач вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність спільного побуту. Позивачка [PERSON] не може розірвати шлюб у зв`язку, з тим, що відповідач [PERSON] перебуває на території Російської Федерації , тому позивач просить розірвати шлюб за рішенням суду. Ухвалою суду від 02 липня 2020 року позовна заява прийнята та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та доручено компетентному суду Російської Федерації, юрисдикція якого розповсюджується на територію місця мешкання відповідача, [PERSON] , [INFO] , а саме: [ADDRESS] , вчинити такі процесуальні дії: вручити відповідачу, [PERSON] , [INFO] , копію позовної заяви з додатками. Провадження по справі зупинене до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення документів згідно п.12 ч.1 ст.253 ЦПК України. Ухвалою судді від 22 квітня 2021 р. поновлено провадження в цивільній справі № 475/488/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, та призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, на 18.05.2021 року на 08-30 год в приміщенні Доманівського районного суду Миколаївської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просила відновити шлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився. 20 квітня 2021 року з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до суду надійшло повідомлення про виконання на території Російської Федерації доручення Доманівського районного суду Миколаївської області про вручення документів та проведення окремих процесуальних дій відносно [PERSON] , згідно якого у відповідача [PERSON] було відібрано пояснення стосовно позовних вимог на які [PERSON] надав пояснення, що проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З письмових матеріалів встановлено, що 26 серпня 2014 р. між сторонами Центральни відділом управління РАЦС адміністрації міста Бєлгород Російської Федерації зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №1908. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, шлюб носить формальний характер, з 30 січня 2019 р. разом не проживають. Відповідач [PERSON] виїхав та проживає [ADDRESS] . Сторони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинились, спільне господарство не ведеться. Фактично сім`я припинила своє існування. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідач є громадянином Російської Федерації, тому виниклі між сторонами правовідносини з іноземним елементом, регулюються статтею 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», відповідно до якої правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватися на примушуванні сторони до формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Згідно ч. 2 ст. 28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних сімейних і кримінальних справах (укр/рос) від 22 січня 1993 року, якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 29 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних сімейних і кримінальних справах (укр/рос) від 22 січня 1993 року, по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін на територіях яких проживає подружжя. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, разом не проживають, зберігати сім`ю намірів не мають. Позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи виданою Мостівською сільською радою 26.06.2020 р., разом з нею проживають неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Таким чином, оскільки позивачка [PERSON] проживає на території України, в с. Мостове Доманівського району Миколаївської області, що підтверджується довідкою Мостівською сільською радою 26.06.2020 р. №324, має на утриманні неповнолітніх дітей, фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, позивач не має наміру відновити сімейні стосунки, подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved