Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до дочірнього підприємства «Чернігівнафтогазгеологія» про стягнення на його користь 27046 грн.46 грн. В суді уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь 12210,77 грн. заборгованості по виплаті заробітної плати та 500 грн. моральної шкоди, завданої в зв"язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, пославшись на те, що при звільненні відповідач не провів з ним остаточний розрахунок по зарплаті. Позивач вважає, що невиплатою щомісяця заробітної плати йому завдано моральної шкоди, оскльки переносив фінансові труднощі. Представник відповідача позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання представником відповідача позову відповідно до ст.174 ЦПК України, є однією з підстав для його задоволення у даній частині. Як вбачається з матеріалів справи позивач працював на дочірньому підприємстві «Чернігівнафтогазгеологія» на посаді моториста бурових установок. Згідно ст. 43 Конституції України, кожна людина має право на заробітну плату, не нижчу ніж встановлену законом, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Виходячи з положень ч.1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вираженні, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. З урахуванням вимог ст.115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися працівникові не рідше двох разів на місяць. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Відповідно до даних трудової книжки позивача він звільнений з роботи 24.03.2015 року за власним бажанням. Відповідно до довідки № 47 від 26.05.2015 року заборгованість відповідача по заробітній платі та польовому забезпеченню перед позивачем складає за період з вересня по листопад 2014 року включно 12210 грн. 77 коп., Відповідачем порушено право позивача на своєчасне отримання заробітної плати. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що не проведенням своєчасно розрахунку по заробітній платі зі сторони відповідача призвело позивача до моральних страждань і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тому, визнання представником відповідача позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за вимогами, що випливають з трудових правовідносин, звільняються від сплати судового збору, тому відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України судовий збір у розмірі 487 грн.20 коп. (243 грн.60 коп. за вимогу майнового характеру - стягнення заборгованості по зарплаті та польовому забезпеченню та 243 грн.60 коп. - мінімальний розмір судового збору за вимогу немайнового характеру - стягнення моральної шкоди) слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved