Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Лубенський міжрайонний прокурор Куліш А.В. в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради звернувся до суду з позовом, де просить стягнути з відповідача на користь фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради 2745,50 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, мотивуючи тим, що [PERSON] 19.12.2014 року о 17 год.15 хв. керуючи технічно-справним автомобілем ЗАЗ-110307-42 д.н.з. [NUMBER], рухаючись в темний час доби з увімкненим ближнім світлом фар, зі швидкістю близько 40 км/год. по вул. Радянська в м. Лубни, з боку залізничного вокзалу в напрямку площі Ярмаркової, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого в районі буд. 89 даної вулиці, на якому перебувала пішохід [PERSON] здійснив на неї наїзд. Органами досудового розслідування дії [PERSON] кваліфіковано за ч.1 ст. 286 КК України. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 09.02.2015 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням із потерпілим. Кримінальне провадження закрито на підставі ст.46 КК України. У зв'язку зі спричиненням тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] перебувала на лікуванні в травматологічному відділенні Лубенської комунальної центральної міської лікарні на стаціонарному лікуванні з 19.12.2014 року по 05.01.2015 року. На її лікування лікарнею затрачено 2745,50 грн., яку прокурор прохає стягнути з відповідача. В судовому засіданні прокурор заявлений позов підтримав, прохав його задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Представник представника фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради позовні вимоги підтримав. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, думку прокурора, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 19.12.2014 року о 17 год.15 хв. керуючи технічно-справним автомобілем ЗАЗ-110307-42 д.н.з. [NUMBER], рухаючись в темний час доби з увімкненим ближнім світлом фар, зі швидкістю близько 40 км/год. по вул. Радянська в м. Лубни, з боку залізничного вокзалу в напрямку площі Ярмаркової, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого в районі буд. 89 даної вулиці, на якому перебувала пішохід [PERSON], що переходила проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, проявив неуважність, не прийняв своєчасних заходів до зменшення швидкості та зупинки свого транспортного засобу, щоб дати дорогу пішоходу, внаслідок чого допустив на неї наїзд, чим порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідно до яких: п.18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів ( за винятком вимоги звільнити займану смугу руху ), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість; Внаслідок даної дорожньо-транспортної події, пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому мищелків правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, забитої рани потиличної ділянки, черепно - мозкової травми, струсу головного мозку, які утворилися від дії тупих предметів при ДТП і по ступені тяжкості згідно висновку судово-медичної експертизи № 13 від 14.01.2015 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я. У відповідності до висновку автотехнічної експертизи № 28 від 17.01.2015 року в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля ЗАЗ - 110307-42 [PERSON] вбачаються невідповідності вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв'язку з виникненням даної пригоди . Органами досудового розслідування дії [PERSON] кваліфіковано за ч.1 ст. 286 КК України. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 09.02.2015 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням із потерпілим. Кримінальне провадження закрито на підставі ст.46 КК України. У зв'язку зі спричиненням тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] перебувала на лікуванні в травматологічному відділенні Лубенської комунальної центральної міської лікарні на стаціонарному лікуванні з 19.12.2014 року по 05.01.2015 року. На її лікування лікарнею затрачено 2745,50 грн., що підтверджується довідкою про вартість лікування Лубенської комунальної центральної міської лікарні № 01-8/173 від 23.01.2015 року. Відповідно до п.3 ППВСУ « Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою КМУ 545 від 16.07.1993 року. Зокрема, порядком передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визнається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. З сумою понесених лікувальним закладом витрат в зв"язку з лікуванням потерпілої [PERSON] відповідач погодився. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved