Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просить звільнити з-під арешту, накладеного 27 жовтня 2015 року постановою державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, на автомобіль марки AUDI А6, 2003 року випуску, об"єм двигуна 2496 см, шасі (кузов, рама) № WAUZZZ4B24N03338, двигун №BDG, державний номерний знак [NUMBER]. Доводи позову мотивує тим, що у лютому 2010 року він придбав у відповідача [PERSON] автомобіль марки AUDI A6, 2003 року, обєм двигуна 2496 см, шасі (кузов, рама) № WAUZZZ4B24N033388, двигун №BDG018295, державний номерний знак [NUMBER]. Вказаний автомобіль зареєстрований за відповідачем, що підтверджує свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АНС №211527, видане на його імя 19 липня 2008 року. Вказаний автомобіль він придбав за 135\~000 гривень, оформивши довіреність на право управління та розпоряджання ним. Факт передачі грошей [PERSON] підтверджується розпискою, написаною ним власноруч. Довіреність з правом експлуатації та розпорядження була посвідчена нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] 04 лютого 2010 року за реєстровим номером № 206. Тоді нотаріально посвідчений договір купівлі продажу між ними не був укладений по причині відсутності грошових коштів для постановки на облік автомобіля у МРЕВ ДАІ. Однак, фактично між ними був виконаний договір купівлі продажу, так як відповідач [PERSON] передав у власність автомобіль, а він, як покупець, прийняв вказаний автомобіль, сплативши за нього грошову суму. Крім того, заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 04 квітня 2011 року, що набрало законної сили 14 квітня 2011 року, угоду купівлі продажу автомобіля між сторонами було визнано дійсною, а за позивачем відповідно - право власності на автомобіль. Протягом значного часу позивач був відсутній в місті Маріуполі через стан здоровя, і не мав можливості закінчити оформлення своїх прав на автомобіль, а саме не мав можливості зареєструвати рішення суду. На даний час в нього виникла необхідність у продажі вказаного автомобіля, однак він позбавлений такої можливості, так як на нього накладений арешт за зобовязаннями [PERSON] Вказана обставина перешкоджає йому як власнику розпоряджатись автомобілем у повній мірі. Звернувшись до Лівобережного ВДВС міста Маріуполя з клопотанням про зняття арешту, він отримав відповідь про те, що на теперішній час у відділі ДВС перебувають виконавчі провадження у відношенні боржника [PERSON], у звязку з чим у державного виконавця не має законних підстав для зняття арешту з майна боржника. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов повністю, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином в установленому законом порядку шляхом надіслання судових повісток за останнім відомим місцем його проживання та шляхом опублікування судових викликів на офіційному веб-сайті «Судова влада України». Про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило. Представник третьої особи - Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області - до суду жодного разу не прибув, про причини неявки не повідомив; про місце, дату, час розгляду справи третя особа повідомлялась своєчасно, належним чином. Будь-яких заяв (клопотань) від відділу ДВС не надходило. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. За загальним правилом (ч.1\~ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 316 ч.1 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до\~ст. 657 ЦК України\~договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Порядок набуття права власності на автомобіль встановлений Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - Порядок), затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року\~( в редакції № 1371 від 23.12.2009 року та змінами № 955 від 25.12.2013 року). Пунктом 8 Порядку передбачена державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів. До документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, відносяться довідка-рахунок, договори та угоди, акти, митна декларація, а також копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, з зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Згідно\~ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилася щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення договору, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно\~ст.219 ч.2 ЦК України\~суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що відповідав справжній волі особі яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Відповідно до довіреності з правом експлуатування та розпоряджання майном, яка була посвідчена нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] 04 лютого 2010 року за реєстровим номером № 206, автомобіль марки AUDI A6, 2003 року, обєм двигуна 2496 см, шасі (кузов, рама) № WAUZZZ4B24N033388, двигун №BDG018295, державний номерний знак [NUMBER], був переданий позивачу [PERSON]ЮІ. у розпоряджання та управління ним. Крім того, заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 04 квітня 2011 року, що набрало законної сили 14 квітня 2011 року, угоду купівлі продажу автомобіля між сторонами було визнано дійсною, а за позивачем відповідно - право власності на вказаний автомобіль. Також, судом встановлений факт, що на даний час у Лівобережному відділі ДВС міста Маріуполь перебувають виконавчі провадження у відношенні боржника [PERSON], у звязку із чим у державного виконавця не має законних підстав для зняття арешту з майна боржника, що суттєво порушує право позивача [PERSON] на розпорядження набутим ним автомобілем. Згідно ч. 1, 2\~ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»\~арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Частиною 2 цього\~Закону\~передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно ч. 4\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч. 5\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно із ч. 1\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред'явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже позивач [PERSON], фактично набувши право власності на спірний автомобіль, позбавлений можливості зареєструвати його у встановленому законом порядку, або в будь-який інший спосіб оформити свої права на автомобіль та у повній мірі розпоряджатись ним у звязку з наявністю обтяжень у виді арешту за зобовязаннями колишнього власника (відповідача у справі). На підставі наведеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд, з метою забезпечення в повній мірі захисту прав, свобод та інтересів позивача, дійшов переконливого висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved