Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Орган опіки та піклування Новоукраїнської районної держвної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначив наступне. На обліку у службі у справах дітей Новоукраїнської райдержадміністрації, яка після ліквідації Добровеличківського району здійснює повноваження щодо захисту прав та інтересів дітей на території Тишківської громади на період відсутності функціонування служби у справах дітей виконавчого комітету Тишківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, перебуває двоє дітей, залишених без батьківського піклування: [PERSON] та [PERSON] . Матір дітей, громадянку [PERSON] рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2020 року було позбавлено батьківських прав відносно вказаних дітей. Батько відповідно до свідоцтв про народження дітей - [PERSON] , [INFO] , з дітьми у період позбавлення не проживав. Після розлучення (рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 05 травня 2015 року про розірвання шлюбу із [PERSON] ) 21 квітня 2018 року він одружився знову та змінив прізвище, взявши прізвище дружини « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб від 21 квітня 2018 року серія [NUMBER] видане Чуднівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області). У період проведення судових засідань Добровеличківським районним судом, вказаних дітей службою у справах дітей Добровеличківської райдержадміністрації було поміщено до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради в м.Кропивницький. Діти перебували у вказаному закладі 9 місяців. За цей період батько дітьми не цікавився та на виховання за місцем проживання не забрав. Після закінчення терміну перебування дітей у Центрі реабілітації службою у справах дітей Новоукраїнської райдержадміністрації їх було тимчасово поміщено до КНП «Новоукраїнська районна лікарня» за адресою: провул. Лікарняний, 1 в м. Новоукраїнка Кіровоградської області. У період перебування дітей у лікарні, службою було встановлене останнє місце перебування батька та родичів з боку батька. Спільно із службою у справах дітей Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області родичам дітей було рекомендовано терміново забрати дітей, але вони категорично відмовилися. Батько пояснив працівникам Благодатненської служби, що тимчасово перебуває на заробітках за кордоном у Польщі і забирати дітей не бажає, та не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно них. Мати батька дітей, гр. [PERSON] , категорично відмовилася забирати дітей на виховання через відсутність умов для їх проживання. 15 квітня 2021 року адміністрацією КНП «Новоукраїнської ЦРЛ Новоукраїнської районної ради» складено акти закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я на обох дітей. Розпорядженням голови Новоукраїнської районної адміністрації від 16 квітня 2021 року №132-р «Про надання малолітній [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» та №133-р «Про надання малолітньому [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», відповідно до пунктів 21, 22, 24 підпункту 10 постанови Кабінету міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», малолітнім надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Службою у справах дітей Новоукраїнської райдержадміністрації взято їх на первинний облік та рекомендовано вжити заходи щодо подальшого влаштування дітей до сімейних форм виховання. За місцем реєстрації та проживання, батько дітей [PERSON] характеризується посередньо, фактично з 2015 року не проживає, часто приїздить у гості до батьків та родичів. У період перебування дітей у держаних закладах їх життям та здоров`ям не цікавився, матеріальної допомоги на підтримання дітей не надавав. Вищевказані факти ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків свідчать про те, що він не виконував належним чином свої батьківські обов`язки, у зв`язку з чим позивач просить позбавити відповідача батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дітей. Ухвалою від 14.06.2021 року по справі відкрито провадження та визначено про розгляд справи у загальному позовному провадженні, призначено підготовче провадження. Ухвалою суду від 16.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримуть в повному обсязі. Ухвала про відкриття провадження в справі разом з матеріалами позовної заяви направлялася відповідачу за його адресою реєстрації, які відповідач отримав, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про отримання поштового відправлення (а.с.53). Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою". Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Крім того, відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення про виклик відповідача на веб-сайті «Судова влада» від 16.11.2021 року в судове засідання на 21.12.2021 року. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін за наявними матеріалами справи. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що відповідно до копій свідоцтв про народження Серії [NUMBER] , Серії [NUMBER] та Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 07.02.2020 року, вбачається, що батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] та [PERSON] , який народився [INFO] , є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.8,9,10,11). Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2020 року матір [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] та стягнуто аліменти (а.с.14-17). Вказане рішення набрало чинності 27.10.2020 року. Розпорядженням голови Новоукраїнської районної адміністрації від 16 квітня 2021 року №132-р «Про надання малолітній [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» та №133-р «Про надання малолітньому [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», відповідно до пунктів 21, 22, 24 підпункту 10 постанови Кабінету міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», малолітнім надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Службою у справах дітей Новоукраїнської райдержадміністрації взято їх на первинний облік та рекомендовано вжити заходи щодо подальшого влаштування дітей до сімейних форм виховання (а.с.31,32). Відповідно до довідки Благодатненської сільської ради Рябоконевського Старостинського округу Первомайського району Миколаївської області від 19.04.2021 року, вбачається, що гр. [PERSON] , який зареєстрований в [ADDRESS] , є батьком двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за останні два роки діти проживали з мамою, з батьком не проживали, у батька на вихованні не перебували (а.с.19). Згідно до характеристики виданої Благодатненської сільської ради Рябоконевського Старостинського округу Первомайського району Миколаївської області від 16.04.2021року, вбачається гр. [PERSON] , зареєстрований в [ADDRESS] біля своїх батьків, але з 2015 року на території с.Рябоконеве не проживає, за час проживання на території села, скарг та зауважень не надходило (а.с.20). 15 квітня 2021 року адміністрацією КНП «Новоукраїнської ЦРЛ Новоукраїнської районної ради» складено акти закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я на обох дітей, з яких вбачається, що дітей: [PERSON] та [PERSON] , їх батько [PERSON] відмовився забрати з закладу охорони здоров`я (а.с.24,25). Відповідно до копії заяви [PERSON] від 30.03.2021 року, останній не заперечує щодо позбавлення його батьківських відносно його дітей: [PERSON] та [PERSON] (а.с.28). Згідно заяви [PERSON] від 22.03.2021 року, яка є матір`ю відповідача та рідною бабусею малолітніх дітей, вбачається, що остання не бажає забрати своїх онуків на виховання, оскільки в неї відсутні умови (а.с.27). Відповідно до висновку Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 07.05.2021 року за №01-25/71/1, остання як орган опіки та піклування вважає за доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.33). Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно вимог статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов`язку щодо дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Таким чином, після повно, всебічно та об`єктивно встановлених обставин справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який не забезпечує належних умов розвитку та виховання дітям, не займається їх вихованням, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не проживає з ними, не піклується про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток, не створив належних умов проживання дітям та не бажає їх виховувати, піклуватися про них, що свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, розвитку та утриманню дітей, що і є підставою для позбавлення його батьківських прав. При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дітей. У зв`язку з викладеним, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідачка ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини. Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Суд також роз`яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч.1 ст.169 СК України), якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом". Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей, суд виходить з наступного. Частиною 3 ст. 166 СК України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пунктами 1-3 ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2,3 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу, охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можу бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Враховуючи те, що позбавлена батьківських прав особа не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а також те, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від обов`язку щодо утримання дітей, а тому вважає за необхідне вирішити питання щодо стягнення аліментів на особовий рахунок дітей з відповідача на утримання сина та доньки в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття дітей. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При поданні позову позивач не сплатив судовий збір, у зв`язку з тим, що звільнений від сплати судового збору, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за кожну позовну вимогу в розмірі 1816 грн. (908+908= 1816) грн.

Outcome: approved