Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

в позові вказано, що 29.11.2007 року сторони зареєстрували шлюб, в якому [INFO] року народилася донька [PERSON]. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 29.10.2010 року шлюб сторін розірвано, неповнолітню дитину - [PERSON] - [INFO] року залишено проживати з позивачкою. Просила суд стягувати аліменти в твердій грошовій сумі по 600 щомісячно. Позивачка просила про розгляд справи без її участі, підтримуючи позовні вимоги. Відповідач надав суду заяву, згідно якої просив про розгляд справи без його участі та не заперечив щодо задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] батьками [PERSON] зареєстровано сторін спору. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 29.10.2010 року розірвано шлюб сторін, неповнолітню дитину - [PERSON] - [INFO] після розірвання шлюбу залишено проживати з позивачкою. Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені [NUMBER] [PERSON] змінила 13 листопада 2012 року прізвище на ,,[PERSON]", про що складено відповідний актовий запис №174. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України ,,Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. В свою чергу відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. В ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд, -

Outcome: approved