Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свій позов мотивувала тим, що вона є бабою [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Мати її внука - [PERSON] , яка є її дочкою померла [INFO] . Батько дитини - [PERSON] не спілкується із сином, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавиться його життям та вихованням. В зв`язку з даними обставинами позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно сина [PERSON] , [INFO] , передати [PERSON] , [INFO] , на опіку [PERSON] , та стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом, щомісячно і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, якою просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог: Володарська селищна рада Білоцерківського району Київської області в судове засідання не направили свого представника, через канцелярію суду 24.11.2021 року, подали заяву, якою просили розгляд справи про позбавлення батьківських прав [PERSON] та стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина, проводити без участі їх представника, позовні вимоги позивача підтримують. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, ознайомившись з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав, взявши до уваги позицію позивача та відповідача, викладених у їх заявах, позицію служби у справах дітей та сім`ї, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. По справі встановлено, що позивач - [PERSON] , [INFO] , є бабою [PERSON] [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Мати хлопчика [PERSON] , яка є її дочкою, що стверджено матеріалами справи (а.с. 14) померла [INFO] , що стверджено свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] (а.с. 15). Батько дитини - [PERSON] не спілкується із сином, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не цікавиться життям та вихованням дитини. Як вбачається зі змісту висновку виконавчого комітету Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області, прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 23-25). Обґрунтуванням прийнятого рішення є те, що працівники служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Володарської селищної ради провели бесіду з [PERSON] , під час якої він повідомив, що тривалий час з дитиною, [PERSON] не проживає разом, не бере участі у його вихованні, навчанні, не турбується про його здоров`я і майбутнє та власноручно написав заяву про те, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно його малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Встановлені та зазначені вище обставини свідчать про ухиляння відповідача від виконання своїх обов`язків із виховання дитини, що може бути підставою для позбавлення його батьківських прав, оскільки наявні факти винної поведінки батька та свідомого нехтування своїми обов`язками по відношенню до сина. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з наступних міркувань. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, щодо усіх своїх дітей або когось із них. Так, згідно ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено , що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарання, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до вимог ст. 12. Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків у відношенні сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, матеріальне забезпечення, зокрема: не забезпечує та не турбується про наявність у нього необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для його виховання. За наведених вище підстав суд прийшов до переконання, що відповідач по справі, в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо сина, що є правовою підставою для позбавлення його батьківських прав. В судовому засіданні встановлено відсутність об`єктивних підстав, які б зумовлювали таку тривалу неналежну поведінку батька по відношенню до своєї дитини, тому суд приходить до переконання, що інші заходи впливу на відповідача, окрім позбавлення його батьківських прав, будуть недостатніми, а позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати в першу чергу саме інтересам дитини. Суд вважає, що вищевикладені обставини по справі, а саме те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не цікавиться його життям, станом здоров`я, інтересами та вподобаннями, не спілкується з сином, а тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] . Щодо вимог про стягнення аліментів з відповідача то суд вважає, що відповідно до ст.166 Сімейного Кодексу України, яка зазначає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, вимога позивача про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина підлягає задоволенню. Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Таким чином, встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивача базуються на законі. У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Крім того, за нормами статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати за сплату судового збору за вимогою про позбавлення батьківських прав, а також слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір (за вимогою про стягнення аліментів) у розмірі, визначеному за статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до статей 12, 25 Закону України «Про охорону дитинства», статей 150, 164-167, 180-182, 184, 191, 193 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved