Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Водоканал» Ладанської селищної Ради про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07 червня 2017 року його було звільнено з посади оператора очисних споруд КП «Водоканал» Ладанської селищної ради. На час звільнення малася заборгованість по виплаті заробітної плати, яка йому була виплачена лише 31 серпня 2017 року. Після уточнення позовних вимог, в зв'язку із затримкою відповідачем розрахунку при звільненні, позивач і просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 10398,08 гривень, а також 3000,00 грн. моральної шкоди, пояснючи це тим, що у зв»язку з невиплатою йому заробітної плати він зазнав моральних страждань. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, хоча був повідомлений про час та місце слухання справи належним чином, але подав заперечення в яких просить в задоволенні позивних вимог відмовити , в зв»язку з тим, що виплата була здійснена лише 31.07.2017 року , оскільки на підприємстві були заблоковані рахунки та просив розглядати справу за відсутності їх представника. Дослідивши та оцінивши наявні в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав: 15.03.2013 року позивач прийнятий на роботу в КП «Водоканал» Ладанської селищної ради на посаду оператора комплексу очисних споруд та 07.06.2017 року звільнений на підстав п.7.ст.40 КЗпП України ( а.с.5). З відомості розподілення заробітної плати КП «Водоканал» вбачається, що [PERSON] нараховано і виплачено заробітну плату в розмірі 11237,02 гривні 31.07.2017 року. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно зі ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд також враховує роз'яснення, надані у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно яких судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Судом встановлено, що з вини відповідача було порушено законні права позивача на отримання належних йому грошових сум, що призвело до моральних страждань, порушення нормальних життєвих зв'язків та вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя (необхідності пошуку коштів для забезпечення своїх потреб та потреб своєї сім`ї з інших джерел, звільнення з роботи з вини роботодавця, необхідності пошуку та працевлаштування, звернення до суду з позовом). Однак, визначаючи розмір моральної шкоди у грошовому еквіваленті, суд враховує також обставини, які на думку суду, впливають на визначення її розміру: порівняно незначний час роботи позивача на даному підприємстві. Таким чином, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням обставин справи, характеру, тривалості та тяжкості моральних страждань позивача, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 3000 гривень, заявлений позивачем є завищеним та не відповідає засадам розумності та справедливості, а також не доведені позивачем саме у такому розмірі, відповідно суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 грн. Відповідно до відомостей про нарахування заробітної плати [PERSON] в травні місяці останньому нараховано заробіну плату в розмірі 4252,14 гривень за відпрацьовані 20 днів, а в квітні місяці 3502,95 гривень за 17 відпрацьованих днів. За таких обставин , середньоденний заробіток позивача складає 209,59 гривень.( 7755,09 ( нарахована заробітна плата)/37(кількість відпрацьованих днів). Отже, середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 07 червня 2017 року по 31 липня 2017 року включно буде складати: 209,59 х 37 = 7755,09 грн. де 37 - кількість робочих днів ( червень -16, липень-21 ). Відповідно до ст.60 ЦПК України,кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування доказів відповідача , щодо здійснення повного розрахунку 31.07.2017 року то вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 01.08.2017 року по 23.08.2017 року , не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави . Осільки позивачем заявлялися позовні вимоги майнового та не майнового характеру, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 746,62 гривень( 640 гривень за вимоги майнового характеру та 106,62 за вимоги немайнового характеру пропорційно до задоволених вимог).

Outcome: partial