Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Хмільницький міськрайонний суд з позовом до Пустовійтівської сільської ради про визнання за нею право власності на спадкове майно - житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані по [ADDRESS]. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], який до своєї смерті проживав в с. Зозулинці Хмільницького району Вінницької області разом з нею. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з зазначеного житлового будинку, господарських будівєль та споруд, вартістю 93946 гривень, загальною площею 57,2 кв.м. За життя [PERSON] 3 грудня 2010 року склав заповіт в якому все своє майно заповів їй. Позивач звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, фактично спадщину прийняла, а так як на вищезгаданий житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи, а тому їй було рекомендовано звернутись до суду. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та надали суду пояснення аналогічні тим обставинам, які викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з"явився. Відповідач у справі Пустовійтівська сільська рада про день, місце і час судового засідання повідомлена належним чином і через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутність її представника за наявними у справі документами. Позовані вимоги визнає повністю. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер чоловік позивача [PERSON], який до своєї смерті проживав в [ADDRESS], що підтверджується довідкою Пустовійтівської сільської ради № 159 від 04.11.2013 року (а.с.10), свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 2.03.2012 року виконкомом Пустовійтівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області (а.с.5), копією заповіту від 3 грудня 2010 року посвідченого, секретарем Пустовійтівської сільської ради (а.с.7). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями забудови 1958-1961 років, вартістю 93946 гривень, розташовані за адресою - [ADDRESS], які належали [PERSON], що підтверджується довідкою Пустовійтівської сільської ради № 159 від 4.11.2013 року (а.с.10), технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] станом на 4.11.2013 року (а.с. 11-15). Таким чином, на день смерті [PERSON], його право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] було набуто та посвідчено у порядку, передбаченому діючим на той час законодавством, записом в погосподарській книзі, а тому даний житловий будинок входить до складу спадщини згідно заповіту від 3 грудня 2010 року. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкодавець [PERSON] за життя залишив заповіт на [PERSON], посвідчений 3 грудня 2010 року секретарем Пустовійтіської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 82 (а.с.7). Вказаний заповіт не змінений та не відмінений. Із спадкової справи вбачається, що 15.11.2013 року нотаріусом було заведено спадкову справу за № 394/2013. [PERSON] була дружиною спадкодавця, 15.11.2013 року звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем. Інші особи з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися. З листа завідуючої Хмільницької районної державної нотаріальної контори № 1318/02-17 від 26.11.2013 року вбачається, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, нотаріус вимагає крім правовстановлювального документа ще й витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно або Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності зазначених вище документів у спадкоємця, нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальних дій та їй було рекомендовано звернутись до суду (а.с. 4). Таким чином, так як позивач [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON], то вважається такою, що прийняла спадщину. Суд, враховуючи те, що позивач та її представник підтримали заявлені вимоги, відповідач у справі позов визнав, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення заявленого позову в повному обсязі, так як це не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує прав, свобод та законних інтересів інших осіб. Згідно ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи зі змісту статей 1296-1299 ЦК України, питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. За встановлених судом обставин, позивач не може оформити спадщину після свого чоловіка [PERSON] у нотаріуса, хоча прийняла її, а тому обґрунтовано звернулася до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, який належав її чоловікові [PERSON] і розташований по [ADDRESS] Частинами 1,2 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявить про відмову від неї. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved