Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить зняти арешт з нерухомого майна та звільнити з-під обтяження об`єкт обтяження житловий будинок [ADDRESS] , який йому належить на праві приватної власності, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії АА № 440858 виданою 11 листопада 2003 року Відділом державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 3143619, архівний запис № 86-21 від 12 листопада 2003 року внутр. № 8501382D2СF44В2СС4540, виключивши відомості про таке обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та зняти арешт з нерухомого майна та звільнити з-під обтяження об`єкт обтяження все майно, яке йому належить, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони та його відчуження, серії № 9499519, виданою 18 листопада 2010 року Новозаводським відділом державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, номер запису про обтяження 27986222 (спеціальний розділ), відомості про реєстрацію до 01 січня 2013 року: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10510416 від 19 листопада 2010 року, виключивши відомості про таке обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Однак, реалізувати своє право на здійснення користування та розпорядження своїм майном позивач позбавлений можливості, оскільки на нього накладений арешт, що порушує його законні права та інтереси як власника майна, в тому числі і стосовно права вільного розпорядження належним йому майном. Зазначає, що на даний час виконавче провадження, в межах якого накладено арешти, вже завершено, а зняти арешт в позасудовому порядку він не має можливості, тому змушений звернуться до суду за захистом свої прав. Ухвалою судді від 06 грудня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Представником відповідачів адвокатом Грабовою О.В. поданий відзив на позов, у якому вона просить відмовити у задоволенні позову та вважає його передчасним, оскільки заборгованість по аліментах [PERSON] не погашена. Представник позивача адвокат Кравченко В.В. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, станом на 27 січня 2020 року позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, в зв"язку з неявкою всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 2 лютого 1998 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 440858 від 11 листопада 2003 року при примусовому виконанні виконавчого листа АЕ-2 від 02 лютого 1998 року було накладено арешт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 січня 2003 року, що підтверджується копіями Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (а.с.34-35). Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 9499519 від 18 листопада 2010 року при примусовому виконанні виконавчого листа АЕ-2 від 02 лютого 1998 року було накладено арешт на все майно боржника [PERSON] . Згідно листа Новозаводського відділу державної виконавчої служби м.Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 18 грудня 2018 року на примусовому виконанні відділу перебував виконавчий лист № АЕ-2, що виданий Чернігівським районним судом від 02 лютого 1998 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку. 8 жовтня 2008 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, того ж дня винесено постанову про звернення стягнення на заробітню плату та направлено для подальшого виконання до БМУ «Житлобуд-2». 28 січня 2014 року виконавче провадження закінчено відповідно до п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», боржник звільнився з БМУ «Житлобуд-2», та направлено до ВДВС Чернігівського РУЮ за місцем реєстрації боржника (а.с.19). За інформацією Чернігівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 29 липня 2019 року згідно відомостей АСВП (спецрозділ) на виконанні перебували наступні виконавчі документи, боржником за якими є [PERSON] : виконавчий лист № АЕ-2, виданий 02 лютого 1998 року Чернігівським районним судом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] ; виконавчий лист № 2/748/822/14, виданий 14 жовтня 2014 року Чернігівським районним судом про стягнення боргу в сумі 243 грн 60 коп. на користь держави. В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що боржник отримує дохід в корпорації «Укртрансбуд» ( вул. Кірова,25-а, м. Чорнобиль, Київська область). 29 вересня 2015 року на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція Закону), державним виконавцем винесені постанови про закінчення виконавчого провадження, вищезазначені виконавчі документи були направлені на адресу Іванківського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області для виконання за місцем отримання доходів боржником. Станом на 29 листопада 2019 року вищезазначені виконавчі листи на виконання до відділу не надходили. З відомостей АСВП (спец розділ) вбачається, що виконавче провадження по виконанню виконавчого листа 2/748/115/14 виданого 10 лютого 2014 року Чернігівським районним судом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітньої дитини, [INFO] , що продовжує навчання в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісяця, починаючи з 14 січня 2014 року до закінчення навчання, 27 червня 2014 року закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із повним фактичним виконання рішення суду (а.с.22). Як вбачається з листа Іванківського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 18 березня 2019 року, згідно даних ВП 49548626 - спецрозділ, 04 грудня 2015 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/748/822/14 виданого 05 листопада 2014 року Чернігівським районним судом Чернігівської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в сумі 700 грн. 14 грудня 2015 року згідно п.10 ч. ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, виконавчий документ направлено за належність до іншого відділу ДВС (боржник працює в Корпорації «Укртрансбуд», яка фактично знаходиться за адресою м. Чернігів, вул. Шевченка, 113а). Згідно даних ВП 49549776 - спецрозділ, 04 грудня 2015 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № АЕ-2, виданого 02 лютого 1998 року Чернігівським районним судом Чернігівської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частина. 14 грудня 2015 року згідно п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, виконавчий документ направлено за належність до іншого відділу ДВС (боржник працює в Корпорації «Укртрансбуд», яка фактично знаходиться за адресою м. Чернігів, вул. Шевченка, 113а). Згідно даних ВП 49549614 - спецрозділ, 04.12.2015 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/748/822/14, виданого 14 жовтня 2014 року Чернігівським районним судом Чернігівської області про стягнення з [PERSON] на користь держави судовий збір 243,60 грн. 14 грудня 2015 року згідно п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, виконавчий документ направлено за належність до іншого відділу ДВС (боржник працює в Корпорації «Укртрансбуд», яка фактично знаходиться за адресою м. Чернігів, вул. Шевченка, 113а). Іванківським MP ВДВС по вищевказаним виконавчим провадженням арешти, заборони на належне боржнику рухоме та нерухоме майно не накладались. Станом на 18 березня 2019 року згідно АСВП, журналів обліку виконавчих документів переданих державному виконавцю до Іванківського МР ВДВС ГТУЮ У Київській області будь-які виконавчі документи на примусове виконання не надходили (а.с.23-24). Як вбачається з листів Центрального та Деснянського відділів державної виконавчої служби м.Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 14 грудня 2018 року, виконавчі документи про стягнення з [PERSON] аліментів у відділі не перебували. Згідно розписки від 27 січня 2020 року, яка міститься в матеріалах справи, відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали від [PERSON] грошові кошти у розмірі 20 000 тисяч грн. в рахунок сплати аліментів та погашення усієї наявної заборгованості по аліментам, які були присуджені до стягнення за судовим рішенням (постанова) Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02 лютого 1998 року, справа № АЕ-2/1998, судовим рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2014 року, справа №748/200/14-ц та судовим рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2014 року, справа №748/2808/14-ц. Крім того, даною розпискою підтверджується, що відповідачі до [PERSON] будь-яких майнових або немайнових претензій з приводу стягнення з нього аліментів або заборгованості по аліментам по вказаним вище судовим рішенням або іншим судовим рішенням, а також виданих на підставі таких судових рішень виконавчих документів: виконавчі листи, тощо, заборгованість по аліментам не мають. В повному обсязі відповідачі визнають будь-які позовні вимоги [PERSON] з приводу скасування арештів або будь-яких заборон на відчуження рухомого або нерухомого майна, котрі були накладені в ходів виконання вказаних вище судових рішень (а.с.72). Стаття 59 Закону України "Про виконавче провадження" регламентує порядок зняття арешту з майна. Згідно роз`яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових нрав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реестру прав. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону запис про скасування державної реєстрації прав до державного реєстру прав вноситься у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Частиною першою ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч.І ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Оскільки у даному випадку, виконавче провадження, в межах якого були накладені арешти на майно позивача, було закінчено відповідною постановою старшого державного виконавця ВДВС Іванківського міжрайонного управління юстиції Лагези О.Є. про закінчення ВИ №49549776 від 14 грудня 2015 року і на даний час будь які виконавчі провадження щодо позивача, в тому числі і щодо виконання виконавчого листа №АЕ-2. виданого 02 лютого 1998 року відсутні, а підстави для зняття арешту державним виконавцем відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні, в зв`язку із чим арешт з майна позивача може бути знятий лише за відповідним судовим рішенням. Розпискою від 27 січня 2020 року, яка міститься в матеріалах справи, підтверджується отримання відповідачами [PERSON] та [PERSON] від [PERSON] грошових коштів у розмірі 20 000 тисяч грн. в рахунок сплати аліментів та погашення усієї наявної заборгованості по аліментам. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений права в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно не вбачається, а тому позивач має право на відновлення своїх порушених прав та законних інтересів. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність зняття арешту з житлового будинку [ADDRESS] , який належить на праві приватної власності [PERSON] та з іншого майна, яке належить позивачу, оскільки порушується право власності позивача, а підстав для продовження обтяження на майно не вбачається, тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved