Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON] , у якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.02.2015 року справа та стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.02.2015 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 11.12.2014 року до досягнення дитиною повноліття. 14 лютого 2014 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від спільного життя мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час позивач має мінливий, нерегулярний дохід. На його утриманні знаходяться малолітні діти від другого шлюбу та дружина яка не працює, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за дітьми, тому не має змогу сплачувати аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки зі всіх видів доходу щомісячно. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року по 30 червня - 2027 грн., з 01 липня по 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. Враховуючи, що батьки дитини несуть рівні обов`язки перед нею, розмір мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі по 1200 грн. щомісячно. Ухвалою від 12 серпня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом осіб. 24.09.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні позову. Зазначала, що позивачем не доведено суду зміну його матеріального стану після винесення судом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , будь-яких доказів на підтвердження розміру його доходів на час винесення рішення про стягнення аліментів та розміру його доходів після постановленого судом рішення, - не надано.Факт проживання позивача з непрацюючою дружиною та малолітніми синами, на переконання відповідача, не доводить факту перебування останніх виключно на його (позивача) утриманні. Позивач є здоровим, дієздатним, працездатним, та зобов`язаний, відповідно до чинного законодавства України, утримувати свого неповнолітнього сина до досягнення дитиною повноліття, а також враховуючи матеріальний стан відповідача [PERSON] та стан здоров"я дитини [PERSON] не вбачається достатніх та належним чином обґрунтованих підстав для зменшення розміру аліментів. Вона з 02.10.2018 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує 860 грн. щомісячного соціальної допомоги на молодшого сина від другого шлюбу. Інших джерел доходу не має. 29.10.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач [PERSON] вказує, що його дружина [PERSON] перебуває в декретній відпусті по догляду за сином [PERSON] , якому на даний момент всього лише 5,5 місяців, іншому синові [PERSON] - 4 роки, вся сім`я повністю знаходяться на його матеріальному забезпеченні. Розуміє, що всім дітям потрібно оздоровлюватися, вони мають рівні права на утримання з його боку, і він, як їх батько, несе рівний перед дітьми обов`язок, але все в межах своїх матеріальних можливостей. 30.10.2019 року надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких [PERSON] вважає відповідь навідзив нормативно необґрунтованою, бездоказовою, побудованою на хибнихдомислах і безпідставних твердженнях та такою, що не спростовує викладене увідзиві. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 12.02.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 11.12.2014 року до досягнення дитиною повноліття. ( а.с. 10). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Аналогічна правова позиція викладена в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якої розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що з часу стягнення аліментів у нього змінився матеріальний та сімейний стан. Так, 14 лютого 2014 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №90 ( а.с.11). Від шлюбу мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис №5694, та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис №1783 ( а.с.12,13). Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З копій трудових книжок [PERSON] [NUMBER] від 27.12.2006 року та [PERSON] [NUMBER] від 01.04.2010 року, вбачається, що позивач звільнений з роботи 07.05.2019 року, а його дружина звільнена з 31.07.2015 року (а.с.58, 59). Будь-яких даних про їх працевлаштування на час розгляду справи суду не надано. На підтвердження перебування на утриманні позивача [PERSON] дружини та двох неповнолітніх дітей також надана довідка №40 від 08.10.2019 року ОСББ «Затонського 21 » в тому, що [PERSON] проживає разом з дружиною [PERSON] та їх двома неповнолітніми дітьми в [ADDRESS] ( а.с.62). Таким чином, позивачем доведено зміну свого матеріального та сімейного стану. Відповідно до п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при зміні розміру аліментів аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого сімейного життя. При цьому, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ст.5 протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Беручи до уваги інтереси малолітніх дітей, матеріальне становище позивача, зміну його сімейного стану, перебування на його утриманні ще двох неповнолітніх дітей, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч.2 ст.182 СК України. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі змісту ч.1 ст.184 СК України вбачається, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що змінюючи розмір стягуваних з позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліментів з 1/4 частки його заробітку (доходу), можливо змінити і спосіб їх стягнення, а саме у твердій грошовій сумі, таким чином стягує аліменти по 1200 грн. щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Крім того, судом на взято до ваги твердження відповідача про врахування під час визначення розміру аліментів потруби малолітнього [PERSON] на оздоровлення, відвідування гуртків та ін., оскільки дане питання повинно вирішуватись шляхом звернення з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, як це передбачено СК України. Також з позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768, 40 грн.

Outcome: approved