Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

В обґрунтування позову позивачем зазначено, 16.09.2011 р. між сторонами, [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що свідчить свідоцтво про шлюб [NUMBER]. В шлюбі народився син, [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Подружнє життя між сторонами не склалась. Постійні сварки та побиття призвели до розірвання стосунків між ними. 28.02.2014 р. шлюб був розірваний на підставі рішення Запорізького районного суду. Після розірвання шлюбу прізвище було повернуто на дошлюбне "[PERSON]" . 20.08.2016 р. між позивачем та [PERSON] був зареєстрований шлюб. З січня 2013 р. і до сьогодні Відповідач з сином не спілкується, і бачитися по всій видимості не має не якого бажання. Відповідач фактично відмовився від дитини, оскільки вважає, що він не його. Своїми діями він фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, ніколи не цікавився станом здоров'я, життям та розвитком сина. Відповідач не надає ніякої допомоги на утримання дитини. Син проживає разом зі мною (довідка про склад сім'ї додається). Усі обов'язки щодо утримання та виховання дитини я несу самостійно. Через таке байдужості до сина, її син взагалі не знає хто його біологічний батько. Він вважає своїм батьком мого теперішнього чоловіка [PERSON]. Свідчення про те, що Відповідач не визнає свого сина є те, що він надав їй нотаріальну заяву про відмову від своїх батьківських прав з метою усиновлення [PERSON] (дитина) [PERSON]. Отже Відповідач ніяким чином не піклується про свою дитину, не проявляє зацікавленості в його подальшої долі, не цікавиться станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, так як це встановлено ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». У зв'язку з вище викладеним просить позбавити відповідача батьківських прав. Крім того враховуючи наведене, вважає, що слід стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 713, 00 гривень. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги підтримала і просять їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з′явився, причин неявки суду не повідомив про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи надала заяву про розгляд справи за її відсутності та надала висновок про позбавлення відповідача батьківських прав. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку. 16.09.2011 р. між сторонами, [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що свідчить свідоцтво про шлюб [NUMBER]. В шлюбі народився син, [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Подружнє життя між сторонами не склалась. Постійні сварки та побиття призвели до розірвання стосунків між ними. 28.02.2014 р. шлюб був розірваний на підставі рішення Запорізького районного суду. Після розірвання шлюбу прізвище було повернуто на дошлюбне "[PERSON]" . 20.08.2016 р. між позивачем та [PERSON] був зареєстрований шлюб. З січня 2013 р. і до сьогодні Відповідач з сином не спілкується, і бачитися по всій видимості не має не якого бажання. Відповідач фактично відмовився від дитини, оскільки вважає, що він не його. Своїми діями він фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, ніколи не цікавився станом здоров'я, життям та розвитком сина. Згідно з висновком наданого представником третьої особи від 12.02.2018 року № 02/01-32/0156 Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Комунарському району як органом опіки та піклування у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], з метою надання висновку до суду щодо розв'язання спору вивчено надані документи, обстежено умови проживання дитини за адресою: вул.Любисткова, буд.41, М.Запоріжжя, проведено бесіду з позивачкої та дитиною та встановлено таке. Позивачка та відповідач з 16.09.201 Іроку до 28.02.2014року знаходились в зареєстрованому шлюбі. За час перебування в шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO] З січня,20ІЗроку батько мешкає окремо, з сином не спілкується. Дитина постійно проживає з матір'ю, знаходиться на її утриманні, всі обов'язки щодо виховання сина виконує мати. Житлово-побутові умови проживання дитини добрі (акт обстеження додається). Під час обстеження вдома знаходились позивачка, її син [PERSON], [INFO], чоловік [PERSON] та діти від другого шлюбу [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Відносини в сім'ї доброзичливі, дитина доглянута, охайна. Батьком називає чоловіка матері. Відповідно до довідки дошкільного навчального закладу комбінованого типу № 188 «Червона гвоздика» ЗМР Запорізької області батько, [PERSON], жодного разу не з'явився у закладі, батьківські збори не відвідував, з вихователями з приводу виховання сина не спілкувався, матеріальними витратами не опікувався. Відповідно до інформації КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» питання медичного характеру, що стосуються здоров'я дитини вирішуються матір'ю. Батько до дитячої амбулаторії не звертався, при викликах дільничного педіатра додому, з хлопчиком знаходилась мати. Все це свідчить про ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків відносно сина [PERSON]. Враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, в інтересах дитини, на підставі ст. ст. 19, 150, 155, 164 Сімейного кодексу України вважаємо доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 3 ст. 157 СК України закріплено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України , батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У той же час розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу. Відповідно до вимог ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний і моральний розвиток, а відповідно до ст. 180 цього Кодексу батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved