Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

ПАТ КБ „ПриватБанк" у травні 2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що 12.11.2007 р. між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, та відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.03.2013 року має заборгованість 26054,32 грн. В судовому засіданні представник позивача Кузьмінов Д.В. позов підтримав та пояснив, що заборгованість на сьогоднішній день не погашена, картка відповідача діяла до листопада 2011 року, тому позовна давність не минула, кредитний договір в силу п.9.12 Умов кредитування діє до сьогоднішнього дня, тому банк обґрунтовано нараховує відсотки за користування кредитних коштів, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково та пояснили, що [PERSON] дійсно отримав кредит у позивача на вищезазначених умовах, але кредитна карта відповідача діяла до 30.11.2011р., тому з цього моменту почав діяти перебіг позовної давності, і на думку відповідача, банк не мав права з цього дня нараховувати відсотки за користування кредиту, окрім того, в силу ст.258 ЦК України минув строк позовної давності стосовно штрафів, вважали за можливим задовольнити позов про стягнення заборгованості, яка утворилась станом на 01.12.2011р., на загальну суму 19450,64 грн. Надали суду письмові заперечення, де викладена аналогічна позиція та вимога застосувати позовну давність до вимог про стягнення штрафів (а.с.227). Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12.11.2007 р. між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, та відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком договір, підтверджується підписом у заяві (а.с.8). При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін (а.с.125). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526,527,530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, як зазначено в позові, утворилась заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.03.2013 року в сумі 26054,32 грн., яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 7982,50 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 12521,71 грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 4071,33 грн.; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1228,78 грн. - штраф (процентна складова) що підтверджується розрахунком (а.с.4-7). Однак, як зазначено в ухвалі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.07.2014р., винесену по цій справі, попередні суди не врахували, що картка [PERSON] діяла до 30.11.2011р., тому необхідно застосувати висновки ВСУ, які викладені у постанові від 19.03.2014р. по справі № 6-14цс14. Як вбачається з матеріалів справи, згідно наданої банком інформації, картка [PERSON] діяла до листопада 2011 року (а.с.127). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. До таких же висновків дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 19.03.2014р. по справі № 6-24цс14. Як вбачається з матеріалів справи, згідно наданої банком інформації картка [PERSON] діяла до листопада 2011 року (а.с.127). Відповідно до ч.1 ст.254 ЦК України строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку, тобто картка [PERSON] діяла до 30.11.2011р. Таким чином, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі, враховуючи висновки Верховного Суду України про застосування положень ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України, які викладені у постанові від 16.04.2014р. № 6-24цс14, починається із наступного дня після спливу дії картки. По цій справі позивач звернувся до суду 14.05.2013р., що підтверджується вхідним штампом на позові (а.с.2), отже трирічний строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, по вимогам банку не минув, окрім вимог про стягнення штрафів в сумі 250 грн. та 1228,78 грн., оскільки в силу ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік, і про застосування строку цієї позовної даності відповідач письмово заявив (а.с. 227). Твердження відповідача про те, що банк не мав права після 30.11.2011р. нараховувати відсотки за користуванням кредиту суд вважає необґрунтованими, оскільки нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідає вимогам ст.1056-1 ЦК України. Поняття «позовна давність» та «строк дії кредитного договору» не є тотожними, а тому, факт закінчення строку дії картки [PERSON] не є підставою для позбавлення банка права отримувати проценти за кредитні кошти, які відповідач фактично до сьогоднішнього дня не повернув. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 24575 грн. 54 коп., яка утворилась станом на 30.03.13р. та яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 7982,50 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 12521,71 грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 4071,33 грн. Вимоги про стягнення штрафів в сумі 250 грн. та в сумі 1228,78 грн. задоволенню не підлягають у зв'язку із пропуском строку позовної давності, встановленого ч.2 ст.258 ЦК України. Витрати по сплаті судового збору підтверджені позивачем документально (а.с.1), а тому в силу ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в сумі 245 гривен 76 коп. пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного та

Outcome: partial