Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до відповідача [PERSON] із вимогами про зменшення розміру аліментів, зокрема позивач просить зменшити розмір аліментів утримуваних з нього за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2006 та додатковим рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.11.2006, а саме стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку на кожну дитину. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що розмір аліментів в загальному обсязі складає 75%. В той же час розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Крім того, з часу присудження аліментів у позивача погіршився стан здоров'я, що змушує його витрачати достатню кількість коштів на лікування. В той же час відповідач та діти проживають у частині будинку, яка належить на праві власності позивачу, який також сплачує комунальні витрати. 21 листопада 2017 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено її судовий розгляд. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2017, № 48, ст.436). Вивченням матеріалів та з урахуванням думки сторін встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] підтримала вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у заявах по суті спору, та докази надані в їх обгрунтування. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення вимог, посилаючись на подані письмові заперечення, вказуючи на те, що відповідач має заборгованість по аліментам, є керівником Релігійної громади та громадської орагнізації, зареєстрований як фізична особа-підприємець, а стан його здоров'я з часу присудження аліментів не погіршився. При цьому представник не заперечував проти того, що відповідач та діти дійсно проживають у частині будинку, яка належить позивачу та саме він сплачує комунальні послуги. Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши надані ними докази, слід дійти наступного висновку. Встановлено, що згідно заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2006 та додаткового рішення цього ж суду від 22.11.2006 із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу на кожну дитину щомісячно. Отже на в загальному розмірі частка від доходу позивача на утримання дітей складає 75%. Позивач є власником 1/2 частки житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], в якому проживають відповідач [PERSON] та неповнолітні діти. Поясненнями сторін встановлено, що комунальні послуги сплачує позивач [PERSON] Наданими медичними довідками підтверджується те, що позивач має захворювання, в тому числі хронічне, проходить періодично, в тому числі стаціонарні, лікування, та потребує постійного прийому ліків, обстеження. Станом на 01.07.2018 заборгованість по аліментам у позивача згідно розрахнку заборгованості складеного державним виконавцем Печерського РВДВС м.Київ ГТУЮ у м. Києві становить 192 219,25грн. Позивач дійсно є керівником Релігійної організації «Релігійна громада Української православної церкви парафії святого священномученика Володимира, митрополита Київського у Дарницькому районі м. Києва», є засновником та керівником Громадської організації «Центр духовно-культурного відродження «Дерево життя» . Згідно відповіді на запит суду Головного управління ДВС у м. Києві Державної фіскальної служби України від 28.09.2018, [PERSON] декларації про майновий стан і доходи (податкові декларації) за період з 2006 року по 2017 рік до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві не подавав. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Суд вирішуючи даний спір виходить з наступного. Дійсно на даний час позивач сплачує аліменти у розмірі більше ніж 70 % від всіх видів свого доходу. При цьому [PERSON] дійсно має незадовільний стан здоров'я, має мінімальний дохід, проте здійснює оплату комунальних послуг за місцем проживання відповідач та дітей. Вказані обставини переконують суд в необхідності зменшення визначеного розміру аліментів, до рівня необхідного та достатнього в розумінні положень діючого законодавства, та з урахуванням можливості позивача їх сплачувати. З урахуванням зазначеного слід визначити 1/5 частку від всіх доходів позивача на кожну дитину, що в загальному розмірі буде складати 60% відрахувань. Отже вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial