Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

ПАТ КБ „Надра" звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором №16/2006/0242Фка від 22.06.2006р., згідно якого, відповідачу [PERSON] був наданий кредит в сумі 37950гр. на придбання автотранспортного засобу: автомобіль ВАЗ модель 210990, 2006р. випуску, за договором купівлі-продажу №3-36 від 21.06.2006р., укладеному між позичальником [PERSON] та ВАТ «Автосоюзсервіс». Кредитний договір від 22.06.2006р., між ПАТ КБ „Надра" та [PERSON] був укладений строком до 20.06.2011р. під 16% річних. В забезпечення виконання відповідачем [PERSON] умов вищевказаного договору, банк уклав з відповідачкою [PERSON] договір поруки № 16/2006/0242Фка від 22.06.2006р. Крім того, в забезпечення виконання умов кредитного договору банк уклав з відповідачем [PERSON] договір застави № 16/2006/0242Фка від 22.06.2006р., відповідно до умов якого, позичальник - заставодавець, передав в заставу банку - заставодержателю, автомобіль ВАЗ модель 210990 20, 2006р. випуску, чорного кольору, держномер [NUMBER], який належить йому на праві власності за вищевказаним договором купівлі-продажу. Відповідачем [PERSON] умови кредитного договору не виконані, на 29.02.2012р. за ним утворилася заборгованість, яка складається з: суми основного боргу - 20232,58гр., суми заборгованості за відсотками - 2454,95гр., суми нарахованої пені - 11843,52гр., суми нарахованої комісії 736,45гр. та суми інфляційної складової - 1798,79гр., а всього, сума заборгованості складає - 37066,29гр. Тому, банк змушений був звернутися з позовом до суду для стягнення заборгованості з відповідача [PERSON], як позичальника, та з відповідачки [PERSON], як поручителя, що передбачено умовами кредитного договору та договору поруки. Крім того, представник позивача просить суд стягнути з відповідачів судові витрати, які були понесені банком при зверненні із позовом до суду: суму судового збору. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та не заперечує проти стягнення суми боргу за вищевказаним кредитним договором тільки з позичальника [PERSON], виключивши поручителя [PERSON], т.к. у банка не має підтверджень того, що на адресу відповідачки - поручителя по справі, направлялися повідомлення про заборгованість позичальника перед банком, які повинні направлятися у встановлений законом строк рекомендованою поштою. Відповідачі жодного разу в судові засідання не з'явилися, але їх інтереси в ході судового слідства представляли представники, інтереси [PERSON]: представник за довіреністю від 22.02.2013р. - [PERSON], інтереси [PERSON]: представник за довіреністю від 22.02.2013р. - [PERSON], які пояснили суду, що дійсно, за відповідачем [PERSON] утворилася заборгованість за кредитним договором, т.я. в період часу з 20.02.2009р. по 20.11.2009р. позичальником виконувалися обов'язки перед банком несвоєчасно та не в повному обсязі через матеріальні труднощі. Однак, як встановлено висновком експерта судово-економічної експертизи НДЕКЦ при УМВС України на Придніпровській залізниці, станом на 20.06.2011р. - кінцевий термін повернення кредиту, заборгованість позичальника [PERSON] перед банком по тілу кредиту становить - 5428,46гр., заборгованість по оплаті відсотків та пені - відсутня. Тому, заявлений банком розрахунок заборгованості позичальника, є неправомірним, який складений всупереч вимогам кредитного договору, а саме: відповідальність позичальника передбачена тільки за несплату мінімально необхідного платежу в розмірі встановленому п.3.4.2 договору, а позичальником [PERSON], станом на 03.06.2011р. були внесені всі необхідні платежі, тому, подальше нарахування пені не може здійснюватися відповідно до п.5.2 кредитного договору. Крім того, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості перед банком солідарно з поручителем [PERSON], також, є неправомірними, т.я. порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, а банк звернувся в суд з вимогами до позичальника та поручителя через рік після закінчення строку кредитного договору. Заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав: 22.06.2006р. між ВАТ КБ „Надра", правонаступником якого є ПАТ КБ „Надра" /на підставі нової редакції статуту від 04.02.2011р. - а.с.29-43/, та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №16/2006/0242Фка від 22.06.2006р., згідно якого, відповідачу [PERSON] був наданий кредит в сумі 37950гр. на придбання автотранспортного засобу: автомобіль ВАЗ модель 210990, 2006р. випуску, за договором купівлі-продажу №3-36 від 21.06.2006р., укладеному між позичальником [PERSON] та ВАТ «Автосоюзсервіс». Кредитний договір від 22.06.2006р., між ПАТ КБ „Надра" та [PERSON] був укладений строком до 20.06.2011р. під 16% річних /а.с.10-11/. В забезпечення виконання відповідачем [PERSON] умов вищевказаного договору, банк уклав з відповідачкою [PERSON] договір поруки № 16/2006/0242Фка від 22.06.2006р. /а.с.12/. Крім того, в забезпечення виконання умов кредитного договору банк уклав з відповідачем [PERSON] договір застави № 16/2006/0242Фка від 22.06.2006р., відповідно до умов якого, позичальник - заставодавець, передав в заставу банку - заставодержателю, автомобіль ВАЗ модель 210990 20, 2006р. випуску, чорного кольору, держномер [NUMBER], який належить йому на праві власності за вищевказаним договором купівлі-продажу /а.с.13/. Згідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору, а відповідно до ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачем [PERSON] умови кредитного договору виконувалися несвоєчасно та не в повному обсязі, і за розрахунком банка, на 29.02.2012р. за ним утворилася заборгованість, яка складається з: суми основного боргу - 20232,58гр., суми заборгованості за відсотками - 2454,95гр., суми нарахованої пені - 11843,52гр., суми нарахованої комісії 736,45гр. та суми інфляційної складової - 1798,79гр., а всього, сума заборгованості складає - 37066,29гр. /а.с.6-9/. Однак, відповідач [PERSON] не погодився з розрахунком банка і судом була призначена та проведена судово-економічна експертиза №112/36 від 23.12.2013р., відповідно висновку якої, експерт НДЕКЦ при УМВС України на Придніпровській залізниці зазначив, що станом на 20.06.2011р. - кінцевий термін повернення кредиту, заборгованість позичальника [PERSON] перед банком по тілу кредиту становить - 5428,46гр., заборгованість по оплаті відсотків та пені - відсутня. Тому, заявлений банком розрахунок заборгованості позичальника, є неправомірним, який складений всупереч вимогам кредитного договору, а саме: відповідальність позичальника передбачена тільки за несплату мінімально необхідного платежу в розмірі встановленому п.3.4.2 договору, а позичальником [PERSON], станом на 03.06.2011р. були внесені всі необхідні платежі, тому, подальше нарахування пені не може здійснюватися відповідно до п.5.2 кредитного договору /а.с.171-190/. Тобто, судом встановлено, що позичальник [PERSON] має заборгованість перед банком тільки по тілу кредиту, яка становить - 5428,46гр. станом на 20.06.2011р. - кінцевий термін повернення кредиту. Відповідно до вимог ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Однак, після того, як до суду надійшли висновки судово-економічної експертизи, банк відмовився надати суду розрахунок суми інфляційної складової на визначену експертизою суму заборгованості позичальника перед банком, наполягаючи на стягненні з відповідача [PERSON] заборгованості, зазначеної в позовній заяві при зверненні з позовом до суду, а саме, на сумі заборгованості - 37066,29гр. /а.с.6-9/. Відносно поручителя [PERSON], представник позивача відмовився від своїх позовних вимог щодо солідарного стягнення з відповідачів суми заборгованості перед банком, і не заперечує проти виключення відповідачки [PERSON] із числа відповідачів, наполягаючи на стягненні заборгованості за кредитним договором №16/2006/0242Фка від 22.06.2006р. тільки з позичальника [PERSON] При цьому, представник позивача не заперечує проти закриття провадження по справі відносно відповідачки [PERSON] - поручителя по справі, т.я. у банка не має підтвердження того, що на її адресу направлялися повідомлення про заборгованість позичальника перед банком, які повинні направлятися у встановлений законом строк рекомендованою поштою. Крім того, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, що передбачено вимогами ч.4 ст.559 ЦК України та п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», а банк звернувся до суду з вимогами до позичальника та поручителя через рік після закінчення строку кредитного договору. Представники відповідачів по справі просять суд, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, стягнути з позивача судові витрати, які складають 85% від вартості проведеної судово-економічної експертизи, а саме - /2814гр. - 15% вартості/ - 2401,89гр., тобто - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено /а.с.191/. Суд вважає дану вимогу законною та обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. У зв'язку з чим, і судові вимоги позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON] суми судового збору, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, також, повинні бути визначені пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а саме, в розмірі мінімальної суми судового збору, який сплачується при зверненні з позовом до суду - 243,60гр. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню тільки частково, що знайшло своє підтвердження представленими по справі доказами.

Outcome: partial