Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

В лютому 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті 27.08.2005 року [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 19 січня 1996 року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, яким є, зокрема право на земельну частку (пай) розміром 2,47 в умовних кадастрових гектарах, що на території Богдановецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. Спадкоємцем майна, після смерті [PERSON] був її син та відповідно чоловік позивачки [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформивши своїх спадкових прав, помер 27 вересня 2005 року. Являючись спадкоємцем, після смерті [PERSON], позивачка не взмозі в повному обсязі реалізувати свої спадкові права, оскільки в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0219992 не зазначено дат його видачі та реєстрації у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позові. Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що також являється спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], проте не заперечує щодо визнання за позивачем в порядку спадкування права на земельну частку (пай). Представник відділу Дерземагенства у Деражнянському районі в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 січня 1996 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Богдановецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області, серії 1-БВ № 012536 (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема із права на земельну частку (пай) розміром 2,47 в умовних кадастрових гектарах, що на території Богдановецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України в редакції 1963р. спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Згідно ст. 549 ЦК Української РСР (яка діяла на час відкриття спадщини після смерті [PERSON]А.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно заповіту від 18.08.1990 року [PERSON] все своє майно на випадок своєї смерті заповіла сину [PERSON]В.(а.с.54). Відповідно до довідки Богдановецької сільської ради №87 від 23.02.2015р., вбачається , що після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступив її син [PERSON], який не оформивши спадкових прав помер 27.09.2009 року (а.с.12). Вказані обставини підтверджуються також свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.6). Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, спадкоємцями майна померлого [PERSON] являються його дружина [PERSON] та дочка [PERSON], які прийняли спадщину у встановленому законом порядку про що свідчать матеріали спадкової справи №348-2008 (а.с.49-67). Разом з тим, позивачу, згідно листа державного нотаріуса від 28.01.2015 року, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), яка належала матері померлого [PERSON] [PERSON], оскільки правовстановлюючий документ не містить дат його видачі та реєстрації у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)(а.с.11). Відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), сільськогосподарського кооперативу (далі СК), сільськогосподарського акціонерного товариства (далі САТ), в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. N 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] була включена до Списку громадян членів колективного сільськогосподарського кооперативу за №583. Державний акт на право колективної власності на землю був виданий 11.09.1995 року за № 0017 (а.с.9,39-41). Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що [PERSON] за життя набула права на земельну частку (пай) як член колективного сільськогосподарського підприємства «Нивки», яке входило до складу спадкової маси, після її смерті. Вказане право, після смерті [PERSON] в силу заповіту, успадкував [PERSON]В, який не оформивши належним чином спадкові права помер 27.09.2005 року. В силу ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що встановлені обставини дають право позивачці, як спадкоємиці за законом майна померлого [PERSON], на визнання за нею права на земельну частку (пай) розміром 2,47 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Outcome: approved