Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

ПАТ "Дельта Банк" (правонаступник товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційцний Банк "Дельта") звернулося до суду з позовом про стягнення із [PERSON], заборгованості за кредитним договором в сумі 19525,07 грн., посилаючись на те, що 17.05.2013 між ними була укладена кредитна угода, відповідно до умов заяви №002-20006-170513. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.5 частини 1 вказаного Договору позивач відкриває відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Згідно п.2.3.частини 3 Договору, Банк встановлює ліміт Кредитної лінії у розмірі 15000 грн. Згідно п.1 частини 3 Договору - обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною Договору. Згідно п.2.1 частини 3 Договору, моментом прийняття (акцепту) Банком пропозиції щодо укладення договору, а отже моментом укладання Договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважається дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п.2.4 частини 3 Договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного п.2.4 частини 2 Пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. У відповідності до п.2.5 частини 3 Договору, відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування Рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Станом на 15.08.2014 року відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 19525,07 грн., яка складається із наступного: тіло кредиту - 12186,55 грн.; прострочене тіло кредиту - 2430,01 грн.; заборгованість за відсотками - 4908,51 грн.; заборгованість за комісіями - 0,00 грн. Оскільки добровільно відповідач погасити заборгованість не бажає, позивач просить стягнути борг у судовому порядку. В позовній заяві позивач просить розглянути справу без участі його представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання, призначеного на 10 годину 25 лютого 2015 року, повідомлявся належним чином. Судова повістка, направлена за його місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, повернулася з відміткою, за закінченням строку зберігання (а.с.41) Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. В зв'язку неявкою відповідача слухання справи відкладено на 10 годину 26 березня 2015 року. Однак 26 березня 2015 року в судове засіданні відповідач повторно не з'явився. Про час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке отримано ним особисто 05 березня 2015 року (а.с.48). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що між Банком та [PERSON] на підставі кредитного договору за заявою №002-20006-170513 від 17.05.2013, позивачем було відкрито кредитну лінію на загальну суму 15000,00 грн. (а.с.3). Згідно п.2.1 ч.3 Договору, моментом прийняття (акцепту) Банком пропозиції щодо укладення договору, а отже моментом укладання Договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважається дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» виконало умови Кредитного договору, надавши Позичальнику кредитні кошти. У відповідності до договору, відповідач був зобов`язаний щомісячно в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією. Однак відповідач ухиляється від взятих на себе зобов'язань по сплаті кредитних платежів та відсотків за користування кредитом, а саме: не сплачує відсотки за користування кредитом, не проводить часткове погашення кредиту у строки передбачені Кредитним договором. У зв'язку з чим, станом на 15 серпня 2014 року заборгованість по Кредитному договору становить 19525 гривень 07 копійок, де: тіло кредиту - 12186,55 грн.; прострочене тіло кредиту - 2430,01 грн.; заборгованість за відсотками - 4908,51 грн.; заборгованість за комісіями - 0,00 грн. Згідно до ст. ст.1049, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст.60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд бере до уваги як належний і допустимий доказ розрахунок заборгованості по кредиту, наданий позивачем, який обґрунтовується умовами кредитного договору і нічим не спростовується. (а.с.9) Позивачем надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином вимоги позивача є правомірними, достатньо обгнунтованими, базуються на нормах закону, а тому і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору. А тому,

Outcome: approved