Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивачами заявлені вимоги про визнання права власності по 1 / 2 частці на [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що даний будинок мав статус колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року у якому проживала [PERSON], як голова двору. Позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину [PERSON] шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви про її прийняття, у зв»язку з віднесенням будинку до суспільної групи колгоспного двору та відсутності правовстановлюючих документів на нього позивачі позбавлені можливості оформити прийняти спадщину. Відповідно до заяви від 20 квітня 2018 року представник позивачів [PERSON] підтримує заявлені вимоги, просять розглянути справу за відсутності. Згідно заяви від 13 лютого 2018 року Лосинівський селищний голова [PERSON] проти позову не заперечує, просить розглянути справу за відсутності. Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Позивачами по справі є [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], матір"ю останніх є [PERSON], яка померла [INFO] в м.Чернігів. Згідно довідки Вікторівської селищної ради від 30 вересня 2009 року головою двору [ADDRESS] зазначена [PERSON]. Посилання позивачів щодо віднесення даного будинковолодіння до статусу колгоспного двору відповідачем не спростовані, Лосинівський селищний голова [PERSON] згідно письмової заяви проти позову не заперечує. Відповідно до довідки Наше БТІ №605 від 18 жовтня 2018 року станом на 31 грудня 2012 року [ADDRESS] на праві власності не зареєстрований. Відомості про самочинне будівництво у даній довідці не зазначені. Приписами ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР (в ред. від 18 липня 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Із врахуванням викладеного [PERSON] не втратила права на даний будинок, її частка є цілою. Як зазначено вище [PERSON] померла [INFO], спадщина останньої прийнята її дітьми [PERSON] та [PERSON] шляхом подачі відповідних заяв нотаріусу про прийняття спадщини за законом, що підтверджується копіями матеріалів спадкової справи після [PERSON], в матеріалах якої є заяви: [PERSON] про відмову від одержання спадщини за заповітом; заяви [PERSON] та [PERSON] про прийняття спадщини за законом. Докази на підтвердження інших осіб, які здійснили дії по прийняттю спадщини [PERSON], визнання недійсною чи скасування відмови позивача [PERSON] від прийняття спадщини за заповітом від 28 березня 1996 року,- станом на час розгляду справи відсутні. Постановою Першої Чернігівської Державної нотаріальної контори від 05 грудня 2017 року відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок з підстав відсутності правовстановлюючих документів. Спадкодавець [PERSON] не втратила права на вищезазначений будинок, який входить до складу її спадщини, цивільна правоздатність спадкодавця, як фізичної особи, відповідно до ст.25 ЦК України припинилась у момент її смерті, відсутність правовстановлюючих документів на будинок перешкоджає позивачам [PERSON], [PERSON] оформити прийняту спадщину, що є підставою для визнання права власності в порядку спадкування із врахуванням заявлених вимог. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved