Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до Леб"язької сільської ради Чугуївського району Харківської області про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просить суд встановити факт, що вона, проживала з [PERSON] однією сім'єю більше ніж п'ять років до часу відкриття спадщини та визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилалась на те, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Починаючи приблизно з 1996 року, позивач, фактично почала проживати з [PERSON] однією сім"єю, вела з нею спільне господарство, мали спільні джерела існування. Це було обумовлено тим, що [PERSON] мала похилий вік та потребувала постійного догляду. На протязі цього часу в них склалися стійкі сімейні відносини як матері і доньки. Після смерті [PERSON] в 2003 році позивач зверталась до нотаріальної контори з питанням про можливість прийняття спадщини після її смерті, але у видачі свідоцтва про право власності на спадщину їй було відмовлено, оскільки в офіційних сімейних відносинах вона з [PERSON] не знаходилась. Заповіту [PERSON] не залишила, інших спадкоємців, крім позивача, вона не має. У зв'язку з чим, позивач просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснивши, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. [PERSON] вона знає дуже давно, так як їх домоволодіння розташовані по сусідству, та на протязі всього часу вони підтримували з нею дружні сусідські відносини. Проте, починаючи приблизно з 1996 року, вона фактично почала проживати з [PERSON] однією сім"єю. Це було обумовлено тим, що [PERSON] мала похилий вік, все частіше хворіла та потребувала постійного догляду. Крім позивача, інших родичів або осіб, які б її доглядали, [PERSON] не мала. Відтак, починаючи з 1996 року, позивач фактично проживала з [PERSON] однією сім"єю, вела з нею спільне господарство, обробляла її город, який був основним джерелом її існування. Крім того, вони мали спільний бюджет, [PERSON] довіряла позивачу користуватися її пенсією, на яку позивач купувала спільні для них продукти харчування, а позивач в свою чергу, зі своїх джерел доходу, купувала для [PERSON] ліки, робила ремонт в її домоволодінні. На протязі цього часу між позивачем та [PERSON] склалися стійкі сімейні відносини як матері і доньки, вони спільно користувалися обома їхніми сусідськими домоволодіннями, та фактично проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. В 2003 році, після смерті [PERSON], позивач продовжує користуватися її домоволодінням, робила там ремонт, доглядає за садом та обробляє город. Після смерті [PERSON] позивач зверталась до нотаріальної контори з питанням про можливість прийняття спадщини після її смерті, але у видачі свідоцтва про право власності на спадщину їй було відмовлено, оскільки в офіційних сімейних відносинах вона з [PERSON] не знаходилась і їй було рекомендовано з цього питання звернутися до суду. Заповіту [PERSON] не залишила, інших спадкоємців, крім позивача, вона не має. На підставі викладеного, позивач просила суд її позовні вимоги задовольнити, а саме: встановити факт, що позивач проживала з [PERSON] однією сім'єю більше ніж п'ять років до часу відкриття спадщини та визнати за позивачем право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, надав суду заяву в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував та просив суд розглядати справу за його відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується рішенням Чугуївського міжрайонного (окружного) суду Харківської області про визнання за [PERSON] права власності на будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті свого батька (а.с.5) та рішенням виконкому Леб"язької сільської ради від 19.03.1992 року про закріплення за [PERSON] земельної ділянки розміром 0,33 га, призначеної для будівництва та обслуговування вищезазначеного житлового будинку (а.с. 6). Починаючи з 1996 року до [INFO] року позивач перебувала з [PERSON] у фактичних родинних стосунках, оскільки жила з нею однією сім'єю в їх домоволодіннях [ADDRESS], вела спільне господарство. Ці обставини встановлені судом на підставі наступних доказів. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що з 1996 року до дня смерті [PERSON] позивачка перебувала з нею у фактичних родинних стосунках, вони жили однією сім'єю в домоволодіннях - [ADDRESS], вели спільне господарство, мали спільний бюджет. З пояснень свідків вбачається, що на протязі цього часу в позивача та [PERSON] склалися стійкі сімейні відносини. Суд не має сумнівів щодо достовірності та об'єктивності пояснень цих свідків, оскільки вони нічим не зацікавлені в результатах розгляду цієї справи і їх пояснення співвідносяться з іншими доказами по справі. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією актового запису про смерть №20 від 27 травня 2003 року. Згідно до довідки Чугуївської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с. 20). На підставі наведених доказів слід дійти висновку, що позивач [PERSON] дійсно спільно проживала з [PERSON] однією сім'єю не менше ніж п'ять років до часу відкриття спадщини - 25 травня 2003 року. Відповідно до постанови № 7 від 30.05.2008 року Пленуму Верховного Суду України, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року відносини спадкування регулюються чинним на той час законодавством, зокрема, відповідними правилами Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина відкрилася до набрання чинності Цивільним кодексом України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Позивачем в судовому засіданні заявлено клопотання щодо продовження обчислення строків прийняття спадщини до трьох місяців, яке суд вважає за можливе задовольнити, відповідно до вимог ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР. Враховуючи викладене та враховуючи, що строк прийняття позивачем спадщини не закінчився до 01 січня 2004 року, відповідно до положень постанови № 7 від 30.05.2008 року Пленуму Верховного Суду України, суд, для врегулювання зазначених відносин спадкування, керується правилами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Приймаючи до уваги, що спадкодавець [PERSON] інших спадкоємців, крім позивачки [PERSON], не має, суд вважає за можливе визнати за нею право власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування за законом після її смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved