Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] національний аграрний університет звернувся в суд з цивільним позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання. Свої вимоги мотивує тим, що 29.08.2012 року між [PERSON] державним аграрним університетом та [PERSON] в інтересах [PERSON], укладено Договір № 408, згідно якого позивач взяв на себе зобовязання за рахунок коштів відповідача забезпечити його навчання за напрямом "Геодезія, картографія та землеустрій», а відповідач зобовязувався своєчасно вносити плату за навчання, розмір якої за навчальний рік становить 5\~665, 00 грн. а загальна вартість освітньої послуги становить 22\~660, 00 грн. Позивач свої зобовязання по договору виконав в повному обсязі, зарахував відповідача студентом денної форми навчання, та здійснював надання освітньої послуги у повному обсязі. Проте відповідач в порушення умов договору свої зобовязання по договору виконав частково, заборгувавши позивачу кошти по оплаті навчання в сумі 2\~797, 50 грн. На підставі наведеного просить позов задоволити. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачі в судове засідання повторно не зявилися і не повідомили суд про причини неявки, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи. Оскільки відповідачі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи не зявилися, і від них не надійшло повідомлення про причини неявки, які слід визнати поважними, та посилань на докази, які мають значення для справи, а представник позивача не заперечує проти такого, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в _межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 29.08.2012 року між [PERSON] національним аграрним університетом та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 408 про навчання, підготовку, перепідготовку у [PERSON] національному університеті. Відповідно до п. 1 договору виконавець бере на себе зобовязання за рахунок коштів замовника здійснити навчання відповідача [PERSON], за напрямком підготовки геодезія, картографія та землеустрій, денної форми навчання, освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавр. Згідно з умовами договору замовник вносить плату готівкою або безготівковій формі за перший рік навчання не пізніше двадцяти днів після зарахування плата за наступні курси вноситься замовником один раз на семестр. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], являється замовником послуг про надання освітньої послуги відповідачу [PERSON], що стверджується договором № 408 від 29.08.2012 року. Позивач зобовязання по Договору виконав в повному обсязі, зарахував відповідача [PERSON] студентом денної форми навчання за напрямком підготовки «геодезія, картографія та землеустрій», де останній навчався, однак згідно наказу ректора [PERSON] національного аграрного університету від 27.01.2014 року № 10/10-с, [PERSON] відраховано, за невиконання навчального плану та академічної заборгованість за наслідками зимової екзаменаційної сесії з 27.01.2014 року. Таким чином, позивач свої зобовязання відповідно до умов Договору виконав у повному обсязі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], не виконував належним чином свої зобовязання відповідно до договору № 408 від 29.08.2012 року, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем. Заборгованість по договору № 408 від 29.08.2012 року становить 2\~797, 50 грн., що стверджується, розрахунком наявним в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадку встановлених договром або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. Однак судом встановлено, що договором не перебачено солідарної відповідальності, а передбачено, що замовник повинен вносити плату за отримання освітньої послуги. Згідно договору, замовником послуг про надання освітньої послуги відповідачу [PERSON] являється відповідач [PERSON], тому заборгованість по оплаті за навчання слід стягнути з відповідача [PERSON], в частині стягнення заборгованості по оплаті за навчання з відповідача [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved