Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, однак з тієї причини, що, за життя, не оформила правовстановлюючих документів на будинок, позивач не може успадкувати його в нотаріальному порядку. А тому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями,, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Позивач в судовому засіданні присутнім не був, однак надав суду заяву, якою підтримує позов, просить його задовольнити та розглядати справу без його участі. Відповідач, Вишеньківська сільська рада, в судове засідання свого представника не направили, але надали суду листа, в якому просили розглядати справу без представника сільської ради, при винесенні рішення по справі покладаються на думку суду. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з»явився, направив суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, з позовом згоден, не заперечує проти його задоволення. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ст..74 ЦПК України, заяв та заперечень щодо позову не направляла. Дослідивши матеріали по справі, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про смерть. ( а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За життя, 09 січня 2007 року, [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, яким належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], заповідала [PERSON]. ( а.с.7). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов"язків( спадщини) від фізичної особи, яка померла( спадкодавця), до інших осіб( спадкоємців). Згідно з приписами ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Позивач спадщину прийняв шляхом звернення з відповідною заявою до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу, що підтверджується копією спадкової справи № 22/2014.( а.с.46-99). Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна за Заповітом та у відповідності до ст.. 1223 ЦК України має право на спадкування. Крім нього спадкоємцями за законом в порядку представлення є відповідачі по справі: [PERSON] та [PERSON] Інших спадкоємців, які б мали право на спадкування в суді не встановлено. Однак, Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями , нотаріусом видане не було, оскільки право власності на житловий будинок не зареєстровано належним чином і відсутні правовстановлюючі документи. Відповідно до довідки № 1468, виданої 05.11.2014 р. Вишеньківською сільською радою та згідно записів книги погосподарського обліку, власником домоволодіння по [ADDRESS] за № 1731-1 рахується [PERSON].( а.с.33-39). Технічний паспорт на спадкове домоволодіння був виготовлений КП БРР БР «Бюро технічної інвентаризації», лише 29.10.2014 року, тобто після смерті спадкодавця. Вказаний будинок перебував у фактичному володінні, користуванні та розпорядженні [PERSON] Однак за життя спадкодавець не отримав відповідні правовстановлюючі документи на нерухоме майно та не здійснила його державну реєстрацію, що стало перешкодою для позивача при успадкуванні майна та оформлення свого права власності на житловий будинок. А тому порушене право позивача підлягає визнанню в судовому порядку. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент смерті. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31.01.1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5. Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом 5 ст.19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» визначено, що реєстрація прав власності проводиться на підставі судових рішень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved