Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Національна корпорація розваг» про захист прав споживача, стягнення коштів за придбання квитків в розмірі 2580 гривень, пеню в розмірі 7180,80 гривень та відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем у ТОВ «Національна корпорація розваг» було придбано два квитки на загальну суму 2580 гривень на виставу «Свідок обвинувачення», яка мала відбутись 10.03.2014 р. в Національному академічному театрі ім..І.Франка. Організатором даного заходу було ТОВ «Національна корпорація розваг». 10.03.2014 р. даний захід не відбувся з невідомих позивачу причин, в зв»язку з чим він 02.04.2014 р. звернувся до відповідача з вимогою щодо повернення сплачених за квитки коштів. Відповідач відмовив у поверненні коштів в зв»язку з обставинами непереборної сили. На підставі положень ст.ст.10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач просить стягнути з відповідача завдані збитки в розмірі вартості придбаних квитків, пеню в сумі 7180,80 гривень, а також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 2000 гривень, оскільки в зв»язку з неналежним наданням відповідачем послуг його відпочинок був зіпсований, вирішення питання в судовому порядку щодо відшкодування збитків змінило його нормальний спосіб життя. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з»явися, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом за місцем реєстрації юридичної особи, судові повістки повернулись до суду за закінченням терміну їх зберігання. На підставі положень ст.ст.74,76 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду в зв»язку з чим за згодою позивача відповідно до ст.ст.224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що позивач придбав два квитки серії АБ № 037642, 037641 на загальну суму 2580 гривень на виставу «Свідок обвинувачення», яка мала відбутись 10.03.2014 р. в Національному академічному театрі ім..І.Франка. Вартість квитків становила 1290 гривень кожний. Організатором концерту був відповідач у справі. У визначений в білетах час вистава не відбулась. Відповідно до ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов»язо здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів. Договір, що був укладений між сторонами у справі, є публічним договором, а саме договором про надання послуг, оскільки відповідач за плату зобов»язався надати послугу з організації концерту. Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов»язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, й замовник зобов»язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно- правовими актами. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу положень ст..530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов»язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідач не виконав свої зобов»язання у визначенні договором строки. Статтею 906 ЦК України передбачена відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг, у виді відшкодування збитків, завданих замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилось неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» . споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону;6) звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Згідно з ст.10 зазначеного Закону споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Судом встановлено, що позивач 02.04.2014 р. звернувся до відповідача з письмовою вимогою щодо повернення коштів за придбані квитки. Листом № 00/03-НКР від 02.04.2014 р. відповідач відмовив позивачу у поверненні коштів, посилаючись на перенесення гастролів МХТ ім.Чехова з даною виставою на вересень, жовтень 2014 р. в зв»язку з форс-мажорними обставинами, що є підставою для відмови у поверненні коштів. Зазначену відмову суд вважає неправомірною, оскільки доказом наявності обставин непереборної сили і їх тривалості служать підтвердження, що видаються Торгово-Промисловою Палатою України. Будь-яких доказів на наявність форм-мажорних обставин суду не надано. З огляду на викладені обставини, оцінюючи всі досліджені докази, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми коштів, сплачених ним за придбання квитків на концерт, який не відбувся, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також є обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача пені на підставі ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої у разі, коли виконавець не може виконати роботу (надати послугу) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3% вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Розрахунок пені, наданий позивачем, проведено відповідно до вимог чинного законодавства, а тому може бути взятий судом до уваги. Не підлягають задоволенню, на думку суду, вимоги позивача щодо відшкодування йому моральної шкоди в розмірі 2 000 гривень в зв»язку з діями відповідача щодо невиконання зобов»язань, які призвели до душевних хвилювань та зміни способу життя в зв»язку з необхідністю вирішувати спір між сторонами. Позивач звернулась до суду з позовом про захист його прав як споживача відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист про споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В силу положень ст.4 зазначеного Закону споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до поданої заяви позивач просить відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 2000 гривень, яка завдана порушенням відповідачем його прав як споживача щодо неналежним виконання умов Договору про надання послуг з організації концерту. Однак, Закон України «Про захист прав споживачів» передбачає можливість відшкодування моральної шкоди у разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Інших підстав для задоволення зазначених вимог законом не передбачено. У справі не встановлено обставин, з якими Закон пов'язує право споживача - позивача у справі, на відшкодування моральної шкоди. Закон покладає обов»язок доказування на сторони у справі. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суду не надано жодного доказу на підтвердження позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди. Враховуючи викладене, вимога позивача про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки не грунтується на положеннях Закону України «Про захист прав споживачів». З огляду на викладені обставини позов підлягає частковому задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в дохід держави.

Outcome: partial