Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № б/н від 03 квітня 2007 року у сумі 29 000 доларів США і представник позивача суду пояснила, що відповідно до п.1.1. Кредитного договору банк надав відповідачці кредит на умовах забезпеченості зі сплатою відповідачкою 12,2 % річних , та в порядку визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 02 квітня 2027 року. У відповідності до договору, позичальник зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією. В порушення умов кредитного договору відповідачка свої зобов'язання належним чином не виконувала, не вчасно надавала грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, а також іншими витратами, в результаті чого виникла заборгованість за кредитом в сумі 444 728, 19 грн., яка складається: з заборгованості за кредитом в сумі 246 059, 97 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 2 680, 15 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 2 2020, 42 грн. У ході судового розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги і просить стягнути з відповідачки 419 556, 25 грн, яка складається з заборгованості: за кредитом в сумі 246 059, 97 грн.; за відсотками в сумі 148 795,71 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 2 680, 15 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків - 11010,21 грн. Відповідачка та її представник в судовому засіданні суду пояснили, що дійсно, 03 квітня 2007 року відповідачка отримала кредит у ПАТ „Укрсоцбанк", але не згодна з сумою заборгованості за кредитом, пред'явленої позивачем. У зв'язку з важким матеріальним становищем (утримання дитини-інваліда, яка потребує постійного лікування з великими грошовими витратами, сплатою її чоловіком заборгованості по аліментах), вона з грудня 2008 року по травень 2011 року не сплачувала чергові платежі за кредитом; вважає, що заборгованість за простроченими щомісячними платежами стягненню не підлягає, тому просить застосувати позовну давність за період з 03 квітня 2007 року по 26 червня 2011 рік. Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази по справі суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою 03 квітня 2007 року був укладений договір № 133/3-3-7 згідно якого відповідачці було надано кредит у розмірі 444 728,19 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,2 % на рік від суми залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, згідно п.1.1.2. договору кредиту, 02 квітня 2027 року. Відповідно до умов договору погашення здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак, отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 28 травня 2014 р. виникла заборгованість за кредитом - 246 059,97 грн., заборгованість за відсотками - 148 795,71 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 2680,15 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 11010,21 грн. Посилання відповідачки та її представника на те, що заборгованість за простроченими щомісячними платежами стягненню не підлягає, оскільки знаходиться за межами позовної давності, не можуть бути взяті судом до уваги. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права у межах позовної давності, що підтверджується розрахунком заборгованості відповідачки, наданого позивачем ( а.с. 16, 17 ). Крім того, у судовому засіданні відповідачка пояснила, що 3 травня 2012 року нею був внесений черговий платіж за кредитним договором № 133/3-3-7 від 03квітня 2007 року. Таким чином, враховуючи зазначені норми цивільного законодавства України, суд вважає, що в даному випадку мало місце переривання перебігу позовної давності. Пояснення відповідачки щодо відсутності доказів надання ПАТ «Укрсоцбанк» кредитних коштів у сумі 29 000,00 дол.США, спростовується підписаним відповідачкою договором кредиту № 133/3-3-7 від 03квітня 2007 року, де в ст.1 п.1.1. зазначено, що кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 29 000 доларів США зі сплатою 12,2 % річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості (а.с.4). Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядок, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки штрафних санкцій, а саме: пені за несвоєчасне повернення кредиту 2680,15 грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків 11010,21 грн. задоволенню не підлягають, оскільки покладення на відповідачку подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і теж саме порушення договірного зобов'язання суперечить вимогам ст.61 Конституції України. Тому суд, враховуючи викладене дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача. У відповідності до ст. 88 ЦК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial