Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказавши, що 21.03.2011 року закрите акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» (в особі СПД ФО Ковтун Сергія, який діяв на підставі довіреності № 11031001 від 10.03.2011 року) та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 120311046 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Згідно п.5 Перехідних положень Закону України «Про акціонерні товариства» закрите акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» змінило найменування на Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій». Відповідно до п.1.1 договору відповідач бере участь в системі LeaseIT зокрема, отримує ІТ-обладнання та інші товари від постачальників - учасників системи LeaseIT, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним клієнтом Пакетом фінансування LeaseIT, а оператор LeaseIT, зобов'язується на підставі договору забезпечити передачу клієнту ІТ-обладнання (ІТ-обладнання, запасних частин, комплектуючих, витратних матеріалів, тощо) обраним клієнтом постачальником та надання клієнту послуг, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом LeaseIT. Відповідно до п.1.2 договору порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT, які є невід'ємною частиною цього договору. Пунктом 8.7 договору відповідач підтвердив, що з Правилами ознайомлений, зміст Правил йому зрозумілий, і він погоджується їх дотримуватись і виконувати. На підставі п.2.2 договору, а також п.4.9 Правил, позивач надав відповідачу в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, про що свідчить акт приймання-передачі майна № 120311046 від 21.03.2011 року. Загальна вартість переданого обладнання становить 5824,00 грн. Відповідачем обрано пакет LeaseIT П'ятірка, умовами якого є платіж при отриманні обладнання - 20 %; кількість місячних лізингових платежів (крім першого) - 4; вид договору - фінансовий лізинг; розмір місячних платежів - щомісячно рівними частинами; перехід права власності - виплата повної вартості обладнання. Відповідач зобов'язувся сплачувати платежі у загальній сумі 5824,00 грн. в порядку: 20 % від загальної суми платежу, тобто, відповідач мав сплатити 5 платежів по 1164,80 грн. Позивач у повному обсязі виконав свої договірні зобов'язання щодо надання відповідачу у відповідні строки комплектуючі, а відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо оплати за товар, внаслідок чого йому нараховувалась плата за прострочення платежу, передбачена п.14.2 Правил та п.5.4.2 Договору. Відповідач сплатив 1164,80 грн. Заборгованість відповідача станом на 01.04.2014 р. становить 104 754,12 грн., з яких - 4659,20 грн. компенсації вартості наданого обладнання; 100 000,00 грн. плата за прострочення щомісячних платежів та 85,92 грн. компенсація понесених витрат пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання. Представник позивача в судове засідання не з'явився, згідно позовної заяви просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Статтею 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» № 723/97 від 16 грудня 1997 року № 723/97 (далі - Закон № 723/97) передбачено, що відносини, які виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом Судом встановлено, що 21.03.2011 року між закритим акціонерним товариством "Лізинг інформаційних технологій" та [PERSON] був укладений договір про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, а саме: мобільний телефон Samsung Galaxy S i9000 Metallic Black, вартістю 5824,00 грн. Даний договір укладався на строк протягом якого відповідач зобов'язувався сплачувати чергові платежі. Позивач виконав умови договору, разом з тим, відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав, у зв'язку із чим виникла заборгованість у розмірі 104754,12 грн., що включає штрафні санкції. Відповідно до п. 1.2. Договору порядок отримання обладнання, інших товарів та послуг клієнтом (відповідачем) визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг клієнтами системи LeaseІТ (надалі - Правила), які є невід'ємною частиною цього Договору. Умовами Пакету LeaseIT П'ятірка: вид договору - фінансовий лізинг, перший платіж - 20%, кількість місячних лізингових платежів - 4( крім першого), виплати проводяться щомісячно рівними частинами, перехід права власності - виплата повної вартості обладнання. Згідно структури грошових нарахувань та надходжень відповідач сплатив всього 1164,80 грн. - перший обов'язковий платіж. Відповідно до вимог ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у це строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення умов договору, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Окрім того, на підставі положення п.5 ч.3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про: становлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22 листопада 1996 року № 543/96-ВР з наступними змінами (далі - Закон) зазначив, що виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Тому суд вважає за доцільне зменшити розмір штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором до 4 000 грн., так як сума штрафних санкцій 100 000 грн. 00 коп. перевищує розмір заборгованості в 21,4 рази. Крім того, суд враховує, що жодних негативних наслідків через прострочення виконання зобов'язання [PERSON] для приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій», не настало. Крім того, статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial