Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення майнової та моральної шкоди, посилаючись на те, що через зміну рельєфу своєї ділянки остання спричиняє руйнування зведеного ним на межі їх ділянок муру, його ділянку заливає дощовими водами тощо… В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просять їх задовольнити, а саме: зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користування земельною ділянкою [PERSON] , площею 0.0674 га, кадастровий номер : 6821210100:09;001:1002, що знаходиться по [ADDRESS] , шляхом приведення у початковий стан власної присадибної ділянки, що розташована по [ADDRESS] та видалення ґрунту зі сторони бетонного фундаменту (муру), який розміщений по межі земельних ділянок, на свою земельну ділянку на відстань 0.5-1.0 м, провести роботи із відводу дощової та талої води по власній присадибній ділянці по [ADDRESS] , з метою забезпечення не потрапляння дощової та талої води на земельну ділянку по [ADDRESS] . Також, просять стягнути на користь позивача з [PERSON] 4550 грн. в якості відшкодування завданої майнової шкоди та 5000 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди. Відповідач в судове засідання не з"явилася, однак до суду надійшла заява про те, що остання позов не визнає в повному обсязі і просить справу розглянути за її відсутності. (а.с. 52). Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, оголосивши відзив відповідача, дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні було встановлено, що позивач дійсно є власником садиби по [ADDRESS] , що підтверджується копією державного акту від 18.06.2010 року та витягом із Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с.7-9). Власницею сусідньої садиби, зокрема і земельної ділянки, є [PERSON] , що підтверджується витягом із Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с.10). Як вбачається із пояснень позивача та його представника, а також із матеріалів справи, між сторонами дійсно виник спір з приводу правил землекористування відповідачем земельною ділянкою, а саме зміни її рельєфу. Так, з актів за результатами розгляду звернення громадянина [PERSON] щодо усунення порушень землекористування зі сторони суміжного землекористувача громадянки [PERSON] від 31.05.2017 р., 14.08.2017 р., 05.06.2018 р.,14.06.2019 р., 03.12.2019 р. вбачається, що постійно-діючою комісією виконавчого комітету Городоцької міської ради "Громада Городоччини" відбувався розгляд звернень позивача з цього приводу, видавались рекомендації щодо дій обом сторонам спору для вирішення спірної ситуації (а.с.12-17). Як на підставу свого позову, позивач посилається на незаконність дій відповідача. Так, позивач вказує, що відповідно до п. "а" ч.1 ст.96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни рельєфу, за винятком незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки. Як вбачається з вищевказаної норми вона є бланкетною, тобто відсилочною. Отже, при визначенні судом обґрунтованості даного позову, слід з`ясувати чи є зміни рельєфу земельної ділянки відповідачем, про яку вказує позивач, незаконними. Під незаконною зміною рельєфу земельної ділянки слід розуміти дії особи, які б свідчили про порушення певного порядку, визначеного законом (підзаконним актом тощо…) для проведення дій по зміні рельєфу земельної ділянки. Тому, суду слід встановити, чи такі дії регламентуються будь-якими законодавчими нормами, чи потребують отримання спеціальних дозволів тощо… Так, згідно листа від 10.03.2005 року №6-8-199 Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель, надані методичні рекомендації щодо організаційних заходів з питання видачі дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок. У відповідності до п. 1.4 вищевказаних рекомендацій вказано, що: не потребує оформлення дозволу у випадках, якщо переміщення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) здійснюється в межах однієї й тієї самої земельної ділянки, що надана для ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва та будівництва індивідуальних гаражів. Зі слів позивача, [PERSON] переміщала землю з однієї частини своєї ділянки на іншу, таким чином змінюючи її рельєф. За таких обставин, немає підстав стверджувати що проведенні відповідачем зміни рельєфу земельної ділянки є незаконними. Крім того, позивачем не доведено і сам обсяг таких змін та їх істотність і вплив на рельєф (щодо кількості чи об`ємів переміщеної землі), оскільки будь-які докази щодо даної обставини відсутні. Щодо позовних вимог [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. [PERSON] просить стягнути з відповідачки 4550 грн. 00 коп. завданої йому матеріальної шкоди, спричиненої руйнуванням муру на межі земельних ділянок, що, на думку позивача, сталося внаслідок незаконної зміни відповідачем рельєфу земельної ділянки. Так, при вирішенні питання щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить із такого. Позивачем не наведено жодних належних доказів на підтвердження тієї обставини, що зміни рельєфу сусідньої земельної ділянки (ступінь яких позивачем не конкретизовано), вплинули на побудований ним мур і чи існує причинно-наслідковий зв`язок між змінами рельєфу ділянки та ймовірними пошкодженнями муру. Зі слів самого позивача вбачається, що мур ним було збудовано у 2012 році, тоді як [PERSON] стала його сусідкою у 2016 році, а у 2017 році почала змінювати рельєф власної земельної ділянки. Також позивач вказав, що надбудова муру у висоту, ним була здійснена декілька років тому, в чому йому допомагав двоюрідний брат [PERSON] . Допитаний в якості свідка [PERSON] підтвердив в судовому засіданні, що дійсно мур первинно було збудовано у 2012 році, на що він позичав братові певні будівельні матеріали. Перепад ґрунту між господарствами на той час був близько 70-90 см, нарощували мур десь 100-150 см. За таких обставин, суд критично ставиться до тверджень позивача, що тріщини в збудованому ним мурі виникли в результаті будь-яких дій відповідачки, оскільки це могло мати місце в результаті недотриманні самим позивачем будівельних норм при первинному будівництві муру, чи то внаслідок його надбудови, що призвело до просідання раніше збудованої його частини. Крім того, в суду відсутні будь-які докази не лише щодо причин виникнення тріщин у мурі, але й з приводу часу їх виникнення. З доданих до матеріалів справи фототаблиць вбачається, що краї муру достатньо виступають над верхнім краєм земельної ділянки, чим спростовуються пояснення позивача з приводу перетікання через мур води під час опадів (а.с.21-22). Посилання позивача, що під час злив вся вода потрапляє саме на його ділянку, не підтверджені жодними доказами, крім його слів. Це підтверджується також і актом від 05.06.2018 року, де такі твердження вказуються саме зі слів [PERSON] , однак не констатується такого факту комісією (а.с.15). Крім того, судом враховується і загальний рельєф відповідної місцевості, наявність інших земельних ділянок, які розташовані над садибами сторін у справі, вода з яких, в силу природних процесів, також стікає на ділянки сторін, однак при цьому позивач не ставить будь-яких вимог до сусідів, що проживають вище від його садиби з приводу стоку води з їх ділянок. Разом із цим, судом враховується і наявність неприязних відносин, що існують між сторонами, про що свідчать листи-відповіді з Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області з приводу конфліктів, що мали місце між сторонами (а.с.18-20). Також, в акті від 03.12.2019 року, комісією також вказується про те, що [PERSON] не одержано заключення щодо причин руйнування муру та не проведено оцінку збитків у спеціалізованій організації (а.с.17). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень… Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України). Оскільки відсутні будь-які докази про причинно-наслідковий зв`язок між діями [PERSON] та спричиненням матеріальної шкоди [PERSON] , суд вважає такі вимоги безпідставними. Крім того, відсутні і будь-які належні докази на підтвердження розміру такої майнової шкоди. Також, судом неодноразово було роз`яснено позивачу його право з приводу ініціювання призначення відповідної судової експертизи щодо причин руйнування муру, розміру таких матеріальних збитків, однак останній не забажав таким правом скористатися. Крім того, позивач вказує, що діями [PERSON] щодо зміну рельєфу її земельної ділянки, що призвело до того, що дощові води затоплюють його ділянку та руйнують мур, йому було також спричинено моральну шкоду. Ч.1 ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Враховуючи те, що позивачем не доведено свої попередні вимоги з приводу незаконної зміни рельєфу [PERSON] своєї земельної ділянки, спричинення такими діями йому матеріальної шкоди, то суд не вважає за можливе задовольняти і вимоги про спричинення позивачу матеріальної шкоди за їх недоведеності, оскільки судом не було встановлено жодних порушень прав позивача.

Outcome: dismissed