Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до Каховського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка мотивована тим, що відповідно до заяви № б/н від 23.12.2014 року, згідно якої отримано кредит у розмірі 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 800,00 гривень. В зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач, станом на 18.08.2020 року має заборгованість у розмірі 28 574 гривні, з яких: 700, 58 гривні - заборгованість за тілом кредита; в тому числі 0,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту; 700, 58 гривні - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0.00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 251,72 гривні - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 27 622,30 гривень - нарахована пеня; 0,00 гривень - нараховано комісії. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань та заборгованості не погашає, в зв`язку з чим, позивач просив стягнути з нього на користь банку вищевказану заборгованість та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві до суду просив розглядати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась про день та час розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не сповіщено ( а.с. 130, 132). Відзив не надходив, що на підставі ст. 280 ЦПК України, дає суду можливість розглянути справу за його відсутністю та винести заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що 23.12.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого Банком кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с. 15). Договір укладено шляхом заповнення Анкети-заяви про приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідач, 24.12.2014 року скористалась картою та в період з 2015 року по 2017 рік активно нею користувалась, однак заборгованість по кредиту не погашалась, у зв"язку із чим виникла заборгованість у розмірі 700,58 гривень ( тіло кредиту) ( а.с.9-12,121-122). Відповідно до пункту 1.1.2.1.7 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що з моменту укладення договору та отримання кредиту відповідач кошти на його погашення вносив із порушенням строків та не в повному обсязі, що свідчить про порушення ним своїх зобов`язань за договором. Так, станом на 8.08.2020 року має заборгованість у розмірі 28 574 гривні, з яких: 700, 58 гривні - заборгованість за тілом кредита; в тому числі 0,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту; 700, 58 гривні - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0.00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 251,72 гривні - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 27 622,30 гривень - нарахована пеня; 0,00 гривень - нараховано комісії. Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за кредитним договором (а. с. 9-12). Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та процентів, що відповідає умовам кредиту та розрахунку. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту та процентів, що відповідає умовам кредиту та розрахунку. Разом з цим, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобов`язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Виходячи з того, що завданням цивільного судочинства є, крім іншого, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ, застосовуючи принцип пропорційності цивільного судочинства, суд також застосовує до спірних правовідносин положення частини 3 статті 551 ЦК України. Відповідно до зазначеної правової норми, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З урахуванням викладеного, а також того факту, що з 27622 грн. 30 коп. боргу, про стягнення якого просить позивач, лише 700 грн. 58 коп. становлять суму простроченої заборгованості за тілом кредиту, 251 грн. 72 коп. за відсотками, а решта - пеня, з огляду на те, що банк, усвідомлюючи порушення відповідачем умов договору майже з від самого початку (від дня укладення договору - 23.12.2014 року), а з лютого 2017 року відповідач жодного разу не вносив кошти на погашення кредиту, допустив нарахування неустойки в сумі, що в майже 39 разів перевищує розмір тіла кредиту, і при цьому не звертався з вимогою про погашення заборгованості, суд, на підставі частини 3 статті 551 ЦК України, зменшує розмір пені за прострочене зобов`язання з 27622 грн. 30 гривень до 2000 гривень та задовольняє позов в частині вимог в сумі 2952 грн. 3 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, що складаються із суми судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, слід виходити з такого. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням викладеного, а також того факту, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, суд стягує на користь позивача сплачену ним суму судового збору в розмірі 2102 грн.. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 2952 грн. 3 коп. та судового збору у розмірі 2102,00 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial