Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

В січні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та третьої особи без самостійних вимог про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що вона є матір'ю неповнолітньої [PERSON], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач як батько [PERSON] безвідповідально відноситься до своїх батьківських обов'язків, ухиляється від виховання дитини, матеріально її не підтримує. Просила суд позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов і просив задовольнити позовні вимоги. Представник служби у справах дітей Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області позов визнав в повному обсязі та просив задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати свою дитину, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати їх до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язків батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 164 вказаного кодексу, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 01 червня 2009 року. З матеріалів справи вбачається, що позивачка доглядає та матеріально утримує свою дитину, оздоровлює і виховує її. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї дитини, матеріально її не забезпечує, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться її життям, фактично без поважних причин самоусунувся від своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї дитини. Згідно довідки-розрахунку в/п № 1902-В-1 відділу державної виконавчої служби Новоселицького районного головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 14 листопада 2016 року, відповідач з березня 2012 року по листопад 2016 року не виконував своїх зобов'язань щодо сплати аліментів на дитину, у зв'язку із чим, станом на 14 листопада 2016 року за відповідачем рахується заборгованість по аліментах на дитину в сумі 21300 гривень. Відповідно до рішення органу опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації № 02 від 05 січня 2017 року відповідача доцільно позбавити батьківських прав щодо своєї дитини. Згідно шостого принципу декларації ООН прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею дев'ятою Конвенції ООН про права дитини 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Згідно правовим положенням, викладених у третьому розділі Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України викладених у п.п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вбачається, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи, що відповідач свідомо ухиляється від виховання своєї дитини, матеріально не забезпечує її, не спілкується з нею та не цікавиться іі фізичним та духовним розвитком, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору. На підставі ст.ст. 150, 155, 164, 165, Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved