Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

В червні 2016 року публічне акціонерне товариство «Київобленерго» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією. Свої вимоги мотивувало тим, що 25 лютого 2016 року уповноваженими представниками ПАТ «Київобленерго» - Ірпінського РП у відповідності до п.37 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26 липня 1999 року (далі по тексту - Правила) проводилась перевірка об'єкту відповідача, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Під час проведення такої перевірки позивачем було виявлено порушення п. 42 Правил, а саме: самовільне підключення електропроводки 220В прихованим способом, зачищена ізоляція ввідного проводу СІП 2х16 кв.мм на фазному проводі, який прокладений і гаражі. Представник споживача доступ в гараж не надав. При відключені на ввідному ВА фаза, споживання йде через самовільне приєднання. Електроенергія, що споживається, не обліковується та не оплачується. За результатами перевірки складено акт про порушення Правил №К030113 від 25 лютого 2016 року в присутності відповідачки та її чоловіка (з його слів). Жодних пояснень, зауважень до акту споживачем внесено не було. За результатами проведеного засідання комісії по розгляду акту, позивачем був оформлений протокол №0228 та видано рахунок на оплату вартості не облікованої електричної енергії на суму 35462,04 грн., яка була розрахована відповідно до Методики затвердженої постановою НКРЕ 04 травня 2006 року №562 з відповідними змінами. Протокол та рахунок були отримані відповідачем. Позивач вважає дії відповідача з приводу самовільного підключення та використання не облікованої електроенергії є порушенням правил користування електричною є незаконними та порушують її права, а тому позивач має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих допущеними споживачем порушеннями. Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією у розмірі 35 462, 04 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. В ході розгляду справи, відповідачем була подана зустрічна позовна заява. Вимоги за зустрічною позовною заявою відповідач обґрунтовував тим, що за результатами перевірки представниками позивача в порушення вимог закону акт про порушення №К030113 від 25 лютого 2016 року був складений у відсутності споживача - [PERSON], після цього працівниками позивача в даному акті були зроблені дописки, що не були погоджені із споживачем, а саме: вказана інформація про присутність споживача під час обстеження на складення акту про порушення. Відповідач також зазначає, що на момент проведення перевірки між позивачем та відповідачем не було належним чином укладеного договору про користування електричною енергією, оскільки підпис відповідачки на наданому позивачем договорі - відсутній. Крім цього, відповідач в зустрічній позовній заяві зазначає про те, що нарахування згідно акту про порушення №К030113 від 25 лютого 2016 року здійснено за тарифами, які вже не діяли на момент виникнення спірних правовідносин, що було підтверджено офіційними висновками контролюючої установи НКРЕКП №3493/20/9-16 від 21 червня 2016 року. Самовільне підключення було здійснено відкритим способом, а тому при нарахування розміру коштів, що підлягають стягненню необхідно здійснювати в іншому порядку, що також було підтверджено висновками Держенергонагляду у листі №32.4-вих./793-16 від 17 липня 2016 року. Відповідач, і зустрічній позовній заяві вказує на не, що представниками ПАТ «Київобленерго» було знято лічильник обліку та перенесено його на протилежну сторону вулиці, тобто за межу балансової належності відповідача, однак у відповіді Держенергонагляду №03/21-2340 від 29 квітня 2016 року зазначено, що ПАТ «Київобленерго» зобов'язаний перенести лічильник електричної енергії на межу балансової належності та експлуатаційної відповідальності, у взаємно погоджене місце на одній із будівель споживача. Крім вищезазначеного відповідачка у зустрічній позовній заяві зазначає, що неправомірними діями ПАТ «Київобленерго» їй була завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях та переживаннях через відключення електроенергії, психологічному тиску представників позивача та глибоких душевних стражданнях. З врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, відповідач у зустрічний позовній заяві остаточно просив суд визнати безпідставним нарахування на суму 35462,00 грн. заборгованості, як такі що суперечать вимогам Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, затвердженої постановою НКРЕ 04 травні 2006 року №562; визнати відсутність належним чином оформлених договірних відносин між позивачем та відповідачем; зобов'язати позивача укласти з [PERSON] Типовий договір про користування електричною енергією; визнати незаконним застосування з боку позивача тарифів, що діяли до 01 квітня 2015 року, при врахуванні [PERSON] вартості не облікованої електроенергії в період з 30 травня 2015 року; визнати протиправним та скасувати строк порушення тривалістю 272 дні, замість не більш як кількості днів за шість місяців; зобов'язати позивача скасувати зайві нарахування з користування електричною енергією, які були затверджені протоколами №0228 від 17 березня 2016 року та №0153 від 30 березня 2016 року; визнати відсутність заборгованості відповідачки за спожиту електроенергію відповідно до оплачених рахунків за період з червня 2015 року по лютий 2016 року; визнати незаконним перенесення приладу обліку (лічильника) електричної енергії за межу об'єкта споживача; зобов'язати позивача перенести прилад обліку електроенергії у взаємно погоджене місце на території балансової належності споживача [PERSON]; стягнути з ПАТ «Київобленерго» на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн., нанесеної систематичним порушенням її прав. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечувала. Представник відповідачки проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги просив задоволити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за основним позовом задоволенню не підлягають, а вимоги за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що електропостачання помешкання за адресою: [ADDRESS] здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією №200481706, укладеного 30 травня 2015 року між ПАТ «Київобленерго» та [PERSON] Вказаний договір містить підпис - [PERSON] та розписку про отримання даного договору. Твердження про те, що підпис не належить [PERSON] суд оцінює критично, оскільки представником відповідача не надано суду достатніх та переконливих доказів на підтвердження своїх доводів. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, розрахунки за спожиту електроенергію до 25 лютого 2016 року здійснювались за показами лічильника електричної енергії типу СОЕ - 5028 В за №02776187, встановленого на зовнішній стіні гаража. 25 лютого 2016 року представниками ПАТ «Київобленерго» була проведена технічна перевірка схеми електропостачання вищесказаного домоволодіння. Відповідно до п.53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, в тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акту свої зауваження. У разі відмови споживача в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. За результатами перевірки були виявлені порушення Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ 26 липня 1999 року №1357 (далі по тексту - Правила) та складено акт про порушення №К 030113 від 25 лютого 2016 року, в якому зазначено, що споживачем допущено порушення п.48, п. 35 Правил - самовільне підключення електропроводки 220В прихованим способом, а саме: зачищена ізоляція ввідного проводу СІП 2х16 мм.кв на фазному проводі, який прокладений у гофрованій трубі кріплення до фасаду гаражу, приєднаний провід АПВ 1х10 м.кв, який прокладений в гараж. Представник споживача доступ до гаражу не надав. На віддою ВА zp І=32А, який знаходиться в пластикові шафі обліку розділені полюса. При відключені на ввідному ВА фази, споживання йде через самовільне приєднання. Електрична енергія, що споживається не обліковувалась та не оплачувалась. Акт про порушення був підписаний трьома представниками енергопостачальника, а також він містить запис «представник споживача [PERSON], який представився її чоловіком, від підпису відмовився». Однак, з пояснень представника відповідача вбачається, що споживач [PERSON] під час проведення технічної перевірки не була присутня під час виявлення порушення та складення вищезазначеного акту про порушення. Такі обставини була також підтверджені в судовому засіданні з пояснень свідка [PERSON], який суду пояснив, що під час проведення технічної перевірки та складення акту про порушення був присутній чоловік, який представився чоловіком споживачки. Однак, жодних документів на підтвердження не надав. Доручення на представництво інтересів та підпис будь-яких документів від імені споживачки у того чоловіка була відсутня. Також, вищевказаний акт було оформлено з порушенням вимог п. 4.7 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.-5.2006 року №562 (далі по тексту - Методика), а саме: здійснені виправлення у графі «Порушив» в описовій частині акту, а також у графі «Схема електропостачання споживача» площі поперечного перерізу проводів не відповідають результатам проведених вимірів. При цьому, була встановлена та зазначена сама точка самовільного підключення, що відповідає вимогам п.3.1 Методики. Однак, як вбачається з висновків, зроблених Департаментом електроенергетичного комплексу у листі №32.4-вих/793-16 від 17 червня 2016 року недоліки, які містяться в акті не спростовують факт самовільного підключення поза приладом обліку електричної енергії, що в свою чергу підтверджується фотознімками та зафіксовано на схемі акту. У п.4 Порядку визначення розміру та відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику в наслідок викрадення електричної енергії, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 2006 року №№122 (далі по тексту - Порядок) встановлено, що обсяг електричної енергії, не облікований внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, визначається за величиною розрахункового споживання електричної енергії протягом періоду порушення на підставі акту виявлених порушень, складеного на підставі Методики. При цьому, Департамент електроенергетичного комплексу у листі №32.4-вих/793-16 від 17 червня 2016 року роз'яснює, що встановлення перевіряючими точки самовільного підключення та зазначення її на схемі та в описовій частині акту про порушення є суттєвою підставою для застосування вимог Методики. Згідно п.1.2. Правил, прихована проводка - це електрична проводка, яка приєднана до електричної мережі поза розрахунковим засобом обліку, яку представник постачальника без використання спеціальних технічних засобів або часткового демонтажу будівельних конструкцій, оздоблювальних матеріалів під час попереднього огляду засобу обліку або технічної перевірки не мав можливості виявити. Оскільки, як вбачається з акту про порушення №К 030113 від 25 лютого 2016 року, зазначено в листі Департаменту електроенергетичного комплексу №32.4-вих/793-16 від 17 червня 2016 року, листі Держенергонагляду № 03/21-2340 від 29 квітня 2016 року для виявлення самовільно підключеного без облікового проводу представники енергопостачальника не використовували спеціальні технічні засоби та не проводили жодного демонтажу, то самовільне підключення було здійснене поза електролічильником відкритим способом та могло бути виявлено під час здійснення контрольного огляду приладу обліку. Враховуючи зазначене, розрахунок обсягу та вартості не облікованої електричної енергії за актом має бути проведено згідно з положенням абз.3 п.3.3. Методики за період з дня останнього контрольного огляду засобу обліку до дня встановлення порушення, але не більше загальної кількості днів за календарних шість місяців, що передували дню виявлення порушення. Однак, в порушення вимог Методики, егергопостачальник здійснив розрахунок збитків відповідно до вимог пп5 п.3.1 Методики з урахуванням сили струму, що може протікати по алюмінієвому проводу, площею поперечного перерізу 10 мм.кв з 30 травня 2015 року по 25 лютого 2016 року. Крім вищезазначеного, позивачем при здійснені розрахунку застосовано тарифи встановлені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 23 квітня 2012 року №497, що діяли до 01 квітня 2015 року, в той час як в період за який здійснено розрахунок діяли тарифи визначені постановою НКРЕКП «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню» від 26 лютого 2015 року №220. Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходиться до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Київобленерго» задоволенню не підлягають, оскільки розрахунки заявлені у позовній заяві не відповідають вимогам чинного законодавства, крім цього,сам акт про порушення складений в порушення Методики та Правил. Що стосується зустрічної позовної заяви, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України За ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, ст. 16 Цивільного кодексу України визначений вичерпний перелік способів захисту, до яких належить: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. При цьому, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Разом з тим, спосіб захисту має бути обраний стороною не будь-який, а такий, що передбачений законом Відповідачем у зустрічній позовній заяві було невірно обрано спосіб захисту своїх прав в частині позовних вимог щодо визнання безпідставним нарахування на суму 35462,00 грн. заборгованості; визнання відсутності належним чином оформлених договірних відносин між позивачем та відповідачем; зобов'язання позивача укласти з [PERSON] Типовий договір про користування електричною енергією; визнання незаконним застосування з боку позивача тарифів, що діяли до 01 квітня 2015 року, при врахуванні [PERSON] вартості не облікованої електроенергії в період з 30 травня 2015 року; визнання протиправним та скасування строку порушення тривалістю 272 дні, замість не більш як кількості днів за шість місяців; зобов'язання позивача скасувати зайві нарахування з користування електричною енергією, які були затверджені протоколами №0228 від 17 березня 2016 року та №0153 від 30 березня 2016 року; визнання відсутності заборгованості відповідачки за спожиту електроенергію відповідно до оплачених рахунків за період з червня 2015 року по лютий 2016 року; визнання незаконним перенесення приладу обліку (лічильника) електричної енергії за межу об'єкта споживача оскільки такі способи захисту не відповідають способам захисту, встановленим чинним законодавством або договором між сторонами. Разом з цим, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов'язання позивача перенести прилад обліку електроенергії у взаємно погоджене місце на території балансової належності споживача [PERSON] Так, як вбачається з матеріалів справи, після відключення самовільного приєднання прилад обліку, за яким відбувалось електропостачання (СОЕ-5028В №02776187) було демонтовано та встановлено тимчасовий прилад (НІК 2102-02М2В №7623425) та складено акт технічної перевірки розрахункового засобу обліку електричної енергії 220/380В від 25 лютого 2016 року за №162819 та акт про передачу на відповідальне збереження приладу обліку та пломб встановлених на ньому від 25 лютого 2016 року № 231981, які були підписані [PERSON]. Прилад обліку встановлено на опорі за межами об'єкта споживання з порушенням п.2.4. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31 липня й996 року №28, яким зазначено, що межа експлуатаційної відповідальності між споживачем та власниками електричних мереж за технічний стан і обслуговування електричних мереж встановлюється для індивідуальних будинків у разі кабельного вводу використання ізольованого проводу при відгалуженні від лінії електропередач на наконечниках кабелю живлення або ізольованого проводу на ввідному пристрою будівлі, якщо ввідно-розподільний пристрій розташований усередині будівлі або на вихідних клемах розрахункового засобу обліку, якщо ввідно-розподільний пристрій та засіб обліку розміщені ззовні будівлі. Отже, ПАТ «Київобленерго» зобов'язаний перенести прилад обліку у взаємно погоджене місце на території балансової належності споживача (враховуючи межу балансової належності) з дотриманням норм чинного законодавства та проектно-технічної документації. Вказані вище висновки зокрема містяться у висновках, викладених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 21 червня 2016 року №3493/20/9-16. А тому, позовні вимови в частині зобов'язання перенести прилад обліку у взаємно погоджене місце на території балансової належності споживача, враховуючи вимоги чинного законодавства та вищевказані висновки підлягають до задоволення. Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної позовної вимоги, зважаючи на наступне. За ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Така шкода відшкодовується у встановленому судом відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. Проте, слід зазначити, що згідно постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивач стверджує, що їй було завдано моральної шкоди, однак на підтвердження своїх доводів не надає жодного доказу наявності завданої моральної шкоди та розрахунку в обґрунтування визначеного позивачем розміру, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у зв'язку з недоведеністю. Враховуючи викладене та

Outcome: partial