Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

В провадженні судді знаходиться вищевказана справа. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що батько позивача [PERSON] вступив до членів житлово-будівельного кооперативу «Восток-16» і вніс 40% в якості сплату за двокімнатну квартиру в буд. [ADDRESS] в розмірі 1 750 карбованців. В подальшому на протязі 15-ті років, а саме до травня 1974 року [PERSON] сплатив повну вартість зазначеної квартири в розмірі 2 550 карбованців. Після сплати пайових внесків в повному обсязі [PERSON] юридично не оформив сплачену ним квартиру, в комунальне підприємство Криворізьке бюро технічної інвентаризації з приводу реєстрації права власності на вказану квартиру не звертався. [INFO] помер [PERSON] . Позивач [PERSON] , 29 липня 2020 року, звернувся з заявою про прийняття спадщини, після померлого батька [PERSON] . Нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій і видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті. 27 вересня 2014 року, [PERSON] в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності померлого на нерухоме спадкове майно. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд встановити, що померлий [INFO] [PERSON] , після повного внесення пайових внесків в житлово-будівельний кооператив «Восток-18», набув права власності на квартиру [ADDRESS] на час внесення внесків [ADDRESS] ; прийняти рішення про визнання права власності [PERSON] в порядку спадкування за законом, після померлого [INFO] , [PERSON] , на квартиру [ADDRESS] . До початку підготовчого судового засідання від усіх учасників процесу надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Окрім того, відповідачами [PERSON] , [PERSON] були надані заяви про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд доходить до наступних висновків: Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Так, письмовими матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). 28 березня 1969 року Рішенням Уз 127 та додатковим Рішенням № 29/18 3 - А від 13 травня 1969 року виконкомом Криворізької міської Ради депутатів трудящих м. Кривого Рогу Дніпропетровської обласні було затверджено дієве виділення земельної ділянки РУ ім. Дзержинського під будівництво житлових будинків для кооперативів (а.с. 26). [PERSON] вступив до членів житлово-будівельного кооперативу «Восток-16» і вніс 40% сплату за двокімнатну квартиру в буд. [ADDRESS] в розмірі 1 750 карбованців. В подальшому на протязі 15-ти років, а саме до травня 1974 року [PERSON] сплатив повну вартість зазначеної квартири в розмірі 2 550 карбованців. Право власності на вказану квартиру не оформлено (а.с. 27). Квартира в буд. [ADDRESS] , розташована на 3-му поверсі загальною плошаю 44.1 кв.м. житловою площею 28.48 кв.м. та складається з 2-х кімнат (а.с. 24). Станом на час повної сплати пайових внесків за квартиру в житлово-будівельному кооперативі «Восток-18» в квартирі була зареєстрована сім`я [PERSON] в складі п`яти членів родини. Вказана осбавина не заперечувалась відповідачами, а тому вважається доведеною. Отже, згідно приписів ст. 60- 63 СК України подружжя [PERSON] і [PERSON] в квартира [ADDRESS] , належала їм на праві спільної сумісної власності, а отже вони мали рівні долі в розмірі 1/2 частини зазначеної квартири кожний. 30 серпня 1982 року батько позивача [PERSON] і мати позивача [PERSON] розірвали шлюб (а.с. 14). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 15). [INFO] померла сестра позивача [PERSON] (а.с. 19). Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної ради від 28 травня 2020 року за адресою [ADDRESS] на момент смерті [PERSON] зареєстровані: [PERSON] з 30.08.1988 року, [PERSON] з 03.02.2009 року, [PERSON] з 16.03.2009 року. Таким чином на час смерті [PERSON] [INFO] , його син [PERSON] був зареєстрованим в зазначеній квартирі і відповідно до ст. 1261 ЦК України, відноситься до першої черги спадкоємців і вважається таким, що прийняв спадщину згідно ч. 3 ст.1268 ЦК України, як особа яка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім того 15 червня 1982 року спадкодавець [PERSON] склав заповіт, яким з власної волі заповів належні йому пайові внески, що знаходяться в житлово-будівельному кооперативі «Восток-18» власному сину [PERSON] (а.с. 17). 29.07.2020 року нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій і видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності померлого на нерухоме спадкове майно. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.1,2 ст. 1223 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст.1268 ЦК України). Відповідно до норм ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. За вищевикладених обставин, суд доходить до висновку, що викладені обґрунтування позивачем знайшли своє відображення в письмових матеріалах цивільної справи, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється. На підставі вище наведеного та

Outcome: approved