Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні приватною власністю, шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує, тим що на підставі договору купівлі-продажу від 23.10.2007 року разом з [PERSON] придбали в рівних частинах квартиру [ADDRESS]. 17.03.2011 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова було затверджено мирову угоду, згідно якої він перерахував [PERSON] ? вартості спірної квартири та став єдиним власником. Згідно договору продавці зобов'язалися виписатись з спірної квартири до 23.01.2008 року, проте в повному обсязі зобов'язань не виконали. Відповідач по даний час залишається зареєстрованим в спірній квартирі. Реєстрація відповідача створює позивачу перешкоди у реалізації права приватної власності на квартиру в частині володіння, користування та розпорядження належним майном. Просить позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач викликався в суд через оголошення в пресу (газета "Високий Замок" від 17 березня 2014 року), проте в судове засідання не з'явився, з опублікуванням оголошення про виклик вважається повідомленим про час і місце розгляду справи, і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому зі згоди позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України проведено заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Представник Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Залізничного РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області будучи належним чином повідомленим про час розгляду справи, не скерував свого представника і суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності такого. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 23.10.2007 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах купили однокімнатну квартиру [ADDRESS]. З ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 17.03.2011 року вбачається, що судом було затверджено мирову угоду, за якою [PERSON] зобов'язався перерахувати на розрахунковий рахунок [PERSON] грошову компенсацію за ? частки у праві власності квартири [ADDRESS] в розмірі 110 000, 00 грн. (а.с.5) Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.07.2012 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі ухвали Залізничного районного суду м. Львовапро затвердження мирової угоди від 17.03.2011 року праві приватної власності (а.с. 6). Довідкою, виданою ЛКП «Сигнівка» від 12.12.2013 р. підтверджується, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] - власник та [PERSON] - чоловік бувшої власниці ( а.с. 7). З актів складених комісією ЛКП «Сигнівка» від 10.11.2009р., 08.04.2010р. вбачається, що громадяни [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS], проте за вказаною адресою не проживають, що підтвердили сусіди (а.с. 8, 9). Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Чинним законодавством права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власності можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності приватної власності, який означає право особи на безперешкодне керування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд; укладати щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України). Виходячи з вищевикладеного та враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] залишається зареєстрованим в квартирі [ADDRESS] право власності на яку позивач набув за договором купівлі-продажу, чим порушує його право повною мірою володіти, користуватись та розпоряджатись зазначеною квартирою, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved