Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

ПАТ КБ « ПриватБанк » звернувся з даним позовом до відповідача, обґрунтувавши його тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 03.04.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же термін. У зв'язку з порушенням умов договору відповідач станом на 30.08.2013 року має заборгованість у розмірі 30 584,97 грн., яка складається з наступного: 7490,41 грн. - заборгованість за кредитом; 21 161,94 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору 500 грн. - штраф ( фіксована частина ), 1432,62 грн. - штраф ( процентна складова ). Просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ « ПриватБанк » заборгованість за кредитним договором б/н від 03.04.2006 року у розмірі 30 584,97 грн., а також понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити, пояснив, що позивачем пропущений строк позовної давності, а відповідач наполягає на застосуванні судом наслідків пропуску строку позовної давності. Так, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.04.2006 року у розмірі 30 584,97 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Позивач зазначає, що згідно з п.9.12. Умов надання банківських послуг, до яких приєднався відповідач, Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Оскільки відповідач до цього часу не звертався до банку із заявами про дострокове припинення дії кредитного договору, який також не розірваний з ініціативи Банку, позивач вважає договір діючим, не зазначаючи при цьому будь-якої дати чи події, яку вважав би кінцевим строком дії Договору. Оскільки відповідач не виконав взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, станом на 30.08.2013 року, у сумі 30 584,97 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 7 490,41 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 21 161,94 грн.; 500,00 грн. штрафу (фіксована частина); 1 432,62 грн. штрафу (процента складова). Відповідно до п.5.3. Умов та Правил надання банківських послуг, право зміни розміру наданого на платіжну карту Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта. Як убачається з виписки від 07.02.2014 р. вих. № 426440, виданої позивачем, за картковим рахунком [PERSON] (рах. [NUMBER], карта [NUMBER]) кредитний ліміт первинно був встановлений, а у подальшому змінювався (збільшувався та зменшувався): 03.04.2006 р. - встановлено у розмірі 2 500 грн., 28.07.2007 р. - встановлено у розмірі 3 000 грн., 13.08.2007 р. - встановлено у розмірі 6 500 грн., 28.03.2008 р. - встановлено у розмірі 9 000 грн., 10.11.2008 р. - встановлено у розмірі 8 327,89 грн., 27.11.2008 р. - встановлено у розмірі 8 400 грн., 23.12.2008 р. - встановлено у розмірі 7 900 грн., 22.01.2009 р. - встановлено у розмірі 7 650 грн., 24.01.2009 р. - встановлено у розмірі 7 630 грн., тобто останню зміну кредитного ліміту Банком було проведено 24.01.2009 року. Відповідно до наданої Банком Виписки за картковим рахунком [PERSON] (рах. [NUMBER], карта [NUMBER]): прострочення за кредитним договором виникло 30.06.2008 року, у розмірі 9 131,70 грн.; ця прострочена заборгованість за кредитним договором погашена 25.07.2008 року (кількість днів прострочення 25); наступне прострочення за кредитним договором виникло 31.07.2008 року, у розмірі 8 964,91 грн., дана прострочена заборгованість за кредитним договором погашена 25.08.2008 року (кількість днів прострочення 25); наступне прострочення за кредитним договором виникло 29.08.2008 року, у розмірі 8 647,99 грн. Дані про його погашення відсутні. Отже, прострочення за кредитним договором виникло і не погашено 29 серпня 2008 р. При цьому, із наданого позивачем у додатку до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором б/н від 03.04.2006 р., укладеного між позивачем і відповідачем, станом на 31.08.2013 року, вбачається, що останнє погашення по кредиту у розмірі 101,00 грн. (призначення платежу - погашення відсотків) було здійснено 24.07.2009 року, що кореспондується між собою, як з відповідною датою у рядку - «погашені проценти», так і з даними наведеними у відповідних рядках «сальдо простроченої заборгованості за кредитом», «нараховані на прострочену заборгованість за кредитом проценти», «загальна заборгованість за процентами» та «загальна заборгованість за процентами (накопичувальним підсумком)». При цьому, згідно до наданої Банком Виписки за картковим рахунком [PERSON] (рах. [NUMBER], карта [NUMBER]): останнє надходження готівки особистих коштів платника [PERSON], на карту [NUMBER]) для поповнення карткового рахунку було проведено 16.06.2009 року, у розмірі 145,00 грн.; останній рух коштів по цій картці - переведення грошей, датований 24.07.2009 року, у розмірі 100,50 грн. Отже, слід дійти висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності. Останнє перерахування відповідачем для поповнення карткового рахунку було проведено Банком 24.07.2009 року. У подальшому, починаючи з серпня 2009 року будь-яке погашення, або шляхом внесення коштів відповідачем, або шляхом перерахування Банком коштів з інших карт не здійснювалося. Таким чином, момент виникнення заборгованості слід рахувати з 24.08.2009 року. Із позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся до суду 25.10.2013 року . За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, а відповідно до даних правовідносин з 24.08.2009 року. Таким чином, пропуск позовної давності позивачем, є законною підставою для відмови у задоволенні даного позову. Крім того, згідно п.31 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин ", про те що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №054809 вбачається, що 17.07.2009 року здійснено зміну найменування юридичної особи на ПАТ КБ « ПриватБанк » ( а.с. 14, зворотній бік ). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. Згідно вимог статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне) виконання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. В судовому засіданні встановлено, що 03 квітня 2006 року між ЗАТ КБ « ПриватБанк » та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Базова процентна ставка: 3% щомісячно із розрахунку 360 днів на рік. Строк дії кредитного ліміту: відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості ( а.с.8 ). Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же термін. Згідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь - якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. З заяви на отримання кредиту видно, що боржник ознайомився та згодний із умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Судом встановлено, що після укладення кредитного договору Банком на ім'я позичальника було відкрито поточний рахунок, на якому обраховуються операції по платіжній карті - картрахунок. Відповідно до п. 9.3 Умов та правил надання банківських послуг картрахунки відкриті на невизначений термін за виключенням вимог, викладених в п.п. 9.6, 9.7. Згідно з п. 3.1.3 «Умов» по закінченню терміну дії відповідна картка продовжується Банком на новий термін (шляхом надання Клієнту Карти з новим терміном дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява позичальника про закриття картрахунку. Від [PERSON] до банку заяв про закриття відкритого Банком на його ім'я картрахунку чи про припинення договору не надходило, тому відповідно укладений між сторонами договір не припинив свою дію, є чинним, а тому і не має підстав для застосування до нього строків позовної давності. Крім того, згідно розрахунку заборгованості видно, що останній платіж по договору відповідач повинен був здійснити у листопаді 2012 року, тобто відповідач почав порушувати свої зобов'язання по договору з листопада 2012 року. З розрахунку заборгованості по кредитному договору від 03.04.2006 року вбачається, що станом на 30.08.2013 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 30584,97 грн., яка складається з наступного: 7490,41 грн. - заборгованість за кредитом; 21161,94 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф ( фіксована частина ), 1432,62 грн. - штраф ( процентна складова ) ( а.с. 4 -7 ). Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ « ПриватБанк » заборгованість за кредитним договором б/н від 03.04.2006 року у розмірі 30 584,97 грн., а також відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України сплачений судовий збір в розмірі 305,85 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved