Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], за участі третіх осіб - П'ятої Одеської державної нотаріальної контори, товарної біржі «Центральна Одеська біржа», про визнання угоди дійсною. Свої позовні вимоги, позивач обґрунтувала наступним. 29 жовтня 1999 року матір'ю позивачки - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на товарній біржі «Центральна Одеська біржа», було придбано 8/25 частин домоволодіння під [ADDRESS] і яке складається в цілому із трьох жилих кам'яних будівель - А.Б.Г., загальною жилою площею 98, 6 кв.м. Продавцем у зазначеній угоді виступав [PERSON] Згідно п. 3 названого договору, мати позивачки - [PERSON] сплатила продавцю кошти за продане нерухоме майно, які отримані ним до його підписання. Таким чином, на думку позивачки, сторони домовилися щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується його змістом. Сторони повністю виконали угоду як відповідно до умов договору, так і до норм чинного законодавства. Після звільнення частини домоволодіння відповідачем, мати позивачки - [PERSON] вселилася в нього та оформила постійну реєстрацію за вказаною адресою. Позивачка також зареєстрована за вказаною адресою з 21.01.2004 року Викладені обставини підтверджуються відповідною відміткою у її паспорті та довідкою з місця проживання. На думку позивачки, її мати та відповідач, в повному обсязі виконали умови укладеної між ними угоди, претензій ні від однієї зі сторін не було, а тому, позивач вважає, що угода між ними відбулася в дійсності. [INFO] року її мати - [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис за № 4835. Після смерті її матері - [PERSON], відкрилась спадщина на вищевказане нерухоме майно. Єдиним спадкоємцем за законом є позивачка, яка є рідною донькою померлої, яка звернулась у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Проте, листом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори від 25.09.2014 року за № 1763/02-14, їй було повідомлено про неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину і рекомендовано звернутися до суду, оскільки правовстановлюючий документ на зазначену частку домоволодіння не відповідає вимогам чинного законодавства. У зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу був зареєстрований на біржі, а не нотаріально посвідчений та відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, позивачка просила визнати зазначений договір дійсним та просила суд ухвалити рішення, яким визнати дійсною угоду купівлі-продажу 8/25 частин домоволодіння під [ADDRESS] і складається в цілому із трьох жилих кам'яних будівель - А.Б.Г., загальною жилою площею 98, 6 кв. м та надвірних споруд В - сарай, Е - уборна, З, И,Д.Л. - сараї, М - навіс, Н - душ, № 1-3 - огородження, І - мостіння і розташоване на земельній ділянці 485 кв.м., зареєстровану на товарній біржі «Центральна Одеська біржа» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний № 5204 від 29.10.1999 року. Позивачка у судове засідання не з'явилася, представником позивача надано заяву до суду, згідно якої позивачка позовні вимоги підтримує та просить суд провести розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про явку до суду був своєчасно повідомлений, проти задоволення позову не заперечував. Треті особи у судове засідання не прибули, про явку до суду були повідомлені. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, прийшов до наступного. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового, або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 13 Постанови № 9 від 06 листопада 2009 року Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді таких справ, суди повинні з'ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. Судом встановлено, що 29 жовтня 1999 року мати позивачки - [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно до вказаного договору купівлі-продажу, [PERSON] придбала у [PERSON] - 8/25 частин домоволодіння під [ADDRESS] і яке складається в цілому із трьох жилих кам'яних будівель - А.Б.Г., загальною жилою площею 98, 6 кв. м та надвірних споруд В - сарай, Е - уборна, З, И,Д.Л. - сараї, М - навіс, Н - душ, № 1-3 - огородження, І - мостіння, яке розташоване на земельній ділянці 485 кв.м. Зазначена угода була зареєстрована на товарній біржі «Центральна Одеська біржа» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний № 5204 від 29.10.1999 року. Згідно зазначеній угоді, [PERSON] вказані 8/25 частин домоволодіння належали на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого П'ятою Одеською держнотконторою по реєстру № З-С-818 16.04.1991 року та Одеським МБТІ в книзі № 5 доп реєстр 880 стор 291.(а.с.5-6). Виходячи з викладеного, підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірні 8/25 частин домоволодіння під [ADDRESS], є договір купівлі-продажу нерухомого майна від 29 жовтня 1999 року, укладений на товарній біржі «Центральна Одеська біржа» за реєстраційним номером № 5204. Укладений договір купівлі-продажу, було зареєстровано в ОМБТІ 30.11.1999 року під № 97 доп. стор. 19 реєстр 880.(а.с.6). [PERSON] вселилася в придбане приміщення та оформила постійну реєстрацію за вказаною адресою. (а.с.10). Позивачка також зареєстрована за вказаною адресою з 21.01.2004 року. Зазначені обставини підтверджуються відповідною відміткою у її паспорті.(а.с.4). Усі комунальні та інші платежі за користування частиною домоволодіння вчасно оплачувались власником з часу придбання майна, що підтверджується відповідними квитанціями.(а.с.14-16). Згідно з ч.ч. 2, 4 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Проте, Листом Міністерства юстиції України за № 17-2-44 від 10.04.1998 р. було надано роз'яснення, відповідно до якого, угоди, укладені на біржі, не прирівняні до нотаріально посвідчених та підлягають подальшому нотаріальному посвідченню. [INFO] року мати позивачки - [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 4835 від 06.05.2014 року. (а.с.7). Судом встановлено, що [PERSON] була матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 01.09.1975 року. (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про одруження від 30.09.1995 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районної ради народних депутатів м. Одеси, актовий запис № 647, [PERSON] після одруження присвоєно прізвище - [PERSON].(а.с.11). Позивачка, як дочка померлої - [PERSON], а також спадкоємиця всього її майна, звернулася до П'ятої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про відкриття спадкової справи, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25.09.2014 року (а.с.8). Проте, листом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори від 25.09.2014 року за № 1763/02-14, їй було повідомлено про неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину і рекомендовано звернутися до суду, оскільки правовстановлюючий документ на зазначену частку домоволодіння не відповідає вимогам чинного законодавства. (а.с.9). Статтею 47 ЦК УРСР зазначено, якщо одна з сторін повністю, або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України „Про товарну біржу", членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно із статутом біржі, вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного, за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною, з моменту її реєстрації на біржі. Оскільки, 6 січня 2003 р. був прийнятий Верховною Радою Цивільний кодекс, який набрав чинності з 1 січня 2004 р., а зазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений 29 жовтня 1999 року, тобто, на час дії ЦК УРСР (в ред. 1963 року), то суд керується нормами ЦК, який діяв на вказаний час. Так, згідно ст. 224 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), за договором купівлі-продажу, продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти це майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), право продажу майна належить власнику. Згідно п. 3 договору купівлі - продажу від 29 жовтня 1999 року, 8/25 частин домоволодіння під [ADDRESS] було продано за кошти, які отримані Продавцем до підписання договору.(а.с.5). Виходячи з викладеного, судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, мати позивачки передала відповідачу обумовлену в Договорі купівлі-продажу грошову суму, а відповідач передав матері позивачки ключі від спірної 8/25 частин домоволодіння під [NUMBER], після чого [PERSON] з донькою вселилися у спірне домоволодіння, де і проживає позивачка на час розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оскільки, згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі продажу нерухомого майна обумовлена діючим на той час законодавством, суд вважає, що підстави для відмови у визнанні договору купівлі-продажу дійсним, відсутні. Таким чином, суд прийшов до висновку, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі.

Outcome: approved