Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про захист честі,гідності, ділової репутації, вважає, що неправдивою інформацією,викладеною ними в опублікованих в газеті «народний тижневик «Субота»» [INFO],випуск [NUMBER] в статті «[INFO]»,автор якої журналіст [PERSON] з подачі адвоката [PERSON] подав на оцінку читачам газети перекручену та неправдиву інформацію подіям,що мали місце в Коростишівському районному суді Житомирської області,а також разом з редактором сайту http://zhitomir-online.com. використали в поданих матеріалах відомості,що не відповідають дійсності,такими діями була підірвана його ділова репутація,заплямована його честь та гідність і таким чином спричинена моральна шкода,тому просив суд: - визнати відомості викладені в газеті «Народний тижневик Субота» та на інтернет порталі «Zhitomir-Online» такими, що не відповідають дійсності, ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію; - зобов'язати редакцію газети «Народний тижневик Субота» не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили надрукувати спросту-вання відомостей викладених у матеріалі газети «народний тижневик Субота» від [INFO] випуск [NUMBER] в статті «[INFO]» , авторами якої є [PERSON] та адвокат [PERSON] на тій самій шпальті й тим самим шрифтом, що і спростовуване повідомлення; - зобов'язати власника інтернет-порталу «Zhitomir-Online» адреса сайту :http://zhitomir- online.com видалити публікацію «[INFO]» опубліковану на вказаному сайті [INFO]; - стягнути з відповідача [PERSON] 100 000 гривень в якості відшкодування завданої йому моральної шкоди,а витрати по сплаті судового збору в сумі 1000,00 грн. та витрати правову допомогу фахівця в області права. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги свого довірителя підтримав і суду пояснив,що його довіритель працює на посаді судді Коростишівського районного суду в Житомирській області і в зазначених вище публікаціях йдеться про те, що суддя [PERSON], знаходячись в нарадчій кімнаті, порушив таємницю нарадчої кімнати, вживав у робочий час у нарадчій кімнаті алкогольні напої, в стані алкогольного сп'яніння проголосив рішення суду, після чого втік через службовий вихід з приміщення суду. Крім того автори статті зазначають, що суддя [PERSON] звільняв рецидивістів від покзоання, ігнорував права потерпілих.Крім того, вирази авторів:«В Коростышеве судья напился в совещательной комнате,огласил заплетающимся языком вердикт и ... сбежал»; « «Представьте, один судья Коростышевского районного суда при вынесении решенийсоветуется не только с кодексами, но и с зелёным змием..»,«застали судью [PERSON] за распитием алкоголя в компании с неким молодым человеком. При этом судья находился в совещательной комнате»; «всем стало очевидно,что судья неадэкватен»; «задавал невразумительные вопросы»; «Картина, которая открылась им,была потрясающая: судья только что влил в себя стопку водки и собирался закусить.», «состояние его было .. никаким», «но он так и не появился- сбежал..», «судья Пасичный освобождал рецидивистов от наказания..», « игнорировал права потерпевших..», « а что же сам выпивоха в мантии..» - э образливими для його довырителя. Зазначена інформація також була розміщена на інтернет-порталі Zhitomir-Online під назвою «[INFO]». Вважає разом з позивачем, що публікація в газеті «народний тижневик Субота» та інформація на інтернет- порталі Zhitomir-Online, розповсюджена адвокатом [PERSON] на підставі особистої неприязні до позивача та до всієї судової системи, направлені на введення в оману громадськості, працівників суду, з метою підвищення авторитету перед клієнтами, а також для усунення позивача з займаної посади, поставлення під сумнів законності та обгрунтованості поста-новлених рішень, щоб дискредитувати в очах громадськості правосуддя в тому числі і через засоби масової інформації, вважають, що адвокат [PERSON] та журналіст [PERSON] посягнули на честь, гідність та ділову репутацію позивача, чим порушили норми ст.68 Конституції України. Вважають також,що журналістом газети «народний тижневик Субота» [PERSON] при подачі матеріалу грубо порушені вимоги ст.26 Закону України «Про друковані засоби масової інформації» в частині обов'язку журналіста подавати для публікації об'єктивну і достовір-ну інформацію, а редакцією вищевказаного друкованого засобу масової інформації та інтернет-порталом «Zhitomir-Online» вимоги ст.5 Закону України «Про друковані засоби масової інформації», ч.І ст.2 Закону України «Про інформацію» в частині достовірності та повноти поданої інформації. На думку позивача та його представника усі наведені в позовній заяві відомості не відповідають дійсності, зачіпають честь, гідність та ділову репутацію позивача щодо громадської думки про нього і в очах колективу, в якому він працює. Представник також повідомив суд,що у його довірителя є певне коло знайомих, родичів, думка яких про нього йому не байдужа,а після публікації він знаходиться в стані морального пригнічення і диском-форту,у результаті протиправних дій відповідачів різко погіршився стан його здоров'я,після публікації неодноразово доводилося зверта-тись до лікарів та проходити лікування у стаціонарі,до теперішнього часу його довіритель обстежується та потребує лікування у медичних закладах охорони здоров'я. Через неправомірні дії відповідачів страждаю не лише його довіритель,а і його сім'я,члени якої постійно переживають за його здоров'я,вони також вимушені виправдовуватися, давати пояснення сусідам та знайомим про те, що викладені в статті відомості не відповідають дійсності,а тому просив суд задовольнити позовні вимоги його довірителя в повному обсязі. Представники Редакції газети «народний тижневик «Субота»»,редактор сайту http://zhitomir-online.com,журналіст [PERSON] в судове засідання не з»явилися,про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином,суд приходить до висновку,що своє право з»явитися до суду та надати відповідні пояснення щодо визнання або невизнання позову не використали свідомо,а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнали і пояснили,що дійсно,20 березня 2013 року суддя [PERSON] з»явився на роботу до суду о 9год.45 хв.у стані алкогольного сп»яніння,в такому ж стані перебував під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON],[PERSON] до [PERSON],[PERSON] про визнання осіб такими,що втратили право на житло та зняття з реєстраційного обліку так як він,адвокат [PERSON]особисто приймав участь у справі як представник відповідачів.В подальшому суддя [PERSON].продовжив пиятику,перебуваючи в нарадчій кімнаті,при цьому впускав до нарадчої кімнати сторонніх осіб,,що підтвердили в судовому засіданні судді та працівники Коростишіського районного суду в Житомирській області. Біля 11 год.30 хв. суддя [PERSON] вийшов з нарадчої кімнати до зали суду,де перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння,проголосив вступну та резолютивну частину Рішення,після чого через службовий вхід,за допомогою судового розпорядника покинув будівлю суду і цього дня на робочому місці вже не з»явився,про,що він та голова Коростишівського райсуду [PERSON] склали відповідні Акти. Приймаючи до уваги те,що він,[PERSON] надав журналісту [PERSON] інформацію,яка відповідала дійсності,при цьому останній в своїй статті з метою підсилення художнього ефекту використав жорсткі та неприємні для [PERSON] епітети, а тому вважають,що такими діями [PERSON] не завдав будь-якої шкоди позивачу,а тому просили відмовити в позові за безпідставністю. Свідки [PERSON],(голова Коростишівського районного суду в Житомрській області),[PERSON](суддя цього ж суду),[PERSON](секретар с/з цього ж суду),[PERSON]( секретар с/з цього ж суду) суду пояснили,що дійсно [INFO] суддя [PERSON] з»явився на роботу до суду о 9год.45 хв.у стані алкогольного сп»яніння,в такому ж стані перебував під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON],[PERSON] до [PERSON],[PERSON] про визнання осіб такими,що втратили право на житло та зняття з реєстраційного обліку.В подальшому суддя [PERSON],перебуваючи в нарадчій кімнаті,впустив до нарадчої кімнати сторонню особу - незнайомого їм молодого чоловіка,потім проголосив вступну та резолютивну частину Рішення,після чого через службовий вхід покинув будівлю суду і цього дня на робочому місці вже не з»явився,про що голова Коростишівського райсуду [PERSON] склав відповідний Акт,який вони також підписали. Вислухавши пояснення сторін по справі,свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до наступного. Відповідно до ч.4 ст.32 Конституції України,норми якої є нормами прямої дії,кожен має право вимагати в судовому порядку спростування недостовірної інформації,що порочить його честь і гідність та членів його сім"ї. Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов'я-заний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недосто-вірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Частиною 3 ст.277 ЦК України закріплено презумпцію,згідно з якою вважається,що якщо про особу поширено негативну інформацію то така інформація є недостовірною. Редакцією газети «народний тижневик «Субота»» у випуску [NUMBER] за [INFO] надрукована стаття «[INFO]», автор якої є журналіст [PERSON]. Редактор інтернет-порталу http:/zhitomir-online.com. на своєму сайті [INFO] розмістив статтю «[INFO]». Позивач [PERSON] стверджує, що поширена у «народ-ному тижневику «Субота»» інформація щодо нього є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували але відомості про них неповні або перекручені. Недостовірними позивач вважає наступні вирази: «в Корос-тышеве судья напился в совещательной комнате, огласил заплета-ющимся языком вердикт и сбежал»; «представьте, один судья Корос-тышевского района при вынесении решений советуется не только с кодексами, но и с зеленым змием»; «застали судью [PERSON] за распитием алкоголя в компании с неким молодым человеком. При этом судья находился в совещательной комнате»; « всем стало очевидно, что судья неадекватен »; «задавал невразумительные вопросы»; «картина, которая открылась им, была потрясающая: судья только что влил в себя стопку водки и собирался закусить»; «состояние его было никаким»; «но он так и не появился - сбежал»; «судья Пасичный освобождал рецидивистов от наказания»; «игнорировал права потерпевших»; «а что же сам выпивоха в мантии». Аналогічно,на його думку є недостовірною розміщена на веб-сайті інтернет-порталу http://zhitomir-online.com під назвою «[INFO]» інформація про те, що «суддя пиячив під час розгляду справи»; «суддя [PERSON] під час слухання справи перебував у нетверезому стані, внаслідок чого слухання перетворилось на «шоу»; « суддя ...продовжив пиячити з невідомою особою у нарадчій кімнаті»; «після пиятики в нарадчій кімнаті він покинув будівлю суду». Опублікування у пресі та розміщення в мережі інтернет є способом доведення інформації до невизначеного кола осіб. Зміст цієї інформації однозначно свідчить, що вона стосується конкретної фізичної особи, тобто позивача. Згідно п.15 роз»яснень Пленуму Верховного Суду України у Постанові від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» - поширенням інформації є доведення її до відома хоча б одній особі у будь- який спосіб. Відповідач [PERSON] у суді визнав, що надав журналісту «народного тижневика «Субота»» інформацію та документи, які стосувалися подій [INFO] у Коростишівському районному суді за участю судді [PERSON] та які потім були викладені у статті «[INFO]». В той же час відповідач [PERSON] стверджував, що не має жодного відношення до поширення цієї інформації на інтернет-порталі http://zhitomir-online.com.,при цьому він не заперечив,що не звертався до редактора інтернет- порталу з вимогою спростувати твердження про те,що саме він є джерелом інформації, наведеної у цій статті. Відповідно до роз'яснень,викладених у абзаці 4 пункту 9 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, що у випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. Суд вважає,що дії адвоката [PERSON] по складанню двох Актів від 20 березня 2013 року(«Про неправомірну поведінку судді» та «Про неправомірну поведінку та порушення присяги судді») є неправо-мірними, оскільки, приймаючи участь у розгляді цивільної справи, він як представник відповідачів [PERSON] і [PERSON] відповідно до ст.44 ЦПК України міг вчиняти лише ті процесуальні дії, що їх мали право вчиняти ці особи. Перелік цих процесуальних прав визначений ст.ст. 27, 31 ЦПК України, професійні права адвоката визначені ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», однак вони, як і будь-який інший акт законодавства, не надають право адвокату складати такі акти чи вимагати від судді проведення медичного освідування, тощо. З зазначених вище подій голова Коростишівського районного суду в Житомирській області [PERSON],[PERSON] та [PERSON] звернулися до Вищої Кваліфікаційної Комісії Суддів України зі скаргою на неправомірні на їх думку дії судді [PERSON] Рішенням №3549/13 Вищої Кваліфікаційної Комісії Суддів України від 18 грудня 2013 р. дії судді [PERSON] у вказаній ситуації відповідали вимогам закону,Кодексу суддівської етики та принципам моралі, при цьому Комісія зазначила «..при прослуховуванні запису судового засідання від 20 березня 2013 року у вказаній цивільній справі не встановлено підстав стверджувати,що суддя [PERSON] розглянув вказану справу з порушенням процесуального законодавства чи у стані алкогольного сп»ягніння..» (а.с.144-146). Відповідач [PERSON] не погодився з таким рішенням та оскаржив його до Вищого адміністративного суду України, який всебічно розглянув усі доводи скаржника та 13 березня 2014 р. прийняв рішення про залишення скарги [PERSON] без задоволення. В свою чергу діям адвоката [PERSON] за вказаних обставин [INFO] дана оцінка у рішенні дисциплінарної палати Кваліфіка-ційно-дисциплінарної комісії адвокатури Житомирської області від 28 березня 2014 року,згідно якого адвокат вчинив дисциплінарний проступок, порушив вимоги ст. 43 п. 2.5 Правил адвокатської етики, Присяги адвоката України,однак дисциплінарне провадження відносно нього було закрите за спливом строків на притягнення до відповідальності. Суд критично відноситься до показів у суді свідків: голови Коростишівського районного суду [PERSON], судді [PERSON], секретарів судового засідання [PERSON] та [PERSON] так як вони пояснили, що висновок про перебування судді [PERSON] на роботі 20 березня 2013 року з ознаками алкогольного сп'яніння вони зробили на основі своїх особистих суб'єктивних знань про ознаки сп'яніння людини. Таким чином проведений судом аналіз наданих відповідачем [PERSON] доказів свідчить про те, що поширена ним інформація про порушення [INFO] суддею [PERSON] норм чинного законодавства, вчинення дій, які суперечать Кодексу суддівської етики, принципам моралі є недостовірною та порочить гідність, честь і ділову репутацію позивача. У п.18 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року роз'яснено, що обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Суд також приходить до висновку про те,що в судовому засіданні відповідачі [PERSON], редакція газети «Народний тижневик «Субота»редактор сайту http://zhitomir-online.com та журналіст [PERSON] в порушення вимог ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України не надали доказів про те,що поширена ними інформація є достовірною. [PERSON] в поданій заяві стверджував,що має ряд хронічних захворювань, через хворобу запізнився 20 березня 2013 року на роботу, почувався зле. Під час слухання справи по житловому спору [PERSON] йому стало зле, різко підвищився рівень цукру в крові, тому після виходу у нарадчу кімнату він попросив знайомого терміново доставити йому інсулін. Алкогольних напоїв у цей день він не вживав, у його кабінеті був запах ліків, а не алкоголю. Після проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду він був вимушений одразу звернутись до лікаря. Зазначені доводи позивача підтверджуються листком непраце-здатності,виданим Житомирською обласною клінічною лікарнею про перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні з 01 по 12 березня 2013 року (а.с.10) та випискою з історії хвороби у цей період із зазначенням ряду діагнозів, серед яких значиться і цукровий діабет (а.с.11). З довідки Житомирського обласного стоматологічного медичного об»єднання Житомирської ОДА вбачається,що 20 березня 2013 року [PERSON] в цей день перебував на консультації у лікаря, який рекомендував стаціонарне лікування(а.с.12). Доводи відповідача [PERSON] щодо порушень при видачі цієї довідки є його голослівними суб'єктивними судженнями, які не підтверджені жодним доказом. Вказана довідка не відкликана медичним закладом, який її видав та не визнана у встановленому законом порядку недійсною. 3 21 по 29 березня 2013 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні, доказом є листок непрацездатності (а.с.9). Посилання відповідача [PERSON] на те, що висловлені ним критичні оцінки негативних дій судді [PERSON] є оціночними судженнями, тому він не може нести за них відповідальність супере-чить вимогам законодавства. Так, у відповідно до ч.2 ст.ЗО Закону України «Про інфор-мацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Зміст складених відповідачем [PERSON] актів від 20.03.2013 р. і скарги на ім'я голови Коростишівського районного суду, які були надані ним журналістам, а також вищевказаних публікацій у газеті «Народний тижневик «Субота», та на сайті http://zhitomir-online.com свідчать, що викладена у них інформація містить конкретні фактичні дані стосовно конкретної особи, оскільки зазначається прізвище особи, її посада, місце і дата події, конкретні дані про нібито допущені порушення суддею норм чинного законодавства, вчинення дій, які суперечать Кодексу суддівської етики та принципам моралі. Усі ці дані можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності, а тому вони є фактичними даними, а не оціночними судженнями. Перевірка цих даних Вищою кваліфікаційною комісією суддів України та у суді засвідчила, що вони є недостовірними. Опублікувавши недостовірну інформацію про суддю [PERSON], журналіст газети «Народний тижневик Субота» [PERSON] порушив вимоги п.2 ч.З ст.26 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» в частині обов'язку журналіста подавати для публікації об'єктивну і достовірну інформацію, а редакція вищевказаної газети, а також інтернет - порталу http://zhitomir-online.com порушили вимоги ч.І ст.2 Закону України «Про інформацію» та ст.5 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» в частині достовірності і повноти інформації. Відповідно до ч.І ст.31 Закону України «Про інформацію» у разі якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріаль-ної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду. Згідно з п.4 ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Фактичні обставини справи свідчать, що поширена у вищевказа-них публікаціях інформація про суддю [PERSON] є недостовірною, твердження про порушення суддею норм чинного законодавства, вчинення дій, які суперечать Кодексу суддівської етики та принципам моралі принижує його гідність і честь, заподіює шкоду діловій репутації, підриває до нього довіру громадської, викликає недовіру суспільства до доброчесності судової гілки влади в цілому. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує те, що неправомірні дії відповідача [PERSON], порушення ним Правил адвокатської етики, Присяги адвоката України, демонстра-ція явної неповаги до судді завдали [PERSON] значних душевних та психічних страждань, негативно вплинули на стан його здоров'я, наслідком чого стало тривале перебування на стаціонарному лікуванні. Суд погоджується з тим,що поширення негативної інформації призвело до вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках [PERSON], оскільки близькі йому люди та колеги по роботі вкрай негативно ставляться до осіб, які порушували закон чи професійні обов'язки. В результаті позивачу доводиться докладати багато зусиль для відновлення попереднього стану, у тому числі шляхом тривалого захисту своїх прав у Вищій кваліфікаційній комісії суддів України, у Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури Житомирської області та у суді. Зважаючи на вказані обставини та беручи до уваги, що джерелом свідомого поширення недостовірної інформації про суддю є адвокат - особа, яка має вищу юридичну освіту і присягала дотримуватись принципів верховенства права, законності, однак знехтувала ними, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що співмірним розміром відшкодування заподіяної моральної шкоди буде стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 25.000,00 грн.,задовольняючи в цій частині позовні вимоги частково. Крім того, ст.37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» та ст.277 Цивільного кодексу України передбачають право особи вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність. Суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позивачем та його представником [PERSON]доведено факт того,що відповідачами розповсюджена інформація, яка порочить честь та гідність,ділову репутацію судді [PERSON], а тому в цій частині задовольняє позовні вимоги. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Поняття правової допомоги дає лише ЗУ «Про безоплатну правову допомогу». Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 7 Закону, складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (крім документів процесуального характеру) відносяться до правової допомоги. Доказом надання правової допомоги та оплати за неї є договір та приходний касовий ордер. Як вбачається з матеріалів справи між позивачем [PERSON] та адвокатом [PERSON] укладений Договір про надання правової допомоги(а.с.77) та наданий документ,який підтверджує оплату послуг адвоката в сумі 6000,00 грн.(а.с.205),а тому і в цій частині суд задовольняє позовні вимоги. У відповідності до ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні,на користь якої ухвалено рішення,суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved