Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому зазначила, що на праві приватної власності [ADDRESS], має домобудівлю, в якій і проживає. В 1999 році її донька [PERSON] вступила в шлюб з відповідачем [PERSON] і прийняла його прізвище [PERSON] . В серпні 2000 року на прохання доньки та відповідача вона на своїй житловій площі прописала відповідача по справі як члена їхньої родини. Сумісно вони прожили до 16 серпня 2011 року, потім сім'я розпалась і донька [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Сватівського районного суду від 13 листопада 2012 року шлюб між донькою та відповідачем розірваний. Але до цього вироком Сватівського районного суду від 27 лютого 2012 року відповідач [PERSON] був визнаний винним за ст.. 121 ч 2 КК України і підданий покаранню у вигляді 7 років позбавлення волі. Строк покарання йому нараховується з моменту затримання, тобто з 17 серпня 2011 року. З цього моменту відповідач в належному йому будинку не проживає, участі в утриманні будинку, його ремонті, в сплаті вартості комунальних послуг не приймає, хоча значиться до теперішнього часу прописаним в цьому будинку. Прописка відповідача на належній їй житловій території не дозволяє в повній мірі розпоряджатись своєю власністю, так як вона не може вирішити питання про отримання субсидії, як сім'я малозабезпечена, не має можливості вирішувати інші питання розпорядження своєю власністю. Добровільно про виписку з будинку відповідач заяв не присилає, тому вона і вимушена звертатись в судові органи з позовом про визнання його таким , що втратив право користування належним їй будинком. Просить суд позов задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає в повному обсязі (а.с.32). Відповідач [PERSON], згідно судового доручення від 30 травня 2014 року був допитаний начальником ВК № 24 м. Петровське - Красний Луч Луганської області та надав заяву про згоду з позовом (а.с.29). Суд, дослідивши та оцінивши добуті в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в зв'язку з наступним: - позивачу [PERSON] належить будинок за адресою [ADDRESS], про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.24). Відповідач [PERSON] зареєстрований до цього часу в даному будинку, що підтверджується домовою книгою (а.с.5-9). Згідно вироку Сватівського районного суду від 27 лютого 2012 року, відповідач [PERSON] засуджений за ст.. 121 ч 2 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, що підтверджується копією вироку (а.с.11-17). Відповідач [PERSON] в своїй заяві позовні вимоги визнав (а.с.29). Згідно ст.61 ЦПК України, обставини , визнані сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст. ст. 150, 155 ЖК України - громадяни, які мають у приватній власності будинок, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, жилі будинки , що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком. Згідно ст. 158 ЖК України, наймач користується жилим приміщенням у будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору , строк, на який він укладається, визначати права і обов"язки наймодавця і наймача та інші умови найму. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved