Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору №ZPPVSE00000508 від 14.04.2006 [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. КБ «ПриватБанк» зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. [PERSON] не виконала зобов'язання за вказаним договором, у зв'язку з цим станом на 21.09.2015 виникла заборгованість в сумі 255757,73грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 9988,21грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 75052,09грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 4500грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 166217,43грн. Від цієї суми віднімається сума 120329,98грн., яка була стягнута рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12.12.2012 з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», різниця становить 135427,75грн. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №ZPPVSE00000508 від 14.04.2006 в сумі 135427,75грн. Пред'явив позов до суду позивач поніс додаткові витрати по оплаті судових витрат у розмірі 2031,42грн., які складаються з судового збору в сумі 2031,42грн. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» Донець О.С., підтримавши позов та виклавши мотиви його пред'явлення, просить поданий позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечила проти задоволення позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість вимог позивача. Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі договору №ZPPVSE00000508 від 14.04.2006, укладеного між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», отримала кредит в розмірі 15000грн. на строк по 13.04.2009 включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту і сплатою комісії щомісяця в період сплати в розмірі 1,5% від суми виданого кредиту. Відповідно до п.1.2 цього договору для погашення заборгованості за договором, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісією за користування кредитом, позичальник повинен щомісяця у період сплати, за який приймається період з „10" по „16", надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі згідно графіку. [PERSON] не виконала зобов'язання за вказаним договором, у зв'язку з цим станом на 21.09.2015 виникла заборгованість в сумі 255757,73грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 9988,21грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 75052,09грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 4500грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 166217,43грн. З цієї суми позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» виключені кошти в сумі 120329,98грн., які були стягнуті заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12.12.2012 з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», різниця становить 135427,75грн. Крім того, встановлено, що судовим наказом Пологівського районного суду Запорізької області від 14.03.2008 №2„н"-42/2008 з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» також була стягнута заборгованість за кредитним договором №ZPPVSE00000508 від 14.04.2006 в сумі 13497,96грн. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення або невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як „строк дії договору", так і „строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 430, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З п.1.1 кредитного договору №ZPPVSE00000508 від 14.04.2006 вбачається, що ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», надавався відповідачу [PERSON] строковий кредит на строк по 13.04.2009 включно. З наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором №ZPPVSE00000508 від 14.04.2006 вбачається, що сума заборгованості за цим договором в розмірі 135427,75грн., яку позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача [PERSON], складається з заборгованості по процентах за користування кредитом та пені і комісії, які були нараховані за період після винесення заочного рішення Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська від 12.12.2012, яким з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» була стягнута заборгованість за кредитним договором №ZPPVSE00000508 від 14.04.2006 в сумі 120329,98грн. З даного розрахунку заборгованості за кредитним договором також вбачається, що станом на 21.09.2015 відповідач [PERSON] заборгованість за кредитом не погасила, останній щомісячний платіж на погашення вказаної заборгованості нею був здійснений у липні 2007 року. Згідно п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. З огляду на викладене вбачається, що з ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора віншій справі правовідносини між сторонами не припинились, що не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання і не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, однак позбавляє кредитора права нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені умовами договору, строк якого закінчився. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вимог про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» заявлено не було. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» заявлено позовні вимоги, які не ґрунтуються на Законі, то в їх задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed