Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25.08.2016 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» був укладений договір фінансового лізингу № 0230, відповідно до умов якого відповідач зобовязався придбати та передати позивачеві на умовах фінансового лізингу у користування автомобіль ЗАЗ Сенс компектації "комфорт", а позивач , в свою чергу, зобов"язувався сплачувати за користування автомобілем лізингові платежі згідно графіку. Договір фінансовогго лізингу передбачав право позивача отримати автомобіль у власність за умови повної сплати вартості автомобіля та інших витрат. 25.08.2016 р. позивач сплатив відповідачу авансовий платіж в розмірі 31 000 грн. Через недобросовісну поведінку лізингової компанії 30.08.2016 р. позивач ініцюював розірвання договору , просив відповідача повернути сплачені кошти, про що надіслав відповідну заяву. 27.09.2016 р. відповідачем було перераховано позивачеві суму 16 373, 72 грн, решту коштів 14 626,28 грн компанія повернути відмовилася. Позивач вважає договір фінансового лізингу № 0230 від 25.08.2016 р. нікчемним, як такий , що не був посвідчений нотаріально відповідно до вимог ст.ст.628, 799 ЦК України, просив суд стягнути з відповідача кошти, сплачені ним за нікчемним договором в сумі 14 626,28 грн, судові витрати та витрати на правову допомогу. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, останній звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі сторони позивача. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіслав до суду письмові заперечення, в яких розгляд справи просив проводити без його участі, а позовну заяву [PERSON] залишити без задоволення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 25.08.2016 року між ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» (лізингодавець) та [PERSON] (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 0230, відповідно до умов якого відповідач зобовязався придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування тпанпортний засіб, а позивач прийняти предмет лізингу та сплачувати платежі згідно з умовами цього договору\\ а.с.8-17\\ Згідно п. 1.1 договору фінансового лізингу, предметом лізингу по даному договору є автомобіль ЗАЗ СЕНС комфорт. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» від 25.08.2016 року позивачем було сплачено на користь відповідача авансовий платіж в сумі 31 000 грн\\ а.с.20\\ 30.08.2016 року позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф» із заявою про розірвання договору фінансового лізингу від 25.08.2016 року та просив повернути сплачені ним грошові кошти \\ а.с.21\\ 27.09.2016 р. відповідачем було перераховано позивачеві на його картковий рахунок суму 16 373, 72 грн з формулюванням - повернення коштів по розірваному договору фінансового лізингу № 0230 від 25.08.2016 р. \\ а.с.23\\ При вирішенні спору суд виходив з наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною \\ сторонами\\ вимог, які встановлені частинами першою третьою, п"ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним ж правочин. якщо його недійсність встановлена законом \\ нікчемний правочин\\. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм\\ оренду\\ з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом або законом. До відносин. пов"язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купілю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди \\ найму\\ та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. В силу вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч. 1 ст. 236 ЦК України). Договір фінансового лізингу № 0230 від 25.08.2016 р. не був посвідчений нотаріально, а тому є нікчемним в силу вищевказаних правових норм, відповідач має повернути позивачеві все отримане від нього за нікчемним правочином, а тому вимоги про стягнення 14 626,28 грн, частини коштів, внесених позивачем як авансовий платіж, є обгрунтованим. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 551.20 грн \\ судовий збір\\ Щодо компенсації витрат на правову допомогу адвоката [PERSON] в розмірі 3 000 грн , то суд вважає ці вимоги не обґрунтованими, оскільки додаток до договору про надання юридичної допомоги \\ а.с.25\\, який містить перелік послуг та розрахунок їх вартості, не є беззаперечним доказом на підтвердження надання адвокатом такої допомоги згідно заявленого часу . На підставі викладеного,

Outcome: partial