Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач за первісним позовом - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі позивач за первісним позовом, позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк», кредитор) 31.08.15 р. звернувся до суду з вказаним вище первісним позовом (а. с. 2, 3), мотивуючи тим, що він та відповідач за первісним позовом (він же позивач за зустрічним позовом) [PERSON] 12.08.08 р. уклали договір № VOKVGA0000001668 (далі кредитний договір), згідно з яким він зобов»язався надати відповідачеві за первісним позовом [PERSON] (далі відповідач за первісним позовом [PERSON], позичальник) кредит в розмірі 34\~965, 97 доларів США на термін до 12.08.18 р., а відповідач за первісним позовом [PERSON] зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та у порядку, встановленими кредитним договором. Згідно з кредитним договором, погашення заборгованості здійснюється щомісячно у період сплати, відповідач за первісним позовом [PERSON] повинен надавати йому грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, що складається із: заборгованості за кредитом та за відсотками, комісії, а також - інші витрати згідно з кредитним договором. За умовами кредитного договору, у випадку порушення зобов»язань за ним, відповідач за первісним позовом [PERSON] сплачує йому відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної у строк заборгованості за кредитом. Він свої зобов»язання за кредитним договором та угодою виконав у повному обсязі, видавши відповідачеві за первісним позовом [PERSON] кредит у розмірі 34\~965, 97 доларів США. У порушення умов кредитного договору, вимог чинного законодавства відповідач за первісним позовом [PERSON] свої зобов»язання не виконав, а саме: не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв»язку з цим за станом на 31.07.15 р. існує заборгованість в сумі 54\~180, 13 доларів США, що складається із: заборгованості за кредитом в сумі 29\~711, 68 доларів США; заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 9\~226, 92 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1\~997, 15 доларів США; 10\~653, 36 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; штрафів: 11, 57 доларів США штрафу фіксованої частини; 2\~579, 46 доларів США штрафу як процентної складової. У забезпечення виконання зобов»язання за кредитним договором відповідачем за первісним позовом [PERSON] ним було укладено договір поруки з відповідачем за первісним позовом [PERSON]. За умовами договору поруки ним було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов»язань за кредитним договором, що була залишена без реагування. А тому просить позов задовольнити та стягнути з відповідачів на його користь у солідарному порядку суму загальну заборгованості за кредитним договором у розмірі 54\~180, 13 доларів США, що складає, згідно з курсом - за службовим розпорядженням Нацбанку України від 31.07.15 р. - суму 1\~170\~832 грн. 70 коп., а також - судові витрати у справі. 30.09.15 р. представником відповідача за зустрічним позовом [PERSON] адвокатом було подано суду зустрічну позовну заяву відповідача за первісним позовом [PERSON] до позивача за первісним позовом про розірвання кредитного договору (а. с. 43 45), мотивовану тим, що позивач за первісним позовом зазначив у позовній заяві про стягнення заборгованості за кредитним позовом вимоги без зазначення вимоги про припинення кредитного договору. У зустрічній позовній заяві зазначено, що у випадку стягнення заборгованості не буде вирішене питання про припинення зобов»язання. З часу отримання кредиту позивач за зустрічним позовом [PERSON] - його вчасно повертав, сплачував відсотки, і на даний час сплатив відповідачеві за зустрічним позовом значну суму кредиту, що дає можливість стверджувати про належне виконання своїх зобов»язань за кредитним договором. Однак, восени 2008 р. в Україні почалась фінансова криза, що не була прогнозована Урядом України, про яку не було попереджено; стрімко знижувався курс гривні по відношенню до іноземної валюти, в результаті чого діяльність стало вести важко. Він прийшов до висновку про неможливість найближчим часом відновити свою платоспроможність. При укладенні кредитного договору він не міг передбачити фінансової кризи у державі, зміни курсу валют. Відбулась істотна зміна обставин, що при укладенні кредитного договору він передбачити не міг. А тому має право вимагати припинення правовідношення. Вважає, що кредитний договір слід припинити шляхом розірвання. Просить зустрічний позов задовольнити та кредитний договір розірвати. За ухвалою суду від 30.09.15 р. обидва позови було об»єднано в одне провадження (а. с. 79). 30.09.15 р. представником відповідача за первісним позовом [PERSON] адвокатом, було подано суду письмове заперечення проти первісного позову (а. с. 65 67), обґрунтоване тим, що відповідач за первісним позовом [PERSON] первісний позов не визнає, так як твердження позивача за первісним позовом про те, що за станом на 31.07.15 р. відповідач за первісним позовом [PERSON] має борг в сумі 54\~180, 13 доларів США, не доведено доказами, існування такої обставини з розрахунку заборгованості не вбачається. Позивач за первісним позовом не зазначив дату, за станом на яку відповідач за первісним позовом [PERSON] має борг. З часу отримання відповідачем за первісним позовом [PERSON] кредиту, останній кредит справно повертав і на даний час сплатив понад 25\~000 доларів США, однак, сплатити борг повністю змоги не має. Відповідач за первісним позовом [PERSON] є підприємцем, але своєї діяльності не має змоги здійснювати і отримувати прибуток вже понад 3 р.. Донедавна відповідач за первісним позовом [PERSON] працював і мав зарплату 2\~000 грн., що було недостатнім для виконання зобов»зання за кредитним договором. На даний час, у зв»язку із ростом курсу гривні до долара США, для виконання зобов»язань за кредитним договором відповідачеві за первісним позовом [PERSON] необхідно працювати втричі більше, на що останній не розраховував. Ця обставина суттєво впливає на платоспроможність відповідача за первісним позовом [PERSON], а тому вважає, що розмір заборгованості має бути перераховано з врахуванням вже сплачених відповідачем за первісним позовом [PERSON] коштів, зміни курсу валют. В дійсності, відповідач за первісним позовом [PERSON] отримав 25\~000 доларів США і твердження позивача а первісним позовом про отримання відповідачем за первісним позовом [PERSON] кредиту в сумі 34\~965, 97 доларів США, не підтверджено. Відповідачеві за первісним позовом [PERSON] є незрозумілими вимоги позивача за первісним позовом. Позивачем за первісним позовом необґрунтовано покладено на відповідача за первісним позовом [PERSON] обов»язок по сплаті різниці при зміні курсу валют при явному погіршенні становища останнього з врахуванням валюти кредитування. Такий валютний ризик на відповідача за первісним позовом [PERSON] не покладався, а тому розмір боргу, неустойки та ін. процентів має бути перераховано. Позивач за первісним позовом не попередив відповідача за первісним позовом [PERSON] про валютний ризик у порушення обов»язків, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» Правил надання банками України інформації споживачеві про умови користування та сукупну вартість кредиту, затвердженими постановою правління Нацбанку України від 10.05.07 р. № 168. Зазначає, що наданий позивачем за первісним позовом реєстр поштових відправлень є неналежним доказом, так як йому не зрозуміло, на підтвердження яких обставин такий реєстр надано. Тоді ж представником відповідача за первісним позовом [PERSON] адвокатом, було подано суду письмове заперечення проти первісного позову (а. с. 68, 69), обґрунтоване тим, що він та відповідач за первісним позовом [PERSON] первісний позов не визнають, так як відповідач за первісним позовом [PERSON] є поручителем відповідача за первісним позовом [PERSON] перед позивачем за первісним позовом згідно з договором поруки від 12.08.08 р. за забов»язаннями відповідача за первісним позовом [PERSON] за кредитним договором. П. 6.1 договору поруки, він діє в обсязі наданих позичальникові коштів до повного виконання зобов»язань сторонами, що, згідно з додатковою угодою від 31.10.12 р., діє до 12.08.18 р.. Покликаючись на ч. 4 ст. 559 ЦК України, зазначає, що позивач за первісним позовом мав би звернутись до суду з відповідною вимогою до відповідача за первісним позовом [PERSON] не пізніше 03.05.15 р. (рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 03.11.14 р.), чого не зробив. Вважає, що позивачем за первісним позовом пропустив встановлений законодавством строк для реалізації свого право щодо відповідача за первісним позовом [PERSON]. Вважає, що у задоволенні позовних вимог позивача за первісним позовом до відповідача за первісним позовом [PERSON], слід відмовити. 23.10.15 р. до суду надійшло письмове заперечення представника позивач за первісним позовом проти зустрічного позову [PERSON] (а. с. 105 109), обґрунтоване тим, що 12.08.08 р. позивач за первісним позовом та відповідач за первісним позовом [PERSON] уклали кредитний договір, за яким позивач за первісним позовом зобов»язався надати відповідачеві за первісним позовом [PERSON] кредит у розмірі 34\~965, 97 доларів США, а останній - повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у стоки та у порядку, визначені кредитним договором. Покликаючись на ст. 1\~054 ЦК України, зазначає, що позивач за первісним позовом свої зобов»язання за кредитним договором і угодою виконав повністю. Відповідач за первісним позовом [PERSON] у порушення умов кредитного договору та ст.ст. 509, 526, 1\~054 ЦК України, свої зобов»язання не виконав, а саме: не здійснював погашення заборгованості у порядку та строки, визначені кредитним договором. Покликаючись на ч. 2 ст. 1 050 ЦК України, зазначає, що у забезпечення виконання зобов»язань позичальника за кредитним договором, між позивачем а первісним позовом та відповідачем за первісним позовом [PERSON] було укладено договір поруки. Покликаючись на ст. ст. 610, 554, ч. 2 ст. 652 ЦК України, зазначає, що валютні коливання суттєво вплинули не лише на майнові інтереси відповідача за первісним позовом [PERSON], а й на його інтереси, зазначені у зустрічному позові ризики падають і на банк. Покликаючись на п. 16 постанови ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.12 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що випливають із кредитних правовідносин», ст. ст. 6, 627 ЦК України, зазначає, що при укладенні кредитного договору відповідач за первісним позовом [PERSON] діяв свідомо і добровільно. Зазначає, що відповідач за первісним позовом [PERSON] не довів того, що мала місце впевненість сторін у момент укладення кредитного договору про те, що зазначена у зустрічному позові зміна обставин, не настане. Покликаючись на ст. 60 ЦК України, зазначає, що відповідачем за первісним позовом [PERSON] не доведено обґрунтування його зустрічного позову, а тому такий має бути залишений без задоволення. Кредитний договір з додатковими угодами продовжує діяти до повного їх виконання. Просить у задоволенні зустрічного позову відмовити. В судове засідання представник позивача за первісним позовом не зявилась, хоча позивач за первісним позовом належно оповіщений, про причини неявки свого представника суду не повідомив. Попередньо представником позивача за первісним позовом подано до суду заяву з проханням справу розглядати у відсутності представника позивача, зазначено, що первісний позов підтримується у повному обсязі, просить первісний задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а. с. 34, 92, 115). Пояснення по суті первісного та зустрічного позовів представник позивача за первісним позовом надала у судовому засіданні 22.08.16 р. і суду пояснила, що відповідач за первісним позовом [PERSON] уклав кредитний договір з кредитором на умовах, визначених у договорі, однак, не виконав своїх зобов»язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яку просить стягнути з відповідачів за первісним позовом у солідарному порядку. Оскільки снував борг, то з відповідачем за первісним позовом [PERSON] було укладено додаткові угоди, у яких було зазначено про надання йому інших більших сум кредиту, оскільки таким чином було проведено було приведення боргу у графік, проведення перерахунку заборгованості, списання простороченої заборгованості. Сума прострочених відсотків була включена у тіло кредиту, тому сума кредиту була більшою 25 000 доларів США. Так було проведено двічі. Також, узгоджувались і графіки погашення боргу і визначались суми щомісячних платежів, розмір яких збільшувався, що було проведено без відома поручителя. Рішення у цивільній справі про звернення стягнення на предмет іпотеки за 2014 р., яким сума боргу позичальника була визначена як встановлена експертним шляхом, банк до уваги не приймає, так як з ним не погоджується. При подальшому нарахуванні суми боргу за період з 22.01.14 р. по 31.07.15 р. таке рішення та висновок експерта банком не враховано. Відповідачі за первісним позовом в судовому засіданні первісний позов, кожен зокрема, не визнали. Зустрічний позов позивач за зустрічним позовом [PERSON] підтримав. Відповідачі за первісним позовом, кожен зокрема, просять у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов - задовольнити. Відповідач за первісним позовом (він же позивач за зустрічним позовом) [PERSON] - суду пояснив, що, дійсно, він уклав з позивачем за первісним позовом кредитний договір на умовах, погоджених та висвітлених у кредитному договорі. Однак, оскільки його майновий стан перестав надавати можливість виконувати умови кредитного договору повністю та вчасно, виникла сума заборгованості, що, як він вважає, є кредитором завищеною та ним оспорюється. При укладенні ним з кредитором додаткових угод 22.08.11 р. та 31.10.12 р. за ініціативою кредитора, поручитель до відома про це не ставилась. У додаткових угодах п. 8.1 кредитного договору викладався у нових редакціях, зазначалось про отримання ним сум 34\~965, 97 доларів США, 39\~558, 13 доларів США у кредит, що, в дійсності, ним не отримувались, так як сума отриманого ним кредиту становила, як це зазначено у кредитному договорі у його первинній редакції, лише 25\~000 доларів США. Відповідач за первісним позовом - [PERSON] суду пояснила, що, дійсно, вона виступила поручителем по зобов»язаннях відповідача за первісним позовом [PERSON] по кредитному договору. При укладенні між кредитором та відповідачем за первісним позовом [PERSON] - додаткових угод, вона до відома про це не ставилась. Пояснення, аналогічні поясненням своїх довірителів, надав суду і їх представник. Просить у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити. Суд, заслухавши пояснення осіб. які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, оглянувши матеріали цивільної справи Ковельського міськрайсуду Волинської області № 159/1 043/14 ц провадження № 2/159/391/14 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], орган опіки та піклування Ковельської райдержадміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки (далі - цивільна справа про звернення стягнення на предмет іпотеки), приходить до висновку, що позовні \~вимоги позивача за первісним позовом підставні та підлягають до часткового задоволення, позовні вимоги за зустрічним позовом - безпідставні та до задоволення не підлягають. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх\~ вимог\~ і\~ заперечень. Докази\~ подаються сторонами та іншими особами,\~ які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини,\~ які мають значення\~ для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює\~ докази\~ за своїм внутрішнім переконанням,\~ що ґрунтується\~на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~Жоден\~доказ\~не\~має\~для\~суду\~наперед\~ встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як\~за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.\~\~ \~Згідно ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи,\~ які беруть участь у справі позовного\~ провадження, для\~ підтвердження\~ своїх\~ вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Особи,\~\~ які\~беруть\~участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати\~ свої\~ процесуальні\~ права\~ і\~ виконувати процесуальні обов'язки.\~ За змістом ст. 1 050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку, відповідно до ст. ст. 549 - 552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1 048 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1 048 ЦК України. Як зазначено у ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. ст. 549, 551 ЦК України, неустойка (пеня), що являє собою грошову суму, що встановлена договором, підлягає передачі боржником кредиторові у разі порушення боржником зобовязання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, може бути зменшений судом, якщо значно перевищує розмір збитків, та за наявності обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначено у ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Із змісту ст. 1\~054 ЦК України (в її редакції, що була чинною за станом на 12.08.08 р.), ст. 1 055 ЦК України слідує, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, \~банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підтвердження існування вищевказаної суми заборгованості, позивачем за первісним позовом подано до суду розрахунок боргу за період з 12.08.08 р. по 31.07.15 р. включно (а. с. 4 9). Як вбачається з матеріалів справи, а саме: копії кредитного договору (а. с. 14 - 17,46 51) копії додаткової угоди до кредитного договору від 22.08.11 р. з додатком № 1 (а. с. 52 - 55), копії додаткової угоди до кредитного договору від 31.10.12. р. з додатком (а. с. 56 59), між позивачем за первісним позовом як кредитором та відповідачем за первісним позовом [PERSON] як позичальником, склались та існують зобовязальні правовідносини, за якими позивач за первісним позовом надав відповідачу за первісним позовом [PERSON] на строк з 12.08.08 р. по 12.08.18 р. включно кредитні кошти у вигляді не поновлювальної лінії в сумі 29\~260, 76 доларів США на споживчі цілі на умовах оплатності та повернення (п. 8.1 кредитного договору), а у подальшому сума кредиту визначалась в розмірі 34\~965, 97 доларів США на цілі: споживчі в сумі 25\~000 доларів США, винагорода за надання фінансового інструменту в сумі 750 доларів США, 9\~215, 97 доларів США на сплату страхових платежів, передбачених договором, із сплатою 1,25 відсотків на місяць за користування кредитом на суму залишку та інше, а відповідач за первісним позовом [PERSON] - зобовязувався вчасно, у строки, визначені у договорі, повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитними ресурсами, нести відповідальність за невиконання умов договору (п. 8.1.1). Згідно п. 8.1 кредитного договору у його редакції за станом на 12.08.08 р., кредит в розмірі 29 260,76 доларів США банк зобов'язувався надати відповідачеві за первісним позовом [PERSON] у вигляді не поновлювальної кредитної лінії на наступні цілі 26 069,16 дол. США на споживчі цілі, з них: 25 000 доларів США на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу; 750 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 188,36 доларів США для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна за перший рік дії кредиту, 130,80 доларів США для сплати особистого страхування за договором особистого страхування за перший рік дії кредиту - шляхом перерахування коштів на користь банку та страхової компанії, ще 3191,60 доларів США надається для сплати страхових платежів у випадку і порядку передбаченому п. 2.1.3, 2.2.7 кредитного договору. П. 5 кредитного договору передбачена відповідальність сторін. Так, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує пеню у розмірі, що зазначений у п. 8.4 кредитного договору, за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривневому еквіваленті по курсу Нацбанку України по дату сплати. При порушенні позичальником строків платежів по будь - якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Як слідує з копії договору поруки (а .с. 17), такий було укладено 13.08.08 р. між позивачем за первісним позовом та відповідачем за первісним позовом [PERSON] як поручителем на забезпечення виконання відповідачем за первісним позовом [PERSON] як позичальником виконання своїх зобов»язань за кредитним договором. На виконання укладеного кредитного договору позивач за первісним позовом видав, а відповідач за первісним позовом [PERSON] як позичальник - отримав готівкою кошти в сумі 25 000 доларів США, що підтверджується випискою по рахунку, та визнається сторонами. Як зазначено вище, 22.08.11 р. між позивачем за первісним позовом та відповідачем за первісним позовом [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору, згідно якої сума заборгованості, що виникла в період з дати надання відповідачеві за первісним позовом [PERSON] як позичальнику кредиту до дати підписання додаткової угоди, зменшується на 676,91 доларів США, а саме: відсотки - 0, комісія - 0, пеня - 676,91 доларів США. П. 8.1 кредитного договору його сторони виклали у наступній редакції: банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 12.08.08 р. по 12.08.18 р. включно у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 34 965,97 доларів США на наступні цілі: 25 000 доларів США на споживчі цілі, 750 доларів США на винагороду за надання фінансового інструменту, 9 215,97 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та порядку передбаченому п. 2.1.3,2.2.7 кредитного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагорода за проведення додаткового моніторингу згідно п. 7.2 кредитного договору. Починаючи з 22.08.11 р. розмір щомісячного платежу становить 628,27 доларів США, період сплати з 10 по 15 число кожного місяця. У разі порушення позичальником будь - якого із зобов'язань понад 31 день, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 676,91 доларів США. При порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених у графіку за цим договором, понад 1 460 днів, щодо зобов'язань, строк яких не настав, сторони узгодили, що термін повернення кредиту вважається 1 460 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 1 461 дня порушення, вважається простроченою. Як зазначено вище, 31.10.12 р. між позивачем за первісним позовом та відповідачем за первісним позовом [PERSON] було укладено другу додаткову угоду, за умовами якої сума заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання додаткової угоди, зменшується на 1 863,64 долари США, а сааме: відсотки - 0, комісія - 0, пеня 1 863,64 долари США. Пункт 8.1 кредитного договору сторонами було викладено у наступній редакції: банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 12.08.08 р. по 12.08.18 р. включно у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 39 558,13 доларів США на наступні цілі: 25 000 доларів США на споживчі цілі, 750 доларів США на винагороду за надання фінансового інструменту, 13 808,13 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та порядку передбаченому п. 2.1.3,2.2.7 кредитного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагорода за проведення додаткового моніторингу згідно п. 7.2 кредитного договору. Починаючи з 31.10.12 р. розмір щомісячного платежу становить 761,75 долар США, період сплати - з 25 по 30 число кожного місяця. У разі порушення позичальником будь - якого із зобов'язань, передбачених у графіку погашення кредиту понад 31 день, позичальник сплачує штраф у розмірі 1 863,64 долари США. Будь - яких відомостей про те, що поручитель ставилась до відома та погодила те, щоб редакція п. 8.1 кредитного договору була змінена та було збільшено розмір щомісячного платежу позичальника за графіком, у розпорядження суду не надано. Як пояснила у судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, поручитель та позичальник, поручитель у встановленому законодавством порядку не ставилась до відома та не погоджувала те, щоб редакція п. 8.1 кредитного договору була змінена та було збільшено розмір щомісячного платежу позичальника за графіком, тобто, змінено та збільшено і її як поручителя відповідальність за договором поруки. Представник позивача цієї обставини не заперечила. Тому суд вважає, що внесення без відома та згоди поручителя додатковими угодами та графіками платежів змін до кредитного договору в частині погодження його істотних умов (а п. 8.1 є саме такою умовою), а також погодження зміни зобов»язання позичальника, забезпеченого порукою, зокрема, шляхом зазначення більшої суми кредиту як такого, що наданий позичальникові; збільшення розміру щомісячного платежу, що підлягає внесенню за графіками платежів, призвело до збільшення обсягів відповідності як позичальника, так і поручителя. Та, за таких умов, порушує права останньої. Позивач за первісним позовом втрачає право вимоги до поручителя за кредитним договором з часу внесення таких змін. Як слідує із змісту наданого суду позивачем за первісним позовом розрахунку заборгованості (а. с. 4 9), вже за станом на 12.08.08 р. залишок боргу за тілом кредиту складав 26\~069, 16 доларів США, тобто, позичальник скористався кредитною лінією, однак, своїх зобов»язань за кредитним договором вчасно та повно не виконував. Згідно з розрахунком заборгованості по кредиту (а. с. 4 9), загальна сума заборгованості за кредитом за станом на 31.07.15 р. складає 54\~180, 13 доларів США, що, за курсом відповідно до службового розпорядження Нацбанку України від 31.07.15 р., є еквівалентним сумі 1\~170\~832 грн. 70 коп.. Загальна сума заборгованості за кредитним договором складається з: 29\~711, 68 доларів заборгованості з кредитом, 9\~226, 92 доларів заборгованості по процентах за користування кредитом, 1\~997, 15 доларів заборгованості по комісії за користування кредитом, 10\~653, 36 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобов»язань за кредитним договором, 11,27 доларів США штрафу (фіксованої частини), 2\~579, 46 доларів США штрафу (процентної складової). Суд звертає увагу, що цей розрахунок боргу є ідентичним тому розрахунку боргу, що був наданий кредитором на підтвердження своїх позовних вимог у цивільній справі про звернення стягнення на предмет іпотеки, де рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 03.11.14 р., що набрало законної сили 11.12.14 р., було відмовлено у задоволенні позову. При цьому, при аналізі питання про правомірність та співмірність вимоги кредитора, судом було встановлено, що за станом на 22.01.14 р. борг позичальника перед кредитором, в дійсності, складав 28 756,43 дол. США, що еквівалентно сумі 229 763 грн. 88 коп., в т. ч.: заборгованість за кредитом 26 454,78 дол. США, заборгованість за відсотками 2 101,42 дол. США, заборгованість по комісії - 96,36 дол. США, заборгованість по пені - 103,87 дол. США. За змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як слідує з копії рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 03.11.14 р. у цивільній справі № 159/1 043/14 ц провадження № 2/159/391/14 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору, [PERSON], орган опіки та піклування Ковельської РДА, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, що набрало законної сили, судом встановлено, що фактична сума заборгованості відповідача за первісним позовом у розглядуваній справі - [PERSON] згідно проведеної експертизи№ 09 490 від 10.09.14 р. складає 28 756,43 доларів США, в т. ч.: - заборгованість за кредитом 26 454,78 доларів США, - заборгованість за відсотками - 2 101,42 долар США, - заборгованість по комісії - 96,36 доларів США, - заборгованість по пені - 103,87 долари США, тоді як позов закладався з розрахунку суми боргу, що виникла за станом на 22.01.14 р. в сумі 35\~639, 43 доларів США. Зокрема, банком не було при розрахунку боргу враховано виконані позичальником згідно квитанції № 88CVO16GL3 від 12.05.09 р. платежі на суму 5 250 грн., відсутня інформація про зарахування коштів по квитанціях від 22.10.08 р., виявлені регулярні затримки частини сплачених коштів на транзитному рахунку, внаслідок чого банком штучно було затримано деякі оплати, що призвело до додаткових нарахувань по відсотках. В розрахунку заборгованості банка містились операції по збільшенню зобов'язань, що не відповідають умовам додаткових угод від 22.08.11 р. та 31.10.12 р., внаслідок чого необґрунтовано було збільшено зобов'язання по кредиту на 6 067,45 доларів США 16.08.11 р. тіло кредиту 22 734,46 долари США, а 22.08.11 р. 28 801,91 долар США, та на 5 549,27 доларів США (25.10.12 р. тіло кредиту 26 277,46 доларів США, а 31.10.12 р. 31 826,73 доларів США. Зарахування у тіло кредиту заборгованості по відсотках та комісії не передбачено додатковими угодами, за умовами додаткових угод збільшувалась сума зарезервованих коштів для погашення страхових платежів, в той же час, позичальником укладено лише договір особистого страхування, договір страхування майна іпотекодавцем не укладався, оскільки він не скріплений підписами сторін. Відсутні платіжні документи про перерахування банком страхових платежів за рахунок зарезервованих коштів на рахунок страхової компанії ЗАТ «СК «Інгосстрах»" за № 26507050000686 згідно з договором особистого страхування. Таким чином, за станом на 22.01.14 р. фактична заборгованість відповідача за первісним позовом [PERSON]- перед позивачем за первісним позовом складала 28 756,43 доларів США, в т. ч.: заборгованість за кредитом 26 454,78 доларів США, заборгованість за відсотками - 2 101,42 долар США, заборгованість по комісії - 96,36 доларів США, заборгованість по пені - 103,87 долари США. Оскільки позичальник будь - яких проплат надалі не здійснював, борг не погашував, то його сума за саном на 31.07.15 р., безперечно, зросла. В судовому засіданні представник позивача здійснити уточнення чи зміну розрахунку суми боргу бажання не виявила, курс валют просить застосовувати за станом на 31.07.15 р.. Однак, згідно з наданим представником позивача за первісним позовом додатковим розрахунком боргу за період з 22.01.14 р. по 31.07.15 р., слідує, що, при врахуванні умов кредитного договору та додаткових угод до нього, за період з 22.01.14 р. по 31.07.15 р. борг позичальника, дійсно, лише зростав. А саме: нараховано 5\~733, 05 доларів США відсотків, що є еквівалентним сумі 123\~891 грн. 21 коп.; 10\~310, 27 доларів США пені, що є еквівалентним сумі 222\~804 грн. 93 коп., погашень, реструктуризації тощо не було. Тобто, суд вважає, що борг позичальника за станом на 22.01.14 р. складав 28 756,43 дол. США, що еквівалентно сумі 229 763 грн. 88 коп. за станом на 22.01.14 р., в т. ч.: заборгованість за кредитом 26 454,78 дол. США, заборгованість за відсотками 2 101,42 дол. США, заборгованість по комісії - 96,36 дол. США, заборгованість по пені - 103,87 дол. США. А за період з 22.01.14 р. по 31.07.15 р. збільшився на 5\~733, 05 доларів США нарахованих відсотків, що є за станом на 31.07.15 р. еквівалентним сумі 123\~891 грн. 21 коп.; та на 10\~310, 27 доларів США пені, що є за станом на 31.07.15 р. еквівалентним сумі 222\~804 грн. 93 коп.. Такий висновок суду підтверджується як висновком експерта № 09\~490 від 10.09.14 р. проведеної судово економічної експертизи у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки а. с. 2 8, т. 2, що стосувався дослідження аналогічного наданому у розглядуваній справі розрахунку боргу позичальника, так і, побічно, висновком експерта № 1\~809 від 11.07.16 р. проведеної у розглядуваній справі судово економічної експертизи. За ухвалою суду від 04.05.16 р. таку експертизу було призначено та зобов»язано позивача за первісним позовом надати чи суду, чи безпосередньо експертові оригінали ряду первинних документів, що стосуються предмету спору. Експертиза проведена на підставі наданих банком даних. За висновком судово - економічної експертизи № 1\~809 від 11.07.16 р., 24.05.16 р. у розпорядження експерта через Ковельський міськрайсуд Волинської області надійшли також банківські виписки за період з 12.08.08 р. по 18.03.16 р. по рахунках №№ 22037057291264, 2207205841042, 22080055508702, 22090055500585, 22094058539474, 29099059352261, 35781058187580, 357920582064438, банківські виписки на компакт дискові. Зазначено, що по рахунку № 22037057291264 проведена видача кредитних коштів за кредитним договором через касу у доларах США в сумі 24\~999, 99, що є еквівалентним сумі 121 124 грн. 95 коп.. По рахунку № 29099059352261 значиться загальне погашення через касу банку із зарахуванням на рахунок заборгованості за кредитним договором у доларах США в сумі 39\~717, 18, що є еквівалентним сумі 312\~162 грн. 11 коп.. Але, виходячи з наявних матеріалів справи, встановити, чи відповідає вимогам чинного законодавства та умовам кредитного договору, додаткових угод до нього здійснене позивачем за первісним позовом нарахування заборгованості за кредитним договором за станом на 31.07.15 р. (окремо щодо тіла кредиту, процентів та пені, штрафів) та чи підтверджується такий розрахунок документально тими матеріалами, що надані позивачем неможливо. За наявними документами не видається за можливе встановити факт отримання, зняття кредитних коштів в розмірі 29 260,76 дол. США (25 000,00 дол. США), а також - в іноземній чи національній валютах, як - от - по касі банку позичальником, як це передбачено умовами кредитного договору. Хоча за останнім висновком експерта, надати відповідь на частину питань, поставлених перед ним, виявилось неможливим з огляду на обсяг та характер наданих позивачем за первісним позовом документів та даних, часткову невідповідність як кредитного договору, так і додаткових угод до нього, вимогам чинного законодавства, зокрема, через відсутність як детального розпису загальної (сукупної) вартості кредиту для споживача, тік і всіх необхідних істотних умов договору, однак, на думку суду, це не спростовує доводів позивача за первісним позовом про укладення ним з позичальником таких договору та угод; фактичного надання позичальникові кредиту в сумі 25\~000 доларів 12.08.08 р., часткового виконання умов договору, та існування факту невиконання позичальником умов кредитного договору та угод до нього і виникнення, у зв»язку з цим, певної суми боргу. Згідно з квитанціями, наданими суду представником відповідача за первісним позовом [PERSON] адвокатом, позичальником було сплачено на рахунок банку у погашення кредитної заборгованості певні суми (а. с. 98 101). Тобто, певний проміжок часу позичальник виконував умови кредитного договору. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як слідує з письмового повідомлення позивача за первісним позовом відповідачам за первісним позовом № 30.1.0.0/2 989 від 02.08.15 р., банк рекомендованою кореспонденцією повідомляв про суму заборгованості за кредитом, забезпеченим договором поруки; просив повернути суму кредиту у повному обсязі, нараховані проценти та штрафні санкції (а. с. 11, 12). На даний час відповідачами за первісним позовом заборгованість за кредитним договором не погашена. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач за первісним позовом [PERSON] - порушив умови кредитного договору, укладеного між ним та позивачем за первісним позовом; сума заборгованості за станом на 31.07.15 р. 47\~101, 40 (сорок сім тисяч сто один долар США і 40 центів) доларів США, що еквівалентно сумі 1\~017\~861 (один мільон сімнадцять тисяч вісімсот шістдесят одна) грн. 25 коп. з врахуванням офіційно встановленого розпорядженням Нацбанку України курсу валют за станом на 31.07.15 р.. Про зміни редакцій п. 8.1 кредитного договору та укладення додаткових угод поручитель до відома не ставилась. А тому заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню у наведеному розмірі з відповідача за первісним позовом на користь позивача. Поручитель же за позовними вимогами банку з огляду на наведене, відповідальності нести не повинна. Первісний позов в частині позовних вимог до позичальника підлягає до частково задоволення, а у частині позовних вимог до поручителя задоволенню не підлягає. Суд не приймає до уваги посилань відповідачів за первісним позовом та їх представника адвоката - при запереченні проти первісного позову та при обґрунтуванні зустрічного позову на те, що невиконання умов кредитного договору з боку позичальника стало наслідком погіршення його майнового стану та фінансової кризи в Україні, є істотною зміною обставин, не передбачених при укладенні кредитного договору. У задоволенні зустрічного позову слід відмовити у повному обсязі з тих підстав, що, згідно із ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. У кредитному договорі його сторонами погоджено, що зобов»язання за ним припиняються внаслідок його повного виконання (п. 6.3) ( а. с. 16). Аналогічне положення передбачає і ст. 599 ЦК України, за якою зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Даних про те, що сторони кредитного договору вживали заходів до узгодження приведення кредитного договору у відповідність до тих чи інших обставин, які вони вважали б такими, що істотно змінились, у розпорядженні суду немає. Зокрема, позивач за зустрічним позовом не довів суду того, що на момент укладення кредитного договору у його сторін була впевненість в тому, що зміна обставин, які він визнає істотними умовами кредитного договору, не настане. Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства. Так, судом встановлено, що на момент укладення кредитного договору, його сторін влаштовували умови договору та вони скористалися своїм правом свободи договорів. Зміна економічної ситуації та коливання курсу іноземної валюти стосовно національної валюти України є комерційними ризиками обох сторін кредитного договору та не можуть бути підставами для розірвання кредитного договору, оскільки це не є істотною зміною обставин у розумінні ст. 652 ЦК України. На час розгляду справи зобов»язання за кредитним договором позичальника перед кредитором не виконані, а тому підстав для припинення кредитного договору шляхом його розірвання, немає. У задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що такі, понесені позивачем за первісним позовом (а. с. 1), підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом [PERSON] у розмірі, пропорційному до розміру задоволених позовних вимог. \~На підставі наведеного,

Outcome: partial