Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у квітні 2014 року до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яромир-Агро» ( далі - ТОВ «Яромир-Агро» ) про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог на те, що він працює у ТОВ «Яромир-Агро» на посаді робітника по догляду за тваринами. За період з січня 2014 року по березень 2014 року відповідач не виплатив заробітну плату в сумі 4 275 грн.. У зв'язку з цим, [PERSON] був вимушений долучати додаткові зусилля для організації свого життя та членів сім'ї. Відсутність засобів для проживання та задоволення своїх щоденних потреб, причинило йому моральні страждання. Бездіяльність ТОВ «Яромир-Агро» є порушенням ч. 1 ст. 115, ст.. 237-1 Кодексу законів про працю України. Позивач просить стягти з ТОВ «Яромир-Агро» заробітну плату у розмірі 4 275 грн. та моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій вказав, що заборгованість з виплати заробітної плати становить 2 517, 98 грн. Просить стягнути на користь [PERSON] 3 517,98 грн., з яких 2 517, 98 грн. заборгованість із заробітної плати за березень-травень та 1000 грн. моральна шкода. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність суду не направив. Судом встановлено: Позивач з 20 листопада 2013 року по по даний час працює на посаді робітника по догляду за тваринами у ТОВ «Яромир-Агро» (а.с.27). Згідно довідки ТОВ «Яромир-Агро» від 03.07.2014 №108 заборгованість по заробітній платі [PERSON] за березень - травень 2014 року становить 2 517 грн.98 коп. (а.с.28). Відповідно до ст. 115 Кодексу законів про працю ( далі - КЗпП) України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Оскільки, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по заробітній платі підтверджені належними та допустимими доказами, розрахунок боргу відповідачем не оспорений, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Право на оплату праці гарантоване ст. 43 Конституції України. Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що в результаті невиплати тривалий час заробітної плати позивач ніс додаткові затрати на облаштування свого життя, своєї сім"ї, не міг придбати необхідні для родини речі, тобто заборгованість по виплаті заробітної плати призвела до моральних страждань позивача, втраті ним нормальних життєвих зв'язків, вимагала від нього додаткових зусиль для організації життя. Проте, суд вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди повинен бути задоволений частково в сумі 500 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial