Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення на свою користь з відповідача 18 174,34грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, 647,10 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також 1 000 грн. відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача зменшив розмір позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 428,72грн., інші позовні вимоги підтримав повністю і пояснив на обґрунтування позову, що позивач працював на підприємстві відповідача з травня 1978року на різних посадах, 31.12.2013р. звільнився з підприємства на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, проте до сьогоднішнього дня йому не виплачена нарахована заробітна плата в сумі 18 174,34грн., в зв"язку з чим заявлено відповідну позовну вимогу. Оскільки дії відповідача по затримці розрахунку при звільненні є незаконними, наполягає також на стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 428,72грн. Крім того, несвоєчасною виплатою заробітної плати позивачеві було завдано душевних страждань, в зв»язку з чим існують підстави для стягнення на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення відповідної судової кореспонденції, про причини неявки до суду не сповістив, заяви про розгляд справи без його присутності не надав. За таких обставин і відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи також, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача і вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що позивач з травня 1978р. працював на підприємстві відповідача на різних посадах, а 31.12.2013р. звільнився з підприємства на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. В день звільнення відповідачем йому не було виплачено і не виплачено до сьогоднішнього дня 18 174,34грн. заробітної плати. Викладені обставин підтверджені трудовою книжкою позивача, наказом про його звільнення, довідкою підприємства про заборгованість по виплаті заробітної плати, а тому вважаються судом встановленими. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред"явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. З урахуванням викладеного, 18 174,34 грн. заборгованості по заробітній платі підлягає стягненню з підприємства відповідача на користь позивача. Крім того, ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. По справі встановлено, що відповідачем при звільненні позивача і до сьогоднішнього дня не здійснена виплата належних йому сум заробітної плати, обставин, які б свідчили про відсутність вини підприємства у цьому не встановлено, а тому суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню в межах заявлених позовних вимог середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Суд вважає обґрунтованим і таким, що відповідає матеріалам справи, наданий представником позивача розрахунок розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (61,24грн /середньоденний заробіток/ х 7 /кількість робочих днів затримки/ = 428,72 грн.), в зв"язку з чим 428,72грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період по 15.01.2014 р. також підлягають стягненню на користь позивача. При вирішенні заявленої позовної вимоги про стягнення на користь позивача відшкодування моральної шкоди, завданої несвоєчасною виплатою відповідачем заробітної плати, суд відзначає, що в судовому засіданні позивачем не надано належних доказів моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків, що вимагали від нього додаткових зусиль по організації свого життя і були обумовлені саме несвоєчасною виплатою заробітної плати. Загальні посилання позивача на наявність моральних страждань не свідчать про наявність передбачених законом підстав для стягнення відшкодування моральної шкоди, в зв"язку з чим у задоволенні відповідної позовної вимоги необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають 243,60грн. судового збору. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 44, 116,117, 237-1 КЗпП України і

Outcome: partial