Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

позивач [PERSON] 18.08.2021 звернувся до суду з позовом до Бориславської міської ради Львівської області, в якому просить визнати за позивачем право власності на 2/9 частини земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0750 га, кадастровий номер 4610300000:03:023:0263, що на [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після матері, [PERSON] , яка померла [INFO] у місті Бориславі Львівської області; судові витрати у справі просить залишити за ним. В обґрунтування позову посилається на те, що після смерті його матері, [PERSON] , відкрилася спадщина, щодо якої спадкодавцем заповіту не складено. Позивач, як єдиний син спадкодавця, має право на спадкування у першу чергу за законом і відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадщину матері прийняв, оскільки у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подав приватному нотаріусу Малетич О.Я. заяву про прийняття спадщини. На частину спадкового майна позивач отримав свідоцтво про право власності, зокрема, на 2/9 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами. До спадкового майна входить також земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0750 га, кадастровий номер 4610300000:03:023:0263, що на [ADDRESS] , яка належала на праві спільної сумісної власності (без визначення часток) померлій [PERSON] . Співвласником зазначеної земельної ділянки є також позивач. Приватним нотаріусом вказано на неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на частку у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку, оскільки в правовстановлюючому документі - державному акті на право власності на земельну ділянку не визначено частки кожного з учасників спільної сумісної власності. Позивач послався на положення ст.328, 368, 372, 377 ЦК України, ст.86, 89, 120 ЗК України, та оскільки спадкодавцю [PERSON] у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] належали 2/9 частини, на які позивачем оформлено спадкові права, решта 7/9 частин належали позивачу, то вважає, що частка спадкодавця [PERSON] у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку відповідає 2/9 частинам. Ухвалою судді від 09 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання призначено на 05 жовтня 2021 року. Ухвалою від 05 жовтня 2021 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано в приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Малетич О.Я. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На виконання ухвали суду нотаріус направила на адресу суду копію спадкової справи №2/2021 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У підготовче засідання 20 грудня 2021 року позивач [PERSON] та його представник не прибули. Представник позивача адвокат Бабич І.А. подала заяву, у якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Бориславської міської ради Львівської області в підготовче засідання не прибув. У матеріалах справи міститься лист за підписом міського голови м.Борислава Яворського І., у якому Бориславська міська рада повідомляє, що позов [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування визнає та просить справу розглядати без участі представника міської ради. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Малетич О.Я. у підготовче засідання не прибула, направила до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] у місті Бориславі Львівської області померла матір позивача [PERSON] [PERSON] , [INFO] , що стверджується: копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 12.09.2020, виданого Бориславським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (актовий запис за № 321 від 12.09.2020); копією свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] від 14.02.1963, виданого Бориславським міським бюро ЗАГС Львівської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, позивач, як єдиний син спадкодавця, який має право на спадкування за законом першої черги, спадщину матері прийняв, у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подав приватному нотаріусу Дрогобицького районного нотаріального округу Малетич О.Я. заяву про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріусом 19.02.2021 року заведено спадкову справу № 2/2021 (номер справи у Спадковому реєстрі 67233590), що стверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 65799681 від 29.07.2021. На частину спадкового майна позивач отримав свідоцтво про право власності. Зокрема, 29.07.2021 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Малетич О.Я. на спадкове майно померлої [INFO] [PERSON] , а саме - 2/9 (дві дев`яті) частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] , житловою площею 59,8 кв. м, а загальною - 90,4 кв. м, з господарськими будівлями і спорудами: літньою кухнею-сараєм літ. Б, навісом літ. Г, огорожею літ. 1,2, замощенням літ.І, що належали спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] , державним нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори Львівської області 11.11.1988 за реєстровим № 2790, позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 212; Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.07.2021 індексний номер 268182552. До складу спадщини [PERSON] входить також частка у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0750 га, кадастровий номер 4610300000:03:023:0263, місцем розташування якої є [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, виданого Бориславською міською радою Львівської області 23.12.1999, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ЛВ № 2096. Співвласником зазначеної земельної ділянки є також позивач. Проте позивач не може оформити в нотаріальному порядку спадкові права після смерті матері на частину вказаної земельної ділянки, оскільки [PERSON] вказане нерухоме майно належало на праві спільної сумісної власності, та за життя спадкодавця не було визначено розмір її частки. Зокрема, листом приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Малетич О.Я. від 29.07.2021 р. № 38/02-14 вказано на неможливість видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку на [ADDRESS] . Підставою відмови у вчиненні вищезазначеної нотаріальної дії нотаріус вказує ту обставину, що у правовстановлюючому документі на спадкове майно - державному акті на право власності на земельну ділянку ЛВ № 2096, виданому Бориславською міською радою Львівської області 23.12.1999, не визначено частки кожного з учасників спільної сумісної власності на земельну ділянку. Позивачу рекомендовано звернутися для вирішення вказаного питання до суду. Згідно з ч.1, ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Згідно з ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Нормами ч. 1 ст. 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Договір про поділ нерухомого майна , що є у спільній сумісній власності, укладається письмово і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить\~право власності,\~право користування\~на\~земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). За змістом статті 89 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. За змістом частини 4 статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час смерті [PERSON] ) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Спадкодавцю [PERSON] у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] належали 2/9 частини, на які позивачем оформлено спадкові права. 7/9 частин у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] належать позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим [PERSON] , державним нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори Львівської області 11.11.1988 за реєстровим № 2793; право власності зареєстровано в Дрогобицькому міжміському бюро технічної інвентаризації 24.11.1988, запис у реєстровій книзі № 11 за реєстровим №2130. Земельна ділянка для обслуговування вищезазначеного житлового будинку площею 0,0750 га (присадибна ділянка), кадастровий номер 4610300000:03:023:0263, на [ADDRESS] належала спадкодавцю та позивачу на праві спільної власності без визначення часток, що вбачається з копії Державного акту на право приватної власності на землю. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що частка спадкодавця [PERSON] у праві спільної сумісної власності на спірну присадибну земельну ділянку, з урахуванням цільового призначення останньої, відповідає 2/9 частинам. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). При розгляді вказаної справи суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19, провадження № 61-16257св20, про те, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов"язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, Верховний Суд зробив висновок, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Враховуючи вищенаведене та оскільки відповідач у даній справі не заперечив проти позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання відповідачем Бориславською міською радою Львівської області позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позовних вимог і доходить висновку про задоволення позову. При зверненні до суду з позовом позивачем було оплачено судовий збір у розмірі 908 грн. Враховуючи відповідне клопотання позивача суд не вирішує питання щодо стягнення в його користь оплаченого при зверненні до суду судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved