Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що він проживав однією сім'єю з відповідачкою [PERSON] у період з листопада 1998 року по лютий 2012 року. Під час проживання у них народився син [PERSON], 2001 року народження. Спільне життя не склалось, тому вони з відповідачем почали проживати окремо. Неповнолітній син за спільною домовленістю, залишився проживати разом із відповідачкою. Соснівським районним судом м. Черкаси 20.06.2012 року ухвалено рішення відповідно до якого, з усіх видів доходу позивача на користь відповідачки на утримання малолітнього сина щомісячно утримувались аліменти у розмірі 1\\4 частини. Дане рішення позивачем сумлінно виконувалось в повному обсязі. З 10.02.2013 року у зв'язку з ухилянням [PERSON] від виконання батьківських обов'язків, син почав проживати разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд припинити стягнення аліментів відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.06.2012 року та стягнути з [PERSON] на його користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], 2001 року народження, аліменти у розмірі 500 грн., щомісяця з моменту прийняття заяви і до виповнення його повноліття. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити, врахувавши, що відповідачка надала докази про її місце роботи і заробітну плату. Відповідачка позов визнала частково, просила суд стягнути аліменти у розмірі 1/5 частини на утримання сина, оскільки її дохід становить 1250 грн. і в більшому розмірі, ніж 1/5, вона не має можливості сплачувати аліменти. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Встановлено, що сторони з листопада 1998 року по лютий 2012 року проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.06.2012 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку на утримання сина - [PERSON], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30.05.2012 року. З наданих доказів вбачається, що з 01.10.2013 року і по теперішній час дитина проживає з позивачем та перебуває на його утриманні, відповідачка проживає окремо та не приймає участі в утриманні сина. Даний факт підтверджено актом опитування сусідів від 27.01.2014 року, затверджений головою комітету самоорганізації населення, актом від 10.09.2014 року, затверджений комітетом самоорганізації населення та актом від 03.04.2014 року, затверджений начальником дільниці № 4 КП «ССУБ». З інформації, наданої Черкаською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 10 листом № 26 від 10.03.2015 року зазначено, що [PERSON] працює кондуктором в ТОВ «Авто-Тюл», з 2014 року мати жодного разу не прийшла до школи, не спілкувалася з класним керівником, вчителями, не цікавилася навчанням та вихованням сина [PERSON]. Спочатку дитина проживала з матір»ю, проте належного виконання батьківських обов'язків зі сторони матері не було, тому хлопець почав проживати з батьком. Після чого, покращив навчання, систематично відвідує школу, приходить завжди охайно одягнений. З аналізу ст.192 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів - матері дитини. Як встановлено, під час судового розгляду на даний час мати дитини - відповідачка [PERSON] з сином не проживає, з 2013 року дитина проживає разом із позивачем, який утримує дитину. Таким чином, зважаючи на те, що у судовому засіданні встановлено та підтверджено належними доказами, що одержувач аліментів [PERSON] матеріально не утримує дитину, яка на теперішній час мешкає разом з позивачем - [PERSON] та знаходиться на його повному утриманні, суд вважає вимогу позивача про припинення стягнення аліментів обгрнутованою. Стаття 180 СК України передбачає обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У той же час, судом з"ясовано, що відповідачка має постійне місце роботи та стабільний щомісячний дохід. Таким чниом, застосування положень ст. 184 СК України є неможливим. Розмір аліментів має бути визначений у частці від доходу матері, з урахуванням її матеріального стану та вимог ст. 182 СК України. Тобто, вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на його користь аліментів на утримання сина підлягають до задоволення частково. Суд вважає за можливе стягнути з відповідачки аліментів в розмірі 1/5 частини її заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки підялгає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн. За таких обставин,

Outcome: partial