Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

в обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №962/42-РКМ 29 від 06.06.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 49 500 дол. США зі сплатою 15,5% річних та комісій з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 05.06.2011 року. Відповідно до п.4.2 договору кредиту №962/42-РКМ 29 від 06.06.2008 року у разі прострочення позичальником строків платежів в рахунок погашення кредиту та нарахованих процентів позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1% в національній валюті України, від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобов»язань за цим договором. 26.06.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту №962/47-РКМ 33 за умовами якого кредитор зобов»язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування в сумі 49900 дол. США зі сплатою 15,5% річних та комісій з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 05.06.2011 року. Згідно п.7.3. даного договору останній набирає чинності з дати його укладання та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов»язань. В зв»язку з невиконанням позичальником умов договорів кредиту, кредитором було подано до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків позовну заяву про стягнення заборгованості. Рішенням вищевказаного суду від 23.01.2013 року позов банку задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту №962/42-РКМ 29 від 06.06.2008 року та договору кредиту №962/47-РКМ 33 від 26.06.2008 року в загальній сумі 131 921,00 дол. США. На виконання даного рішення було видано виконавчий лист 11.09.2013 року про стягнення заборгованості по 28 березня 2012 року. Так як зобов»язання відповідачем надалі не виконуються, заборгованість не погашається у відповідача виникла заборгованість по відсоткам за інший період, а саме з 29.03.2012 року по 19.09.2016 року. Згідно ст.ст.526,527,530Цивільного кодексу України зобов»язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов»язання за договором №962/42-РКМ 29 від 06.06.2008 року належним чином не виконав. Станом на 19.09.2016 року складає 61 516,84 дол. США, що еквівалентно 1 593 352,68 грн.), що складається 30 973,68 дол.США заборгованість за відсотками; 464 272,47 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 326 828,39 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків. В звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 19.09.2016 року за договором №962/47-РКМ 33 має заборгованість 57 871,01 дол. США., що еквівалентно 1498921,77 грн. що складається : - 30 991,63 дол.США . заборгованість за відсоткам; - 464 541,07 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; - 231 663,93 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків, а всього разом 119387,85 дол. США, що еквівалентно 3092274,45 грн., які просить стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі в сумі 46384,12 грн.. Представник позивача в судове засідання подав заяву про розгляд заявлених вимог у його відсутності, надавши письмові пояснення, просить позов задовольнити в повному об»ємі, оскільки взяте відповідачем зобов»язання по поверненню кредиту не виконано. Відповідач, його представник в судове засідання не з»явилися, про розгляд справи повідомлені, що дає підстави для розгляду справи у їх відсутності з винесенням заочного рішення. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по даній справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком. Згідно ст. 627 ЦК України, а також статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] уклав договір №962/42-РКМ 29 від 06.06.2008 року та отримав кредит у розмірі 49 500 дол. США зі сплатою 15,5% річних та комісій з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 05.06.2011 року. 26.06.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту №962/47-РКМ 33 за умовами якого кредитор зобов»язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування в сумі 49900 дол. США зі сплатою 15,5% річних та комісій з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 05.06.2011 року. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідач не довів, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов»язання за вказаним кредитним договором. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст. ст.530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи, сторони встановили строк дії договору - до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними, кінцевий строк повернення кредиту - до 05.06.2011 року (пункт 1.1 кредитного договору), та строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 5 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти (пункт 2.5 кредитного договору). Таким чином, умовами договору визначено кінцевий термін погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів - місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України). Відповідач свої зобов'язання по договору від 06.06.2008 року не виконує належним чином, чим порушує умови договору та норми цивільного законодавства. Вимоги про стягнення заборгованості по даному кредитному договору підлягають задоволенню, оскільки заяви про застосування строків позовної давності відповідачем не надано. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частина 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. При цьому, якщо боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов"язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 03.06.2015року. Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України). Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. Таким чином, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. Оскільки відповідач істотно порушив вимоги ст.ст. 526, 527,530,1054, 1055 ЦК України, умови кредитного договору, не погашав суму кредиту та нараховані відсотки, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню в примусовому порядку з [PERSON] і становить: 61 516,84 дол.США, що еквівалентно 1 593 352,68 грн.), що складається 30 991,63 дол.США - заборгованість за відсотками; 464 541,07 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 231 663,93 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, а також заборгованість 157 871,01 дол.США, що еквівалентно 3 092274,45 грн., яка що складається : 30 973,68 дол.США .-заборгованість за відсоткам; 464 272,47 грн. -пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 326 828, 39 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, яка підлягає стягненню з відповідача примусово. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягають стягненню судові витрати в сумі 46 384,12 (сорок шість тисяч триста вісімдесят чотири гривні дванадцять копійок) сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved