Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 203281,28 долар США заборгованості за договором кредиту №935/8-167 від 20 травня 2008 року, що в гривневому еквіваленті станом на 04 липня 2016 року становить 5045728,40 грн. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що на виконання умов данного договору кредиту позивачем надано відповідачу грошові кошти у сумі 70000 доларів США зі сплатою 14% річних, з кінцевим терміном повернення 14 травня 2023 року; згідно додаткової угоди від 26 червня 2009 року позивачем надано відповідачу грошові кошти у сумі 75214,80 доларів США зі сплатою 16% річних, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості 14 травня 2028 року; внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору станом на 04 липня 2016 року виникла заборгованість у вищезазначеному розмірі. Згідно заяви про уточнення розміру позовних вимог від 09 листопада 2016 року позивачем заявлені вимоги, із врахуванням строків позовної давності,: 108382,83 долари США, що в гривневому еквіваленті станом на 04 липня 2016 року становить 2690214,88 грн., 1153522 грн. пені, з них: 72881,46 долар США заборгованості за кредитом, 35501,37 долар США заборгованості за відсотками, 259596,72 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 893925,28 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з"явилась, відповідно до заяви від 16 лютого 2017 року підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Позивач в судове засідання на 16 лютого 2017 року повторно не з"явилась, відповідно до заяви від 15 лютого 2017 року просить відкласти розгляд справи на іншу дату, докази на підтвердження поважних причини неявки відповідача суду не надані, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, тобто відповідач не з»явилась в судове засідання без поважних причин, клопотання про розгляд справи 16 лютого 2017 року за її відсутності не подані, що є підставою для ухвалення заочного рішення згідно наявних у справі доказів, що узгоджується з положеннями ст.224 ЦПК України, представник позивача згідно письмової заяви не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Статтею 10 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до вказаної статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57?60 ЦПК України, доказування не може грунтуватись на припущеннях. Згідно ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов'язковим для виконання сторонами, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 20 травня 2008 року між позивачем та фізичною особою [PERSON] укладений договір кредиту №935/8-167, предметом якого є 70000 доларів США, які надані на поточні потреби, проценти-14% річних, останній платіж- 14 травня 2023 року, відповідно до п.1.4. договору позичальник гарантує про відсутність станом на час укладення договору подій, що створюють загрозу належному виконанню його умов; сторонами передбачене право позивача щодо дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та комісій в разі неналежного виконання відповідачем умов договору (п.3.1. договору); сторонами згідно п.п. 4.1.-4.6. договору погоджені умови сплати пені та штрафу. Згідно додаткової угоди №1 від 26 червня 2009 року розмір кредиту становить 75214,80 доларів США зі сплатою 16% річних з 18 листопада 2008 року, кінцевий термін погашення заборгованості до 14 травня 2028 року, сторонами погоджений графік погашення кредиту. Отримання коштів по даному договору у розмірі 70000 доларів США, 5214,80 доларів США підтверджується виписками по особовому рахунку відповідача [NUMBER] за 20 травня 2008 року та 26 червня 2009 року. Із врахуванням викладеного між сторонами виникли правовідносини згідно положень ст.ст.526, 599, 629, 1054 ЦК України. Докази про визнання даних договорів недійсними, спростування належності та допустимості вищезазначених доказів,-станом на час розгляду справи відсутні. За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до заяви від 16 серпня 2016 року відповідачем заявлено про застосування спливу позовної давності. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Аналіз норм ст.266, ч.2 ст.258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Відповідно до розрахунку позивача, із врахуванням заяви відповідача про застосування спливу позовної давності, заборгованість за договором кредиту за період з 04 липня 2013 року по 04 липня 2016 року становить: 72881,46 долар США заборгованості за кредитом, що в гривневому еквіваленті становить 1809020,75 грн., 35501,37 долар США заборгованості за процентами, що в гривневому еквіваленті становить 881194,13 грн., 259596,72 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 893925,28 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів. Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобов"язань по договору відсутні, тобто відповідач в порушення умов договорів взяті на себе зобов"язання не виконала, кредит та платежі відповідно до договору не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобов"язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов кредитного договору. За таких обставин заборгованість у вищезазначених розмірах підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України та розміру задоволених позовних вимог 57656,05 грн. судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Погоджені умови сторін по договору кредиту про передачу спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду за захистом, а одним зі способів реалізації права на захист своїх прав та інтересів, що є підставою для захисту порушеного права позивача в порядку цивільного судочинства. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved