Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач звернувся в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області, предмет якого складають такі вимоги: - визнати поважною причину пропуску [PERSON] строку для звернення до суду з цивільним позовом про скасування рішення сесії Царичанської селищної ради від 15.05.2009 року №825-35/V про надання дозволу на розробку технічної документації земельної ділянки для обслуговування житлового будинку щодо передачі у власність [PERSON], розміром 0,14 га за адресою: смт. Царичанка, вул. Піонерська, 63-в, та поновити цей строк; - визнати незаконним та скасувати рішення сесії Царичанської селищної ради від 15.05.2009 року №825-35/V про надання дозволу на розробку технічної документації щодо відведення земельної ділянки біля особистого житлового будинку з правом приватизації [PERSON], розміром 0,14 га в смт. Царичанка по вул. Піонерській, 63-в. Як на підставу задоволення позовних вимог позивач посилається на ст. ст. 6, 8, 19 Конституції України, ст. ст. 12, 116 ЗК України, ст. ст. 15, 118-120 ЦПК України, ст. 16 ЦК України. Як на докази викладених в заяві доводів посилається на наступні документи: рішення сесії Царичанської селищної ради від 15 травня 2009 року №825-35/V про надання дозволу на розробку технічної документації щодо відведення земельної ділянки біля особистого житлового будинку з правом приватизації [PERSON], розміром 0,14 га в смт. Царичанка по вул. Піонерській, 63-в (а.с.6); ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.10.2009 року(а.с.7); ухвала Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2008 року (а.с.8); адміністративний позов [PERSON] про скасування нормативно-правових актів від 20.10.2014 року (а.с.9-11); рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2014 року (а.с.12-14); заява [PERSON] від 14.04.2014 року голові Царичанської селищної ради про виділення йому земельної ділянки, розміром 0,05 га для проїзду до належного йому огороду, або надати цю земельну ділянку для ОСГ його дочці [PERSON] (а.с.15); рішення сесії Царичанської селищної ради від 18 червня 2014 року №1030-51/VI про затвердження актів обстеження земельної ділянки (а.с.16); ухвала Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 12.11.2014 року (а.с.17); ухвала судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 22.12.2014 року (а.с.18). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON], заявлені позивачем вимоги підтримала повністю та пояснила наступне. З жовтня 2008 року по 2014 рік йшла судова тяжба за позовом [PERSON] до Царичанської селищної ради, [PERSON], треті особи: Відділ Держземагентства у Царичанському районі, сектор державної реєстрації речових прав на нерухоме майно РСЦРУЮ, про скасування рішень сесій Царичанської селищної ради від 09.04.2008 року №523-24-V про відмову у виділенні [PERSON] земельної ділянки для проїзду до його огороду, якою він користувався упродовж 20 років, та від 10.09.2008 року № 633-28-V про затвердження матеріалів інвентаризації по безкоштовній приватизації земельної ділянки та передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки розміром 0,15 га, розташованої по вул. Піонерській 63-в в смт. Царичанка та визнання недійсним Державного акта на право власності на цю земельну ділянку із скасуванням його реєстрації на ім'я [PERSON]К, та про зобов'язання селищній раді забезпечити [PERSON] встановлення сервітуту на цій спірній земельній ділянці. Разом із поданням вище вказаного позову до суду [PERSON] також було подано заяву про забезпечення позову, яка була задоволена ухвалою Царичанського районного суду від 23.10.2008 року і заборонено Царичанській селищній раді здійснювати приватизацію землі щодо якої йде спір. Вказує, що ухвалою Апеляційного суду від 06.10.2009 року рішення Царичанського районного суду від 14.04.2009 року по справі за первісним позовом [PERSON] по вказаному спору було скасовано, а справу передано на розгляд до суду першої інстанції з вказівкою про те, що: "Суд не вирішив питання про залучення [PERSON] до участі у судовому процесі в якості співвідповідача, оскільки надання сервітуту прямо зачіпає її інтереси, як власника спірної земельної ділянки", посилаючись при цьому на рішення сесії Царичанської селищної ради від 10 вересня 2008 року №633-28-V, яке раптово [PERSON] надала апеляційній інстанції. Рішенням Царичанського районного суду від 19 грудня 2013 року було задоволено вищевказані позовні вимоги [PERSON], а рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.04.2014 року рішення першої інстанції було залишено без змін за виключенням розподілу судових витрат та вимоги встановлення сервітуту за мотивами того, що, визнаючи протиправним та скасовуючи рішення сесій селищної ради від 09.04.2008 року №523-24-V та від 10.09.2008 року №633-28-V, визнаючи недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку та скасовуючи державну реєстрацію Державного акта на право власності на земельну ділянку, суд фактично повернув спірну земельну ділянку у власність селищної ради". Зазначає, що 17 квітня 2014 року [PERSON] подав до Царичанської селищної ради заяву про виділення йому із землі, яка після рішення суду повернулась у власність Царичанської селищної ради, земельної ділянки для проїзду або, як альтернативу вирішення спору, - виділити цю земельну ділянку їй, [PERSON], як його доньці, оскільки у неї не має жодного квадратного метра землі для огородини і вона також є власником будинку по вул. Піонерській, 63-в, але квартири №2. Рішенням сесії Царичанської селищної ради від 18 червня 2014 № 1030-51/VI, враховуючи рішення Царичанського районного суду від 19.12.2013 року та роз'яснення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.04.2014 року про те, що спірна земельна ділянка фактично повернута у власність Царичанської селищної ради, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] мають у власності спільний будинок, але з різними квартирами та те, що їм відповідно до частин будинку рішеннями селищної ради уже було виділено для цілей приватизації землі під будинком рівні частини для ОЖБ, розмірами 0,10 га, з ціллю врегулювання спору між [PERSON] та [PERSON], було вирішено спірну земельну ділянку розміром 0,05 га по вул. Піонерській, 63-в розділити між ними порівно, в результаті чого у [PERSON] збільшилась земельна ділянка для ОЖБ на 0,0258 га, а [PERSON] надали дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ОСГ площею 0,0242 га. 13.11.2014 року [PERSON] стало відомо, що [PERSON] до Царичанського районного суду було подано позов про скасування рішень сесій Царичанської селищної ради від 18 червня 2014 року №1030-51/VI, №1030-а-51/VI, №1030-б-51/VI. Однією із підстав, якою керується [PERSON]- факт наявності у останньої на руках рішення сесії Царичанської селищної ради від 15.05.2009 року №825-35/V про надання дозволу на розробку технічної документації земельної ділянки для обслуговування житлового будинку щодо передачі у власність [PERSON] цієї ж самої земельної ділянки, але уже розміром 0,14 га, і за цією ж самою адресою, тобто земельної ділянки щодо якої рішенням сесії селищної ради від 10.09.2008 року №633-28-V уже були затверджені матеріали по безкоштовній приватизації і передано у власність [PERSON] цю ж саму землю і щодо якої з 2008 року слухався у суді вищезазначений спір та відповідно до якого 23.10.2008 року ухвалою суду було заборонено вчиняти будь-які дії по приватизації цієї земельної ділянки. Вважають зазначене рішення незаконним та таким, що грубо порушує права та інтереси [PERSON], оскільки з 2008 року він через всі можливі судові інстанції добивався як скасування Державного акта на право власності на цю землю, так і рішення сесії селищної ради, що передувало виготовленню цього Державного акта, навіть не здогадуючись про існування ще одного рішення. Про порушення його права винесенням рішення сесії Царичанської селищної ради від 15.05.2009 року №825-35/V [PERSON] стало відомо лише 13.11.2014 року після вручення йому повістки про залучення його в якості третьої особи до справи за вищезазначеним позовом [PERSON], і він відразу ж звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування даного рішення, але ухвалою Царичанського районного суду від 22.12.2014 року, яка набрала законної сили 31.12.2014 року, йому було відмовлено у відкритті провадження по справі з роз'ясненням, що вказану справу необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства згідно ст. 15 ЦПК України. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Третя особа [PERSON] заперечувала проти заявлених позовних вимог та заявила про застосування наслідків спливу строку позовної давності, у зв'язку з чим просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи відділу Держземагентства у Царичанському районі до суду не з'явився. Раніше надали суду заяву з проханням про розгляд даної справи без їхньої участі та винесення рішення на розсуд суду згідно чинного законодавства. Перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, заслухавши пояснення сторін, зясувавши правову позицію відповідача та третіх сторін, перевіривши доводи учасників процесу, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині визнання поважною причину пропуску [PERSON] строку для звернення до суду з цивільним позовом про скасування рішення сесії Царичанської селищної ради від 15.05.2009 року №825-35/V про надання дозволу на розробку технічної документації земельної ділянки для обслуговування житлового будинку щодо передачі у власність [PERSON], розміром 0,14 га за адресою: смт. Царичанка, вул. Піонерська, 63-в, та поновлення цього строку, а також в частині визнання незаконним рішення сесії Царичанської селищної ради від 15.05.2009 року №825-35/V про надання дозволу на розробку технічної документації щодо відведення земельної ділянки біля особистого житлового будинку з правом приватизації [PERSON], розміром 0,14 га в смт. Царичанка по вул. Піонерській, 63-в. В іншій частині позовних вимог відмовити за недоведеністю. При цьому суд виходить з такого. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає встановленими наступні обставини. Дочка позивача в даній справі [PERSON] - [PERSON], та третя особа [PERSON] є власниками жилих квартир у двоквартирному житловому будинку № 63-в в смт. Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області. [PERSON] є власником сусіднього житлового будинку № 63-б в смт. Царичанка. Зазначені обставини визнані в судовому засіданні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, в зв'зку з чим в силу ст. 61 ЦПК України звільняються від доказування. Рішенням Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області №825-35/V від 15 травня 2009 року вирішено надати дозвіл на розробку технічної документації щодо відведення земельних ділянок біля особистих житлових будинків з правом приватизації [PERSON] для ОЖБ надати земельну ділянку площею 0,14 га (просила 0,15 га) за адресою її розташування: смт. Царичанка, вул. Піонерська, 63-в (а.с.6). Житловий будинок № 63-в не є особистим житловим будинком [PERSON] і відноситься до категорії багатоквартирного. Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №123, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, багатоквартирний житловий будинок - це житловий будинок, до складу якого входить більше ніж одна квартира. Відповідно до частин другої - четвертої статті 42 ЗК України у разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватись безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі землевпорядної документації. Згідно п. б частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно частини четвертої статті 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Відповідно до частини першої ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Частиною третьою цієї статті передбачено, що розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок є меншим). Згідно статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції України або Законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Перевіряючи законність рішення органу місцевого самоврядування, виходячи з встановлених обставин і застосовуючи вказані вище приписи законів та технічні нормативи до правовідносин, із яких виник спір, суд дійшов висновку про очевидну невідповідність законам України оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування про приватизацію одним із власників квартири в багатоквартирному житловому будинку частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій розташований цей багатоквартирний будинок, у зв'язку з чим позовна вимога про визнання незаконним такого акту органу місцевого самоврядування підлягає задоволенню. Суд критично оцінює інші доводи позивача щодо визнання рішення селищної ради незаконним, про які йшлося в позовній заяві. Перевіривши докази на підтвердження доводів позивача про поважність причин пропуску строку позовної давності (а.с. 18, 7, 8, 12-14),

Outcome: partial