Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з зазначеним позовом з вимогою стягнути з відповідача борг за надмірно використані дні відпустки. Моивує свіої вимоги ти, що відповідач прибув для проходження військової служби за контрактом до військової частини [NUMBER] 27 грудня 2015 року,зарахований до особового складу (наказ командира від 28 грудня 2015 року. Відповідно до наказу командира військової частини № 35 від 20 лютого 2017 року відповідачу була надана щорічна чергова відпустка за 2017 рік. Так 28 квітня 2017 року [PERSON] відповідно до наказу № 84 був звільнений з військової служби, тому було проведено нарахування за надлишково використані дні відпустки. В зв`язку з цим утворився борг, який відповідач добровільно сплачувати не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, оскільки згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач не проживає, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України - http://ns.hs.court.gov.ua/sud2115/, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України (оскільки його зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи невідомі), про причини своєї неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне . Відповідач [PERSON] прибув для проходження військової служби за контрактом до військової частини [NUMBER] 27 грудня 2015 року та цього ж дня зарахований до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення (а.с.5) Наказом командира військової частини [NUMBER] від 20 лютого 2017 року № 35 [PERSON] надана щорічна відпустка за 2017 рік терміном на 31 добу з 20 лютого по 22 березня 2017 року (а.с.7) Наказом командира військової частини [NUMBER] від 28 квітня 2017 року № 84 [PERSON] звільнений з військової служби за контрактом через службову невідповідність (а.с.6) Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 26.10.2018 року [PERSON] має заборгованість за використану відпустку у розмірі 4434,23 гривень (а.с.8) Військова частина [NUMBER] діє на підставі Положення про військову частину, яка розташована с. Старичі Яворівський район Львівської області (а.с.4) Відповідно до п.14 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. У разі звільнення військовослужбовця до закінчення календарного року, за який він уже використав щорічну основну та щорічну додаткову відпустки, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я або у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на підставі наказу командира (начальника) військового об`єднання, з`єднання чи частини, керівника органу військового управління, вищого військового навчального закладу, установи та організації провадиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця. Отже, із відповідача повинно бути утримано в примусовому порядку нараховані за надлишково використанні дні відпустки, яке надмірно виплачене за 22 дні використаної щорічної основної відпустки за 2017 рік у розмірі 5470, 37 грн. При проведенні розрахунку при звільненні з військової служби за контрактом, з військовослужбовця було утримано в рахунок погашення боргу за надмірно використання дні відпустки в сумі 1036, 14 гривень, але внаслідок відсутності достатньої кількості коштів до стягнення виникла заборгованість в сумі 4434, 23 грн. Відповідно до листа військової частини [NUMBER] від 03 квітня 2018 року відповідачу було запропоновано добровільно погасити борг у розмірі 4434,23 грн., однак відповідач добровільно відшкодувати борг відмовився. Так, Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям збройних Сил України та деяким іншим особам визначений порядок та розміри виплати грошового забезпечення. У відповідності до положень п.1.7 Інструкції від 11 червня 2008 року №260, розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний місяць, а за декілька днів, визначається виходячи з кількості календарних днів у цьому місяці . Відповідно до п.п.4 п.14 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, у разі звільнення військовослужбовця до закінчення календарного року, за який він уже використав щорічну основну та щорічну додаткову відпустки, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоровя або у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на підставі наказу командира (начальника) військового зєднання чи частини, проводиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використанні в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця. Також, пунктом 37.14 Інструкції визначено, що у разі звільнення осіб офіцерського складу та осіб рядового, сержантського, старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, до закінчення календарного року, за який вони вже використали щорічну основну відпустку та щорічну додаткову відпустку, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоровя, або у звязку із скороченням штатів чи проведенням організаційних заходів, на підставі наказу відповідного командира (начальника) проводиться відрахування з їхнього грошового забезпечення за дні щорічної основної та щорічної додаткової відпусток, що були використанні в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після їх звільнення. Пунктом 1.2 Інструкції від 11 червня 2008 року №260, визначено, що до складу грошового забезпечення входять щомісячні додаткові види грошового забезпечення, зокрема і винагороди, премії які мають постійний характер. До того ж, згідно абзацу шостого пункту 4 Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та в особливий період від 31 березня 2017 року № 232 Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України передбачено, що у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського та старшинського складу, та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом за службовою невідповідністю, у зв"язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженим до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу. Відповідно достатті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування шкоди. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч. 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, дослідивши отримані докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення витрат, повязаних з надміру виплаченим йому грошовим забезпеченням. В порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1 762 гривень.

Outcome: approved