Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Позивач 11 квітня 2017 року звернулась до суду з названим позовом, вказуючи, що 29 жовтня 2015 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] року народження. Син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що добровільно матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини відповідач не надає, тому просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1 050 грн., але не менше 30 відсотків для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття щомісячно починаючи з дати звернення до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає частково, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 жовтня 2014 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 76 (а.с.4). Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). З пояснень позивача судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач у своїй заяві вказав, що позовні вимоги визнає частково, оскільки він працює та має основний дохід та надав суду довідку про заробітну плату. Даючи оцінку показам позивача та дослідженим в судовому засіданні письмовим доказам, що містяться в матеріалах справи , суд прийшов до висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково, виходячи із тих міркувань, що непорушним конституційним правом неповнолітньої дитини є право на утримання батьками до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Крім того, такий обовязок передбачено i в ст. 180 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що відповідач має постійне місце роботи, що стверджено довідкою № 7 від 12 квітня 2017 року, яка видана відповідачу про те, що він працює в ФГ «Гармонія СМ», тобто має регулярний доход у виді заробітної плати щомісячно. Тож позивачем не надано доказів про те, що відповідач має мінливий дохід, тому у суду відсутні підстави для застосування положень ст. 184 СК України. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначається судом, але розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин у відповідності до ч. 2 ст. 182 цього Кодексу не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини , що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи матеріальне становище, стан здоровя відповідача, відсутність у нього інших утриманців, те що відповідач працює, суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання сина, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме: аліменти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку ( доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. У відповідності з п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обовязковому негайному виконанню.

Outcome: approved