Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину звернулась [PERSON] . В своєму позові позивач зазначила, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 січня 2006 року від якого [INFO] у них народилась донька [PERSON] . В подальшому шлюбі між ними було розірвано. Згідно рішення Рівненського міського суду від 13 лютого 2017 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання їх спільної доньки в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З березня 2020 року відповідач припинив сплачувати аліменти на утримання дочки. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів наданого державним виконавцем розмір заборгованості відповідача перед нею по сплаті аліментів становить 52316,34 грн. Тому, враховуючи вище викладе, просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 52316,34 грн. В судове засідання 15 листопада 2021 року позивач не з`явилась, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовими повістками рекомендованими листами. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 18 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в м.Рівне про що зроблено відповідний актовий запис за №1506. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Рівненського міського суду від 13 лютого 2017 року по цивільній справі №569/12938/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини позов задоволено повністю; шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 21 січня 2006 року відділом РАЦС РМУЮ актовий запис №46 розірвано; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 10 жовтня 2016 року і до повноліття дитини. З дослідженої в судовому засіданні постанови ВП №53590894 від 16 березня 2017 року винесеної державним виконавцем Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Ониськевич Н.В. вбачається, що було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №569/12938/16-ц виданого 13 березня 2017 року Рівненським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утриманні дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 жовтня 2016 року і до повноліття дитини. З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості по аліментах від 10 серпня 2021 року №122713 виданого старшим державним виконавцем Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Ониськевич Н.В. вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого листа №569/12938/16-ц від 13.03.2017 виданого Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 жовтня 2016 року і до повноліття дитини. Згідно листа РО ТЦКСП аліменти утримані по 31.06.2019. Заборгованість відсутня. Станом на липень 2021 року сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів становить 52\~316,34 грн. Отже судом встановлено, що відповідачем рішення суду про стягнення аліментів на користь позивача на утримання його спільної з позивачем дитини доньки [PERSON] виконується частково, внаслідок чого виникла заборгованість відповідача за аліментами, яка визначена у вищезазначеному розрахунку, а саме в розмірі 52\~316,34 грн. Вказаний розмір заборгованості за аліментами обчислений державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та ч.3 ст.195 СК України, а тому приймається судом до уваги. Як роз`яснено в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196\~Сімейного\~Кодексу\~України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч.1 ст.196\~СК\~України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц зроблено наступний правовий висновок: Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Згідно наведених позивачем розрахунків, сума пені за прострочення сплати аліментів на користь позивача на утримання дітей визначена нею в розмірі 52\~316,34 грн. Розмір вказаної позивачем заборгованості підтверджується розрахунком суми заборгованості від 10 серпня 2021 року №122713 виданого старшим державним виконавцем Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Ониськевич Н.В. і саме він приймається судом як такий, що проведений у відповідності з вимогами ч.1ст.196 СК України. А тому суд вважає, що неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів підлягає стягненню в розмірі 52\~316,34 грн. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а тому вони підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved