Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 29.02.1988 року по 01.06.2000 року, він перебував у трудових відносинах з «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання». З 01.06.2000 року по 29.12.2010 року, працював на ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» та був звільнений за власним бажанням в зв'язку з виходом на пенсію на пільгових умовах, на заводах працював сталеваром електропечі (ст. майстер сталеплавильної дільниці цеха № 31).Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання № 3 від 18 вересня 2014 року йому були встановлені ряд професійних захворювань, а потім МСЕК м. Суми 22.10.2014 року було визначено ступень втрати професійної працездатності 40 % первинно, безтерміново. Враховуючи те, що право на відшкодування моральної шкоди пов'язане зі стійкою втратою працездатності виникло у позивача від дії шкідливих виробничих факторів на різних підприємствах, він вважає , що моральна шкода підлягає стягненню з обох відповідачів пропорційно до строків, які він пропрацював на обох підприємствах. Тому просить суд стягнути з відповідача -1 суму в розмірі 22\~000 грн., а з відповідача- 2 суму в розмірі 8\~000 грн. моральної шкоди. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала та просить відмовити у задоволенні позову, пояснюючи, що чинне законодавство не передбачає порядку стягнення моральної шкоди з товариства, а також зазначає, що моральна шкода позивачу виключно з вини відповідача завдана не була, жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивач не надав, останній виконував роботу добровільно, усвідомлюючи при цьому можливі негативні наслідки для свого здоровя. (а.с.20) Представник відповідача - [PERSON] у судовому засіданні підтримала позицію представника ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» і у задоволенні позовних вимог до заводу просить відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов позивача обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 29.02.1988 року по 01.06.2000 року, працював на ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання», а з 01.06.2000 року по 29.12.2010 року ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» та був звільнений за власним бажанням в зв'язку з виходом на пенсію на пільгових умовах, на заводах працював сталеваром електропечі (ст. майстер сталеплавильної дільниці цеха № 31). що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.6-8). 18.09.2014 року було складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання № 3 за формою П-4 за останнім місцем роботи, в якому зазначено, що воно у [PERSON] виникло у звязку з неефективністю використання засобів індивідуального захисту, недосконалістю технологій. Причина професійного захворювання проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, показників важкості праці та в умовах несприятливого мікроклімату (а.с.9). Перебуваючи на обстеженні та лікуванні в клініці Харківського НДІ гігієни та профзахворювань, позивачу було встановлений діагноз: «ХОЗЛ токсико-пилової етіології II ст. у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне.Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (III ст.). Захворювання професійне від тривалого впливу виробничого шуму. (Основний діагноз). ІХС. Дифузний кардіосклероз. Шлуночкова екстрасистолія. Гіпертоніка хвороба II ст., 2 ст., ризик високий. Гіпертонічна ангіопатія сітківки. Пресбіопія. РОХП з полірадикулярним синдромом. Хронічний фаринголарингіт в стадії нестійкої ремісії. (Супутній діагноз).»(а.с.11) Згідно довідки МСЕК від 22.10.2014 року,внаслідок повторного огляду позивачу підтверджено 40% стійкої втрати професійної працездатності безтерміново (а.с.10). Відповідно до ст.ст. 1,3,21,43 ч.4, 46 ч. 1 Конституції України , Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної , часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника тощо. Так, ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» та ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» створило неналежні умови праці позивача, внаслідок яких позивач отримав професійне захворювання зі стійкою втратою непрацездатності, що призвело його до моральних страждань і є підставою для відшкодування моральної шкоди. Положеннями 2 ст.4 Закону України „ Про охорону праці" встановлено, що державна політика в галузі охорони праці базується зокрема, на принципах пріоритету життя і здоровя працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних , безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законом порядку. У статті 237-1 даного кодексу зазначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково та сума 6 000 грн. та 5\~000 грн. буде достатньою для компенсації позивачу фізичного болю, фізичних та душевних страждань, які він зазнав в результаті професійного захворювання На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути судовий збір на користь держави у сумі по 551 грн.20 коп. з кожного.

Outcome: partial