Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

До Придніпровського районного суду м. Черкаси звернулась з позовом про зміну розміру і способу стягнення аліментів на дитину до [PERSON] . У позовних вимогах просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утриманні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 6675 грн., щомісячно, з подальшою індексацією, починаючи з дати пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, допустити рішення у частині стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи у сумі 6356 грн. Як підстави позову зазначає наступне. 30.06.2012р. сторони зареєстрували шлюб, мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] ,, який проживає з матір"ю та перебуває на її утриманні. Крім цього позивач виховує самостійно свого сина від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 травня 2018 року у справі №712/1359/18 позов задоволено та стягнуто з громадянина Турецької Республіки [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , (посвідка на постійне проживання № [NUMBER] , видана 02.03.2016р., громадянин Турецької Республіки, уродженця м.Гюзельбахе, Турецька Республіка, зареєстрований за адресою: Ізмір, м.Гюзельбахе, Турецька Республіка, ідентифікаційний номер Турецької Республіки [NUMBER] ) , зареєстрований в Україні за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП № [NUMBER] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 лютого 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. У даному рішенні суду суд дійшов висновку, що до стягнення з відповідача підлягають аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/5 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, кожен з яких не обмежений у працездатності, відповідач отримує пенсію в розмірі 2950 турецьких лір, що еквівалетно 18 201,50 грн., інших неповнолітніх дітей не має, має на утриманні батьків, участь в утриманні яких за законом зобов`язані брати участь також брат та сестра відповідача, позивачка має на утриманні ще одну неповнолітню дитину та отримує відповідну соціальну допомогу, також не обмежена у працездатності, отже має можливість працювати та за рахунок заробітку брати участь в утриманні неповнолітнього сина, оскільки кожен з батьків в рівній мірі зобов`язаний брати участь в утриманні неповнолітньої дитини. При цьому, підставами такого рішення було те, що відповідач [PERSON] є пенсіонером та єдиним його офіційним доходом є пенсія в розмірі 2950 турецьких лір, що еквівалетно 18 201,50 грн., яка сплачується згідно законодавства Турецької Республіки, громадянином якої являється [PERSON] . Також на утриманні у відповідача перебувають його батьки, які не отримують пенсію та до яких останній літає 1 раз на 30-40 днів, більшість часу проводить в Україні з дитиною [PERSON] , Крім того, він оплачує комунальні платежі та фінансово утримує дружину і дитину. За даним рішенням суду у справі № 712/1359/18 відкрито виконавче провадження і проводиться стягнення в примусовому порядку. Протягом всього часу виконання рішення суду відповідач державному виконавцю надавав недостовірні відомості про свої доходи і свій сімейний стан. По-перше: відповідач порушив вимоги державного виконавця і раз у квартал довідки про свої реальні доходи не надавав. Довідки про його доходи були не лігалізовані в Україні. Тим більше, що як виявилось, відповідач є власником ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "БАШЕР-ДЖАМ" (Україна, 95000, Автономна Республіка Крим, місто Сімферополь, ВУЛИЦЯ ЛЕКСІНА, будинок 42, код ЄДРПОУ 36071254) і веде реальну підприємницьку діяльність з 2016 року, у зв`язку з чим і отримував посвідку на проживання в Україні. По-друге: батьки відповідача люди похилого віку ( 96 і86 років відповідно), на сьогодні взагалі не відомо чи живі його батьки. Довідки про свій сімейний стан відповідач не надавав. Крім цього, зареєстрований 30 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис - №134 рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2020 року у справі № 711/9533/19 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. З 2018 року відповідач позивача і дітей не забезпечує. Молодша дитина через постійне домашнє насилля відповідача став боятись батька. Відповідач постійно здійснює авіа перельоти в Турцію, що вже свідчить про значно більший дохід, ніж він надає у державну виконавчу службу. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2018 року у справі №711/2202/18 було здійснено поділ спільного майна подружжя, визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ЕРБАЙ ОНДЕР, РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , РНОКПП № [NUMBER] квартиру [ADDRESS] ; визнанння за [PERSON] , РНОКПП № [NUMBER] право власності на 1/2 частину вказаної квартири. А Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2020 року у справі № 711/9533/19 було здійснено поділ спільного майна подружжя, визнано об єктом права спільної сумісної власності подружжя ЕРБАЙ ОНДЕР, РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , РНОКПП № [NUMBER] нежитлове приміщення (реєстраційний номер [NUMBER] ) загальною площею 6 кв.м., (вбудовано-прибудоване приміщення 8-гоповерху багатоповерхового будинку із вбудовано-прибудованими приміщеннями) літ.А-12, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] , РНОКПП № [NUMBER] право власності на 14 частину нежитлового приміщення (реєстраційний номер 1106673671101) загальною площею 6 кв.м., (вбудовано-прибудоване приміщення 8-го поверху багатоповерхового будинку із вбудовано-прибудованими приміщеннями) літ. А- 12, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після поділу майна, позивач із дітьми зареєстрована і проживає разом із колишнім чоловіком в даній квартирі. Відповідач створює нестерпні умови проживання, примушуючи позивача до продажу її єдиного майна. Наразі, через карантин позивач має нестабільний заробіток, а відповідач, вчиняючи економічне насилля, зменшив сплату аліментів на дитину з 3500 грн. на місяць до 900 грн. на місяць. Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 р. місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Місцем проживання фізичної особи до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, або опікунів. Дитина постійно проживає з позивачем за її адресою проживання, про що свідчить довідка про місце реєстрації дитини. Разом з тим, враховуючи ту обставину, що відповідач протягом тривалого часу не надавав належних коштів на потреби дитини, у позивача є підстави вважати, що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятись від матеріального утримання дитини у належному розмірі, тобто сплати аліментів у розмірі що має забезпечувати потреби дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.ч. 2, 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Таким чином, на законодавчому рівні закріплено розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути гарантованого державою розміру. У відповідності до ст. ст. 21, 22 Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений. Згідно ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, включаючи достатнє харчування, одяг і житло. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно ст.ст. 51, 52 Конституції України Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Отже, відповідач зобов`язаний утримувати дитину, незалежно від того проживає з ним дитина чи ні, і незалежно від його бажання на таке утримання. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі: зміни матеріального або сімейного стану;погіршення або поліпшення здоров`я когось із них; інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України (стаття 192 СК України, пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13С Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 N З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. При ухиленні від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини. Згідно ст. З Конвенції про права дитини ратифікованою Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 (далі-Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки, зокрема, не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ч.2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини. її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Як зазначено у п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» що Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її Фізичний розвиток як складову виховання: не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення: не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі: не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені Фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.І ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п.1 ч.іст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обов`язки батьків і дітей, випливає наступне. Відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліментів на її утримання у розмірі, визначеному судом, нести додаткові витрати на утримання дитини, у зв`язку з її хворобою, її розвитком, тощо. Відповідач жодної участі у додаткових витратах на дитину, які несу позивач, не бере. Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для його фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України), Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації (п. 2 ст. 184 Сімейного кодексу). Індексація проводиться згідно із Законом «Про індексацію грошових доходів населення». Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням сулу або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального їбо сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.З ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналіз наведених положень Сімейного кодексу України дає підстави для висновку про те, що саме за вибором одержувача аліментів визначається спосіб їх стягнення (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) і саме за позовом одержувача аліментів спосіб стягнення аліментів може бути змінено. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України; не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Згідно з ч.З ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Оскільки відповідач офіційно не отримує заробітну плату в Україні, має мінливий дохід, а наскільки відомо позивачу, що більша частина його доходів є неофіційною в Україні, то, відповідно, визначення розміру аліментів в частці заробітку відповідача не відповідає інтересам дитини, оскільки в такому випадку на дитину підлягатиме виплаті мінімальна сума аліментів - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Водночас, у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За цих обставин, виходячи із реальних умов життя в Україні, дійсного рівня цін, вважаю, що необхідним та достатнім розміром аліментів будуть аліменти у твердій грошові сумі - 6675,00 грн. Розрахунок розміру аліментів в твердій грошовій сумі. Стаття витрат Кількість одиниць на рік Вартість за одиницю Вартість, всього Витрати на одяг на один рік (ціни з сайту інтернет магазину «Розетка») Куртка демісезонна (осінь, весна) 2 1300 2600 Шарф, шапка та рукавиці (комплект) 1 850 850 Куртка пуховик зимова 1 3800 3800 Взуття зимове шкіряне 1 2900 2900 Кросівки 2 1200 2400 Болонки 1 700 700 Штани 3 900 2700 Светер 3 850 2550 Кофта 4 490 1960 Футболка 8 400 3200 Кальсони дитячі 3 200 600 Гольф 2 600 1200 джинси 3 950 2850 спортивний костюм 1 1700 1700 Майки 5 240 1200 Труси 6 85 510 Носки 20 40 800 Сорочки для хлопчика 6 500 3000 Краватка 2 120 240 Форма для заняття трудовим навчанням 1 470 470 Шкільна форма (костюм класичний) 1 4250 42'50 Постільний комплект 3 800 2400 Рушник 2 400 800 Піжами 2 400 800 Тапки домашні 2 300 600 Інші витрати Група продовженого дня (школа) 9 місяців 250 2250 Канцелярія 12 місяців 3800 Рюкзак 1 1450 1450 Досуг дитини (театр, зоопарк, екскурсії, кіно, виставкові центри)12 місяців 850 10200 Миючі, гігієнічні засоби, порошок 12 місяців 600 7200 Іграшки, Ігри (в тому числі: настільні, розвиваючі, логічні) різне 500 5500 Позашкільні гуртки і освіта (басейн, гурток) 12 місяців 780 9360 Ліки (проти хронічного риніту, алергії, простудних хвороб, тощо) 12 місяців 600 7200 Харчування для учнів навчальних закладів у, професійних училищах соціальної реабілітації, професійно-технічних навчальних закладах, затверджених Додатком №4 до постанови КМУ від 22Л 1.2004 за №1591 із змінами, та згідно норм харчування в оздоровчих закладах для учнів (вихованців) навчальних закладів, затверджених Додатком №6 до постанови КМУ від 22.11.2004 за № 1591 із змінами,) 12 місяців 5680 68160 Всього витрат: 160200,00 грн. Оскільки обов`язок по утриманню дитини батьки несуть у рівній мірі, а відповідач не має виключних обставин, які надають йому додаткові гарантії порівняно з позивачкою в питанні утримання дитини, витрати на одного з батьків на утримання дитини становитимуть 80100,00 грн. на рік (160200,00 грн. : 2), або 6675,00 грн. на один місяць 80100,00 : 12). Таким чином розмір щомісячного аліментного платежу становитиме 6675,00 грн. на один місяць без урахування індексації платежу. Нормами ч. 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, залученням експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. З метою отримання правової допомоги щодо ведення даної справи, Позивачем було укладено договір про надання правової допомоги від 10.12.2018 р. № 2/18 (далі - Договір), за яким за правову допомогу при розгляді справи адвокат Шаповал О.В. (далі - адвокат) має отримати гонорар згідно тарифів і розцінок, вказаних у Додатку 1 Договору. Правовою підставою для покладення витрат на послуги адвоката на Відповідача, у разі задоволення позовних вимог є ст. 141 ЦГІК Україна, в якому зазначено: суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 137,141 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад судових витрат не є вичерпним, і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється судом з урахуванням обставин конкретної справи. Детальний опис робіт, наданих послуг та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги З приводу вираховування заявленого розміру витрат на правову допомогу слід зазначити наступне. Законодавчою базою, якою слід керуватися при вираховуванні розміру витрат на правову допомогу є: Закон України «Про адвокатуру»; Постанова Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» №590 від 27 квітня 2006 р. № 590 зі змінами (далі - «Постанова»); Правила адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року«09»червня 2017 року (далі - «Правила»); Стандартами якості надання безоплатної вторинної правової допомоги у цивільному, адміністративному процесах та представництва у кримінальному процесі, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 21.12.2017 №4125/5, та зареєстровані в Міністерстві юстиції України за № 1554/31422 22 грудня 2017 р. Так, Постановою встановлено, що граничний розмір компенсації витрат у цивільних справах, пов`язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, має не перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. У свою чергу, при наданні правової допомоги за Договором, адвокатом витрачено і заплановано витратити 11 годин на надання правничої допомоги позивачу. За попередньою домовленістю адвоката з Позивачем, година роботи адвоката оплачується у розмірі 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України» на 1 січня поточного року, тобто 908 грн.; Зазначимо, що оплата однієї години роботи у розмірі 908 грн./годину не суперечить Постанові, адже мінімальна заробітна плата становила 6000 грн., а отже, у відповідності до Постанови, граничний розмір компенсації витрат у цивільних справах, пов`язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, має не перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Тобто, максимальний розмір оплати за одну годину роботи станом на момент укладення Договору становив: 6000 грн. х 0,4 = 2400,00 грн. Таким чином, норми законодавства при визначенні розміру однієї години роботи при наданні правової допомоги були дотримані. З метою демонстрації витраченого часу, який брався до уваги при розрахунку гонорару за Договором, навели наступні розрахунки: 1. Попереднє опрацювання матеріалів (ознайомлення з матеріалами справи) опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини, формування правової позиції. Консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх і узгодження правової позиції з клієнтом- 1 година - 908,00 грн. 2. Складання проекту позовної заяви про зміну розміру аліментів на дитину (за підписом клієнта) Підготовка простих процесуальних документів по справі (підготовка проекту клопотання за підписом клієнта, підготовка проекту заяви про відшкодування судових витрат (в тому числі, і вивчення судової практики з порушених питань), клопотання про ознайомлення із матеріалами справи, отримання доказів у справі) 4 години*908,00= 3632,00 грн. 3. Судове представництво (представництво інтересів клієнта (позивача) у судовій справі №711/ 0----/21) 2 години*908,00=1816 грн. 4. ВСЬОГО: 7 годин*908,00=6356,00 Отже, оплата витрат на правову допомогу складає: 7 годин х 908 грн. = 6356 грн. Вказане є підставою для ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6356 грн. Докази витрат позивача на правничу допомогу будуть надані у судове засідання. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦІЖ України визначено, що судовий збір покладається на сторони іропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) при задоволенні позову - на відповідача; 2) при відмові в позові - на позивача; 3) при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п. З ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Таким чином, орієнтовно позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом у даній справі судові витрати в сумі 6356,00 грн. Згідно вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial