Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

До суду звернулась позивач [PERSON], з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON]., в якому просить стягнути з відповідача [PERSON], аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частину всіх видів заробітку( прибутку) відповідача, посилаючись на наступне: два роки тому вона стала співмешкати з [PERSON] Вони проживали разом в м. Верхньодніпровську і в подальшому планували створити сім»ю та зареєструвати шлюб. В період спільного проживання у них народивсь син - [PERSON], [INFO]. Після народження дитини, приблизно з грудня 2014 року вони припинили спільне проживання. Син перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично встановлені матеріалами справи, також пояснила, що відповідач деяку матеріальну допомогу на утримання сина надавав, як то купував памперси, продукти харчування, одяг, але така допомога не є систематичною, а їй одній важко утримувати дитину. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що він отримує заробітну плату в невеликому розмірі та не систематично, тому коли він має кошти він надає допомогу дитині, але це не є систематичним. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: Як встановлено в судовому засіданні сторони протягом двох років тому спільно проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу в м. Верхньодніпровську, що сторонами не заперечується. В період спільного проживання у сторін народивсь син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому відповідач записаний батьком дитини. Судом встановлено, що відповідач частково надає матеріальну допомогу на утримання дитини, але така допомога має не регулярний характер, що викликало у позивачки потребу звернення до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів суд, виходить з того, що сторони не надали суду докази на підтвердження свого матеріального становища, але і не надали доказів та заперечень того, що вони не мають постійного прибутку. Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що він працює та отримує заробітну плату, але в невеликому розмірі. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 всіх видів його заробітну (прибутку) але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. До цього висновку суд приходить і з тих підстав, що інших неповнолітніх дітей та утриманців сторони не мають, хронічних захворювань не мають ні сторони , ні дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред»явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 07.12.2015 року, тому аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати. Відповідно п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 551 грн. 20 коп. На основі ст. 180, 182, 183 СК України.

Outcome: approved