Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання сина [PERSON], [INFO] за місцем його проживання в [ADDRESS] обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 08.10.2013 року. Від шлюбу з відповідачкою вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син постійно проживає з ним та перебуває на його утриманні, відповідачка не цікавиться його життям, не приймає участі у його вихованні, проживає окремо. Спільної здоди з ким буде проживати син сторони не дійшли, хоча син з 2013 року проживає разом з ним та він його виховує. Крім того, з позивача, згідно рішення Андрушівського районного суду від 18.08.2010 року, стягнуто аліменти на користь відповідача, в той час як син проживає разом з позивачем та він його повністю забезпечує. Таким чином проживання сина [PERSON] разом з позивачем відповідає його інтересам. Позивач має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зазначивши, що проживання дитини із позивачем відповідає його інтересам. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти визначення місця проживання сина з батьком [PERSON], оскільки син бажає проживати з батьком. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Андрушівської міської ради та Зарубинецької сільської ради направилди до суду листи про розгляд справи у відсутність їхніх представників та надали висновки, в яких зазначили, що при вирішенні питання про визначення місця проживання [PERSON] покладаються на розсуд суду. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). 18.08.2010 року рішенням Андрушівськогорайонного суду Житомирської області з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно (а.с.8). 08.10.2013 року рішенням Андрушівського районного суду Житомирськох області шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 9) та сина [PERSON] залишено на виховання матері, визначивши місце проживання з нею. Відповідачка в шлюбі змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується копією паспорта (а.с.22). Однак після розірвання шлюбу син [PERSON] постійно проживає з батьком [PERSON] та перебуває на його утриманні, що підтверджується довідкою Зарубинецької сільської ради № 356 від 12.04.2018 року та актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с.10-11,47). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Андрушівської міської ради, вбачається, що мати неповнолітньої дитини [PERSON] більше чотироьх років не приймає участі у вихованні, утриманні дитини матеріально не підтримує свого сина, батько створивши нову сім"ю проживає окремо, неповнолітній син [PERSON] проживає разом з батьком, який дбає про нього, матеріально забезпечує, відвідує батьківські збори, цікавиться його здобутками у школі, приймає участь у підготовці до самостійного життя сина та син знаходиться на повному його утриманні. Членам комісії, які були присутні на засіданні комісії органу опіки та піклування мати дитини [PERSON] розповіла, що має бажання щоб син [PERSON] проживав разом з нею, але син на контакт не йде. На запитання чому вона не спілкується з сином - мати не надала аргументованої відповіді, тому опікунська рада враховуючи думку та інтереси неповнолітнього [PERSON], [INFO] просить вирішити питання щодо визначення місця проживання дитини розглянути на розсуд суду (а.с. 31). Згідно висновку органу опіки та піклування виконачого комітету Зарубинецької сільської ради [PERSON] проживає в [ADDRESS], з 03.01.2018 року та з ним проживає син - [PERSON], [INFO], батько займається вихованням та матеріально забезпечує дитину, мати сином не цікавиться не приймає участі в його вихованні та утриманні, щодо визначення місця проживання дитини покладалися на думку суду (а.с. 46). Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю "визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. З урахуванням вищевикладеного, інтересів дитини та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити та визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON], [INFO].

Outcome: approved