Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

в травні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, поданим в її інтересах представником адвокатом Лукіянчиним І.П., до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн фінанс») про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №108449, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Онлайн фінанс» коштів у розмірі 12 166 грн. 10 коп. Проте, вказаний виконавчий напис вчинено з порушеннями вимог законодавства, а саме: без повідомлення позивачки про підставу нарахування (за яким кредитним договором), наявність та розмір заборгованості; без отримання нотаріусом від стягувача документів, необхідних для вчинення виконавчого напису. Посилаючись на викладене, [PERSON] просила визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 19.05.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивачки адвокат Лукіянчин І.П. не з`явився. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, одночасно останній просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причину неявки суду не повідомив. Треті особи без самостійних вимог - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В. в судове засідання не з`явилися, судом належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивачки в окремій заяві не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 21.06.2019 року було укладеного кредитний договір № 846669588, за умовами якого останній було надано кредит у розмірі 3 100 грн. 00 коп. з терміном користування 18 днів. В свою чергу, [PERSON] зобов`язалася повернути кредит, а також сплатити проценти за користування ним у розмірі 0,83 % від суми кредиту за кожен день користування коштами в межах строку надання кредиту (право вимоги за обумовленим кредитним договором перейшло згідно договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №28/1118-01 від 28.11.2018 року до ТОВ «Таліон плюс», в подальшому - до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на підставі договору про відступлення прав вимоги № 05/0820-01 від 05.08.2020 року). 20.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №108449, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» коштів у загальному розмірі 12 166 грн. 10 коп., яка виникла за період з 04.11.2020 року по 04.11.2020 року та складається з: - заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3 098 грн. 64 коп., - заборгованості за процентами в розмірі 5 757 грн. 60 коп., Також з боржника на користь стягувача стягнуті витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1 200 грн. 00 коп. В порядку примусового виконання обумовленого виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області 17.02.2021 року було відкрито виконавче провадження №64562415 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Онлайн фінанс» боргу в розмірі 12 166 грн. 10 коп., 22.04.2021 року було винесено постанову про арешт коштів боржника. Аналізуючи доводи позивачки суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. Разом з тим, ст. 18 ЦК України передбачено здійснення захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Виконавчий напис здійснюється, відповідно до глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5 (далі - Порядок). Так, відповідно до п.п.1.1,2.1,2.3 глави 16 вказаного Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Для чого уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному нормативному акті. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість (п.п.3.1,3.2, 3.3, 3.4,3.5,5.1 Порядку). Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 (зі змінами) для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинноюпостанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а саме пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Водночас, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц). Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням встановленого законом порядку, а саме: - без врахування того, що стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин (за винятком нотаріально посвідчених договорів) не може здійснюватися у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; - без отримання від стягувача усіх документів, необхідних для вчинення виконавчого напису (виписки з рахунку боржника із зазначенням сум заборгованості, строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, без якої неможливо провести перевірку законності та правильності нарахування кредитором заборгованості за тілом кредиту, процентами, дотримання кредитором при нарахуванні боргу строків позовної давності тощо; належних документів, що підтверджують перехід прав вимоги за кредитним договором № 846669588, укладеним 21.06.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] ); - без врахування того, що заборгованість не є безспірною (з наданих нотаріусу документів неможливо встановити наявність безспірної заборгованості; нарахована заборгованість за процентами суперечить умовам кредитного договору). Таким чином, вказані порушення вказують на те, що заборгованість не є безспірною, а оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати в загальному в розмірі 1 362 грн. 00 коп. (454 грн. 00 коп. судовий збір (забезпечення позову), 908 грн. 00 коп. судовий збір (звернення з позовом до суду).

Outcome: approved