Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 08.08.2016р. позивач придбала у власність квартиру [ADDRESS]. З того часу [PERSON] постійно та безперервно у ній зареєстрована та проживає. Разом з тим у квартирі [ADDRESS] також зареєстроване місце проживання колишнього власника цієї квартири [PERSON] Факт реєстрації відповідача у житлі порушує право позивача, як власника, на свій розсуд користуватися та розпоряджатися даним житлом. Житлово-комунальні витрати, що нараховуються і на відповідача, оплачує позивач. Відповідач фактично виселився з спірної квартири до укладення договору купівлі-продажу, не користується нею та у ній відсутні речі [PERSON] Сторони не перебувають в родинних відносинах. Позивач зверталася до відділу реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області з приводу зняття відповідача з реєстрації в квартирі [ADDRESS], однак їй було відмовлено та роз'яснено про необхідність звернення з цього приводу до суду. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час, місце та дату проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. До суду 13.11.2018р. від імені [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. У цій же йшлося про повне підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON], який належно повідомлявся про час, місце та дату проведення розгляду справи через оголошення на офіціному веб-сайті, в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомляв, відзиву на позов не подав. На підставі ст.130 ч.10 ЦПК України суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо виклику відповідача до суду в порядку, визначеному ЦПК, так як місцеперебування відповідача невідоме. У зв"язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, судовий розгляд проводиться без фіксування технічними засобами, у відповідності із ч.2 ст.247 ЦПК. Суд, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Із копії договору купівлі-продажу квартири від 08.08.2016р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Довідкою відділу реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області від 26.09.2018р. № 3554/05 підтверджено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON] Згідно із нормами ст.ст.317 ч.1, 319, ч.1, 391 ЦК саме власникові належать право володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд. Та власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.383 ч.1 ЦК тільки власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Під час розгляду справи не доведено доказами, що [PERSON] має речові права на чуже майно - квартиру [ADDRESS], належну позивачу на праві власності. Законом, договором чи іншим актом не встановлювалося право зазначеної особи на користування спірною квартирою і не визначений обов'язок [PERSON] надати у користування відповідачу жиле приміщення. Більше того, пунктом 10 договору купівлі-продажу від 08.08.2016р. передбачено обов'язок [PERSON] знятися з реєстрації особисто з іншими особами, які проживають у квартирі. Як вказано в позові відповідач фактично виселилися із квартири [ADDRESS] після укладення договору купівлі-продажу, тобто звільнив житло фактично. Однак, враховуючи, шо його місце проживання зареєстроване у зазначеній квартирі, слід вважати, що таке житло не є вільним, оскільки реєстрація місця проживання відповідача обтяжує позивача у праві вільно розпорядитися квартирою. Власник квартири, діючи в межах обсягу змісту права власності, вимагає позбавити відповідача права користування квартирою [ADDRESS], з метою, щоб у подальшому здійснити зняття його із зареєстрованого місця проживання у зазначеній квартирі. З урахуванням наведеного вище, вирішуючи питання щодо способу захисту прав власника квартири [ADDRESS], суд керується тим, що саме позивач, як новий власник фактично вже позбавила відповідача права користування квартирою [ADDRESS]. Перевіривши встановлені у справі обставини, судом не встановлено, що таке позбавлення новим власником житла колишнього власника права користування квартирою [ADDRESS] суперечило б закону. Відповідно до ст.16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Законодавством України встановлено такий спосіб захисту порушеного права, як визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням (ч.2 ст. 405 ЦК), якщо вона протягом року без поважних причин не проживала у жилому приміщенні понад рік. За таких обставин, порушене право власності позивача на квартиру [ADDRESS] підлягає захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а це в подальшому може бути підставою для зняття відповідача із реєстрації місця проживання у такому жилому приміщенні. На підставі ст. 141 ч.1 ЦПК України слід на відповідача покласти сплату судового збору в сумі 704,80 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved