Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить усунути перешкоди у користуванні правом власності на житловий будинок шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у житловому будинку з надвірною будівлею, що знаходиться в м. Копичинці, вул. Шевченка, 23 Гусятинського району Тернопільської області. Посилається на те, що 12.02.2010 року рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області у справі № 2-176/2010 шлюб між ними. Згідно договору дарування від 17.12.2002 року він є власником вищевказаного будинку. Відповідач [PERSON] за даною адресою зареєстрована, проте не проживає більше шести місяців, її речі та майно відсутні, оплату за комунальні послуги вона не платить, ніяких витрат на утримання не несе, а тому відповідачка втратила право на користування цим житлом. Таакож зазначає, що відповідач [PERSON] постійно вчиняла з ним сварки та конфлікти, чим навмисно перешкоджала йому користуватися житловим приміщенням у житловому будинку з надвірною будівлею, що знаходиться в м. Копичинці по вул. Шевченка, 23 Гусятинського району Тернопільської області. За даним фактом він неодноразово був змушений звертатися в поліцію. [PERSON] є власником домоволодіння, що знаходиться в м.Копичинці по вулиці Зелена, 45 Гусятинського району Тернопільської області та з 01.08.2017 року переїхала на постійне місце проживання. Просить в порядку статтей 72,107 ЖК України, ст.405 ЦК України визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у житловому будинку. В підготовчому судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON], позивач [PERSON] при уточненні позовних вимог посилались на те, що позивачеві як власнику житлового будинку відповідач чинить перешкоди у здійсненні його права власності, а саме, [PERSON] тривалий час з серпня 2017 року по місцю реєстрації не проживає, не утримує та комунальні послуги не сплачує, вибула на постійне місце проживання в інше місце, а тому втратила право користування цим житлом. В судовому засіданні позивач пояснив, що являється власником домоволодіння, де останніх три роки майже не проживає. В домоволодінні відповідач проживала до серпня 2017 року з двома їхніми дітьми. Діти підросли, тому вирішив виписати [PERSON] з його будинку, щодо прописки дітей не заперечує. Коли [PERSON] проживала в будинку, то постійно скандалила, порушувала правила співжиття, чинила йому перешкоди в користуванні житлом, в зв"язку з чим він викликав поліцію. Коли він приїжджав до житлового будинку разом з цивільною дружиною [PERSON] з гостинцями, то з боку відповідача зустрічав агресію. Відповідач [PERSON] позову не визнала, посилаючись на те, що вона разом із дітьми зареєстрована та проживала у житловому будинку з надвірною будівлею, що знаходиться в м. Копичинці, вул. Шевченка, 23 Гусятинського району Тернопільської області. З серпня 2017 року по на даний час не проживає за місцем реєстрації, оскільки вимушена була з двома дітьми переїхати до своєї матері за адресою в м.Копичинці по вулиці Зелена, 45, де їм проживати незручно і тісно. Причиною цього стало те, що позивач почав приїжджати до будинку разом з іншою жінкою, з якою діти не хотіли спілкуватись та відчували дискомфорт, почувались ніяково. Оскільки окремих кімнат в будинку не має, то діти були як в гостях, це перешкоджало їм вчитись, відчувати себе вільно. Заради інтересів та нормальної атмосфери для життя дітей, вони змушені в даний всі разом жити в маленькому будинку, де їм дуже тісно. Домоволодінням по місцю реєстрації вона постійно користується, має ключі та безперешкодно входить, оскільки там є їх речі, дитячий одяг, предмети домашнього вжитку. Орієнтовно буває два рази на місяць, останній раз була два тижні тому. З того часу не була, оскільки позивач здав будинок в найм та їй незручно туди йти, коли там проживають чужі люди. Вважає, що мати і діти повинні бути зареєстровані за одною адресою. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Як вбачається із змісту позовних вимог, які в підготовчому судовому засіданні уточнювались стороною позивача, із пояснень наданих в судовому засіданні [PERSON] позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житлом оскільки остання не проживає по місцю реєстрації в його будинку більше шести місяців, а саме з серпня 2017 року, не сплачує комунальні послуги, вибула на постійне місце проживання у власне житло, де на даний час і проживає, тобто в порядку статтей 72,107 ЖК України, звернувся з позовом в порядку статті 391 ЦК України. Відповідно до вимог\~статті 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст.107 ЖК України передбачено, що в разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Як розяснив Пленум ВС у п.11 постанови від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сімї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від предявлення позову про це. Як підтверджують сторони, шлюб між ними, який був зареєстрований 08.10.1997 року в Копичинецькій міській раді Гусятинського району Тернопільської області розірвано згідно рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 12.02.2010 року. Згідно договору дарування серії ВАС №192393 від 17.12.2002 року та [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1064644 від 22.07.2003 року [PERSON] є власником житлового будинку з надвірною будівлею, що знаходиться в м. Копичинці, вул. Шевченка, 23 Гусятинського району Тернопільської області. Із будинкової книги прописки громадян в житловому будинку, що в м. Копичинці по вул. Шевченка, 23 Гусятинського району Тернопільської області зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з 20 лютого 2007 року, [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. ст.12,81,82 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Ту обставину, що відповідач разом з дітьми з серпня 2017 року не проживає по місцю реєстрації, а проживає в домоволодінні по вул. Зелена, 45 в м.Копичинції Гусятинського району Тернопільської області, [PERSON] не заперечує. Сторони визнають ту обставину, що [PERSON] з серпня 2017 року користується житловим будинком по місцю реєстрації, має ключі від вхідних дверей, оскільки там знаходяться дитячий одяг, інші речі. Допитана в якості свідка [PERSON] показала, що вона являється цивільною дружиною [PERSON] [PERSON] з липня 2017 році збирала речі, а з серпня 2017 року не проживала в будинку. Їй відомо, що відповідач приходить у житловий будинок, там знаходяться речі дітей. Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 31,4 кв.м житловою 14,4 кв.м., що знаходиться в м.Копичинці по вулиці Зелена, 45 Гусятинського району Тернопільської області. Стаття 107 ЖК України регулює розірвання договору найму жилого приміщення наймачем, у правовідносинах з приводу користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду (Глава 2 Кодексу). Відносини щодо користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду регулюються Главою 6 Житлового кодексу України. В даному випадку, відповідач не являється членом сім"ї наймача житлового приміщення, а є колишнім членом сім"ї власника житлового будинку. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які \~мають у приватній власності\~ будинок\~ (частину будинку),\~ квартиру,\~ користуються\~ ним\~\~ (нею)\~\~ для\~\~ особистого проживання\~ і\~ проживання\~ членів\~\~ їх\~\~ сімей та інших осіб,\~\~ мають\~\~ право розпоряджатися\~ цією\~ власністю на\~ свій\~\~ розсуд. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. \~ \~ \~ \~ Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи(ст.13 ЦПК України) З огляду на вищенаведене, суд вважає, що на спірні правовідносини не поширюється положення статтей 72, 107 ЖК України, на підставі яких [PERSON] просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тому в задоволенні позову слід відмовити. Суд не бере до уваги доводи позивача на те, що відповідач постійно вчиняла сварки, конфлікти, з приводу чого він звертався до органів поліції, чим перешкоджала користуватись житлом. Як вбачається із інформації Гусятинського ВП Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області, звернення [PERSON] мали місце 13.04.2017 року, 04.04.2017 року, 04.05.2017 року з приводу конфлікту з [PERSON] Доказів того, що [PERSON] звертався з приводу чинення зі сторони [PERSON] перешкод у здійсненні позивачем свого права власності на житло - володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, не надано. Крім того, звернення мали місце до серпня 2017 року під час постійного проживання [PERSON] з дітьми по місцю реєстрації. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Крім того, в позовній заяві позивач посилається на статтю 405 ЦК України, відповідно до ч.2 даної статті, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не обумовлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки як визнають сторони, відповідач не проживає по місцю реєстрації з серпня 2017 року, з позовом позивач звернувся 02 квітня 2018 року, тому наявність підстав для застосування судом статті 405 ЦК України, позивачем не доведена. [PERSON] просить стягнути 9 704,80 гривень понесених судових витрат, з них 704,80 гривні судового збору; - на професійну правничу допомогу - 6 000 гривень; - витрати пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведення експертизи - 1000 гривень; витрати повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за місцезнаходженням, забезпечення доказів - 1 000 гри\-вень; витрати повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхід\-них для розгляду справи та підготовки до її розгляду - 1 000 гри\-вень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача, а тому підстави для стягнення 9 704,80 гривень понесених судових витрат з відповідача відсутні. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed