Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просила суд визнати [PERSON], [INFO], та її малолітнього сина - [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням №4 та №5 комунальної квартири [ADDRESS] В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 13 січня 2003 року, згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], позивачу отримав у власність 34/100 частини комунальної квартири [ADDRESS], а саме №4 та №5 житловою площею 21,8 кв. м. За згодою позивача у вищезазначеному житловому приміщенні було зареєстровано одного з відповідача - [PERSON]. Також 31.07.2009 року у приміщенні №4 та №5 комунальної квартири [ADDRESS] за згодою позивача, відповідач [PERSON] зареєструвала свого малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З моменту реєстрації відповідачі не мешкають за своїм місцем реєстрації, їхнє місце мешкання позивачу не відоме. Дані особи не є членами його сім'ї, комунальні послуги відповідачі не сплачують, в квартирі не проживають та не з'являються, однак до теперішнього часу з реєстраційного обліку не знялися, чим здійснюють позивачу перешкоди у користуванні своїм майном. У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, були повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду справи. Представник Управління у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь та належним чином. Через канцелярію суду надали кожен окремо заяви, якою просили суд розглядати справу за їх відсутності, а також зазначили, що дійсно відповідачі - [PERSON] та її малолітній син - [PERSON] в житловому приміщенні №4 та№5 комунальної квартири [ADDRESS] ніколи не проживали. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник Служба у справах дітей по Немишлянському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до канцелярії суду надала заяву, якою просила справу слухати за відсутності представника служби. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідачі та треті особи - [PERSON] та [PERSON] не з'явилися у судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. З матеріалів справи вбачається, що 13.01.2003 року згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] [PERSON] отримав у власність 34/100 частини комунальної квартири [ADDRESS], а саме №4 та №5 житловою площею 21,8 кв.м. (а.с.8) Згідно довідки №234, виданої 03.02.2017 року Дільницею №54 КП "Жилкомсервіс" за адресою: [ADDRESS], яка складається з 2 кімнат житловою площею 21.80/31.30 зареєстровані: позивач - [PERSON], [INFO], відповідачі - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також донька позивача - [PERSON], [INFO], сусіди по квартирі: 1) [PERSON] - сім'я 2 чоловік займає 1 кімнату 17.20./24.70 кв.м.; 2) [PERSON] сім'я 2 чоловік 25.10/36.00. Згідно ксерокопії свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 14.07.2009 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, батьками [PERSON], [INFO], записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що відповідачі з моменту реєстрації до квартири не вселилися та жодного дня в ній не проживали, комунальні послуги не сплачували. Як вбачається із заяв [PERSON], [PERSON] та [PERSON], відповідачі - [PERSON] та її малолітній син - [PERSON] в житловому приміщенні №4 та№5 комунальної квартири [ADDRESS] ніколи не проживали. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування й розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні позивачем житловим приміщенням №4 та№5 комунальної квартири [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням.

Outcome: approved