Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Заступник Чернігівської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Чернігівської міської ради, з позовом до [PERSON] про стягнення 3 021,08 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки та понесених судових витрат. Позов мотивовано тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки по [ADDRESS], площею 0,0548 га. Крім власної ділянки [PERSON] також самовільно зайняв земельну ділянку із земель запасу ЧМР (землі житлової та громадської забудови) зі сторони земельної ділянки, яка перебуває у власності [PERSON] у [ADDRESS] загальною площею 0,0374 га, яку обгородив дерев'яним парканом. Рішення про надання у власність або користування земельної ділянки площею 0,0374 га по [ADDRESS] не приймалось. Будь-які правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку відсутні. Факт самовільного зайняття земельної ділянки підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 000130 від 06.11.2015. Відносно [PERSON] уповноваженою особою відділу контролю за використанням і охороною земель Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.. 53-1 КУпАП та винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності. Просить стягнути з [PERSON] 3 021,08 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, розрахованої відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою КМУ № 963 від 25.07.2007, а також понесених судових витрат. В судовому засіданні прокурор та представник позивача позовну заяву підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на відсутність доказів на підтвердження факту саме використання [PERSON] земельної ділянки, однак не заперечував проти факту встановлення ним дерев'яного паркану. Також вказав на відсутність визначеного періоду в розрахунку розміру шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] самовільно зайняв земельну ділянку, що прилягає до її земельної ділянки, встановив там паркан, установивши внутрішній замок, внаслідок чого вона позбавлена можливості користуватись своєї земельною ділянкою понад трьох років. Представник третьої особи, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, в судове засідання не з'явились, надавши письмові пояснення по справі, просив розглядати справу у їх відсутність. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день і час слухання справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши пояснення сторін, позицію прокурора, думку третьої особи [PERSON], дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладено обов'язок представляти інтереси держави в суді у випадках, визначених Законом. Повноваження прокурора на звернення до суду у передбачених законом випадках, у тому числі для захисту інтересів держави, встановлено також ст.ст. 20, 23, 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст. 3, 45 ЦПК України. Виходячи із змісту ст.212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про державний контроль за використанням та охороною земель" термін «самовільне зайняття земельної ділянки» викладено у такій редакції; - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно з ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ст.ст. 152, 158 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою і відшкодуванням завданих збитків. Земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, вирішуються виключно судом. Статтею 211 Земельного кодексу України та ст. 56 Закону України «Про охорону земель» передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема, за самовільне зайняття земельних ділянок. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Така шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Шкода заподіяна самовільним зайняттям відшкодовується на підставі загальних норм ЦК України. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судом установлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, виданим на підставі рішення виконкому Чернігівської міської ради № 312 від 31.12.1997 та зареєстрованим в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 700 від 11.03.1998, [PERSON] надано у власність земельну ділянку по [ADDRESS], площею 548 м кв., для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( а.с. 48). Як вбачається з Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 000130, складеного 06.11.2015 Управлінням контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області (а.с. 10), а також акту обстеження земельної ділянки № 000022 від 06.11.2015 (а.с. 11-12), [PERSON] самовільно зайняв та використовує земельну ділянку із земель запасу Чернігівської міської ради (землі житлової та громадської забудови) зі сторони земельної ділянки, яка перебуває у власності [PERSON] у [ADDRESS] загальною площею 0,0374 га, яку обгородив дерев'яним парканом. Рішення про надання у власність або користування земельної ділянки площею 0,0374 га по [ADDRESS] не приймалось. Будь-які правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку відсутні. За вказаним фактом, 06.11.2015 постановою № 000040 заступника начальника відділу контролю за використанням і охороною земель Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області - старшим інспектором Довгорук О.О. було винесено постанов про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 53-1 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн. ( а.с. 15). 06.11.2015 заступником начальника відділу контролю за використанням і охороною земель Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області - старшим інспектором Довгорук О.О. було складено припис № 000070, відповідно до якого [PERSON] приписано у 30-ти денний термін з дня отримання припису усунути виявлене порушення земельного законодавства при використанні земельної ділянки, тобто звільнити самовільно зайняту земельну ділянку або оформити правовстановлюючі документи на її використання ( а.с. 16). В судовому засіданні представник відповідача вказав, що сума штрафу [PERSON] сплачена. Оскільки, вказані акти перевірки та обстеження, а також припис оскаржено не було, доказів на спростування факту самовільного зайняття та використовування [PERSON] земельної ділянки представником відповідача надано не було, а тому суд визнає доведеним факт самовільного зайняття та використовування [PERSON] земельної ділянки із земель запасу Чернігівської міської ради (землі житлової та громадської забудови) зі сторони земельної ділянки, яка перебуває у власності [PERSON] у [ADDRESS] загальною площею 0,0374 га. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963 затверджено Методику визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу (далі - Методика). Відповідно до пункту 7 Методики розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, проводиться Держсільгоспінспекцією та її територіальними органами. На підставі матеріалів проведеної перевірки згідно положень Методики здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, відповідно до якої розмір заподіяної [PERSON] державі шкоди внаслідок самовільного заняття земельної ділянки склав 3 021,08 грн. (а.с.18). Оскільки представником відповідача не надано доказів на спростування вказаного розрахунку, а тому суд покладає його в основу судового рішення, та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Чернігівської міської ради 3 021,08 грн., на відшкодування шкоди завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. Таким чином, з [PERSON] на користь прокуратури Чернігівської області підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1600 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved