Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Дана цивільна справа перебуває в провадженні суду з 09.11.2015 року. 15.04.2016 року по даній справі було винесено заочне рішення, яким позовні вимоги банку було задоволено частково. Ухвалою від 30.05.2016 року було задоволено заяву відповідача [PERSON] та скасовано заочне рішення від 15.04.2016 року. Справу призначено до судового розгляду. Розпорядженням керівника апарату суду від 27.12.2016 року призначено повторний автоматизований розподіл справи, через звільнення судді [PERSON] у зв'язку з поданням заяви про відставку. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа розподілена на суддю Вознюка С.М. Так, 09.11.2015 року представник позивача ПАТ «КБ «ПриватБанк» Сафір Ф.О. звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 23.07.2007 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № K2А3АU01771167. Згідно даного договору банк зобов'язався надати відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 21317,59 доларів США на термін до 23.07.2014 року, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № K2А3АU01771167 між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] були укладені договори поруки, згідно якого останні поручились за виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань у повному обсязі. Банк свої зобов'язання за кредитним договором № K2А3АU01771167 виконав та видав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 21317,59 доларів США. Свої зобов'язання за кредитним договором № K2А3АU01771167 [PERSON] належним чином не виконав, не здійснював погашення заборгованості за кредитному встановленому договором порядку та строки. В результаті чого станом на 29.09.2015 року у [PERSON] утворилась заборгованість в сумі 67985,08 доларів США, яка складається з наступного: 12804,77 доларів США - заборгованість за кредитом; 19219,36 доларів США - заборгованість за відсотками; 2714,98 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 33245,97 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до умов п.5 договору поруки, ПАТ «КБ «ПриватБанк» направив на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за кредитним договором № K2А3АU01771167. Однак вимога, що була направлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення. З огляду на вказане, представник ПАТ «КБ «ПриватБанк» просив стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором № K2А3АU01771167 у сумі 67985,08 доларів США. В свою чергу, представником відповідачів 18.08.2016 року до суду було подано зустрічну позовну заяву про визнання договорів поруки припиненими. Позовні вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що 23 липня 2007 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ПАТ «КБ «ПриватБанк», укладено договори поруки. З розрахунку заборгованості за договором № K2A3AU01771167 від 23.07.2007 року, вбачається, що банк в односторонньому порядку змінив процентну ставку - з 8,04 на 10,08. Із зазначеними змінами Поручителі ознайомлені не були, згоду на зміну в договору поруки не надавали, додаткову угоду до договору поруки не укладали. Поручителі дізнались про заборгованість за кредитним договором K2A3AU01771167 від 23.07.2007 року, лише з позовної заяви ПАТ «КБ «ПриватБанк». З розрахунку заборгованості ПАТ «КБ «ПриватБанк», вбачається, що заборгованість виникла з 2009 року. Але ПАТ «КБ «Приват Банк» протягом шести місяців не пред'явив вимоги до поручителів та на протязі одного року від дня укладення договору поруки (від 23.07.2007 року) не пред'явив позову до поручителів. Також Поручителям (після судового позову) стало відомо про те, що легковий автомобіль Chevrolet Aveo, на придбання якого [PERSON] отримав кредит у ПАТ «КБ «ПриватБанк», останній вилучив у [PERSON] 26.08.2010 року. У вищевказаному автомобілі знаходилось майно, вартість якого складає 4634 грн., а саме: автомагнітола «PROLOGY DVD 515U», вартістю 2100 грн., вогнегасник, вартістю 198 грн., комплект інструментів, вартістю 800 грн., гумові килимки в салон - 4 шт., вартістю 1016 грн., авточохли - 1 комп., вартістю 520 грн. та 10 літрів пального (бензин). ПАТ КБ «ПриватБанк» не повідомив Поручителів за договором поруки вилучення та реалізацію вищевказаного автомобіля. Крім того, ПАТ КБ «ПриватБанк» в своїй позовній заяві не зазначив та приховав той факт, що автомобіль «Chevrolet Aveo», було вилучено у [PERSON] та реалізовано. Але кошти від реалізації вищевказаного автомобіля не зараховані в рахунок погашення заборгованості за кредитним зговором № K2A3AU01771167 від 23.07.2007 року. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. На цій підставі згідно ч.4 ст. 559 ЦК України та відповідно до п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, договір поруки можна вважати припиненим. З огляду на вказане представник відповідачів просила суд визнати припиненими договори поруки, укладені між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рахунок забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № K2A3AU01771167. 20.07.2017 року представник ПАТ «КБ «ПриватБанк» надав у судовому засіданні уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором № K2А3АU01771167 у сумі 16445,85 доларів США. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги, проти задоволення зустрічного позову просив відмовити. Також підтримав надані раніше письмові заперечення, в яких зазначав, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 23.07.2007 року уклали кредитний договір К2А3AU01771167. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № K2A3AU01771167 між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 23.07.2007 року укладено договори поруки. При укладенні кредитного договору та відповідно договорів поруки, було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгодженні сторонами так і прийняті ними як обов'язкові умови договору. Порука є способом забезпечення зобов'язань - а також має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори. Припинення правовідносин (зобов'язань) здійснюється в спосіб, визначений договором чи законом. Припинення поруки на підставі норм ст. 559 ЦК України не відповідає визначеним законом способам захисту судом цивільних прав. Із умов Кредитного Договору, зокрема зі змісту п. 2.3.1 Договору випливає, що сторони наперед обумовили можливість збільшення процентної ставки по Договору зокрема: п.2.3.1 Договору передбачає, що Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом. Крім того відповідно до п.3 Договорів Поруки поручителі підтвердили, що з усіма умовами Договору про надання Кредиту вони ознайомлені. Відповідно до кредитного договору № K2A3AU01771167 від 27.07.2007 року строк повернення кредитних коштів було визначено 23.07.2014 року. Остання проплата в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № K2A3AU01771167 від 27.07.2007 року була внесена в січні 2015 року. Банком було направлене повідомлення поручителям від 15.10.2015 року за вих. № 30.1.0.0/2- 255 про існуючу заборгованість по кредитному договору, на адресу Відповідачів за первісним позовом. Банк звернувся до поручителів з вимогою про повернення кредитних коштів в межах строку, визначеного п.11-12 Договору поруки. На даний момент дія кредитного договору нічим не скасована, тобто він є чинним до цього часу. Також нічим не спростована дія договору поруки. Також не заслуговують на увагу твердження відповідачів 2.3.4 за первісним позовом, щодо необізнаності з фактом вилучення транспортного засобу у відповідача 1 та його реалізації та в подальшому невідображення коштів отриманих від реалізації в розрахунку заборгованості, який мається в справі: По-перше банком був вилучений та реалізований на підставі рішення суду, автомобіль, який належав на праві власності [PERSON] Відповідачі за первісним позовом поручителі не є сторонами даних правовідносин. Також в розрахунок заборгованості враховані кошти, отримані від реалізації транспортного засобу. Також в ході судового розгляду позивачем надавався меморіальний ордер на підтвердження отримання коштів від реалізації транспортного засобу. Беручи до уваги, що зобов'язання за кредитним договором не виконані належним чином, договірні зобов'язання не припинені, кредитний договір не визнавався недійсним, підстави для визнання договорів поруки припиненими відсутні. Представник відповідачів за первісним позовом в судовому засіданні підтримала зустрічні позовні вимоги, проти задоволення первісних уточнених позовних вимог банку заперечувала. Також підтримала надані раніше письмові заперечення, в яких зазначала, що [PERSON] виконував щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом. Але у зв'язку з підвищенням процентної ставки ПАТ «КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку (01.11.2008 року) в зв'язку з ростом курсу долара, у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором. Про це свідчить розрахунок заборгованості, наданий разом з позовною заявою ПАТ «КБ «ПриватБанк», відповідно до якого з 25.01.2009 року щомісячно заховувалась пеня за порушення строків розрахунків (графа 12 розрахунку заборгованості), яка постійно зростала. Тому починаючи з 2009 року настав строк невиконання позичальником зобов'язань згідно кредитного договору. У свою чергу 16.10.2015 року, після спливу строку позовної давності терміном в один рік, ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в сумі 67985,08 доларів США, що складає еквівалент 1 467 118,03, в яку згідно розрахунку заборгованості включена сума пені в розмірі 133245,97 доларів США, що складає еквівалент 717448,03 грн. Оскільки з 25.01.2010 року закінчився строк для звернення до суду з позовом про стягнення пені, тому необхідно застосувати строк позовної давності згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України та відмовити у позові відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України. Поручителі дізнались про заборгованість за кредитним договором № K2A3AU01771167 від 23.07.2007 року, з позовної заяви ПАТ «КБ «ПриватБанк». З розрахунку заборгованості ПАТ «КБ «ПриватБанк», який додавався до позовної заяви, вбачається, що заборгованість виникла з 2009 року. Але ПАТ «КБ «ПриватБанк» протягом шести місяців не пред'явив вимоги до поручителів та на протязі одного року від дня укладення договорів поруки (від 23.07.2007 року) не пред'явив позову до поручителів. Фактично [PERSON] отримав кредит в розмірі 15101,55 доларів США, які банком були перераховані в безготівковій формі на рахунок Філіалу «Автоцентр на Столичному», який згідно акту приймання-передачі транспортного засобу від 17.07.2007 року передав автомобіль [PERSON] [PERSON] сплатив в рахунок кредиту 10067,71 (9839,88 + 227,83) доларів США, що підтверджується випискою про погашення по кредиту ПАТ «КБ «ПриватБанк» № 2602550 від 04.08.2016 року. 16.08.2010 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» вилучив у [PERSON] даний автомобіль, а також майно, яке знаходилось в ньому. Вартість автомобіля становила 9560 доларів США. Вартість майна, що знаходилось в авто 586,58 доларів США. Таким чином ПАТ» КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення кредиту отримав від [PERSON] кошти в сумі - 10654,29 доларів США та автомобіль «Chevrolet Aveo», вартістю 9560 доларів США. На підставі вище вказаного представник відповідачів за первісним позовом просила суд визнати договори поруки припиненими, та відмовити в задоволенні вимог банку. Вислухавши пояснення представника позивача, та представника відповідачів за первісним позовом, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 23.07.2007 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ «КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № K2А3АU01771167 (том 1 а.с.15-17). Згідно розділу 7 даного договору банк зобов'язався надати відповідачу [PERSON] кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 23.07.2007 року по 23.07.2014р. включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 21317,59 доларів США на наступні цілі для купівлі автомобіля «Chevrolet Aveo». Згідно умов отримання кредиту по програмі «Авто в кредит» відсоткова ставка за користування кредитними коштами становить 8,04 % річних (том 1 а.с.125). Згідно копії заяви на видачу готівки, копії заяви на переказ готівки, копії квитанції та копії меморіального ордеру, банк виконав свої зобов'язання та надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти (том 1 а.с.18-19). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № K2А3АU01771167 від 23.07.2007 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 23.07.2007 року було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до умов якого [PERSON] надав ПАТ «КБ «ПриватБанк» у заставу автомобіль «Chevrolet Aveo» (том 1 а.с.192-194). Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № K2А3АU01771167 від 23.07.2007 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] 23.07.2007 року були укладені договори поруки, згідно яких останні поручились за виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань (том 1 а.с.20-22, 162-164). Згідно копії листа ПАТ «КБ «ПриватБанк» від 05.09.2008 року, останній повідомив відповідача [PERSON] про те, що у зв'язку із зміною курсу долара США до гривні більше, ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору, зміною облікової ставки НБУ; зміною розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд та зміною середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ), з метою виконання зобов'язань перед своїми вкладниками, ПриватБанк змушений вимагати зміни умови Кредитного договору № K2A3AU01771167 від 23.07.2007 р. Так, згідно Кредитного договору № K2A3AU01771167 від 23.07.2007 p., починаючи з 01 листопада 2008 р. відсоткова ставка за кредитним договором № K2A3AU01771167 від 23.07.2007 p., складатиме 10,08% на рік (том 1 а.с.188). Разом з тим, суду не було надано доказів, які б підтверджували отримання [PERSON] вказаного листа. Крім того, в матеріалах справи відсутні і докази повідомлення про вказані обставини відповідачів поручителів. 16.11.2009 року [PERSON] звернувся до ПАТ «КБ «ПриватБанк» з заявою про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № K2A3AU01771167 від 23.07.2007 p. у зв'язку з тим, що він має дитину інваліда та його дохід суттєво зменшився(том 2 а.с.74) Відповідач за первісним позовом [PERSON] має на утриманні дитину-інваліда [PERSON] [INFO], що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 27.05.2008 року (том 1 а.с.94,117) та копією посвідчення серії [NUMBER] від 20.05.2016 року (том 1 а.с.126). У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, та як наслідком цього утворенням у останнього заборгованості, ПАТ «КБ «ПриватБанк» 26.08.2010 року вилучив у [PERSON] автомобіль марки «Chevrolet Aveo», що підтверджується копією акту прийому-передачі автотранспортного засобу від 26.08.2010 року, складеного ТОВ «Дисконт Авто», в особі директора Дробушевської Ю.А. та філією РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР ЗАТ «ПриватБанк» в м. Києві, в особі керівника Бізнесу Авто в кредит Нечєм Юрієм Анатолійовичем (том 1 а.с.112, 144, 165). 26.08.2010 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» отримав у заклад від відповідача [PERSON] автомобіль «Chevrolet Aveo» за кредитним договором № K2А3АU01771167 від 23.07.2007 року, що підтверджується копією акту прийому в заклад від 26.08.2010 року (том 2 а.с.93). Факт вилучення ПАТ «КБ «ПриватБанк» у [PERSON] автомобіля марки «Chevrolet Aveo» підтверджується також копією Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) та копією Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація вилучення запису), відповідно до якого підставою вилучення транспортного засобу є договір застави автотранспорту K2A3AU01771167 від 23.07.2007 року (том 1 а.с.114-115, 145-146, 167-168). На момент вилучення у [PERSON] автомобіля «Chevrolet Aveo», у ньому знаходилося майно, і згідно копії товарного чеку № 79 від 05.08.2007 року загальна сума його, складає 4634 грн. 00 коп. (том 1 а.с.148, 169). 05.10.2015 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до відповідачів з повідомленням про наявність заборгованості по кредитному договору № K2А3АU01771167 (том 1 а.с.7-13). В цьому випадку, суд звертає увагу на те, що фактично у відповідача [PERSON] в рахунок заборгованості було вилучено автомобіль ще 26.08.2010 року, в той час як з повідомленням до поручителів банк звернувся лише через 5 років - 05.10.2015 року, хоча представником позивача за первісним позовом належних доказів, що відповідачі отримали вказані повідомлення суду надано не було. При цьому суд враховує пояснення представника відповідачів, яка зазначила, що останні про заборгованість [PERSON] за кредитним договором дізналися лише з надісланого їм судом позову. З копії заочного рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31.07.2012 року, яке набрало законної сили 13.08.2012 року вбачається, що позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] про звернення стягнення - задоволено частково. Звернено стягнення на рухоме майно за договором застави автотранспорту, а саме: автомобіль «Chevrolet Aveo», рік випуску: 2007, що належить на праві власності [PERSON] для задоволення грошових вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № K2A3U01771167 від 23.07.2007 року - в розмірі 232 132,01 грн. (том 1 а.с.184-185, том 2 а.с.222-223). Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03.10.2012 року ПАТ «КБ «Приватбанк» роз'яснено рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31.07.2012 року щодо порядку його виконання (том 2 а.с.224). Відповідно до «Бюллетеня автотовароведа», станом на липень 2010 року - на час вилучення автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» у [PERSON], вартість автомобіля «Chevrolet Aveo» 2007 року випуску, такого класу, як був у [PERSON] становила 9560 доларів США (том 1 а.с.113, 147, 166). Згідно копії оціночного сертифікату рекомендована ринкова вартість автомобіля «Chevrolet Aveo» станом на 27.04.2012 року становить 46500,00 гривень (том 1 а.с.186-187). Згідно копії висновку ФОП «[PERSON]» про вартість майна та звіту про експертну оцінку транспортного засобу станом на 26.08.2010 року ринкова вартість автомобіля «Chevrolet Aveo» становить 70140,00 грн. (том 2 а.с.150-173). Згідно копії висновку ФОП «[PERSON]» про вартість майна станом на 23.06.2014 року ринкова вартість автомобіля «Chevrolet Aveo» становить 82300,00 грн. (том 2 а.с.149, 150-153). Разом з тим з наданого ПАТ «КБ «ПриватБанк» висновку експертного авто товарознавчого дослідження, проведеного ТОВ «Агентство незалежних експертиз» станом на 23.06.2014 року ринкова вартість автомобіля «Chevrolet Aveo» становить 50500,00 грн. (том 2 а.с.184-191, 207-214). Відповідно до наданих суду ПАТ «КБ «ПриватБанк» меморіальних ордерів від 29.01.2015 року банк здійснив реалізацію автомобіля «Chevrolet Aveo» за 50500,07 грн. (3182,22 долари США), з яких 3197,25 грн. (200,4 доларів США) - погашення юридичних витрат по договору; 23786,48 грн. (1490,91 доларів США) - погашення штрафу; 23786,48 грн. (1490,91 доларів США) - погашення заборгованості по кредитному договору (том 2 а.с.76-79, 91-92, 200-203). Сума, за яку банк реалізував автомобіль відповідача підтверджується також копією акту прийому передачі автомобіля від 28.01.2015 року, відповідно до якого кошти в сумі 50500,00 грн. зараховані до установи банку (том 2 а.с.94). Відповідач за первісним позовом [PERSON] має на утриманні дитину-інваліда [PERSON] [INFO], що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 27.05.2008 року (том 1 а.с.94,117) та копією посвідчення серії [NUMBER] від 20.05.2016 року (том 1 а.с.126). При прийнятті рішення по первісному позову про стягнення заборгованості за кредитним договором суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № K2А3АU01771167 від 23.07.2007 року заборгованість [PERSON] станом на 29.09.2015 року становить 67985,08 доларів США, що станом на 29.09.2015 року становить 1467118,03 грн. (том 1 а.с.3-7). 29.08.2016 року представником ПАТ «КБ «ПриватБанк» надано суду розрахунку заборгованості за кредитним договором № K2А3АU01771167 від 23.07.2007 року станом на 30.05.2016 року, відповідно до якого заборгованість [PERSON] становить 78996,65 доларів США, що станом на 30.05.2016 року становить 1985661,77 грн. (том 1 а.с.189-191). 27.06.2017 року представником ПАТ «КБ «ПриватБанк» надано суду уточнену позовну заяву разом з розрахунком заборгованості за кредитним договором № K2А3АU01771167 від 23.07.2007 року, відповідно до якого заборгованість [PERSON] становить 16445,85 доларів США, що станом на 12.06.2017 року становить 429643,87 грн. (том 2 а.с.124-132). З вище вказаних розрахунків заборгованості не можливо встановити порядок обчислення вказаних у ньому грошових сум. Жодних пояснень з приводу наданих розрахунків представником позивача надано не було. Представником позивача за первісним позовом зазначено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку (щомісяця в період сплати [PERSON] повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом , за відсотками, за комісією, а також інші витрати за кредитним договором. Однак, графіку погашення заборгованості суду ПАТ «КБ «ПриватБанк» не надав. З копії виписки про погашення [PERSON] заборгованості по кредитному договору № K2А3АU01771167, вбачається, що останнім на рахунок банку в період з 23.07.2007 року по 04.08.2016 року було перераховано 10067,71 доларів США (9839,88 доларів США - платіж по кредиту та 227,83 доларів США - погашення пені/штрафів) (том 1 а.с.149). Крім того, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було звернено кошти від реалізації банком автомобіля «Chevrolet Aveo» у сумі 3182,22 долари США, що становить 50500,00 грн. станом 29.01.2015 року. Разом з тим судом встановлено, що вказану суму вартості авто було занижено, оскільки оцінку вказаного авто було здійснено майже через п'ять років після фактичного вилучення транспортного засобу у відповідача [PERSON] (26.08.2010 р.). Таким чином, з урахуванням наданих суду доказів, встановлено відсутність у [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення первісного позову про стягнення солідарно з відповідачів за первісним позовом заборгованості за кредитним договором, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами природу походження, механізм нарахування вказаної заборгованості, яка також включає суму неправомірно нарахованої суми збільшеної процентної ставки. Щодо зустрічного позову про визнання договорів поруки припиненими суд приходить до наступного висновку. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст. 546 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Відповідно до ст. 553 ЦК порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Стаття 598 ЦК України визначає, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Згідно п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, висловленої у постанові у справі №6-73цс12 від 18 червня 2012 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Як зазначено вище процентну ставку за кредитним договором № K2А3АU01771167 було змінено банком з 8,04 % до 10,08 %. Вказана зміна суттєво збільшила обсяг відповідальності поручителів. З цього приводу, суд також враховує, що відповідні претензії та письмові повідомлення поручителям надсилались саме за указаним розрахунком, згідно якого відповідальність основного кредитора було збільшено за відсутності відповідних повідомлень поручителів. Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. При укладенні кредитного договору та договорів поруки були дотримані всі істотні умови. Згідно п.2.3.1 кредитного договору, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом. Разом з тим, ця умова не скасовує встановленої законом норми про обов'язкову згоду поручителя на зміну зобов'язання. Крім того, в матеріалах справи взагалі відсутні докази тому, що банк належним чином повідомив поручителів про невиконання [PERSON] своїх зобов'язань (відсутні підтвердження вручення таких повідомлень), а також докази повідомлення відповідачів (поручителів) про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором. З огляду на це, фактично з моменту збільшення відсоткової ставки з 01.11.2008 року без згоди поручителів, порука, про яку зазначено у договорах поруки від 23.07.2007 року, згідно з якими [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися нести солідарну майнову відповідальність перед ПАТ «КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № K2А3АU01771167 від 23.07.2007 року, є припиненою. З огляду на вказане, суд вбачає достатньо підстав для задоволення зустрічних позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved