Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 1.1. 05.02.2020 [PERSON] звернулась до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом до [PERSON] , в якому просила: (1) змінити розмір аліментів, визначених рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 27.03.2015 у справі №296/1027/15-ц та стягнути [PERSON] , [INFO] аліменти на користь позивача на дитину [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття; (2) позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . 1.2. Поданий позов обґрунтовувався тим, що сторони проживали разом без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . З 2014 року сторони спільно не проживають, відповідач не цікавиться фізичним та моральним розвитком сина, не відвідує його, не забезпечує усім необхідним та не сплачує аліменти, які присужені на користь позивача на дитину згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.03.2015, у зв`язку з чим для захисту інтересів дитини позивач звернулася із вказаним позовом. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 27.02.2020 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира відкрито провадження у справі № 296/1080/20, яку вирішено розглядати у порядку загального позовного провадження. 2.2. 19.06.2020 представник органу опіки та піклування подав висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав, справу просив розглядати за його відсутності (а.с. 40-42). 2.3. 22.06.2020 позивач подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, а справу розглядати за її відсутності (а.с. 46). 2.4. Відповідач в судове засідання не з"явився, викликався до суду шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК Укрїни вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 23-28, 36-38). 2.5. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, що повідомлявся про розгляд справи відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, відсутність відзиву на позов, а також наявну згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд вирішив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис за № 1762 (а.с. 6). 3.2. 27.03.2015 заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира у цивільній справі №296/1027/15-ц позов [PERSON] задоволено, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 29.01.2015 до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (а.с. 14). 3.3. Із наявного у матеріалах справи витягу з протоколу психолого-медико-педагогічної консультації управління освіти Житомирської міської ради №813 від 27.04.2018 встановлено, що у дитини [PERSON] психологічний розвиток відбувається з порушенням, рекомендовано корекційно-розвиткова робота для дітей із порушенням психологічного розвитку (а.с. 10). 3.4. Із довідки Житомирського дошкільного навчального закладу №46 від 31.01.2020, вбачається, що [PERSON] відвідує вказаний заклад з 03.09.2018, за час перебування дитини у закладі його забирає матір та бабуся, батько ніколи не приходив, життям дитини не цікавився та батьківські збори не відвідував (а.с. 11). 3.5. 20.03.2019 рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради затверджено висновок щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю [PERSON] (а.с. 8). ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Відповідно до статей 18, 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. 4.2. Згідно частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 4.3. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 4.4. За змістом статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. 4.5. Відповідно до пункту 2 частини першої та частини третьої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. 4.6. Згідно статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності; 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ (а) Щодо питання позбавлення батьківських прав 5.1. З матеріалів справи вбачається, що дитина сторін у справі - [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] , яка займається його вихованням та розвитком, відповідач участі у вихованні не приймає, життям сина не цікавиться. 5.2. Позивач у судовому засіданні пояснила, що відповідач присуджені заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27.03.2015 аліменти на малолітнього сина не сплачує, дитину не провідує, життям дитини не цікавиться. 5.3. Зі змісту висновку органу опіки та піклування від 17.06.2020 вбачається, що з 2014 року [PERSON] фактично з сім`єю не проживає, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку з чим орган опіки та піклування вказував про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина. 5.4. Вказані обставини у своїй сукупності вказують на ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно його сина [PERSON] , оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, не забезпечує харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином, що є необхідною складовою їх самоусвідомлення; не надає сину доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини; не турбується про долю свого малолітнього сина. 5.5. Враховуючи наявність факту ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно його малолітнього сина [PERSON] та виходячи із найкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку про доцільність застосування крайнього заходу - позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його сина [PERSON] . (б) Щодо питання стягнення аліментів на дитину 5.6. Посилаючись на зміну законодавства України, а саме встановлення мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину на рівні не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач просила змінити розмір аліментів, що призначені заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27.03.2015. 5.7. Відповідно до заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.03.2015 у цивільній справі №296/1027/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 29.01.2015 до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (а.с. 14). 5.8. Відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України від 17 травня 2017 року № 2037- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 5.9. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначеного у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. 5.10. Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, згідно з яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України, навіть за наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі нижчому, ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. 5.11. Такий правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 365/322/17 (провадження № 61-4097св19). 5.12. Враховуючи, що виконавець повинен стягувати з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зміни розміру аліментів, присуджених рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 27.03.2015 у справі №296/1027/15-ц, задоволенню не підлягають VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. Згідно вимог пункту 3 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial