Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання дій неправомірними, визнання припиненими зобов`язання за кредитним договором, зобов`язання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивував тим, що листом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 12 лютого 2013 року погоджено умови погашення кредитних заборгованості, зокрема, за кредитним договором № 030.29-50/341-С від 27 листопада 2007 року, а саме: надано дозвіл на добровільну реалізацію заставного майна, за ціною не менше 615 000,00 грн.; кошти від реалізації предмету іпотеки направити на погашення 100% тіла кредиту + погашення витрат на претензійно-позовну роботу (8 963,30 грн.); укласти додаткову угоду стосовно черговості погашення (в першу чергу тіло кредиту); після погашення заборгованості на вищезазначених умовах, повернути виконавчий документ з органів ДВС та зняти заборони накладені банком на заставне майно; не застосовувати пені та штрафи; за умови погашення позичальником «100+0%» та погашення витрат на претензійно-позовну роботу, списати залишок заборгованості; після списання залишку заборгованості, надати позичальнику лист під особистий розпис про його отримання, додатково направити рекомендований лист з повідомленням про його вручення, яким повідомити боржника про анулювання частини його заборгованості перед банком відповідно до вимог п. 164.2.17 ст. 164 Податкового кодексу України. 15 березня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та позивачем укладено додаткову угоду № 1 до Договору кредиту № 030.29-50/341-С від 27 листопада 2007 року, відповідно до якого встановить першочерговість повернення заборгованості, а саме: п. 2.11.1 у першу чергу - прострочена заборгованість за кредитом; п. 2.11.2 у другу чергу - строкова заборгованість за кредитом; п. 2.11.3 у третю чергу - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; п. 2.11.4 у четверту чергу - строкова заборгованість за нарахованими процентами; п. 2.11.5 у п`яту чергу - пеня за порушення строків повернення основної заборгованості та сплати процентів; п. 2.11.6 у шосту чергу - штрафні санкції. Крім того, 15 березня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого позивач продав квартиру [ADDRESS] за 648 000,00 грн. Згідно квитанції № FJB1307402700162 від 15 березня 2013 року позивач перерахував на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» грошові кошти у розмірі 620 969,94 грн. в погашення заборгованості за кредитом. Крім того, згідно квитанції № FJB1307402700167 від 15 березня 2013 року позивач перерахував на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» грошові кошти у розмірі 8 963,30 грн. в погашення витрат на претензійно-позовну роботу. Однак, 04 березня 2020 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» направив на адресу позивача лист, відповідно до якого станом на 04 березня 2020 року заборгованість за кредитним договором № 030.29-50/341-С від 27 листопада 2007 року складає: прострочені проценти - 36 801,79 доларів США; пеня - 85 032,02 доларів США, пеня - 210 538,37 грн. У зв`язку з чим просить визнати дії Акціонерного товариства «Альфа Банк» щодо нарахування процентів та пені за кредитним договором № 030.29-50/341-С від 27 листопада 2007 року неправомірними; визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором № 030.29-50/341-С від 27 листопада 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] ; зобов`язати Акціонерне товариство «Альфа Банк» видати [PERSON] довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором № 030.29-50/341-С від 27 листопада 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Листом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 12 лютого 2013 року погоджено умови погашення кредитних заборгованості, зокрема, за кредитним договором № 030.29-50/341-С від 27 листопада 2007 року, а саме: надано дозвіл на добровільну реалізацію заставного майна, за ціною не менше 615 000,00 грн.; кошти від реалізації предмету іпотеки направити на погашення 100% тіла кредиту + погашення витрат на претензійно-позовну роботу (8 963,30 грн.); укласти додаткову угоду стосовно черговості погашення (в першу чергу тіло кредиту); після погашення заборгованості на вищезазначених умовах, повернути виконавчий документ з органів ДВС та зняти заборони накладені банком на заставне майно; не застосовувати пені та штрафи; за умови погашення позичальником «100+0%» та погашення витрат на претензійно-позовну роботу, списати залишок заборгованості; після списання залишку заборгованості, надати позичальнику лист під особистий розпис про його отримання, додатково направити рекомендований лист з повідомленням про його вручення, яким повідомити боржника про анулювання частини його заборгованості перед банком відповідно до вимог п. 164.2.17 ст. 164 Податкового кодексу України (а.с. 8-9). 15 березня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та позивачем укладено додаткову угоду № 1 до Договору кредиту № 030.29-50/341-С від 27 листопада 2007 року, відповідно до якого встановить першочерговість повернення заборгованості, а саме: п. 2.11.1 у першу чергу - прострочена заборгованість за кредитом; п. 2.11.2 у другу чергу - строкова заборгованість за кредитом; п. 2.11.3 у третю чергу - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; п. 2.11.4 у четверту чергу - строкова заборгованість за нарахованими процентами; п. 2.11.5 у п`яту чергу - пеня за порушення строків повернення основної заборгованості та сплати процентів; п. 2.11.6 у шосту чергу - штрафні санкції (а.с. 10). Крім того, 15 березня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого позивач продав квартиру [ADDRESS] за 648 000,00 грн. (а.с. 11-12). Згідно квитанції № FJB1307402700162 від 15 березня 2013 року позивач перерахував на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» грошові кошти у розмірі 620 969,94 грн. в погашення заборгованості за кредитом (а.с. 13). Крім того, згідно квитанції № FJB1307402700167 від 15 березня 2013 року позивач перерахував на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» грошові кошти у розмірі 8 963,30 грн. в погашення витрат на претензійно-позовну роботу (а.с. 14). 10 вересня 2019 року рішенням загальних зборів учасників Акціонерного товариства «Альфа-Банк» та загальних зборів учасників Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Альфа-Банк». 04 березня 2020 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» направив на адресу позивача лист, відповідно до якого станом на 04 березня 2020 року заборгованість за кредитним договором № 030.29-50/341-С від 27 листопада 2007 року складає: прострочені проценти - 36 801,79 доларів США; пеня - 85 032,02 доларів США, пеня - 210 538,37 грн. (а.с. 36). Позивач просить визнати дії Акціонерного товариства «Альфа Банк» щодо нарахування процентів та пені за кредитним договором № 030.29-50/341-С від 27 листопада 2007 року неправомірними та визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором № 030.29-50/341-С від 27 листопада 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено про повне виконання грошового зобов`язання за кредитним договором та відсутність у відповідача права на нарахування прострочених процентів та пені, оскільки листом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 12 лютого 2013 року погоджено умови погашення кредитних заборгованості. На підтвердження позовних вимог позивачем надано квитанції та платіжні доручення про сплату грошових коштів на виконання кредитного договору на користь відповідача (а.с. 15-35). Між сторонами виникли договірні правовідносини, предметом доказування є виконання умов договору. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Представник відповідача Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Підстави припинення зобов`язання передбачені ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи із цих норм, зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, у разі передання кредитором у зобов`язанні своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі відступлення права вимоги. Судом встановлено, що листом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 12 лютого 2013 року погоджено умови погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 030.29-50/341-С від 27 листопада 2007 року. 15 березня 2013 року позивач перерахував на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» грошові кошти у розмірі 620 969,94 грн. в погашення заборгованості за кредитом та грошові кошти у розмірі 8 963,30 грн. в погашення витрат на претензійно-позовну роботу. Отже, оскільки зі змісту листа Акціонерного товариства «Альфа-Банк» вбачається, що станом на 04 березня 2020 року заборгованість позивача за кредитним договором № 030.29-50/341-С від 27 листопада 2007 року складає: прострочені проценти - 36 801,79 доларів США; пеня - 85 032,02 доларів США, пеня - 210 538,37 грн., тому суд приходить висновку про неправомірність дій відповідача щодо нарахування процентів та пені за кредитним договором № 030.29-50/341-С від 27 листопада 2007 року. Крім того, згідно листа Акціонерного товариства «Альфа-Банк» вбачається відсутність заборгованості за тілом кредиту та позивачем сплачено витрати на претензійно-позовну роботу, тому відповідач був зобов`язаний списати залишок заборгованості позивача за кредитним договором. За таких обставин суд приходить до висновку, що кредитний договір укладений між позивачем та відповідачем на теперішній час є виконаним позивачем належним чином в повному обсязі. З урахуванням викладеного позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання дій неправомірними, визнання припиненими зобов`язання за кредитним договором підлягають задоволенню повністю: визнати дії Акціонерного товариства «Альфа Банк» щодо нарахування процентів та пені за кредитним договором № 030.29-50/341-С від 27 листопада 2007 року неправомірними. Визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором № 030.29-50/341-С від 27 листопада 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Крім того, позивач просить зобов`язати Акціонерне товариство «Альфа Банк» видати [PERSON] довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором № 030.29-50/341-С від 27 листопада 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що листом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 12 лютого 2013 року погоджено умови погашення кредитних заборгованості за кредитним договором № 030.29-50/341-С від 27 листопада 2007 року, зокрема, після списання залишку заборгованості, надати позичальнику лист під особистий розпис про його отримання, додатково направити рекомендований лист з повідомленням про його вручення, яким повідомити боржника про анулювання частини його заборгованості перед банком відповідно до вимог п. 164.2.17 ст. 164 Податкового кодексу України. Однак, матеріали справи містять лист Акціонерного товариства «Альфа-Банк» від 04 березня 2020 року, відповідно до якого станом на 04 березня 2020 року заборгованість за кредитним договором № 030.29-50/341-С від 27 листопада 2007 року складає: прострочені проценти - 36 801,79 доларів США; пеня - 85 032,02 доларів США, пеня - 210 538,37 грн., а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання Акціонерного товариства «Альфа Банк» видати [PERSON] довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором № 030.29-50/341-С від 27 листопада 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] . За встановлених обставин позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання дій неправомірними, визнання припиненими зобов`язання за кредитним договором, зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню частково: визнати дії Акціонерного товариства «Альфа Банк» щодо нарахування процентів та пені за кредитним договором № 030.29-50/341-С від 27 листопада 2007 року неправомірними. Визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором № 030.29-50/341-С від 27 листопада 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] . В решті позовних вимог відмовити. Згідно частини 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо в позовній заяві об`єднано кілька самостійних вимог немайнового характеру, пов`язаних між собою, то, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог. При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних (908,00 грн.). У зв`язку з тим, що задоволено дві позовні вимоги немайнового характеру, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 1 816,00 грн. (908,00 грн.х2).

Outcome: partial