Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. В обґрунтування своєї позовної заяви позивач зазначив, що [INFO] помер його батько, [PERSON] .. За часів свого життя останній залишив заповіт, яким заповідав все своє майно [PERSON] , позивачу по справі. Окрім нього, спадкоємцем першої черги є його брат, [PERSON] , який прийняв спадщину померлого батька. Позивач з моменту смерті батька не звертався до нотаріуса, оскільки вважав, що, мешкаючи в домоволодінні, який належить батькові, з 1993 року, наявність в нього на руках заповіту свідчать про прийняття ним спадщини. Проте, звернувшись до нотаріуса з питання переоформлення спадщини, він отримав відмову, оскільки пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. У зв`язку з чим позивач просить вважати причини пропуску для прийняття спадщини поважними та визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини терміном три місяці. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що в судовому засіданні не було встановлено підстав для прийняття визнання позову, тому, що це буде суперечити нормам матеріального та процесуального закону, суд приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті визнання відповідачем позову. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи кожен окремо та в їх сукупності, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.28), зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] з 27.12.1993 року (а.с.26). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.40). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 30). На момент смерті [PERSON] разом з ним були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] , син [PERSON] , невістка [PERSON] , онуки [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.35). Мати сторін та дружина [PERSON] [PERSON] померла [INFO] (а.с.77). Заповітом, складеним 13.11.2006 року, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на час смерті, а також належні йому майнові права та свої обов`язки на час смерті заповідав [PERSON] (а.с.37). Постановою державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори Марченка В.Ю. від 14.02.2019 року [PERSON] була відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини (а.с.36). Як вбачається з копії спадкової справи № 26/2020, [PERSON] 14.02.2020 року звернувся до Білокуракинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Інші спадкоємці за отриманням свідоцтва про право на спадщину не зверталися (а.с.69-76). При цьому відповідач [PERSON] є таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав разом з померлим батьком на момент його смерті. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, що передбачене ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно\~\~до\~\~частини\~\~третьої\~\~статті\~\~1272\~\~ЦК\~\~України\~\~за\~позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними». Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як встановлено в судовому засіданні, позивач не зазначив та не довів жодної поважної причини пропуску строку прийняття спадщини. При цьому і в позовні заяві, і в судовому засіданні позивач підтвердив, що заповіт завжди був у нього на руках, він про нього знав з моменту його складання батьком і йому ніщо не перешкоджало звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Помилкова думка про прийняття спадщини шляхом проживання в будинку, який належить померлому, не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed