Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Заступник прокурора Луганської області Гладкіх О., в інтересах держави в особі: Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області, звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з неї на користь вказаного Управління суму надмірно виплаченої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям в розмірі 4612 гривень 52 копійки. У звязку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, яка була належним чином повідомлена про проведення судових засідань 11 травня 2017 року та 26 травня 2017 року, та від якої заяви про розгляд справи за її відсутністю не надходило і причини неявки нею не повідомлені, а прокурор і представник Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області не заперечували проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини пятої статті 209 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом ЦПК України) занесена до журналу судового засідання. Позиція прокурора полягала у тому, що на підставі звернення до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області, [PERSON] отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям, загальний розмір якої склав 4612 гривень 52 копійки. Однак, будучи попередженою про відмову або припинення виплат в разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан, при заповненні декларації про доходи та майновий стан, навмисно вказала недостовірні відомості щодо витрат, що здійсненні нею протягом 12 місяців перед зверненням до управління для отримання допомоги. І, що головне, [PERSON] приховала, що з 13 серпня 2011 року вона була знята з обліку, як безробітна у Рубіжанському міському центрі зайнятості Луганської області, що позбавляло її права на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям в принципі. У звязку з чим, 24 лютого 2012 року Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області направило [PERSON] повідомлення, в якому їй пропонувалось у добровільному порядку повернути виплачену їй суму державної соціальної допомоги. І оскільки вона грошові кошти не повернула, прокурор просить стягнути їх з [PERSON] на користь Управління у розмірі 4612 гривень 52 копійки. Позиція Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області була такою самою. А суд, на основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини: Шістнадцятого серпня 2011 року [PERSON] звернулась із заявою до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області, якою просила повторно призначити їй серед іншого і державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям. До заяви додала: довідку про склад сімї; декларацію про доходи та майновий стан; довідку про доходи кожного члена сімї; довідку з місця навчання (служби) та інші документи (а.с.22,23,24,25-26,27). У звязку із чим, соціальним інспектором управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради, у цей же день, було складено протокол проведення співбесіди із [PERSON] під час якої остання повідомила інспектора про те, що знаходиться на обліку у Рубіжанському міському центрі зайнятості (а.с.28). Двадцять другого серпня 2011 року було проведено обстеження матеріально-побутових умов сімї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та складено акт (а.с.31). А 25 серпня 2011 року на підставі розрахунків державної соціальної допомоги та середньомісячного сукупного доходу сімї, Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області, було прийнято рішення про призначення [PERSON] державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям у розмірі 739 гривень 39 копійок (на серпень і вересень 2011 року), 770 гривень 89 копійок (на жовтень та листопад 2011 року) та 796 гривень 08 копійок (на грудень 2011 року та січень 2012 року) - а.с.33-34,35. І вказані грошові кошти, як державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям, у загальному розмірі 4612 гривень 52 копійки були виплачені [PERSON] у повному обсязі (а.с.32,36,117-121). Актом проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявником для призначення соціальної допомоги від 21 лютого 2012 року, на підставі довідки Рубіжанського міського центру зайнятості від 16 грудня 2011 року та акту обстеження матеріально-побутових умов від 21 лютого 2012 року, соціальним інспектором Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області було встановлено, що [PERSON] була знята з обліку з 13 серпня 2011 року, тобто на момент звернення для отримання допомоги вона надала недостовірну інформацію, оскільки не мала статусу безробітної та не мала права на отримання допомоги малозабезпеченим сімям, внаслідок чого неправомірно і надміру отримала грошові кошти у розмірі 4612 гривень 52 копійки (а.с.29-30,36). Через кілька днів, зокрема 27 лютого 2012 року, [PERSON] було вручено повідомлення про припинення надання соціальної допомоги та про її зобовязання повернути переплачену суму державної соціальної допомоги у розмірі 4612 гривень 52 копійки у добровільному порядку (а.с.37). Але означені грошові кошти, і досі нею не повернуті Управлінню праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області, через що, в інтересах цього Управління прокурор звернувся до суду і просить стягнути вказані грошові кошти на його користь (а.с.2-8). Також, на підставі інформації, отриманої з Рубіжанського міського центру зайнятості, судом встановлено і те, що [PERSON] 13 серпня 2011 року дійсно була знята з обліку як безробітна, на підставі положень пункту 13 і 20 „Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 3219 від 14 лютого 2007 року, у звязку із невиконанням свого обовязку щодо відвідування центру зайнятості протягом 30 і більше днів без поважних причин (а.с.87). Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального і процесуального права, виходячи при цьому з таких мотивів: В силу положень частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі безробіття з незалежних від них обставин, а також в інших випадках, передбачених законом. А згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту визначаються виключно законами України. Зокрема, Законом України „Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям від 01.06.2000 № 1768-III однойменна соціальна допомога була запроваджена як різновид соціального захисту громадян. З огляду на положення частини 1 статті 1 названого закону, державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (в редакції закону, що діяв на момент її призначення відповідачу) визначалась як щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї. При цьому під малозабезпеченою сім`єю розумілась сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин мала середньомісячний сукупний дохід нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї, який для кожної сім'ї визначався залежно від її складу, як сума прожиткових мінімумів, розрахованих та затверджених відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум для осіб, які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення. А з огляду на положення статті 3 вказаного закону, на призначення такої допомоги мали право малозабезпечені сім`ї, які постійно проживали на території України. Проте, в силу положень частини 1 статті 7 Закону України „Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям така допомога не призначалась якщо працездатні члени сім`ї не працювали, не служили, не навчались за денною формою навчання (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушували законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню). На час звернення відповідача для отримання державної соціальної допомоги, як вже було встановлено судом, 16 серпня 2011 року вона повідомила Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області про те, що не працює, не служить і не навчається, однак визнана в установленому порядку безробітною (а.с.28). Проте за даними Рубіжанського міського центру зайнятості, яку Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області отримало пізніше, 13 серпня 2011 року (тобто до дати звернення за соціальною допомогою) [PERSON] була знята з обліку як безробітна, на підставі положень пункту 13 і 20 „Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 3219 від 14 лютого 2007 року, у звязку із невиконанням свого обовязку щодо відвідування центру зайнятості протягом 30 і більше днів без поважних причин (а.с.87). Отже, на момент звернення до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області, [PERSON] вже не мала статусу безробітною і до того ж, втратила його у звязку із порушенням законодавства про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню. Однак незважаючи на це, відповідач навмисно подала недостовірні дані про себе, що вплинуло на призначення і виплату їй державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, у загальному розмірі 4612 гривень 52 копійки, у період з серпня 2011 року по січень 2012 року, хоча у дійсності на призначення і отримання таких грошових коштів вона не мала фактичних підстав. Таким чином, внаслідок власної недобросовісності, відповідач безпідставно одержала майно у вигляді грошових коштів. Враховуючи це, суд застосовує положення частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України якими передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути такій особі це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала. При цьому суд враховує положення частини 1 статі 1215 названого кодексу якими передбачено, що не підлягають поверненню безпідставно набуті допомоги та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Але знову констатує, що державна соціальна допомога була призначена і виплачена відповідачу саме внаслідок надання нею недостовірних відомостей про себе, тобто недобросовісності з її боку, а це означає що отримана нею допомога у вигляді грошових коштів підлягає поверненню у повному обсязі, зокрема у розмірі 4612 гривень 52 копійки, як і просить прокурор. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1600 гривень, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.1), вони підлягають стягненню на користь прокуратури Луганської області з відповідача у повному обсязі. Отже,

Outcome: approved