Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

В лютому 2020 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, вказавши, що рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 29.12.2015 року було ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Здолбунів Рівненської області на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частки усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 31.08.2015 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В свою чергу, з огляду на те, що сімейне життя між подружжям не склалося, рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 01.02.2016 року шлюб між ними було розірвано. Разом з тим, позивачка стверджує, що визначений рішенням суду розмір аліментів на теперішній час не відповідає навіть частково потребам дитини та не достатній для гармонійного розвитку дитини, а тому просить суд збільшити розмір аліментів. В судове засідання позивачка не з`явилася, проте про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки у вигляді sms-повідомлення. Відповідач в судове засідання також не з`явилася, про час і місце розгляду справи був повідомлений, що підтверджується оголошенням про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого не відоме. Судом об`єктивно встановлено, що від зареєстрованого шлюбу в сторін є дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Мазниківською сільською радою Деражнянського району Хмельницької області. Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 29.02.2015 року з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Здолбунів Рівненської області на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти в розмірі ј частки усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 31.08.2015 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи із змісту ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності до положень ст.ст. 183, 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, яка визначається судом або суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Водночас, згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові № 6-143цс13 від 05.02.2014 року, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). В обґрунтування позову позивачка стверджує, що їй не відомо чи є у відповідача інші діти на утриманні та чи має він стабільний дохід, оскільки вони не підтримують жодних відносин, проте розмір аліментів який [PERSON] сплачує на утримання дочки на теперішній час менший чим мінімальний розмір аліментів, що має стягуватись на дитину відповідного віку. Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу своїй дитині, судом враховуються доводи позивача, оскільки вони не заперечуються відповідачем. Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази, на думку суду, свідчать про можливість відповідачем надавати матеріальну допомогу своїй дитині, тому суд приходить до висновку про можливість зміни розміру аліментів. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки, які, у відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі сплачуватимуться з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази, на думку суду, свідчать про можливість відповідачем надавати матеріальну допомогу своїй дитині, оскільки з матеріалів справи не вбачається наявності про його поганий стан здоров`я, або наявність інших обставин, які б перешкоджали йому у виконанні батьківських обов`язків щодо його неповнолітньої дитини, тому суд приходить до висновку про можливість збільшити розмір аліментів до 1 200 грн. щомісяця, починаючи з дня набранням рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Водночас, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved