Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

в травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, посилаючись на наступні обставини, що з лютого 2016 року він постійно проживав разом з своєю тіткою [PERSON], доглядав її та вів з нею спільне господарство, за адресою [ADDRESS]. 15 грудня 2010 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла йому усе належне їй майно. Інших спадкоємців окрім заявника, ні за заповітом, ні за законом не має. 06 жовтня 2016 року [PERSON] раптово померла. Після смерті [PERSON] заявник не звернувся у встановлений законом шестимісячний термін до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, так як мешкав разом з померлою до дня її смерті та вважав, що фактично прийняв спадщину,\~але у подальшому йому було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про спадщину за заповітом, в зв'язку з тим, що заявник з померлим спадкодавцем зареєстрований не був та не підтверджено документально його проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та пропущений строк прийняття спадщини, у зв'язку з чим змушений звернутись до суду з даною заявою. Заявник у судовому засіданні свою заяву підтримав, просив її задовільнити. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити. Заінтересована особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу [PERSON]О.у в судове засідання не зявився, попередньо направивши клопотання про можливість розгляду справи у його відсутність, всі питання щодо заяви [PERSON] залишив на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заявника, свідків, які були допитані у судовому засіданні, вивчивши матеріали справи, оцінивши, досліджені у судовому засіданні докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи та наявними доказами встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 15 грудня 2010 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті усе своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, заповіла [PERSON], що підтверджується заповітом від 15.12.2010 року, посвідченого нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2769. Як вбачається з матеріалів справи, 06 жовтня 2016 року, [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть виданим Жовтневим районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 07.10.2016 року, актовий запис № 1588. 27 квітня 2017 року заявник [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини за Заповітом після померлої [PERSON], однак відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.04.2017 року йому було відмовлено у звязку з пропуском шести місячного строку та у звязку з відсутністю факту спільного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до листа № 177/02-31 від 23.05.2017 року приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], встановлено, що після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за Заповітом звертався [PERSON], інші спадкоємці не зверталися, спадкові справи не заводилися. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, [PERSON] проживав разом зі своєю тіткою [PERSON] з весни 2016 року по день її смерті, 06.10.2016 року, за адресою: [ADDRESS], доглядав її, після її смерті займався питанням її поховання та продовжує жити в її квартирі по теперішній час, про що 11 травня 2017 року складено акт, посвідчений директором ТОВ "КК "ДОМ.КОМ". Даний факт в судовому засіданні підтверджено показами свідка [PERSON], яка пояснила, що є сусідкою померлої [PERSON] та підтвердила, що заявник [PERSON] племінник померлої, в неї окрім нього нікого не було. [PERSON] допомагав своїй тітці, коли вона почала хворіти, на весні 2016 року, став постійно проживати разом з нею, доглядав її. Після смерті [PERSON] заявник [PERSON] займався її похованням. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] з весни 2016 року проживав постійно разом зі своєю тіткою по день її смерті, доглядав її, після смерті [PERSON] поховав її та продовжує жити зараз в квартирі тітки. Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. А частина 5 даної статті прямо вказує на те, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Таким чином суд дійшов висновку про обґрунтованість цієї заяви, оскільки відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений факт, що має юридичне значення від якого залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на викладене, матеріалами справи підтверджено, а судом встановлено факт постійного проживання заявника [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON], яка померла 06 жовтня 2016 року, на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS]. Встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права, зокрема він приймає спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має.

Outcome: approved