Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить Договір № 108/98 купівлі - продажу квартири [ADDRESS] укладений 14 жовтня 1998 року на Горлівській універсальній товарній біржі «Лівіалія» між [PERSON] та [PERSON] визнати дійсним, а також визнати за позивачкою право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] в місті Дзержинську Донецької області. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. На підставі договору № 108/98 купівлі - продажу квартири від 14 жовтня 1998 року чоловік позивачки - [PERSON] , придбав у власність трикімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 62,70 м.кв. та житловою площею 43,10 м.кв. Зазначений договір був укладений у формі біржового контракту у місті Горлівка Донецької області на Горлівській універсальній товарній біржі «Лівіалія» та посвідчений підписами продавця, покупця, та уповноваженою особою Горлівської універсальної товарної біржі «Лівіалія». Означена квартира була придбана за 8556,00 (Вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят шість гривень) грн., а сам договір був зареєстрований на товарній біржі відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» і при його укладенні сторонами було узгоджено всі суттєві умови, що необхідні для укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, зокрема, ціна, характеристики майна, передача майна у власність, та відбулося повне його виконання з боку сторін. При цьому, чоловік позивача в повному обсязі сплатив грошові кошти за придбаний об`єкт нерухомого майна і наступного дня зареєстрував договір № 108/98 в Бюро технічної інвентаризації м. Дзержинська, що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням. На час укладення зазначеного договору, угоди, які були зареєстровані на товарній біржі, відповідно до положень ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню. Саме з цих підстав, договір був прийнятий в Бюро технічної інвентаризації м. Дзержинська в якості правовстановлюючого документу і за [PERSON] , як покупцем, зареєстроване право власності на квартиру за вказаною вище адресою. Крім того, позивачка зі своїм чоловіком з 20 листопада 1998 року має постійну реєстрацію у вказаному житловому приміщенні та постійно в ньому мешкає. [INFO] [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина на майно, що належало спадкодавцю на праві приватної власності, до складу якої увійшла і квартира [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем померлого за законом є позивачка, його дружина - [PERSON] , яка у встановленому порядку та у передбачені законодавством строки звернулась до приватного нотаріуса Торецького міського нотаріального округу Донецької області за оформленням спадщини, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після чоловіка - [PERSON] , їй було відмовлено, внаслідок відсутності у спадкодавця, оформлених відповідно до чинного законодавства, правовстановлюючих документів на спадкове майно. З цього приводу приватним нотаріусом Рижковим 0.0. їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.01.2020 року, з якої вбачається, що сторони договору купівлі-продажу квартири № 108/98 від 14.10.1998 року при його укладанні порушили порядок оформлення угоди щодо купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, в зв`язку з чим нотаріусом даний договір не визнається правовстановлюючим документом, так як Інструкцією про проведення нотаріальних дій в переліку правовстановлюючих документів не передбачені угоди, затверджені на товарній біржі. У зв`язку з викладеним, позивачка звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, суду адресовано заяву про розгляд справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримано, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, про причини неявки суд не інформував. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Позивачка [PERSON] , [INFO] з [PERSON] , [INFO] уклала шлюб 16 січня 1990 року, що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого виконкомом Щербинівської селищної ради міста Дзержинська донецької області від 16.01.1990 року (а.с.6). На підставі договору № 108/98 купівлі - продажу квартири від 14 жовтня 1998 року, зареєстрованого Горлівською універсальною товарною біржею «Лівіалія», чоловік позивача - [PERSON] , придбав у [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданого Дзержинським МВ УМВС України в Донецькій області від 06.08.1997 року, яка проживала за адресою: [ADDRESS] ) власність трикімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 62,70 м.кв. та житловою площею 43,10 м.кв. (а.с.7) Зазначений договір був укладений у формі біржового контракту у місті Горлівка Донецької області на Горлівській універсальній товарній біржі «Лівіалія» та посвідчений підписами продавця, покупця, та уповноваженою особою Горлівської універсальної товарної біржі «Лівіалія». Означена квартира була придбана за 8556,00 (Вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят шість гривень) грн., а сам договір був зареєстрований на товарній біржі відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» і при його укладенні сторонами було узгоджено всі суттєві умови, що необхідні для укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, зокрема, ціна, характеристики майна, передача майна у власність, та відбулося повне його виконання з боку сторін. При цьому, чоловік позивача 15.10.1998 року зареєстрував договір № 108/98 в Бюро технічної інвентаризації м. Дзержинська, про що внесено запис в реєстрову книгу №7 за реєстровим №231, що підтверджується копією відповідного реєстраційного посвідчення (а.с.8) Крім того, за адресою: [ADDRESS] позивачка зареєстрована з 20 листопада 1998 року, що підтверджується копією її паспорта серії [NUMBER] , виданого Дзержинським МВ УМВС України в Донецькій області від 04.10.1995 року (а.с.5) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.01.2011 (а.с. 9) Після його смерті відкрилась спадщина на майно, що належало спадкодавцю на праві приватної власності, до складу якої увійшла і квартира [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем померлого за законом є позивачка, його дружина - [PERSON] , про що свідчать копії матеріалів спадкової справи №23/2011 з індексом справи 02-14, які наявні в матеріалах цивільної справи. Крім того, [PERSON] у встановленому порядку та у передбачені законодавством строки звернулась до приватного нотаріуса Торецького міського нотаріального округу Донецької області за оформленням спадщини, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після чоловіка - [PERSON] , їй було відмовлено, внаслідок відсутності у спадкодавця, оформлених відповідно до чинного законодавства, правовстановлюючих документів на спадкове майно. З цього приводу приватним нотаріусом Рижковим 0.0. їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.01.2020 року, з якої вбачається, що сторони договору купівлі-продажу квартири № 108/98 від 14.10.1998 року при його укладанні порушили порядок оформлення угоди щодо купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, в зв`язку з чим нотаріусом даний договір не визнається правовстановлюючим документом, так як Інструкцією про проведення нотаріальних дій в переліку правовстановлюючих документів не передбачені угоди, затверджені на товарній біржі. (а.с.11) Відповідно до статті 4 3акону України\~Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень\~від 01.07.2004 р. № 1952-IV (вступив в дію з 01.01.2013 року) обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно. Згідно ч. 1\~ст. 182 ЦК України\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Позивач постійно і відкрито користується домоволодінням, однак наявні перешкоди у здійсненні державної реєстрації права власності на нерухоме майно, оскільки біржовий контракт (договір купівлі-продажу) нотаріально не посвідчено. На підставі зазначених доказів позивач [PERSON] ґрунтує заявлені вимоги. Статті\~12,\~81 ЦПК України\~передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Спірні правовідносини склалися на підставі укладеного 14.10.1998 року біржового контракту (договору купівлі-продажу). Відповідно до пп. 4 і 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набуття ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року, таким чином при розгляді даної справи необхідно застосовувати норми\~ЦК України\~в редакції 1963 року. Відповідно до\~ст. 227 ЦК України\~(в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Згідно з ч. 2\~ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ\~(в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину) угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Таким чином, на дату укладання чоловіком позивача [PERSON] правочину в законодавстві існували протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору, мала місце колізія норми ст. 15 Закону України „Про товарну біржу" та норми кодифікованого нормативно-правового акту, а саме\~ст. 277 ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до абз. 3 п. 2\~Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року, в якому роз`яснено, що у випадку наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають юридичну силу, застосуванню підлягає той, що прийнятий пізніше. В даному випадку, наявна колізія норм матеріального права, що мають однакову юридичну силу, при цьому суд акцентує увагу, що\~Закон України "Про товарну біржу"\~було прийнято в 1991 року, а\~Цивільний кодекс\~на момент укладання спірного правочину діяв з 1963 року. При вирішенні спору про необхідність чи відсутність необхідності нотаріального посвідчення правочину, укладеного на товарній біржі, суд вважає правомірним застосування положення ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (як нормативного акту, прийнятого пізніше), що дозволяв укладати біржові контракти щодо відчуження житлової нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.2\~ст. 47 ЦК України\~(в редакції 1963 року) - якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, - суд може визнати такий договір дійсним. У такому випадку наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Як вбачається із матеріалів справи доказом укладення і виконання біржового контракту (договору купівлі-продажу) є підтвердження факту проведення всіх розрахунків (сплата визначеної договором суми грошей, які продавцем отримані до підписання договору). Згідно ч. 2\~ст. 47 ЦК України\~та ст.224,\~227 ЦК України\~(в редакції 1963 р.), які діяли на час укладення договору, передбачено: - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч.2\~ст. 220 ЦК України\~(у редакції від 16.08.2020 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. З матеріалів справи вбачається, що умови біржового контракту (договору купівлі-продажу) від 14.10.1998 року виконано, однак правочин не посвідчено нотаріально. Така обставина перешкоджає позивачу у здійсненні права володіння та розпорядження належним домоволодінням, право власності не підлягає визнанню державним реєстратором. Відповідно до ч. 5\~ст. 11 ЦК України\~однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. З вимог\~ст. 16 ЦК України\~вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2\~ст. 16 ЦК України, є визнання права. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту прав передбачений і відповідає чинному законодавству. Суд, враховуючи вищевикладене, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів, за встановленням того, що при укладанні біржового контракту (договір купівлі-продажу) № 108/98 від 14.10.1998 року було досягнуто всіх умов угоди та виконано прийняті зобов`язання, при цьому до теперішнього часу заперечень стосовно наслідків укладення правочину не виникло, - приходить до висновку про наявні підставі для застосування вимог ч. 2\~ст. 47 ЦК України\~(в редакції 1963 р.) щодо можливості визнання зазначеного договору дійсним. Крім того, суд визнає вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] в місті Дзержинську Донецької області. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] з [PERSON] , [INFO] уклала шлюб 16 січня 1990 року, що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого виконкомом Щербинівської селищної ради міста Дзержинська донецької області від 16.01.1990 року (а.с.6). На підставі договору № 108/98 купівлі - продажу квартири від 14 жовтня 1998 року, зареєстрованого Горлівською універсальною товарною біржею «Лівіалія», чоловік позивача - [PERSON] , придбав у [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданого Дзержинським МВ УМВС України в Донецькій області від 06.08.1997 року, яка проживала за адресою: [ADDRESS] ) власність трикімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 62,70 м.кв. та житловою площею 43,10 м.кв. (а.с.7) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.01.2011 (а.с. 9) Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.01.2020 року Приватного нотаріуса Торецького міського нотаріального округу Рижкова О.О., після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] не надала необхідних документів для вчинення нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житлову квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.\~1222,\~1223 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] відповідно до\~ст. 1268 ЦК України\~є єдиним спадкоємцем за законом, оскільки, відповідно до наданої Донецьким обласним державним нотаріальним архівом копії спадкової справи №23/2011 після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулася лише [PERSON] , яка є єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця. За наведених обставин, у інший спосіб, крім як за рішенням суду, [PERSON] , яка є єдиною спадкоємицею за законом, після смерті чоловіка [PERSON] не може реалізувати своє право на прийняття спадщини та визнання за нею права власності, в порядку спадкування, на вищезазначену квартиру. Відповідності до ст. ст.\~41,\~55 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені сторонами відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що визнання права власності в порядку спадкування не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,ст.ст.47ЦК України(у редакції 1963р.), ст.ст.16,220,319,328ЦК України,

Outcome: approved