Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, 16.02. 2016 року помер його батько - [PERSON], який був власником квартири № 3 в будинку № 88-А по пр.. Нахімова в Приморському районі м. Маріуполя. Позивач є спадкоємцем першої черги та прийняв спадщину після смерті батька, шляхом подачі заяви до Першої маріупольської державної нотаріальної контори. Також зазначив, що під час підготовки документів для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу стало відомо, що на кв. 3 в будинку № 88-А по пр.. Нахімова в Приморському районі м. Маріуполя накладено арешт на підставі постанови Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ б/н від 25.05. 2001 року, як на майно боржника [PERSON], який на момент накладення арешту не був власником цього майна. На звернення позивача до Приморського ВДВС йому було надано відповідь, в якій розяснено його право звернення до суду із позовом. За таких обставин, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки він позбавлений можливості оформити свої спадкові права на нерухоме майно, яке залишилось після смерті батька, просив суд зняти арешт на квартиру № 3 в будинку № 88-А по пр.. Нахімова в Приморському районі м. Маріуполя. Позивач [PERSON] в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, позові вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в судове засідання не зявився, про причини неявки представника не повідомив, із будь-якими заявами на адресу суду не звертався. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири № 3 в будинку № 88-А по пр.. Нахімова в Приморському районі м. Маріуполя, що підтверджується рішенням Приморського районного суду м. Маріуполі від 25.03.2003 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме № 9738219 від 02.02. 2006 року. (а.с.4,5) Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, за № 2245853 наявний арешт на квартиру [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя, власником якого зазначений [PERSON], обтяження накладено 25.05.2001 року Державною виконавчою службою та зареєстровано Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою (архівний запис) 02.08.2005 року. (а.с.9) Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 25.03.2003 року визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя, укладений 02.12.2002 року Александрійською універсальною товарною біржею між [PERSON] та [PERSON]. (а.с.4) При цьому, доказів на підтвеодження того, що спірна квартира належала на праві власності [PERSON], не має та суду не надано. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] набуто право власності у встановленому законом порядку, та таке право власності зареєстровано у встановленому порядку у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Згідно свідоцтва про смерть І-НО № 921909 від 17.02. 2016 року, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер 16 лютого 2016 року. (а.с.7) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді належної йому на праві власності квартири [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя. Відповідно до ст.. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 317 ЦК України\~визначає право власника, якому належить право володіння, користування та розпорядженням своїм майном вільно їм розпоряджатися, тому позивач обґрунтовано звернулася з даним позовом до суду. За ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод\~в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач, крім як за рішенням суду, не може реалізувати свої спадкові права через існування обтяження на майно на ім"я особи, яка не є власником даної квартири, а тому суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про зняття арешту є обґрунтованими, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved