Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме: факту того, що у заповіті від 23 квітня 1998 року, реєстровий номер 217, згідно якого [PERSON] заповідала своє майно [PERSON] та [PERSON], невірно вказано прізвище заявника - «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]», і вищезазначений заповіт дійсно складаний на ім'я [PERSON], [INFO], уродженця с. Приморське, Білгород-Дністровського району, Одеської області, який проживає за адресою: [ADDRESS] Неправильне написання прізвища заявника, стало перешкодою в здійсненні його спадкових прав, в зв'язку з чим він звертається до суду. Заявник в судове засідання не з'явився, згідно заяви підтримав вимоги та просив справу розглядати за його відсутністю. Представник зацікавленої особи в судове засідання на з'явився, подавши заяву в якій вказує, що з заявою згоден, заперечень не має, та просив розглянути справу за його відсутністю. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла рідна мати заявника [PERSON]. За життя [PERSON] було складено заповіт 23 квітня 1998 року, реєстровий номер 217, згідно якого [PERSON] заповідала своє майно [PERSON] та [PERSON]. У вищезазначеному документі помилково було написано прізвище заявника - «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». Факт, підтверджуючий правильність написання прізвища заявника "[PERSON]» підтверджується копією паспорта [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 08.01.1958 року, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 22.01.2014 року про встановлення родинних відносин. Згідно п. 2 ст. 26 ЦК України фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. За п. 2 ст. 27 ЦК України правовий акт органу місцевого самоврядування, державної влади, їхніх посадових осіб, не може обмежувати можливість фізичної особи не заборонені законом цивільні права та обов'язки, крім випадків, коли таке обмеження передбачено Конституцією України. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фату належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвище, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, встановивши факт, що має юридичне значення, а саме: факту того, що у заповіті від 23 квітня 1998 року, реєстровий номер 217, згідно якого [PERSON] заповідала своє майно [PERSON] та [PERSON], невірно вказано прізвище заявника - «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]», і вищезазначений заповіт дійсно складаний на ім'я [PERSON], [INFO], уродженця с. Приморське, Білгород-Дністровського району, Одеської області, який проживає за адресою: [ADDRESS]

Outcome: approved