Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

В січні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В позові посилається на те, що відповідно до укладеного договору № CVXRRX34700025 від 06 квітня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2134,80 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 03 лютого 2008 року. [INFO] [PERSON] помер. 25 квітня 2014 року банком була направлена претензія кредитора до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори, яка переслала запит до Другої Чернівецької державної нотаріальної контори. 20 травня 2014 року банк отримав відповідь з нотаріальної контори, де було зазначено, що спадкоємцями померлого [PERSON], які звернулися із заявами про прийняття спадщини є [PERSON] та [PERSON] Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить 23318,07 грн., яка складається з: 2134,80 грн. - заборгованість за кредитом, 11153,99 грн. - заборгованість за відсотками, 523,00 грн. - заборгованість з комісії, 9506,28 грн. - заборгованість з пені. Просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість в сумі 23318,07 за кредитним договором № CVXRRX34700025 від 06 квітня 2007 року та судовий збір. Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 20 лютого 2019 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 20 березня 2019 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з*явився, в позові зазначив, що просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з*явилися, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом, встановлено, щовідповідно до укладеного договору № CVXRRX34700025 від 06 квітня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2134,80 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повергнення до 03 лютого 2008 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Позичальник [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на дату його смерті заборгованість перед позивачем за кредитним договором № CVXRRX34700025 від 06 квітня 2007 року, згідно наданого до суду розрахунку, становить 23318,07 грн., яка складається з: 2134,80 грн. - заборгованість за кредитом, 11153,99 грн. - заборгованість за відсотками, 523,00 грн. - заборгованість з комісії, 9506,28 грн. - заборгованість з пені. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Оскільки після смерті боржника зобов'язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Проте, зазначені вище норми підлягали б застосування, за умови, що відповідачі є спадкоємцем боржника. У даній справі позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцем померлого [PERSON] Як вбачається з копії паспорта померлого [PERSON], що він був зареєстрований в [ADDRESS]. З довідок адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Чернівецькій області вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], а відповідач [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS], але 28 жовтня 2011 року знялася з реєстрації за даною адресою. Отже, даних про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] на день смерті [PERSON] проживали разом з ним та прийняли спадщину відповідно до вимог статті 1268 ЦК України матеріали справи не містять. Як вбачається з копії спадкової справи після смерті [PERSON], що відповідачі [PERSON] та [PERSON] із заявами про прийняття спадщини не звертались; заповіт в спадковій справі відсутній. Обгрунтовуючи позовні вимоги покладенням на спадкоємців обов'язку сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, АТ КБ «ПриватБанк» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості. Крім цього, АТ КБ «ПриватБанк» не надав суду доказів того, що його вимога як кредитора була отримана відповідачами, та залишилася без відповідного реагування. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на викладені обставини, суд вважає, що позивач належними та допустимими доказами не довів, що відповідачі є спадкоємцями померлого [PERSON], що вони прийняли спадщину чи ухиляються від отримання свідоцтва про право на спадщину, що спадкодавцю на праві власності належало будь-яке майно та якої вартості, а тому позов є безпідставним та в його задоволенні слід відмовити. У зв"язку з відмовою в задоволенні позовних вимог та згідно ст. 141 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: dismissed