Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

КП „Водоканал", в особі представника Панікар Н.В., звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, мотивуючи свої вимоги тим, що у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , мешкають відповідачі та користуються послугами КП Водоканал, але оплату за послуги підприємства вносять не в повному обсязі, і тому за період з 01.09.2010 по 31.12.2020 утворилась заборгованість у загальному розмірі 19 082,16 грн. У зв`язку з чим, просить суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] борг по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення за період з 01.09.2010 по 31.12.2020 у розмірі 19 082,16 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 25.02.2021 відкрито провадження у вказаній справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24.03.2021 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправомірність та необґрунтованість розрахунку позивача, а також просить застосувати строк позовної давності за період з вересня 2010 року по листопад 2018 року. 31.03.2021 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій просить відмовити у застосуванні строків позовної давності, та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 15.04.2021 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача, відповідно до яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 05.07.2021 на адресу суду від відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надійшла заява про застосування строків позовної давності, у якій просять відмовити у позові про стягнення заборгованості за період з 01.09.2010 по 23.02.2018. У судовому засіданні представник позивача Герасименко О.В. позовні вимоги підтримала, на підставах зазначених у позові та у відповіді на відзив, просила їх задовольнити у повному обсязі. Вважає, що строк позовної давності при поданні вказаного позову позивачем не пропущений. У подальшому подано заяву про розгляд справи у її відсутність. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Ревкова А.К. заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на доводи викладені у відзиві та у запереченнях на відповідь на відзив, просила застосувати строк позовної давності та у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. У подальшому представником - адвокатом Бичківським О.О., який діє в інтересах [PERSON] , подано заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечує, виходячи із заяв по суті спору та заяви про застосування строку позовної давності. Інші відповідачі у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст.ст. 13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Судом встановлено, що відповідачі по справі: [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію місця проживання від 24.02.2021 (а.с.15, 17); та відповідач [PERSON] , що підтверджується копією паспорта громадянина України (стор.11) (а.с.73). Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до яких входять послуги з водопостачання і каналізації. Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 року «Про порядок оплати послуг за водопостачання та водовідведення», збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг на розрахунковий рахунок КП «Водоканал». Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи є намір користуватися) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникають у споживачів з моменту користування цими послугами. Відповідачі мали змогу також відмовитися від отримання певних послуг по даній квартирі (відключення водопостачання холодної та гарячої води, водовідведення, теплопостачання, постачання газу, тощо), відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги»», так як не в змозі за них сплачувати належним чином, але не скористалися цією можливістю. Згідно довідки КП «Водоканал» та розрахунку заборгованості, за період з 01.09.2010 по 31.12.2020 відповідачі мають заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення загальним розміром 19 082,16 гривень (а.с. 8). Зазначений розрахунок позивача відповідачами не спростовано, заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини не надано, та не надано даних щодо повного погашення заборгованості. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази невиконання відповідачем своїх обов`язків по оплаті за надані послуги, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для стягнення заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Щодо доводів відповідача про наявність приладу обліку та невірного розрахунку, то суд встановив наступне. Нарахування за користування послугами водопостачання та водовідведення проводяться виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку, відповідно до кількості осіб проживаючих за вказаною адресою. Споживач має право встановити Індивідуальний засіб обліку води. За адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на [PERSON] . На даний час нарахування за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення здійснюються за фактичними витратами, відповідно до показників індивідуального засобу, обліку холодної води, що встановлено за цією адресою, за послугу централізованого водовідведення від гарячого водопостачання здійснюються на підставі інформації Концерну «МТМ» про обсяги споживання гарячої вод. Строк наступної повірки індивідуального засобу, обліку лише у 2023 році. За період з 01.09.2010 по 10.03.2013 нарахування за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення проводились за питомими нормами споживання на 5 осіб. З 11.03.2013 у квартирі встановлено індивідуальний прилади обліку холодної води. А тому за період з 11.03.2013 по 31.07.2017 нарахування за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення проводились за фактичними витратами, відповідно до показників індивідуального засобу обліку води, що встановлено за даною адресою. В період з 01.08.2017 по 31.05.2018 показники засобу обліку холодної води (лічильника) до КП «Водоканал» споживачем не надавались, У зв`язку з відсутністю показань засобів обліку холодної води у вказаний період нарахування послуги не здійснювались, що вбачається з розрахунку заборгованості. Проте, 22.06.2017 був прийнятий, а 02.08.2017 набрав чинності Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (далі Закон). У зв`язку з чим для споживачів, у яких прийнято на абонентський облік КП «Водоканал» прилади облік холодної води, було змінено порядок нарахування за послуги водопостачання та водовідведення у відповідності до норм Закону, а саме: у разі ненадання споживачем виконавцю показань, виконавцем комунальної послуги протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання таким споживачем відповідної комунальної послуги за попередні 12 місяців; у разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, до відповідного вузла обліку для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня недопуску виконавець комунальної послуги зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку (лічильника), тобто за норами споживання питної води. Після відновлення надання показань засобу обліку, виконавець послуг здійснює перерахунок (п.4 ст. 11 Закону). Отже, у зв`язку з тим, що термін ненадання показань перевищив 3 місяці, з листопада 2017 року по травень 2018 року нарахування здійснювались відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», а саме за нормами споживання питної води. 06.06.2018 згідно акту технічного обстеження за вказаною адресою (а.с.57) проведено обстеження вузла обліку холодної води і зафіксовані контрольні показники лічильника. Відповідно до вимог Закону, та відповідно до фактичних витрат, які було визначено за показаннями засобу обліку холодної води, КП «Водоканал» у червні 2018 року здійснено перерахунок за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що підтверджується розрахунком заборгованості. У липні 2018 року Концерном «МТМ» була надана інформація про обсяги споживання гарячої води за період з 01.10.2015 по 31.07.2018, на підставі чого здійснено перерахунок за послугу водовідведення гарячого водопостачання за фактичними витратами, що також вбачається із розрахунку заборгованості. Отже, твердження відповідача [PERSON] про те, що КП «Водоканал» не здійснив перерахування заборгованості не відповідає дійсності. Надалі, у період з 01.07.2018 по 31.12.2020 нарахування за послуги централізованого водопостачання та водовідведення проводились за фактичними витратами відповідно до показників індивідуального засобу обліку холодної води (лічильника). На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за спожиту воду і послуги водовідведення відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по повному погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими. Разом із тим, відповідачами до суду подано заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Відповідачами за цей період частково здійснювалося погашення як поточних платежів, так і платежів в погашення заборгованості, що вбачається із розрахунку та підтверджено представником відповідача у судовому засіданні. У даному випадку позивач був обізнаний, що відповідачі протягом тривалого часу, не в повному обсязі здійснювали оплату за надані послуги, оскільки на рахунок позивача не надходили відповідні грошові кошти не пізніше 20-го числа наступного за розрахунковим місяця. Проте, до суду із даним позовом позивач звернувся 22 лютого 2021 року, тобто зі спливом позовної давності за позовними вимогами, які заявляються за період до лютого 2018. Отже, з урахуванням вищенаведеного судом застосовується позовна давність до вимог з вересня 2010 року по лютий 2018 року, в решті частині заборгованість підлягає стягненню з відповідачів у розмірі 5 762,78 грн. (за період з лютого 2018 по 31.12.2020) Відповідачами подано заява про застосування позовної давності, у зв`язку з чим, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, заявлених за період часу до лютого 2018 року та вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів, з урахуванням строку позовної давності заборгованість у межах позовних вимог за період часу з лютого 2018 року по 31.12.2020 у розмірі 5 762,78 грн., в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме: у розмірі 685,54 грн. з кожного відповідача.

Outcome: partial