Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, посилаючись на те, що відповідач зареєстрована в будинку за адресою [ADDRESS], який належить позивачу на праві приватної власності. Однак з 2016 року по теперішній час відповідач не проживає за вказаною адресою, місцезнаходження її позивачу невідоме, жодних стосунків позивач з відповідачем не підтримує, тому позивач просить суд визнати дану особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки це чинить йому перешкоди в розпорядженні своєю власністю. Позивач у судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву про слухання справи без його участі, на позовних вимогах наполягав. Відповідачі у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Іванівського районного суду Одеської області, отже відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України, є такою, яка повідомлена про час та дату розгляду справи належним чином, заяв та клопотань до суду не надавала, відзиву не надіслала, про причини неявки не повідомила, тому суд визнає її неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справи у її відсутність. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову та позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено наступне: житловий будинок за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу, що підтверджується копією реєстраційного посвідченням, копією технічного паспорту на будинок. З довідок про реєстрацію особи, виданої Коноплянською сільською радою Іванівського району Одеської області, вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], [INFO], однак з 01.11.2016 року по теперішній час там не проживає, дані встановлено на підставі акту про встановлення місця проживання [PERSON] Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] не є членом сім'ї позивача, а була зареєстрована у його будинку у зв'язку з тим, що здійснювала догляд за позивачем, оскільки він є людиною похилого віку. Згідно зі ст.71 ЖК України, при відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Право членів сім"ї власника будинку користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є. Із припиненням права власності особи або втратою статусу члена сім'ї власника втрачається й право користування жилим приміщенням у цієї особи. На теперішній час, відповідно до позовної заяви, відповідач не є членом сім'ї власник будинку, відсутній за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік, що підтверджується довідкою сільською ради, позивач не може володіти, користуватися та розпоряджатися будинком, тому відповідача слід визнати такою, що втратила право користування будинком. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з наведеного, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи доказами, які прилучені до матеріалів справи, у відповідності до ст.72 ЖК України згідно якої в судовому порядку особа може бути визнаною такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 12,13,81 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід першої групи. Виходячи з такого та беручи до уваги, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі суд приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору з відповідача на користь держави у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved