Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про зобов'язання повернення грошової суми за договором банківського вкладу, який уклав з відповідачем 3 листопада 2014 року. В позові зазначив, що під час дії договору строкового банківського вкладу «Найкраща пропозиція» від 03.11.2014 року на суму 9469 євро, а саме: 16 лютого 2015 року, звернувся до фінансової установи з заявою про дострокове припинення договору, а 19 лютого 2015 року сума вкладу та відсотки по вкладу у розмірі 9460 євро перераховані на поточний рахунок позивача. 20 лютого 2015 року позивач подав письмову заяву з проханням видати йому через касу банку одноразово грошові кошти, що знаходяться на його поточному рахунку і є його власністю, проте зазначена заява, як і аналогічне звернення від 23 лютого 2015 року, залишено відповідачем без задоволення. У зв'язку з викладеним позивач просить зобов'язати відповідача повернути належні позивачеві 9468 євро 35 центів, які наявні на його поточному рахунку № [NUMBER], а також зобов'язати нарахувати та виплатити пеню у відповідності до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі трьох відсотків вартості неповерненої суми за кожен день прострочення. В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, вирішення справи у його відсутність, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Представник відповідача, належним чином повідомленого про час та місце вирішення спору, до суду не з'явився з невідомих причин. Надав письмові заперечення проти позову. За таких обставин суд у відповідності до ст. ст. 158, 169 ЦПК України вважає за можливе вирішувати справу без участі позивача і представника відповідача. Письмові заперечення відповідача містять доводи про залишення позову без задоволення: - по-перше, у зв'язку з ненаданням позивачем доказів в обґрунтування своїх вимог через неподання в порядку досудового врегулювання спору заяви про видачу готівки у встановленій законом формі; - по-друге, у зв'язку з забороною задоволення вимог вкладників в період дії тимчасової адміністрації, яка запроваджена в фінансовій установі відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 3 березня 2015 року; - по-третє, через наявність встановленої у Постанові НБУ № 758 від 01.12.2014 року заборони на видачу готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати у сумі, що перевищує 15000 грн. на добу на одного клієнта, в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. У зв'язку з викладеним представник відповідача просить про відмову у задоволенні позову. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що 3 листопада 2014 року сторони уклали договір банківського вкладу (депозиту) «Найкраща пропозиція» у євро на суму 9469 євро з оплатою 4,5 процентів річних на строк до 2 травня 2015 року (а. с. 6). 16 лютого 2015 року на підставі заяви позивача договір між сторонами достроково розірваний (а. с.7). Згідно із ст. ст. 1058, 1059 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. В силу ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу за спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, а умови договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемними. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Надані суду письмові докази, зокрема: договір банківського вкладу, виписка по угоді (а. с. 10), виписка за операціями по рахунку № [NUMBER] (а. с. 11) вказують на характер правовідносин сторін, підтверджують обгрунтованість позову. На підставі заяви позивача від 16.02.2015 року про перерахування належних йому грошових коштів банківською установою 19 лютого 2015 року на поточний рахунок позивача № [NUMBER] зараховано 9468 євро 35 центів (а. с. 11). В письмових зверненнях від 20.02.2015 року та від 23.02.2015 року (а. с. 9, 10), які залишені фінансовою установою без розгляду, позивач висунув вимогу про повернення належних йому грошових сум готівкою. Судом також встановлено, що з 3 березня 2015 року у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» запроваджена тимчасова адміністрація (а. с. 29), тому суд доходить висновку про необхідність застосування при вирішенні цього спору наведених положень цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Метою цього Закону відповідно до статті 1 є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Разом з цим пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Відповідно до наведеного положення законодавства вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки: по-перше, на момент запровадження тимчасової адміністрації строк дії договору вкладу між сторонами сплив з зв'язку з його достроковим розірванням 20 лютого 2015 року; а по-друге, - у зв'язку з відкриттям поточного рахунку позивача він набув статусу сторони в договорі банківського рахунку. З урахуванням викладеного суд доходить висновку про необхідність зобов"язати відповідача повернути позивачеві належну йому суму банківського вкладу, еквівалентну сумі в національній валюті України на час запровадження тимчасової адміністрації, а саме: станом на 3 березня 2015 року, яка обчислюється сумою в 285835 грн. 47 коп., виходячи з встановленого Національним банком України курсу гривні по відношенню до євро, за яким 100 євро становлять 3018,8520 грн. Вирішуючи вимоги позову про нарахування неустойки у вигляді пені, що передбачена ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», суд виходить з таких міркувань. Хоча договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, і є публічним договором, до якого належить застосовувати правила законодавства про захист прав споживачів, проте при вирішенні цих вимог погоджується з доводами представника відповідача про необхідність надання переваги при вирішенні цієї вимоги положенням Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 36 якого під час дії тимчасової адміністрації забороняється здійснення нарахування, зокрема, неустойки (штрафів, пені), тому не вбачає підстав для ухвалення рішення в цій частині на користь позивача. На висновки суду про необхідність задоволення вимог позову не впливають твердження письмових заперечень про те, що під час дії тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників, оскільки, як зазначено судом, виключення з цього правила міститься в наведеній частині 6 статті 36 цього Закону, згідно з якою вказане обмеження не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів вкладників за договорами, строк яких закінчився, а також на зобов'язання за договорами банківських рахунків вкладників. Доводи відповідача, викладені в письмових запереченнях, про недотримання форми заяви про видачу банківського вкладу суд знаходить неспроможними, так як недотримання форми письмового звернення до фінансової установи не впливає на зміст права вкладника, реалізація якого гарантована і цивільним законодавством, і Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Судовий збір, від попередньої сплати якого позивача звільнено на підставі закону як споживача, у відповідності до правил цивільного процесуального законодавства має бути стягнутим з відповідача на користь держави.

Outcome: partial