Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини звернулась [PERSON] . У своєму позові позивач зазначає, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2010 року від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду від 15 січня 2018 року шлюб між ними розірвано. Донька проживає разом з нею, а відповідач проживає в квартирі своєї матері, всі зароблені кошти витрачає на себе, має кошти на власні потреби та інші витрати. При цьому, матеріальної допомоги у належному розмірі на утримання доньки не надає, а вона вимушена сама нести витрати на утримання, харчування дитини, відвідування донькою гуртків, сплати необхідних платежів на харчування дитини в школі, на одяг та взуття дитини та інші необхідні витрати. Тому, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з`явилась, однак подала до суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. В судове засідання відповідач повторно не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином особисто під розписку в матеріалах справи. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав, письмовий відзив на позов не надходив. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2010 року від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 31 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в м.Рівне, про що зроблено відповідний актовий запис за №2215. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . З дослідженого в судовому засіданні рішення Рівненського міського суду від 15 січня 2018 року по справі №569/9036/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу вбачається, що розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено, що у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованими, доведеними, визнаними відповідачем, а тому вони підлягають до задоволення. Однак, враховуючи вимоги розумності та справедливості, а також те, що позивач не довела належними та допустимими доказами ті обставини, що відповідач спроможний сплачувати заявлений нею розмір аліментів, тому суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 (дві тисячі) гривень щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved