Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Згідно позовної заяви, уточнень до позову від 08 жовтня 2015 року та усних пояснень позивача в судовому засіданні, 29.05.2013 року між ним та АТ «Банк «Фінанси та кредит» був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» № 5419/370-13 в національній валюті. Відповідно до п.1.1 договору він вніс на вкладний рахунок, а банк прийняв вклад в сумі 24500 гривень на строк 370 днів, зі сплатою 18 відсотків річних. Згідно п.2.2.2 договору вкладний рахунок ним був поповнений 07.08.2013 року на 20000 гривень, 31.10.2013 року на суму 15500 гривень. 04.06.2014 року відповідно до п.4.1 договору ним продовжено строк дії договору на 370 днів і була встановлена процентна ставка по вкладу в розмірі 23,5 відсотка. До лютого 2015 року банк належним чином виконував умови договору. На початку травня 2015 року він звернувся до банку за виплатою відсотків за березень-квітень 2015 року, однак у видачі таких було відмовлено. При зверненні 29.05.2015 року про виплату відсотків у видачі таких повторно було відмовлено з посиланням на фінансові труднощі банку. В подальшому ним було подано заяву про відмову з 09.06.2015 року від продовження терміну вкладу по закінченню строку дії договору, повернення суми вкладу та нарахованих відсотків. Нараховані відсотки по 09 червня 2015 року Банк в кінцевому рахунку йому повернув. Кошти в сумі 60000 гривень не повернуті, які просить стягнути в примусовому порядку. Постановою НБУ №612 від 17 вересня ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" віднесено до категорії неплатоспроможних. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб введено в банку тимчасову адміністрацію з 18 вересня 2015 року. Відповідно до п. 6 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» нарахування відсотків за вкладом припиняється з дня початку процедури ліквідації банку, тобто з 17 вересня 2015 року. На вклад розміром в 60000 грн. повинні бути нараховані відсотки, тобто з 10 червня по 17 вересня 2015 року включно, що становить 100 днів. Виходячи з розрахунку 23,5% річних, сума відсотків за 1 день становить 38,63 грн. Загальна сума відсотків, що підлягає виплаті станом на 17.09.2015 року становить: 38,63 х100=3863 грн., які також просить стягнути в примусовому порядку. Всього просить стягнути з відповідача на його користь 60000 грн. депозитного вкладу з нарахованими згідно умов договору відсотками в сумі 3863 грн. та 19 грн. поштових витрат, а загалом 63882 грн. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надіславши до суду заперечення на позов в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18.09.2015 року по 17.12.2015 року. Частиною 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити. Відповідно до положень ст.ст. 525 - 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч. 1ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Разом з тим, ч. 1 ст. 1074 ЦК України визначає, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі: Закон), яким також врегульовано відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Згідно з п. 16 ст. 2 Закону тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Судом встановлено та ці обставини є загальновідомими, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 року № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з 18.09.2015 року по 17.12.2015 року. Наслідки запровадження тимчасової адміністрації врегульовано статтею 36 вказаного Закону, відповідно до п. 1 ч. 5 якої під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. За змістом ч. 6 ст. 36 Закону обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Так, 29.05.2013 року між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та кредит» був укладений договір № 5419/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті, згідно умов якого [PERSON] вніс, а Банк прийняв грошові кошти на вкладний рахунок у сумі 24500 гривень, зі сплатою 18 відсотків річних (а.с.4-6). В подальшому вклад поповнювався. 04.06.2014 року Банком встановлена процентна ставка по вкладу в розмірі 23,5 відсотка. Відповідно до виписки по особовому рахунку № [NUMBER] від 09.06.2015 року вихідний залишок складає 60000 гривень (а.с.9). Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» не виконало свої зобов'язання за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» № 5419/370-13 від 29.05.2013 року та не повернуло [PERSON] суму вкладу в розмірі 60000 гривень, та відсотки в сумі 3863 грн., за період з 10 червня по 17 вересня 2015 року включно, що становить 100 днів. (38,63 х100=3863 грн.) Згідно ст.79, ч.3 ст.88 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору, згідно п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, враховуючи те, що позов задоволено на суму 63882 грн., а позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір. Згідно вимог пп.1.п.1.ст.4 Закону України "Про судовий збір", розмір судового збору, що підлягає стягнення з відповідача, становить 638,82 гривень (63882 грн. х1%). Не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача на його користь 19 гривень витрат понесених на оплату поштових відправлень відповідачу, оскільки зазначені витрати не відносяться до судових витрат, і не здійснювались позивачем в календарному проміжку вирішення вказаної справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved