Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовом, відповідно до якого просить суд винести рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] із зняттям її з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. Позов обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У вказаному будинку зареєстрована з 2017 року відповідачка [PERSON] , але в житловому приміщенні не проживає з серпня 2018 року. За комунальні послуги не сплачує, не бере участі в утриманні будинку, особистих речей в будинку не має. Також дана обставина суттєво впливає на його право вільно розпоряджатись та користуватись його майном. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 17.02.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та справу призначено до розгляду. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 11.03.2020 року судове засідання відкладено в зв`язку з неявкою відповідачки. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, місце і дату судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем реєстрації, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті Онуфріївського районного суду Кіровоградської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Проте [PERSON] не повідомила причини неявки, не зверталась із заявою про відкладення розгляду справи до суду, не подала відзив на позов. В установлений судом строк відповідачка відзив на позовну заяву не надала, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідачка, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надала. Будь яких інших клопотань від учасників справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, яка була повідомлена належним чином, і яка про причини своєї неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надала, суд відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). Відповідно до ст.ст.150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не є власником зазначеної квартири, є членом сім`ї позивача, зареєстрований за вказаною адресою, але з 1998 року не проживає за адресою реєстрації. Як розтлумачив Пленум Верховного Суду України, у абз. 1 п. 10 нормативно-правовий акт № 2 від 12.04.1985 "постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно з ст. 72 Житлового кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За наведених обставин, відповідачка на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 Житлового кодексу, як така, що була відсутня за місцем реєстрації понад встановлені строки, підлягає визнанню такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в судовому порядку. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.10.2015 року, номер запису про право власності 11641751. З довідки №66 виданою Онуфріївською селищною радою Онуфріївського району Кіровоградської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак не проживає. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Отже, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , без поважних причин не проживає в будинку [ADDRESS] , можливість збереження жилого приміщення за відповідачкою судом не встановлено, тому суд вважає, що реєстрація відповідача в будинку за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Outcome: approved