Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Дніпровського районного відділу державної міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві про зняття арешту з майна. Свої вимоги мотивував тим, що постановою від 03 травня 2012 року відповідачем накладено арешт на майно позивача при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-66 від 16 вересня 2009 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, у виконавчому провадженню № 30835011. Згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 01 лютого 2017 року виконавчі документи, в яких боржником зазначено позивача, у відповідача на виконанні не перебувають.13 травня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Просить зняти арешт з майна накладений постановою від 03 травня 2012 року, винесеної у виконавчому провадженні № 30835011 з примусового виконання виконавчого листа №1-66 від 16 вересня 2009 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва. 27 квітня 2017 року ухвалою суду залучено [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст.169 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, так як в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні фактичні обставини справи. Згідно інформаційного листа Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві 03 травня 2012 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження ВП № 30835011 з примусового виконання виконавчого листа № 1-66 від 16 вересня 2009 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 51 520,00 грн. (а.с.3). Також зі змісту вище зазначеного листа вбачається, що станом на 01 лютого 2017 року виконавче провадження № 30835011 завершено відповідно до постанови державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві від 13 травня 2014 року про повернення виконавчого документу стягувачу. Дослідив добуті докази суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Судом встановлено, що підставою обтяження майна позивача є постанова державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві при примусовому виконанні рішення Дніпровського районного суду міста Києва про стягнення боргу з позивача. Згідно ч.1 статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частина 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:,зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Отже, позивач є стороною виконавчого провадження. З урахуванням роз"яснення, що містить у пункті 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, та встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві за участю третьої особи [PERSON] про зняття арешту з майна.

Outcome: dismissed