Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до ПАТ «КБ» Приватбанк та приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалія Артема Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний виконавець Ужгородського відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивований\~тим,\~що 08.08.2008\~року між\~ [PERSON] \~та ПАТ\~«КБ» Приватбанк\~був укладений\~кредитний договір\~№МКH7GA0000000026. 26 жовтня 2017 року приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артемом Анатолійович вчинив виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №10240, яким з [PERSON] запропоновано звернути стягнення за період з 08.08.2008 року по 09.08.2017 року на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», який є правонаступник Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» грошові кошти в сумі 116 388, 26 доларів США, що за курсом 25,73 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.08.2017 року складає 2\~994\~669, 93 грн. з урахуванням - заборгованості за тілом кредиту 47 796,17 (доларів США); - заборгованість за відсотками у розмірі 59 529,09 (доларів США); - заборгованість з комісії у розмірі 9 000,00 (доларів США); На підставі даного виконавчого напису державним виконавцем міського відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Дупин В.М. від 10.01.2018 року було відкрито виконавче провадження за №55498839. На думку позивача, даний виконавчий напис вчинений з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки на момент його вчинення існує спірна заборгованість, а саме стягнення за виконавчим написом проводиться у період з 08 серпня 2008 року по 09 серпня 2017 року, тобто з моменту підписання кредитного договору, що не відповідає дійсності оскільки нотаріусом не було перевірено чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, не досліджено оригінал кредитного договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань, а саме виписку з рахунків боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення та нарахування з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, та не подано інших доказів. Крім цього, складові заборгованості у вигляді тіла кредиту та відсотків розраховані за період понад трьох років, що перевищує строк позовної давності для вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, що становить три роки та прямо передбачений ст. 257 ЦК України. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові. Представника відповідача\~ПАТ КБ\~«Приватбанк» в\~судове засідання\~не з"явився\~хоча про\~час та\~місце розгляду\~справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якій просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки виконавчий напис був вчинений на підставі та в порядку передбаченому законом. Відповідач приватний\~нотаріус Чернігівського\~міського нотаріального\~округу Завалієв\~А.А.\~в судове\~засідання не\~з`явився надіславши до суду заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний виконавець Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Дупин В.М. в судове засідання з`явився та давав пояснення щодо відкриття виконавчого провадження. Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, а також відзив на позовну заяву з доданими до нього документами та аналізуючи в сукупності надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст.\~4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3, 4\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.\~\~\~Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що 26.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., на підставі ст. 34 ч. 1 п. 19 ст.ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10.12.2014 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» вчинено виконавчий напис №10240 про стягнення з [PERSON] за період з 08.08.2008 року по 09.08.2017 року на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», який є правонаступник Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» грошові кошти в сумі 116 388, 26 доларів США, що за курсом 25,73 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.08.2017 року складає 2\~994\~669, 93 грн. з урахуванням - заборгованості за тілом кредиту 47 796,17 (доларів США); - заборгованість за відсотками у розмірі 59 529,09 (доларів США); - заборгованість з комісії у розмірі 9 000,00 (доларів США); Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані\~Законом України\~«Про\~нотаріат» та\~Цивільним кодексом України. Відповідно до норм ст.ст.11,\~525,\~629ЦК України\~підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.50 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії чи акти. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України). Згідно з пунктом 19\~статті 34Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно\~ст.87Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Пунктом 4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України №296/522 лютого 2012року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»\~передбачено, що виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені\~статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно із п.3.5. глави 16 вищевказаного Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення зазначені у Переліку документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п.13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до\~Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Представник відповідача, заперечуючи позовні вимоги, у поданому відзиві вказує, що виконавчий напис був вчинений із дотримання вимог ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про\~нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також зазначає, що боржнику (позивачу по справі) надсилалась вимога про необхідність виконання зобов`язань та надавалася можливість висловити свої заперечення щодо безспірності грошових вимог, але боржник не висловив своєї незгоди. Згідно з пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999№ 1172\~(далі Перелік), для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У свою чергу, нотаріусу, замість засвідченої виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, відповідачем було пред`явлено розрахунок заборгованості. Проте, вказані документи не є тотожними та не замінюють один одного, що дає суду підстави вважати, що наданий відповідачем розрахунок заборгованості, з огляду на вимоги пункту 2 вищевказаного Переліку, є документом, який не посвідчує безспірність визначеної суми боргу. Крім цього, слід зазначити, що відповідачем не було надано належного доказу про те, що позивач отримував вимогу про погашення заборгованості з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Це у свою чергу свідчить про те, що представник відповідача не довів суду належними та допустими доказами ті фактичні обставини справи, на які він посилається, як на підставу своїх заперечень, а отже позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості, можливості або оспорити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією України\~та законами України. У відповідності до\~ст.89ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81\~ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання виконавчого напису №10240 від 26.10.2017 року таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

Outcome: approved