Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом щодо стягнення на користь Публічного акціонерного товариства „Український будівельно-інвестиційний банк", ЄДРПОУ 26547581, з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], заборгованості у розмірі 5100 грн. за Договором про надання в користування індивідуального банківського сейфу. В обґрунтування позовних позивач, зокрема зазначив, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання в користування індивідуального банківського сейфу від 29 квітня 2013 року, зобов'язання за яким позивач виконав повністю надав відповідачу в користування індивідуальний банківський сейф розміром 75 на 285 мм на строк з 29 квітня 2013 року по 28 травня 2013 року за тарифом 6 грн. за день такого користування та з наданням відповідачу індивідуальної картки та двох ключів від вказаного сейфу, а відповідач свої зобов'язання не виконала належним чином, а саме після закінчення вказаного строку користування вказаним сейфом не повернула позивачу індивідуальну картку та ключі від вказаного сейфу, не здавши його позивачу, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за вказаним договором за період з 29 травня 2013 року по 25 вересня 2015 року в сумі 5100 грн., яку відповідач не оплатила. У письмовій заяві представник позивача просив позов задовольнити. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши наведені дані, всі матеріали справи, в тому числі копії: вказаного договору; тарифів та розрахунку заборгованості, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання в користування індивідуального банківського сейфу від 29 квітня 2013 року, зобов'язання за яким позивач виконав повністю надав відповідачу в користування індивідуальний банківський сейф розміром 75 на 285 мм на строк з 29 квітня 2013 року по 28 травня 2013 року за тарифом 6 грн. за день такого користування та з наданням відповідачу індивідуальної картки та двох ключів від вказаного сейфу, а відповідач свої зобов'язання не виконала належним чином, а саме після закінчення вказаного строку користування вказаним сейфом не повернула позивачу індивідуальну картку та ключі від вказаного сейфу, не здавши його позивачу, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за вказаним договором за період з 29 травня 2013 року по 25 вересня 2015 року в сумі 5100 грн., яку відповідач не оплатила. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору; Відповідно до положень ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі у виді судового збору належить стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved