Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі щомісячно - 5000 грн. на обох дітей, починаючи стягнення з дати подачі позову до суду і до повноліття дітей. Позов обґрунтовано тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2007 року, за час якого у них народилися доньки [PERSON] та [PERSON]. Шлюб між сторонами не розірвано, однак, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, діти проживають разом з матір"ю та перебувають на її утриманні. Зазначає, що відповідач не бере участі в утриманні дітей, домовленості про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, щомісячно вона самотужки витрачає на утримання дітей близько 10 000 грн., при цьому відповідач нікому іншому аліментів не сплачує, фізично здоровий, працює неофіційно та отримує дохід близько 15 000 грн. щомісячно, тому просить суд задовольнити вказаний позов та стягнути аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі . Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 22 березня 2018 року відкрито провадження у справі. 07 червня 2018 року на адресу суду з приводу позову надійшли письмові пояснення представника відповідача, адвоката [PERSON], в яких відповідач визнав позов частково, в розмірі 2500 грн. на обох дітей (а.с. 19). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з тих же підстав. Представник відповідача позов визнала частково та пояснила, що у відповідача змінився майновий стан, в квітні 2018 року припинилася дія контракту, за яким він перебував на військовій службі в Збройних Силах України, тому на даний час він - безробітній та шукає роботу. Вказує, що твердження про те, що діти перебувають повністю на утриманні позивача є хибним, оскільки останній, по мірі можливості, перераховував кошти на утримання дітей ( в січні 2018 року - 3500 грн, в лютому та березні 2018 року - по 3000 грн.), його діти користуються пільгами як діти осіб, що брали участь в АТО та звільнені від сплати за харчування в школі та дитячому садку. Витрати на утримання дітей в розмірі 10 000 грн., які ніби-то несе позивач щомісячно, нічим не підтверджені, тому просила задовольнити позов частково, в розмірі 2500 грн. на обох дітей. Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив матеріали справи та встановив, що позов є обгрунтованим та підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного Кодексу передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 184 СК України встановлено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому суд, враховуючи заперечення представника відповідача, вважає за можливе задовольнити позов частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2400 грн. (по 1200 грн. на кожну дитину), починаючи з 12 лютого 2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: partial