Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мереф"янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмили Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 50535205 від 28.12.2019 року, згідно з яким до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено номер запису про право власності 34931305; стягнути з відповідача суму судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що він є єдиним законним кредитором та стягувачем [PERSON] , який є боржником, а тому він має першочергове право на стягнення заборгованості з останнього та звернення стягнення на його майно у відповідності до положень ЗУ «Про виконавче провадження» на підставі судового рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 березня 2016 року по справі №646/15793/15-ц. У зв`язку з цим, з метою забезпечення його прав, як кредитора, ухвалою Червонозаводського р/с м.Харкова від 29.12.2015 року у справі №646/15793/15 було заборонено відчуження належної [PERSON] квартири [ADDRESS] , а також накладено арешт на усе майно, що належить [PERSON] та знаходиться в квартирі [ADDRESS] . 30.12.2015 року державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження в рамках ВП№49741133, а державним реєстратором ХМУЮ прийнято рішення про державну реєстрацію обтяження №27704721, тим самим вищевказана ухвала була виконана, а відповідні обтяження щодо вищевказаного об`єкта нерухомості внесені та зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Наведені обтяження ніколи не припиняли своєї дії та є діючими. Вказав, що на примусовому виконанні приватного виконавця ВО Х/о Шинделя В.А. знаходиться ВП №60656582 від 19.11.2019 року з примусового виконання виконавчого листа Червонозаводського р/с м. Харкова від 18.08.2016 року у справі №646/15793/15 про стягнення з [PERSON] на його користь суми боргу в розмірі 2\~684\~090,00 грн. В рамках зазначеного ВП в порядку ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження» здійснювались виконавчі дії, направлені на звернення стягнення на заставлене майно боржника [PERSON] . Також, додатково в рамках ВП №60656582 ПВВО Х/о [PERSON] теж було винесено постанову про арешт на все майно, що належить [PERSON] 31.01.2020 року при ознайомленні з матеріалами вказаного виконавчого провадження його представнику стало відомо, що 26.12.2019 року державним реєстратором виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Х/о Микитенко Л.І. було проведено реєстраційні дії із зазначеним об`єктом нерухомості щодо державної реєстрації права власності на нього, а саме переоформлено та зареєстровано право власності на такий об`єкт нерухомості за [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] шляхом його відчуження. Таким чином, на момент набуття права власності [PERSON] та відчуження вказаного об`єкта нерухомості [PERSON] , враховуючи, що майно знаходилось та продовжує перебувати під обтяженням, проводити відповідні реєстраційні дії за наявності заборон на таке майно не дозволяється, в тому відповідач діяв всупереч закону. Також зазначено, що в провадженні Київського районного суду м.Харкова та ХАС розглядалась цивільна справа №640/14166/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання кредитором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 30.05.2019 року по справі №640/14166/18, яке набрало законної сили та постановою ХАС від 12.11.2019 року, яка також набрала законної сили, в задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено в повному обсязі. У вказаних судових рішенням було встановлено,що у [PERSON] взагалі відсутні підстави бути визнаною кредитором [PERSON] , так як вона не може бути кредитором у зобов`язанні за договором кредиту №805/16/21-1/5-449 від 29.07.2005 року на підставі договору про відступлення права вимоги №331/1, укладеного між ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» та [PERSON] , а також, що [PERSON] ,як поручитель, не виконала зобов`язання за вказаним кредитним договором забезпечене порукою та не сплачувала кредитних коштів. Представником відповідача був наданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі внаслідок їх безпідставності та необґрунтованості. В обґрунтування відзиву представник зазначив, що при перевірці відомостей Державного реєстру прав, відомостей інших реєстрів, автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду справи, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації та прийняття відповідних рішень були виявлені зазначені позивачем обтяження на квартирі [ADDRESS] . Проте, у ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наведені виключення щодо підстав відмови в державній реєстрації прав, які повноцінно підпадають під сформовані обставини щодо державної реєстрації прав на вищевказану квартиру. Вказав, що первісні правовідносини іпотеки виникли у відповідача [PERSON] саме з фінансовою установою АКБ «Укрсоцбанк». Разом з тим, зазначене у п.7 ч.4 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» словосполучення «іптекодержателемфінансовою установою» розповсюджується і на іпотеко держателя фізичну особу, статус кредитора до якої переходить на підставі договорів відступлення права вимоги. Вважав, що посилання позивача на те, що договір про відступлення права вимоги №331/1 укладений між ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» та [PERSON] є вочевидь безпідставним для наявності у [PERSON] прав кредитора за договором кредиту №805/16/21-1/5-449 від 29.07.2005 року і як наслідок законних прав іпотеко держателя в [PERSON] не виникає не відповідає дійсності виходячи з положень ЦПК України. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Ніколаєнко І.В. від 24.02.2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 17.04.2020 року у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді у відставку на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддям зазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Якуші Н.В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Якуші Н.В. від 26.05.2020 року витребувано докази. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Якуші Н.В. від 03.08.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. ІІІ.\~Пояснення\~учасників\~справи в\~судовому\~засіданні. У судовому засіданні представник позивача адвокат Шаповалов А.Р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача адвокат Стець М.Л. в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справі за його відсутності, у задоволені позову просив відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, повідомлялись про час та місце слухання справи належним чином, причини неявки суду не відомі. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.03.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27.07.2016 року, та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальним справ від 07.06.2017 року позов [PERSON] задоволено, та стягнуто з [PERSON] на користь останнього борг за договором позики у розмірі 2678000 грн. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.12.2015 року по справі №646/15793/15 заборонено відчуження приналежної [PERSON] квартири [ADDRESS] , приналежного [PERSON] нежитлового приміщення цокольного поверху 387 місце для паркування площею 15,3 кв.м. в літ. «А-9», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; накладено арешт на усе майно, що належить [PERSON] , та знаходиться в кв. [ADDRESS] . \~30.12.2015 року державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження в рамках ВП№49741133. 19.11.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Х/о Шинделем В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60656582 з виконання виконавчого листа №646/15793/15 виданого 18.08.2016 року Червонозаводсьтким р/с м. Харкова. Також, встановлено, що 19.11.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Х/о Шинделем В.А. винесено постанову про арешт майна боржника, а саме накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що29.07.2005 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №805/16/21-1/5-449, відповідно до якого позичальник отримав кредит в сумі 200000,00 доларів США зі встановленим графіком погашення на строк 10.07.2015 року зі сплатою відсотків в розмірі 13,0% річних. На забезпечення виконання зобов`язання за цим договором між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] , та [PERSON] було укладено договір поруки № 805/13/26/5-1371 від 29.07.2005 року, відповідно до якого поручитель [PERSON] зобов`язалась перед кредитором відповідати за виконання Позичальником [PERSON] умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених Договору кредиту №805/16/21-1/5-449 від 29.07.2005 року. 29 липня 2005 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] укладено іпотечний договір №805/13/26/5-1370, відповідно до якого іпотекодавця передали в іпотеку Іпотекодержателі у якості забезпечення виконання позичальником основного зобов`язання нерухоме майно п`ятикімнатну квартиру загальною площею 221,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить іпотекодавцям на праві власності. 30 липня 2018 року між ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» (яке є правонаступником ФК «Довіра та Гарантія», яке в свою чергу є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги №331/17, відповідно до якого остання прийняла право вимоги за договором кредиту №805/16/21-1/5-449 від 29.07.2005 року укладеного між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] , відповідно до якого відступились права вимоги в сумі 124162,29 грн. Так в цей же день між вказаними сторонами укладено договір (цесії) про відступлення прав за іпотечним договором №805/13/26/5-1370 від 29.07.2005 року, що був посвідчений ПН КМНО Чуловським В.А., відповідно до якого позивачеві передано право вимоги за договором іпотеки, предметом якого є п`ятикімнатна квартира [ADDRESS] . Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 26 грудня 20419 року державним реєстратором виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Х/о Микитенко Л.І. проведено реєстрацію права власності на об`єкт нерухомості, а саме квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . Відповідно до долученої до матеріалів справи копії рішення суду від 04.02.2020 року у справі №640/3330/19 позовні вимоги [PERSON] були задоволені, визнано недійсним договір відступлення права вимоги №331/1 від 30.07.2018 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», за яким було передано право вимоги за договором кредиту №805/16/21-1/5-449 від 29.07.2005 року, визнано недійсним договір про відступлення прав за іпотечним договором №805/13/26/5-1370 від 29.07.2005 року, що був посвідчений ПН КМНО Чуловським В.А., відповідно до якого позивачеві передано право вимоги за договором іпотеки, предметом якого є п`ятикімнатна квартира [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт». В іншій частині в задоволені позовних вимог [PERSON] відмовлено. V. Норми права, що підлягають застосуванню та висновки суду.\~ Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати\~\~відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц). Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.\~Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша-третя\~статті 51 ЦПК України). Відповідно до\~частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) зроблено висновок, що «зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи підтверджують, що спір у позивачки є саме з ТзОВ «Кей-Колект» з приводу порушення ним права власності позивачки на квартиру внаслідок дій ТзОВ «Кей-Колект» щодо реєстрації за ним такого права.\~Фізична особа, яка досягла повноліття, у цивільному процесі може бути стороною саме як така особа, а не як нотаріус, державний реєстратор тощо. Отже позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.\~Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін.\~Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано». Спір про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на квартиру особою, за якою зареєстровано право власності щодо того ж нерухомого майна. Оскарження рішення державного реєстратора безпосередньо пов`язане із захистом позивачем його права у спорі щодо квартири з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора за нею такого ж права на квартиру. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) не змінює цивільно-правового характеру спору. У справі, що розглядається,\~зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом обставини справи підтверджують, що існує спір між [PERSON] з [PERSON] . Залучення судом до участі у справі цієї особи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, не спростовують висновків суду,\~оскільки процесуальний статус відповідача і третьої особи за своїм змістом, процесуальними правами та обов`язками є різним. Виходячи з викладеного та зважаючи, що не залучення\~до справи співвідповідача є самостійною\~підставою для\~відмови в\~задоволенні позову,\~суд не\~надає оцінку\~іншим доводам\~позивача,\~викладеним в\~позові,\~оскільки це\~може привести\~до порушення\~прав осіб,\~які не\~були залучені\~до участі\~у справі\~у якості\~належних відповідачів\~та,\~відповідно не\~мали можливості\~реалізувати свої\~процесуальні права\~при розгляді\~даної справи,\~що безумовно\~може вплинути\~на висновки\~суду. Така позиція суду повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини, який вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує\~суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Виходячи з наведеного, суд, встановивши правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевіривши доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам та надаючи їм правову оцінку, дійшов висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі. VІ.Судові витрати. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed