Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

ПАТ КБ «ВіЕс Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення , мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору 06-2/17К10 від 05.12.2007р. [PERSON] отримав у ПАТ «ВіЕс Банк» кредит у розмірі 70000,00дол.США та сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 12 % річних, з кінцевим терміном повернення до 01.12.2017р. Відповідач порушив строки виконання грошового зобов'язання по вище вказаному кредитному договору, в зв'язку з чим станом на 26.11.2013р. його заборгованість становить 99677,22 дол.США, що становить 797866,58 грн., з яких 479419,90 грн. - заборгованість по кредиту, 162105,64 грн. - заборгованість по відсотках, 155194,49 грн. - заборгованість по пені. Рішенням суду від 02.11.2011 року із боржників стягнуто заборгованість по вказаному кредиту, однак по даний час визначена сума боргу не погашена, крім цього на даний час борг змінився в сторону збільшення, а боржник не вживає жодних заходів на його погашення . В забезпечення повернення кредиту між ПАТ « ВіЕс Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого являється житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 185,4 м.кв., що знаходяться за адресою [ADDRESS] та земельна ділянка загальною площею 0,2500 га, яка передана [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності. В добровільному порядку відповідачі поручителі не бажають погасити вказану суму заборгованості. А тому, просить звернути стягнення на предмет іпотеки зокрема на житловий будинок з гоподарськими спорудами та земельну ділянку розміром 0,25 га та виселити відповідачів із займаного ними будинковолодіння . Представник позивача подав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задоволити. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки. А тому, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 вище вказаного кодексу визначено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання в строк встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору №06-2/17К10 від 05.12.2007р. [PERSON] отримав у ПАТ «Ві Ес Банк» кредит у розмірі 70000,00дол.США та сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 12 % річних, з кінцевим терміном повернення до 01.12.2017р. Відповідно до вище вказаного договору [PERSON] зобов'язався здійснювати погашення заборгованості в наступному порядку: щомісяця в період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Однак, як вбачається з матеріалів справи відповідач порушив умови кредитного договору, що стверджується вимогою про виконання грошових зобов'язань направленими ПАТ «Ві Ес Банк» в адрес відповідача про сплату суми простроченого платежу, яку він по даний час не сплатив. А згідно ст.1050ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Як вбачається з кредитного договору, у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, обрахованої від суми боргу за кожен день прострочення виконання. Рішенням суду від 2.02 .2011 року із боржників було стягнуто суму боргу визначену банком на час звернення до суду .Проте на даний час із представленого розрахунку видно що сума боргу значно збільшилась , і відповідачі не вживають жодних заходів для погашення як основної частини боргу так і відсотків за користування кредитом. Так відповідно до представленого розрахунку ПАТ «Ві Ес Банк» заборгованість відповідача станом на 26.11.2013р. становить 99677,22 дол.США, що еквівалентно 797866,58 грн., з яких 479419,90 грн. -заборгованість по кредиту, 162105,64 грн. -заборгованість по відсотках, 155194,49 грн. - заборгованість по пені. Згідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель в праві задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Як видно із представлених матеріалів справи, що в забезпечення повернення кредиту між ПАТ «Ві Ес Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого являється житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 185,4 м.кв., що знаходяться за адресою [ADDRESS] та земельна ділянка загальною площею 0,2500 га, яка передана [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності. При зверненні стягнення на заставне майно суд бере до уваги ті обставини що кредитний договір терміном не закінчений, а умови договору боржниками можуть бути виконані до теміну визначеному договором до 01.12.2017 року, а також , що в будинковолодінні проживають непонолітні діти та інваліди і при реалізації майна їх право на житло буде порушено . Тому відповідно до наведеного закону в зв"язку із невиконанням умов кредитного договору слід звернути стягнення на частину заставного майна, а саме 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 185,4 м.кв., що знаходяться за адресою [ADDRESS] та 1/2 земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності. Що стосується вимог в частині виселення із житлового будинку, що є заставним майном банку слід відмовити, оскільки як видно із матеріалів справи в будинковлодінні проживають неповнолітні діти, інваліди та перестарілі особи що підтверджено випискою із погосподарської книги с.Уторопи. При звернені позивачем до суду із даними вимогами не представлено жодних доказів чи мають інше житло неповнолітні діти, інваліди та перестарілі особи, чи є дозвіл органів опіки та піклування на позбавлення їх житла, і чи не обмежуться їхні права при прийнятті рішення щодо їх виселення . Крім цього суду пресдтавлено рішення органу опіки та піклування Косівської РДА про недоцільність реалізації житловго будинку який належить [PERSON] щов [ADDRESS] через через прописку та проживання неповнолітніх дітей та дитину інваліда дитинства, оскільки іншого житла вони не мають і місце проживання їх в подальшому не визначено . Тому на підставі наведеного, ст.ст.526, 530, 612, 1050ч.2 ЦК України та

Outcome: approved