Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись, що \~19.04.2019 між ТОВ "Споживчий Центр" та\~ [PERSON] був укладений кредитний договір № 19.04.2019-100001916, відповідно до п. 1.1. якого кредитор зобов"язався надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Відповідно до п. 1.4 договору кредитор надає позичальнику кредит у розмірі 5000.00 грн на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 02.05.2019 та платою за користування кредитом у розмірі 1400.00 грн. 19.04.2019 позивач видав відповідачу кредит у розмірі 5000.00 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером № 1171 від 19.04.2019, чим виконав свої зобов"язання своєчасно та в повному обсязі. Відповідно до п.п.4.1 договору відповідач зобов`язався забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за його користування шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту - до 02.05.2019, б) проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або в останній день строку, на який кредит пролонгований; в) штрафні санкції, які можуть бути нараховані кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. На теперішній час [PERSON] не сплачено позивачу заборгованість. Пунктом 5.4 договору передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за договором, кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання. Отже, сума штрафу, на яку має право позивач та яку відповідач повинен сплатити позивачу, становить 16652.00 грн. Просить стягнути на свою користь з відповідача загальну суму заборгованості \~в сумі 6400.00 грн \~та штраф за кредитним договором в розмірі 2000.00 грн, а всього 8400 грн, а також понесені у справі судові витрати в розмірі 1921.00 грн. Ухвалою суду від 15.10.2019 вказану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін спору. Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, позивач свого представника у судове засідання не направив, в позовній заяві зазначив, що просить проводити розгляд справи за відсутності його представника, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін спору, не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, не повідомив суд про причину своєї неявки в судове засідання. Клопотання про перехід до розгляду справи у порядку загального позовного провадження від сторін спору не надходили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу\~ у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Дослідивши надані суду позивачем письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов\~ підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~ Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;\~ чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;\~ які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;\~ яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;\~ чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;\~ як розподілити між сторонами судові витрати;\~ чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;\~ чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що 19.04.2019 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 19.04.2019-100001916. Відповідно до п.1.1. якого кредитор зобов`язався надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник у свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.8.1 договору, даний договір укладений на строк до одного місяця. Пунктом 1.2 договору, кредит наданий на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника, внаслідок чого цей договір не є договором про споживчий кредит та на нього не поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування», так як відповідно до п.1 ч.2 ст.3 Закону України «Про споживче кредитування», цей Закон не поширюється на кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця. Пунктом 1.4. договору, кредитор надав 19.04.2019 відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення до 02.05.2019 та платою за користування кредитом у розмірі 1400.00 грн. Відповідно до п.п.4.1 договору відповідач зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за його користування шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту - до 02.05.2019, б) проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або в останній день строку, на який кредит пролонгований; в) штрафні санкції, які можуть бути нараховані кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. 19.04.2019 позивач видав відповідачу Кредит у розмірі 5000 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 19.04.2019. Наразі, відповідач умови договору не виконав, кредит у визначені договором строки та плату за користування останнім позивачу не сплатив. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~положень статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, в тім, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що між сторонами виникли кредитні відносини, які мають регулюватися положеннями глав 48, 51, 71 ЦК України. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. З огляду на встановлені обставини спору та вказанні положення закону заборгованість [PERSON] за кредитним договором згідно поданого позивачем розрахунку, який не викликає сумнівів у суду, станом на 13.09.2019 становить 6400.00 грн (5000.00 грн сума кредиту + 1400.00 грн відсотки = 6400.00 грн). Таким чином, вимога позивача про стягнення заборогованості за кредитним договором грунтується на встановлених обставинах спору і законі та підлягає задоволенню. Пунктом 5.4 договору передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за договором, кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання. З огляду на встановлені обставин спору заявлений позивачем розмір штрафних санкцій в сумі 2000.00 грн. на переконання суду також є обгрунтуваним, а тому і така вимога позивача підлягає задоволенню. За викладеного, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 8400.00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню в рахунок відшкодування понесених судових витрат по оплаті судового збору 1921.00 грн.

Outcome: approved