Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Мелітопольської міської ради Запорізької області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення часу побачень з донькою, посилаючись на те, що він перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою [PERSON] . Від цих відносин вони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] вказує, що відповідач [PERSON] створює перешкоди у спілкуванні з дитиною, не дозволяє йому бачитись з дочкою, не надає можливості спілкуватися з дитиною і займатися її вихованням, тому він вимушений звернувся за захистом своїх прав до суду. Відповідачка [PERSON] , в наданому до суду 10.06.2019 відзиві на позовну заяву проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі. Позивач є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, в зв`язку з чим позивач батьком дитини записаний за його заявою про визнання батьківства у відповідності до ст. 126 СК України. До червня 2014 року сторони з відповідачем проживали разом, після того як дочці виповнилось 6 місяців їхні відносини були припинені. З того часу мати з дитиною проживають окремо. В позовній заяві позивач вказує на те, що мати дитини чинить йому перешкоди у спілкуванні з дочкою, однак відповідач сам усунувся від виховання, спілкування та лікування дочки фактично з дня припинення їхніх з відповідачем відносин, а саме з червня 2014 року. За весь час позивач не виявляє бажання зустрічатися з дочкою, не цікавиться станом її здоров`я, успіхами, не вітає зі святами, не подарував жодного подарунку, іграшок, не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини. Через те, що позивач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини іона вимушена була звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] на її користь на утримання дитини аліментів. Довідкою КУ «Мелітополсьький психіатричний диспансер» ЗОР від 29.10.2018 підтверджується, що дочка [PERSON] знаходиться на обліку в диспансерному відділенні Мелітпоольського імського психіатричного диспансера. Дочка з часу народження перебуває під наглядом лікаря-невролога, а в подальшому і лікаря-психіатра черерз наявні у неї захворювання. Починаючи з самого народження вона з дочкою регулярно проходить обстеження та лікування у лікарняних закладах м. Запоріжжя. Позивач взагалі не опікується станом здоров`я дитини, він навіть відмовляється надавати письмові згоду на госпіталізацію дитини до лікувальних закладів, госпіталізація до яких необхідна дитині для підтримки стабільного стану здопровя. Згідно Витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації № 81/1835-б від 29.05.2017 дочка має недостатній рівень сформованості пізнавальних процесів, концентрації та обсягу уваги. Рівень самостійності низький. Потребує допомоги, стимуляції під час виконання завдань. Виражені порушення мовлення (Ірівня). Значні порушення опорно-рухового апарату. Дійсно, позивач звертався до органу опіки та піклування з заявою про визначення способу участі у вихорванні малолітньої дитини та спілкування з нею. Рішенням виконавчого комітету позивачу було визначено час спілкування з дочкою. Однак, а ні до звернення позивача до органу опіки та піклування, а ні після отримання вказаного рішення позивач не виявляє бажання спілкуватися з дочкою та опікуватися нею. 17.10.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, назараз судовий розгляд справи триває. Таком чином, важає, що позивач в дійсності не бажає приймати участь у вихованні дочки та спілкуванні з нею, а звернення до суду є лише обраним ним способу захисту. Враховуючи викладене вище, вважає, що викладені в позові обставити та вимоги не обгрунтовані, не підтверджені жодним доказом, в зв`язку з чим не підлягають задоволеню. Підготовче засідання відповідно до положень ст. 197, п.3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України було проведено 23 серпня 2019 року та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] - адвокат Ільєнка І.Г. в судовому засіданні позов підтримав та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, вважає позовні вимоги необгрунтованими та безпідставними. Відповідач сам усунувся від виховання, спілкування та лікування дочки з червня 2014 року. За весь цей час до відповідач не виявляв бажання зустрічатися з дочкою, не цікавиться станом її здоров`я, не вітає зі святами, не подарував жодного подарунку, іграшок, не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини. У разі ухвалення рішення суду, просить врахувати інтереси дитини та висновок органу опіки та піклування. Представник відповідача [PERSON] адвокат Сивова Я.В. з позовними вимогами не згодна, вважає їх необгрунтованими та безпідставними, оскільки відповідач сам не приймає участі у вихованні дитини з 2014 року по теперішній час, не має бажання зустрічатися з дочкою, не цікавиться станом її здоров`я, успіхами, не вітає зі святами, не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини. Оскільки позивач не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, відповідачка була звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини аліментів. Дитина [PERSON] знаходиться на обліку в психіатричному диспансері, перебуває під наглядом лікаря-невролога, лікаря-психіатра черерз наявні у неї захворювання. Позивач взагалі не опікується станом здоров`я дитини, він навіть відмовляється надавати письмові згоду на госпіталізацію дитини до КЗ «Обласний дошкільний психоневрологічний центр санаторного типу» ЗОР та в інші лікувальні заклади, госпіталізація до яких необхідна дитині для підтримки стабільного стану здопровя. Позивач не бажає приймати участь у лікуванні дитині, принаймні хоча би в тому, щоб надати письмову згоду на госпіталізацію дитини, відповідачка вимушена була звернутися з відповідною заявою про надання згоди на госпіталізацію дочки до органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької обалсті. Батько вихованням дочки не займається вже протягом п`яти років. Він не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини. 17.10.2018 відповідачка [PERSON] звернулася до суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] , назараз судовий розгляд справи триває. Вважає, що позивач в дійсності не бажає приймати участь у вихованні дочки та спілкуванні з нею, а звернення до суду є лише обраним ним способу захисту. Враховуючи викладене вище, вважає, що викладені в позові обставити та вимоги не обгрунтовані, не підтверджені жодним доказом, в зв`язку з чим не підлягають задоволеню. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради Запорізької області Панасенко Н. в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить прийняти рішення на підставі наявних документів у справі, враховуючи висновок органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради Запорізької області від 26.12.2019 № 263/20. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] /а.с.7/. До червня 2014 року сторони проживали разом. Після припинення відносини дитина [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] , цей факт сторонами не оспорюються, крім того підтверджується довідкою про склад сім`ї/а.с.36/. Згідно Витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації КЗ «Запорізька обласна психолого-медико-педагогічна консультація» ЗОР № 81/1835-б від 29.05.2017, дитина [PERSON] має недостатній рівень сформованості пізнавальних процесів, концентрації та обсягу уваги. Рівень самостійності низький. Потребує допомоги, стимуляції під час виконання завдань. Виражені порушення мовлення (І рівня). Значні порушення опорно-рухового апарату/а.с.43/. Відповідно до рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 258/15 від 22.11.2018 позивачу було визначено час спілкування з дочкою, а саме: визначено [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з донькою - [PERSON] , [INFO] , систематичні побачення з нею з 16-00 год. до 17-00 год. в один із вихідних днів тижня за домовленістю між батьками у присутності матері дитини [PERSON] та за місцем проживання дитини; у будь-який інший час за домовленістю між батьками/а.с.11/. Як вбачається з матеріалів справи, судовим наказом Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03.09.2018, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16.06.2018 і до досягнення дитиною повноліття - [INFO]/а.с.37/. Відповідно до довідки КУ «Мелітополсьький психіатричний диспансер» ЗОР від 29.10.2018 дитина [PERSON] знаходиться на обліку в диспансерному відділенні Мелітпольського мімського психіатричного диспансера/а.с.38/. 10 грудня 2018 року УСЗН Мелітопольської міської ради Запорізької області видано посвідченння серія [NUMBER] щодо державної соціальної допомоги дитині з інвалідністю до 18 років - [PERSON] , 2013 року народження/а.с.39/. Враховуючи стан здоров`я дитини та потребу в лікуванні виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради Запорізької області було прийнято рішення № 192 від 03.09.2018, яким надано згоду на госпіталізацію малолітньої дитини - [PERSON] до КЗ «Обласний дошкільний психоневрологічний центр санаторного типу» ЗОР, що підтверджується копією цього рішення/а.с.40/. Дитина [PERSON] з часу народження перебуває під наглядом лікаря-невролога, а в подальшому і лікаря-психіатра через наявні у неї захворювання; регулярно проходить обстеження та лікування, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями довідок та консультативних висновків/а.с.44-47/. Дитина [PERSON] відвідує ДНЗ № 14 для дітей з ЗПР «Теремок» комбінованого тиму Мелітопольської міської ради Запорізької області з жовтня 2017 року, що підтверджується довідкою ДНЗ № 14 «Теремок» № 29 від 30.05.2019/а.с.41/. [PERSON] звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Мелітопольського міськраойонного суду від 14.01.2019 циаільна справа за підсудністю була передана за місцем реєстрації відповідача по справі до Білозерського раойнного суду Херсонської обалсті і назараз судовий розгляд справи триває/а.с.48-57/. Допитані в судовому засіданні 20 листопада 2019 року свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, що позивач [PERSON] з відповідачкою та дитиною не живе від коли дочці виповнилося 6 місяців, вдома у [PERSON] його ніколи не бачили, зі слів матері відповідачки їм відомо, що батько грошової допомоги на дитину не надає, на свята не приходить, участі у вихованні дитинине бере. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч.ч. 1, 2ст. 159 СК України). В силу ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - СЄПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Практика ЄСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, ЗУ України «Про охорону дитинства», враховує особу батька та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідної дитини, і таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини. Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради Запорізької області № 263/20 від 26.12.2019 комісія з питань захисту прав дитини від 12.12.2019, орган опіки та піклування Мелітопольської міської ради Запорізької області вважає можливим підтримати позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення часу побачень з донькою [PERSON] на умовах, встановлених відповідно до рішення виконкому від 22.11.2018 № 258/15 «Про визначення способу участі у вихованні малолітньої [PERSON] та спілкування з нею». Стосовно характеристики позивача [PERSON] слід зазначити, що [PERSON] з червня 2017 року проживає за адресою: [ADDRESS] , за час проживання скарг від мешканців будинку на нього не надходило/а.с.9/. Факт звернення [PERSON] до суду з даним позовом свідчить про бажання позивача приймати участь у вихованні доньки та спілкуванні з нею. Участь у вихованні та розвитку дитини є правом та обов`язком батька дитини - [PERSON] . Враховуючи вище зазначене, з врахуванням інтересів малолітньої дитини, характеризуючих даних на дитину, стан здоров`я дитини, ставлення позивача та відповідача до дитини, до її інтересів та суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню. Визначення такого способу, порядку, часу спілкування та участі позивача у вихованні доньки буде повністю відповідати положенням, як вищезазначених Закону України „Про охорону дитинства" і відповідних норм сімейного законодавства, так і ст.ст. 9,12 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. (ратифікована ВРУ 27.02.1991р.), де зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним або обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це не суперечить найкращім інтересам дитини. Таким чином, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та визначити наступний порядок спілкування та участі у вихованні доньки з боку позивача, а саме визначити [PERSON] систематичні побачення з дочкою [PERSON] , [INFO] , щотижнево з 16 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин в один із вихідних днів тижня за домовленістю між батьками у присутності матері дитини [PERSON] та за місцем проживання дитини. Щодо вирішення питання розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.(а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: partial