Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача ТзОВ «Львівські автобусні заводи» про стягнення компенсації за невикористану відпустку в сумі 3 746, 14 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з березня 2011 року по квітень 2013 року працювала на посаді провідного інженера-енергетика у Відокремленому структурному підрозділі ТзОВ «Львівські автобусні заводи». У день звільнення, 17.04.2013 р. відповідач не провів остаточного розрахунку, а саме не було виплачено компенсацію за невикористану відпустку за 97 календарних дні. У жовтні 2013 року зверталась із заявою на підприємство щодо отримання заборгованої суми, проте жодної відповіді не отримала. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, представник позивача [PERSON] подала заяву, в якій просить розглядати справу у їх відсутності, просить позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала з березня 2011 року по 17 квітня 2013 року у ТзОВ «Львівські автобусні заводи» на посаді провідного інженера-енергетика. Наказом №41/вк від 17 квітня 2013 року [PERSON] була звільнена згідно п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін /а.с.5/. Згідно з вказаним наказом, [PERSON] підлягає виплата розрахункових та компенсації за невикористану відпустку за 97 календарних днів. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільнення працівника виплата всіх сум, що належать йому, провадиться в день звільнення, або якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. З наданого позивачем розрахунку за невикористану відпустку /а.с.9/, а також індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] /а.с.10-13/, сума компенсації за невикористану відпустку (97 днів) становить 3 746, 14 грн. Позивач зверталась із заявою до генерального директора ТзОВ «Львівські автобусні заводи» щодо виплати вказаної заборгованості, проте така залишилась без реагування, компенсація за невикористану відпустку позивачу не виплачена. Відповідно до ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про працю працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ст.47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Однак, відповідачем не надано жодних доказів, що ним було виконано вимогу ст. 116 КЗпП України про письмове повідомлення працівника перед виплатою належних позивачеві сум при звільненні. З наведеного, слідує, що виплата належних працівникові сум не здійснювалась, а тому позов є підставним та підлягає до задоволення. Крім цього, на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати в справі у розмірі, встановленому законом України „Про судовий збір", а саме 243,60 грн., від сплати яких звільнений позивач. На підставі ст.43 Конституції України, статей 116, 233 КЗпПУ,

Outcome: approved