Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики в розмірі 94968,73 гривень та судових витрат у справі. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 21.04.2017 р. відповідач отримав від позивача позику в сумі 94968,73 гривень, які зобов»язався повернути у строк до 30.04.2017 р., що підтверджується відповідною розпискою. На момент звернення до суду відповідач не повернув суму позики в зв»язку з чим позивач просить стягнути суму боргу в судовому порядку. Позивач подав заяву про розгляд справи у спрощеному провадженні у відсутність позивача. Також позивач надав свою згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом за місцем реєстрації належним чином. На підставі положень ст. ст.280, 281 ЦПК України, за згодою позивача, в зв»язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у спрощеному судовому провадженні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судому встановлено, що 21.04.2017 р. [PERSON] отримав в борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі 94968,73 гривні, які зобов»язався повернути до 30.04.2017 р. На підставі ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кошті були передані відповідачу, що підтверджується виданою розпискою. Згідно з ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належнм чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов»язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (ст.610 ЦК України). Відповідно до положень ст.530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. З боку відповідача суду не надано доказів на підтвердження виконання ним своїх зобов»язань щодо повернення суми боргу в повному обсязі, оскільки оригінал розписку на час розгляду справи знаходиться у позивача. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, оцінюючи всі досліджені докази, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за договором позики підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підстав положень ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі.

Outcome: approved