Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ДП «Селидіввугілля», про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров»я на виробництві в якому зазначив, що з 18.07.2000 р. він працював на підприємстві ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля». 21.04.2007 р. під час виконання ним трудових обов'язків, отримав травму на виробництві - багатооскольчатий перелом зі зміщенням 5-ї п'ястної кістки та крайовий перелом основи IV-ї п'ястної кістки правої п'ясті, за наслідками за наслідками якої було складено акт за формою Н-1 № 7 від 23.04.2007 р. Первинно МСЕК 15.08.2007 р. йому було встановлено 10 % втрати професійної працездатності. Вказані обставини спричинили йому моральну шкоду внаслідок тривалого фізичного болю за наслідками отриманої травми, а також змушеної зміни ритму життя внаслідок потреби у лікуванні та заборони працювати в підземних умовах, заборони важкої фізичної праці та довготривалої ходьби. Просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача - ДП «Селидіввугілля» Капітонов В.І. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважає, що позивачем не надано докази щодо порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, дані про настання інших негативних наслідків. Довідка МСЕК та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом є документом, що підтверджує тільки факт виробничої травми та встановлення в зв'язку з цим стійкої втрати професійної працездатності, і ніяким чином не можуть бути доказом заподіяння моральної шкоди. Просить відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи - відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Селидове Донецької області Шашков В.В. у судовому засіданні заперечував проти позову. Надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позивачем не надано докази його моральних переживань у зв'язку з ушкодженням здоров,я. Довідка МСЕК та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, є документами, що підтверджують тільки факт виробничої травми та встановлення в зв'язку з цим стійкої втрати професійної працездатності, і ніяким чином не можуть бути доказами заподіяння моральної шкоди позивачеві. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно трудової книжки [PERSON] 18.07.2000 року прийнятий ВП «шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугіля» майстром-підривником підземним з повним робочим днем під землею. З акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом № 7 від 23.04.2007 р. за формою Н1 встановлено, що причиною нещасного випадку на виробництві є невиконання вимог інструкції з охорони праці, порушення п. 10.21.9 «Системи управління охороною праці у вугільній промисловості», п. 1.11, 1.12 «Інструкції по охороні праці, безпечному виконанні робіт та поведінці в шахті майстра-підривника підземного» та п. 1.1.3 Правил безпеки у вугільних шахтах. Діагноз - багатооскольчатий перелом зі зміщенням 5-ї п'ястної кістки та крайовий перелом основи IV-ї п'ястної кістки правої п'ясті. Відповідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серія ДОН-04 № 043483 від 15.08.2007 р. [PERSON] встановлено вперше 15.08.2007 р. ступінь втрати професійної працездатності 10%. При вирішенні питання про право позивача на відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги статей 21, 28, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в їх сукупності, якими передбачено, що право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати компенсації за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення їй стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пленум Верховного Суду України в постанові від 31 березня 1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Суд знаходить неспроможними доводи представників відповідача та третьої особи про те, що довідка МСЕК та акт за формою Н1 не є доказом підтвердження заподіяння позивачеві моральної шкоди, оскільки саме втратою професійної працездатності, позивачу заподіяно моральні страждання. При встановлених судом обставинах, оцінюючи надані в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що нещасний випадок, що відбувся з позивачем 21.04.2007 року, заподіює йому моральні страждання, тому що через нього він змушений зараз докладати додаткових зусиль для утримання себе, одержання повноцінного і своєчасного лікування. Втрата працездатності привела до порушення звичайного ритму життя, через відсутність можливості реалізації своїх потреб і здібностей у повному обсязі. Внаслідок травми на виробництві він зіткнувся з труднощами побутового плану. До теперішнього часу він відчуває негативні наслідки виробничої травми. Зазначені обставини приводять суд до переконання, що моральна шкода позивачу дійсно заподіяна. З урахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована і підлягає задоволенню. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує стан здоров'я позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану позивача. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди у сумі 3000 гривень, який повинен бути стягнуто з відповідача на користь позивача є достатнім для відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди, спричиненої йому стійкою втратою працездатності у розмірі 10 відсотків внаслідок професійного захворювання. У задоволенні решти позовних вимог позивача необхідно відмовити у зв'язку з їх необґрунтованістю. На підставі п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров,я. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: partial