Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Державного підприємства «Мирноградвугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з професійним захворюванням. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 08.08.1989 року по 01.09.2000 року та з 22.07.2014 року по 20.11.2015 року він перебував у трудових відносинах з ДП «Мирноградвугілля», працював у ВП «Шахта «Капітальна» в підземних умовах за різними професіями та посадами, з повним робочим днем у шахті. 20.11.2015 року він звільнився за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров'я. Висновком Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного захворювання від 17.11.2015 року йому встановлені професійні захворювання: хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення; прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст..; хронічна двобічна сенсороневральна приглухуватість, легка ступінь. 09.12.2015 року МСЕК йому було встановлено ступінь втрати професійної працездатності за сукупністю 40 відсотків, первинно та безстроково, йому протипоказана робота в умовах впливу небезпечних чинників виробничого середовища. Внаслідок професійного захворювання йому заподіяна моральна шкода. Впродовж 2014-2015 років в нього вже спостерігався гострий трахеобронхіт, що потягнуло загострення хронічного бронхіту, пневмосклерозу, хронічна приглухуватість, та призвело до тривалого перебування на лікарняних. Вказане супроводжувалось сильним сухим кашлем, постійним болем в грудній клітці, сильною задухою при незначних рухах, періодичні болі в області серці, підняття артеріального тиску, викликали занепокоєння та була відчутна загальна слабкість, пітливість. Відчутний та нестихаючий біль в спині та грудях, постійний головний біль від тривалого кашлю, виражений шум у вухах та погіршення слуху. Необхідність постійного лікування впливало на зміни в його житті, він був вимушений проводити час не зі своєю родиною, а витрачати його на подолання негативних наслідків захворювання. Лікування впливало і на виробничі відносини з відповідачем, оскільки керівництво було незадоволено частими лікарняними, що згодом призвело до його звільнення. Наслідки захворювання проявились і в побуті, бо через хронічні болі він не може піднімати важкі речі, виконувати тривалу роботу по дому, погано чує, що виводить його з почуття рівноваги, сильно нервує. Внаслідок цього він відчуває неповноцінність та безпомічність, навіть незважаючи на підтримку свої рідних, постійна емоційна напруга через це призводило до погіршення стосунків не лише з оточуючими, а й в родині. Відтепер йому постійно потрібні значні додаткові зусилля для організації його життя. Заподіяну моральну шкоду він оцінює у розмірі 40000 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 40000 грн. та витрати, пов'язані з наданням правничої допомоги в сумі 2598,00 грн. Позивач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з ДП «Мирноградвугілля» з 08.08.1989 р. по 01.09.2000 р. та з 22.07.2014 року по 20.11.2015р., а також працював на інших гірничих підприємствах в підземних умовах за різними професіями та посадами, з повним робочим днем у шахті на. Був звільнений 20.11.2015 за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров'я (а.с.6-9). Згідно з висновком клініки профзахворювань ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» від 18.11.2015 року та актом від 04.12.2015 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4, позивачу встановлено професійне захворювання: хронічний бронхіт ІІ стадії, фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст..; хронічна двобічна сенсороневральна приглухуватість, легка ступінь ІІ ст.. за класифікацією [PERSON] та [PERSON] В умовах впливу шкідливих факторів позивач пропрацював більше 26 років, останнім підприємством, на якому він працював в умовах шкідливих факторів, є ДП «Миноградвугілля» (а.с.10-11, 16). 09.12.2015 року МСЕК позивачу первинно було встановлено за сукупністю 40% втрати професійної працездатності безстроково. Йому рекомендовано медичне лікування по професійному захворюванню (а.с. 5). Позивач у зв'язку з професійним захворюванням неодноразово знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в медичних закладах (а.с. 17-47). Відповідно до ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Про наявність права на відшкодування моральної шкоди потерпілій особі внаслідок нещасного випадку на виробництві зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту „б" підпункту 4 пункту 3 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзаців другого, третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про страхові виплати), де в абзаці 9 пункту 5 мотивувальної частини зазначено, що: «положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону N 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону N 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця)». Враховуючи надані суду докази, суд вважає, що внаслідок професійного захворювання позивачеві заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з захворюванням, внаслідок якого йому встановлено 40% втрати професійної працездатності, у душевних стражданнях, пов'язаних з наслідками цього захворювання, у зміні звичного перебігу життя, зокрема необхідності тривалий час лікуватися, у суттєвому обмеженні його фізичних можливостей, у безповоротності змін у стані здоров'я позивача. Але сума, в яку позивач оцінив заподіяну моральну шкоду і яка за його оцінкою становить 40000 гривень, є завищеною і не відповідає отриманим ним моральним стражданням. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним у відшкодування позивачеві заподіяної йому моральної шкоди стягнути з відповідача на користь позивача 20000 гривень. Судові витрати, пов'язані з оплатою професійної правничої допомоги, відповідно до ст.ст.137, 141 ЦПК України підлягають частковому стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1299,00 грн. (20000 грн. х 2598 грн. : 40000 грн. = 1299,00 грн.). Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 704,80 грн., оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду. На підставі ст.2371 КЗпП України,

Outcome: partial