Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що його батьками були [PERSON] та [PERSON] . Батьки одружились [INFO] . [INFO] у них народився він. Крім нього, у батьків є ще донька, а його рідна сестра - [PERSON] , [INFO] . У його матері були ще дві рідні сестри, а його рідні тітки: [PERSON] та [PERSON] . Їх батьками були [PERSON] та [PERSON] . Усі сестри народились на території Російської Федерації, оригінали документів, які б підтвердили родинні стосунки між ними, не збереглися. Єдиним документом, який підтверджує наявність родинних зв`язків між сестрами, є рішення Народного суду м.Нікополя від 17.04.1974 року по цивільній справі про визнання права власності та розподіл спадкового майна, яке залишилось після смерті їх матері [PERSON] , померлої у 1968 році. Згідно вказаного рішення суду, за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на 21/76 частини домоволодіння [ADDRESS] , а за [PERSON] - 35/76 частини того ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] [PERSON] на праві приватної власності належала також квартира [ADDRESS] , на підставі реєстраційного посвідчення від 24.10.1994 року, виданого начальником Нікопольського МБТІ. В указаній квартирі тітка проживала разом зі своїм сином, а його двоюрідним братом - [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Ніяких розпоряджень на випадок своєї смерті вона не зробила, заповіту не склала. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері був її син - [PERSON] . Він прийняв спадщину після смерті своєї матері фактично, відповідно вимог ст.549 ЦК України, чинного на момент смерті [PERSON] . Він постійно проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавицею в квартирі [ADDRESS] , але до нотаріальної контори з приводу отримання ним свідоцтва про право на спадщину не звертався. [INFO] помер [PERSON] . Власної сім`ї [PERSON] не утворив, рідних братів та сестер у нього не було. Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] також не складав. Найближчим його родичем являється він та його рідна сестра [PERSON] . Після смерті [PERSON] до 2-ї Нікопольської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину звернувся [PERSON] , який ніякого стосунку до родини [PERSON] не має і взагалі не являється їх родичем. [PERSON] звернувся до суду з приводу встановлення між ним та померлим [PERSON] родинних стосунків. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 05.05.2015 року по справі № 182/1568/15-й у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.11.2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов [PERSON] задоволений в повному обсязі. За ним було визнано право власності на квартиру [ADDRESS] як за двоюрідним племінником померлого [PERSON] , в порядку спадкування за законом п`ятої черги. Він випадково дізнався про рішення апеляційного суду Дніпропетровської області після того, як у спадковій квартирі були раптово замінені замки на вхідних дверях. Незаконне рішення апеляційного суду Дніпропетровської області ним було оскаржене в касаційному порядку. Його касаційна скарга була задоволена, рішення Нікопольського міськрайонного суду від 05.05.15 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.11.2015 року скасовані ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.03.2017 року. Справа направлена на новий розгляд до Нікопольського міськрайонного суду в іншому складі. 19.04,2017 року цивільна справа надійшла у провадження до судді Нікопольського міськрайониого суду Рибакової В.В. Ухвалою суду від 17.10.2017 року задоволена його заява від 12.07.2017 року про залучення його до участі у розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] . Після призначення цивільної справи за позовом [PERSON] про визнання за ним права на спадщину за законом в іншому складі суду він жодного разу не з`явився до судового засідання. Ухвалою Нікопольського міськрайониого суду від 26.01.2018 року позов залишений без розгляду. Усі зазначені обставини були встановлені судом при розгляді його позову по справі № 182/2137/19 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду по цивільній справі №182/2137/19 йому наданий додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] протягом 4 місяців. Після ухвалення рішення суду від 27.12.2019 року він знову звернувся до 2-ї Нікопольської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті його двоюрідного брата. Його сестра [PERSON] не має претензій щодо спадщини, до нотаріальної контори з цього приводу не зверталась. Але у видачі правовстановлюючих документів на спадщину йому було відмовлено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса 2-ї Нікопольської державної нотаріальної контори Балашової В.М. від 27.12.2019 року, оскільки ним не надані правовстановлюючі документи на спадкове майно та не доведені родинні стосунки з померлим. Крім квартири, яка повинна належати [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] , померлому брату належали прості іменні акції ВАТ «НЗФ» в кількості 2 000 штук, загальною вартістю 500 грн. Необхідні правовстановлюючі документи у нього наявні, протее, усі документи на квартиру зникли після намагань [PERSON] шахрайським шляхом заволодіти спадковою квартирою. Таким чином, він не має можливості оформити своє право, а тому вимушений звертатись до суду з цим позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягав. Суду пояснив, що [PERSON] бачив лише один раз. Йому подзвонила Голова ОСББ Чорна і сказала, що в квартиру його двоюрідного брата буде вселятись [PERSON] . Він поїхав на місце. [PERSON] вів себе дуже нахабно, забрав ключі і зайшов до спадкової квартири. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги свого довірителя підтримала і суду пояснила, що, нажаль, документи на квартиру не збереглися. Доказом родинних відносин є лише рішення суду та фотознімки, надані її довірителем до суду. В рідної тітки її довірителя [PERSON] був лише один син, який проживав разом з мамою в квартирі, а потім після смерті мами залишився проживати сам. Ще за життя у його двоюрідного брата виникли якісь проблеми з квартирою. Вони із сестрою говорили і брату і його сусідам, щоб вони дзвонили їм, якщо якісь проблеми виникнуть. Але коли раптово помер [PERSON] , одразу ж з`явився [PERSON] , який після рішення Апеляційного суду вселився у спадкову квартиру і забрав всі документи. А потім зник. Її довірителем до суду надані фото, які наявні лише у членів однієї родини. Відповідачка [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала, підтвердила сказане братом, а також додатково суду пояснила, що їм важко було зібрати докази, що підтверджують родинні відносини з померлим, бо їх дід працював в ліспромхозах і там же народжувались його діти, а потім ці ліспромхози розпадались і дід з сім`єю їхав в інший ліспромхоз. Тому документів знайти не змогли. Третя особа [PERSON] до суду не з`явився, повідомлявся належним чином про розгляд справи і судовою повісткою з поштовим повідомленням, які були отримані ним особисто (а.с.45), і оголошеннями на офіційному веб-порталі «Судової влади» (а.с.98, 100). Крім того, про належне повідомлення [PERSON] про розгляд справи і його обізнаність про те, що справа перебуває в провадженні суду, свідчить і його заява про відкладення розгляду справи, надіслана ним до суду 30.04.2020 року (а.с.89). Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні, батьками позивача [PERSON] та відповідачки по справі [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] . Батьки сторін по справі одружились 28.07.1958 року . [INFO] у них народився позивач (а.с.10). Відповідачка - рідна сестра позивача - [PERSON] народилась [INFO] . У матері позивача та відповідачки по справі були ще дві рідні сестри, а їх рідні тітки: [PERSON] та [PERSON] . Їх батьками були [PERSON] та [PERSON] . Усі сестри народились на території Російської Федерації, оригінали документів, які б підтвердили родинні стосунки між ними, не збереглися. Єдиним документом, який підтверджує наявність родинних зв`язків між сестрами, є рішення Народного суду м.Нікополя від 17.04.1974 року по цивільній справі про визнання права власності та розподіл спадкового майна, яке залишилось після смерті їх матері [PERSON] , померлої у 1968 році (а.с.29). Згідно вказаного рішення суду, за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на 21/76 частини домоволодіння [ADDRESS] , а за [PERSON] - 35/76 частини того ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (а.с.29). [PERSON] на праві приватної власності належала також квартира [ADDRESS] , на підставі реєстраційного посвідчення від 24.10.1994 року, виданого начальником Нікопольського МБТІ (а.с.13). В указаній квартирі тітка позивача та відповідачки проживала разом зі своїм сином, а їх двоюрідним братом - [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] (а.с.11). Ніяких розпоряджень на випадок своєї смерті вона не зробила, заповіту не склала. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері був її син - [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті своєї матері фактично, відповідно вимог ст.549 ЦК України, чинного на момент смерті [PERSON] , оскільки постійно проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавицею в квартирі [ADDRESS] , але до нотаріальної контори з приводу отримання ним свідоцтва про право на спадщину не звертався. [INFO] помер [PERSON] (а.с.8, 47-48). Власної сім`ї він не утворив, рідних братів та сестер у нього не було. Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] також не складав. Найближчими його родичами є позивач та його рідна сестра - відповідачка по справі - [PERSON] . Після смерті [PERSON] до 2-ї Нікопольської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину звернувся [PERSON] (а.с.55), який не являється їх родичем. Однак, [PERSON] після відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, звернувся й до суду з приводу встановлення між ним та померлим [PERSON] родинних стосунків. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 05.05.2015 року по справі № 182/1568/15-й у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.11.2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов [PERSON] задоволений в повному обсязі. За ним було визнано право власності на квартиру [ADDRESS] як за двоюрідним племінником померлого [PERSON] , в порядку спадкування за законом п`ятої черги. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області позивачем по справі було оскаржене в касаційному порядку і його касаційна скарга була задоволена. Справа направлена на новий розгляд до Нікопольського міськрайонного суду в іншому складі. Оскільки [PERSON] жодного разу не з`явився до судового засідання, ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 26.01.2018 року позов було залишено без розгляду. Усі зазначені обставини були встановлені судом при розгляді позову [PERSON] по справі № 182/2137/19 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини і йому було надано додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] протягом 4 місяців (а.с.12-14). Після ухвалення рішення суду від 27.12.2019 року позивач по справі знову звернувся до 2-ї Нікопольської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті його двоюрідного брата ( [PERSON] не має претензій щодо спадщини і до нотаріальної контори з цього приводу не зверталась). Однак, у видачі правовстановлюючих документів на спадщину [PERSON] було відмовлено 27.12.2019 року, оскільки ним не надані правовстановлюючі документи на спадкове майно та не доведені родинні стосунки з померлим (а.с.7). Крім квартири, яка повинна належати [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] , спадкодавцеві належали прості іменні акції ВАТ «НЗФ» в кількості 2 000 штук, загальною вартістю 500 грн. (а.с.22-24). Родинні стосунки між позивачем [PERSON] , відповідачкою [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] в судовому засіданні засвідчили не лише сторони по справі, які надали фотознімки та документи, що в них збереглися, а свідки [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона - дружина позивача по справі. В шлюбі з ним перебуває 36 років, з 1984 року. Вона добре знала тітку чоловіка [PERSON] та її сина [PERSON] . Вони приходили до них в гості. Коли померла його мама - до нього. Вони родичались, правда, бачились не часто, але були в курсі справ один одного. У двоюрідного брата її чоловіка [PERSON] сім`ї не було, рідних братів та сестер - теж. [PERSON] помер в 2014 році. За яких обставин, не знають. Чоловік пішов до [PERSON], щоб його провідати, і дізнався, що його вже немає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона з 4-го класу дружить з відповідачкою по справі [PERSON] , а потім разом з [PERSON] у [PERSON] хрестили її старшу дитину, тобто, з [PERSON] вони куми. Вона знала і маму Каті та [PERSON] , і тіток - [PERSON] та [PERSON] . Знала і сина тітки [PERSON] , він у неї був один. [PERSON] з [PERSON] родичались з [PERSON] , ходили один до одного в гості, і з тітками родичались. Вона особисто кілька разів була з [PERSON] в гостях у [PERSON] в квартирі на 8-му кварталі. Знає, що [PERSON] хворів, через це не був одружений і дітей не мав. Хто такий [PERSON] не знає і про нього ніколи не чула. За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved