Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

В лютому 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Качалівської сільської ради, [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що у [INFO] помер її батько [PERSON] . За життя батько набув право на земельну частку (пай) та виготовив Державний акт на право власності на земельну ділянку ( ріллю) площею 2,4026 га та 0,7701 га, що знаходиться на території Качалівської сільської ради . Вона як спадкоємець успадкувала вказану земельну ділянку та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.06.2015 р. Окрім того, батькові , відповідно сертифікату на право на земельну частку (пай) , належать розпайовані пасовище та сіножаті , які позивачем не успадковані через відсутність правовстановлюючого документа на земельну частку (пай). Позивач має намір успадкувати сіножаті та пасовища , однак нотаріус відмовив їй у оформленні спадкових прав через відсутність правовстановлюючого документа . У судове засідання позивач не з`явилася ,подала заяву слухати справу у її відсутність, позов просила задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечував, просив вирішити справу на розсуд суду . Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася , подала заяву заслухати справу у її відсутність ,проти позову не заперечувала . Суд, вивчивши матеріали справи , дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] [PERSON] має право на земельну частку (пай) розміром 4,30 в умовних кадастрових гектарах , у тому числі 3,61 умовн.кад. га ріллі , 0,18 умовн. кад.га пасовища та 0,18 умовн. кад. сіножаті , які перебувають у землі колективної власності колишнього КСП « Агрофірма Мурафська «. Відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) по КСП « АФ Мурафська « Качалівської сільської ради за [PERSON] визначені земельні ділянки № [NUMBER] -пасовище та № [NUMBER] -сіножаті, про що свідчить довідка відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 18.12.2018. Інформація щодо права на отримання пасовища та сіножаті по сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] у відділі відсутня. [INFO] . батько позивача [PERSON] помер , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Позивач після смерті батька своєчасно звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини , де була заведена спадкова справа № 206/2014 .З свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори від 24.06.2015 р. вбачається , що [PERSON] успадкувала після [PERSON] земельну ділянку площею 2,4026 га та 0,7701 га ріллі, що розташовані на території Качалівської сільської ради , наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] . Як передбачає ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини... У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця … Позивач є спадкоємцем по закону першої черги. Факт родинних відносин між позивачем та її батьком [PERSON] підтверджено матеріалами справи. Позивач, дізнавшись в грудні 2018 р. , що батькові окрім ріллі , належать сіножаті і пасовища відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай), повторно звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини , але постановою державного нотаріуса від 13.12.2018 р. , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Право [PERSON] на земельну частку (пай)- пасовища та сіножаті в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є невизнаним, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що надало позивачу, в порядку ст.3 ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх прав . Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивача, так як вона надала суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved