Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № DNН4ТР41390711 від 31.10.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1960,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов укладеного договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 21.01.2014 року має заборгованість в розмірі 13208,96 грн., яка складається з наступного: - 3329,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 8774,17 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) - 605,19 грн. - штраф (процентна складова). Тому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 13208,96 грн. за кредитним договором № DNН4ТР41390711 від 31.10.2006 року, а також судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позову ПАТ «ПРИВАТБАНК» з тих підстав, що позивач пропустив строк позовної давності, який відповідно до ст. 257 ЦК України становить три роки. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] 31.10.2006 року уклав з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК кредитний договір № DNН4ТР41390711. Даний договір був укладений шляхом отримання позивачем особисто від відповідача письмового підтвердження ознайомлення з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 1960,00 грн. на строк з 31.10.2006 року по 31.05.2007 року включно з умовами сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, в обмін на зобов'язання позичальник з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строки. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, до 28 числа кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 304,23 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісії, а також інші витрати згідно Умов. По своїй суті вказаний кредитний договір є договором про надання споживчого кредиту в силу ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів", згідно якої договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Пунктом 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачена сплата відповідачем пені в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу при порушенні порядку та строків погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Також п. 5.3 Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов'язання, у зв'язку з чим заборгованість за кредитним договором станом на 21.01.2014 року склала 13208,96 грн., яка складається з наступного: - 3329,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 8774,17 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) - 605,19 грн. - штраф (процентна складова). Сума заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 3). В той же час, судом встановлено, що згідно до заяви позичальника № DNН4ТР41390711 від 31.10.2006 року, передбачено, що кредит надається на строк 7 місяців - тобто до 31 травня 2007 року. Судом встановлено, що станом на 21.01.2014 року відповідач не виконав в повному обсязі умови договору. У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. У відповідності до п. 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», які діяли на час укладення договору, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за коксування кредитом. Винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. У відповідності до ст. 256 ЦК України, визначено, що позовна давність - це строк, у межа якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. В зв'язку з наведеним, вбачається, що Банк має право вимоги за зобов'язанням в термін до 31 травня 2012 року. У відповідності до позовної заяви, ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON] 07 лютого 2014 року, тобто, з пропуском терміну позовної давності. На підставі ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки позивач звернувся до суду з пропуском строку для звернення про захист цивільного права або інтересу, відповідач заявив про застосування наслідків спливу позовної давності, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed