Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

Заявник 12.03.2019р. звернулася в суд із заявою про встановлення факту батьківства, посилаючись на те, що з жовтня 2013р. перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] . Мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . [INFO] . [PERSON] помер. За його життя, вони не встигли зареєструвати факт народження дитини на підконтрольній уряду України території, оскільки мешкали в окупованому м.Донецьку. Зареєструвати факт народження дитини вона змогла лише 18.04.2018р. у Краматорському МВ ДРАЦС. В свідоцтві про народження дитини відомості про батька внесені на підставі ст.135 СК України, оскільки шлюб між ними укладений в м.Донецьку, тому є недійсним з огляду на законодавство України. Просить встановити факт того, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. В судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Заперечень проти заяви не має. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухав пояснення заявника, свідка [PERSON] , яка є матір`ю померлого [PERSON] та підтвердила обставини, викладені у заяві про встановлення факту батьківства, дослідив матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] має сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.6). Відомості про батька дитини в актовий запис про народження внесені на підставі ст.135 СК України, та зазначено « [PERSON] ». (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про смерть від 30.01.2018р., [PERSON] помер [INFO] (а.с.8). В теперішній час, в актовий запис про народження дитини [PERSON] , [INFO] відомості про батька внесені на підставі ст.135 СК України. Заявник просить встановити даний факт для внесення змін в актовий запис про народження дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ст. 293 ч.2 п.5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ст. 315 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Крім того, згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 318 ЦПК України встановлено, що у заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах, що мають юридичне значення», передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. В силу положень ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розяснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. В матеріалах справи наявні: копія свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] від 14.03.2015р., виданого Донецьким міським відділом ДРАЦС ГУЮ у Донецькій області та копія свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , згідно якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] , виданого відділом ДРАЦС Київського районного управління юстиції у м.Донецьку. (а.с.9,10). Однак, вказані документи видані установами на тимчасово неконтрольованій території, тому не є дійсними за законодавством України. З цього приводу суд вважає за необхідне застосувати так звані «намібійські винятки» Міжнародного суду ООН та зазначити наступне. У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Вказаний висновок викладений у Постанові Верховного суду від 22.10.2018р. у справі 235/2357/17. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що доводи заявника підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, тому є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини.

Outcome: approved