Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13 березня 2017 року між ним та [PERSON] укладено договір №13/03 щодо реєстрації права власності позивача на комплекси будівель та споруд, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] та належать йому на праві власності як самочинне будівництво. Відповідач свої зобов'язання по договору не виконав, оскільки поставив під сумнів наявність у позивача права власності на вищевказане майно, а тому відповідно до ст.392 ЦК України просить визнати за ним право власності на вказане майно. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. [PERSON] у судове засідання не з'явився, проте надав листа згідно якого просив розглянути справу без його участі. Відносно позову [PERSON] просив прийняти рішення на розсуд суду згідно норм діючого законодавства. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явлася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст.ст.169,224,225 ЦПК України - заочно. Згідно ст.197 ЦК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] з придбаних за власні кошти матеріалів, власними силами здійснив будівництво магазинів. Згідно технічного паспорту від 05 червня 2017 р., виданого та зробленого експертом [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов'язаних із створенням об'єкта архітектури серії [NUMBER] від 17.03.2014 р.), технічні характеристики нерухомого майна, яке було збудовано та знаходиться за адресою: [ADDRESS] є наступними: комплекс будівель громадського призначення (магазини), а саме, магазин літ.А-1, загальною площею 262,8 кв.м.; магазин літ.Б-1, загальною площею 485,2 кв.м.; магазин літ.В-1, загальною площею 369,7 кв.м.; магазин літ.Г-1, загальною площею 108,2 кв.м.; магазин літ.Д-1, загальною площею 138,1 кв.м.; магазин літ.Е-1, загальною площею 209,3 кв.м.; магазин літ.Ж-1, загальною площею 192,1 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] комплекс будівель громадського призначення (магазини), а саме, магазин літ.А-1, загальною площею 46,9 кв.м.; магазин літ.Б-1, загальною площею 72,5 кв.м.; магазин літ.В-1, загальною площею 104,1 кв.м.; магазин літ.Г-1, загальною площею 29,2 кв.м.; магазин літ.Д-1, загальною площею 134,2 кв.м.; магазин літ.Е-1, загальною площею 144,3 кв.м.; магазин літ.Є-1, загальною площею 186,2 кв.м.; магазин літ.Ж-1, загальною площею 210,9 кв.м.; магазин літ.З-1, загальною площею 15,1 кв.м., магазин літ.И-1, загальною площею 109,7 кв.м., магазин літ.Й-1, загальною площею 123,9 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Технічний стан майна зазначений у висновках від 20 червня 2017 року та 21 червня 2017 р., зроблених експертом [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов'язаних із створенням об'єкта архітектури серії АЕ №000542, зареєстрований у реєстрі 31.07.2012 року за №521), згідно якого судом встановлено, що будівельні роботи у будівлях виконані без порушень, які впливають на експлуатаційні характеристики будівлі, відповідають будівельним, пожарним та санітарним вимогам, комплекс будівель та споруд придатний до експлуатації. Ст.328 ЦК України передбачено, що право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття не встановлена судом. У відповідності до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без належного дозволу або певним чином затвердженого проекту. Згідно ч.3. ст.376 ЦК України право власності на самочинне збудоване нерухоме майно може бути по рішенню суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, яка не була відведена їй для цієї мети, при умові надання земельної ділянки у встановленому порядку під вже збудоване нерухоме майно. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Судом встановлено, що [PERSON] збудував комплекси будівель громадського призначення (магазини). Будівельні роботи проводились за рахунок [PERSON], власними силами. Будь-яких претензій, звернень, нарікань чи скарг з приводу збудованого нерухомого майна з боку відповідача або третіх осіб не має. Користувач земельної ділянки ДППТКП «Веснянка» проте визнання за [PERSON] права власності на нерухоме майно не заперечує. При урахуванні судом технічного висновку за результатами обстеження вищевказаного комплексу та на підставі ч.2 ст.8 ЦК України у відповідності до загальних засад цивільного законодавства встановлено, що прийняття в експлуатацію об'єкта полягає у визначенні готовності об'єкта, закінченого будівництвом, будівельним і іншим нормам і правилам, необхідним при прийнятті в експлуатацію. Готовність будівель до експлуатації у всіх аспектах визначена будівельно-технічним висновком. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] щодо визнання його права власності на об'єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: [ADDRESS] підлягають задоволенню. Відповідно до ст.2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" під державною реєстрацією речових прав розуміється офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст.4 Закону право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до ст.19 Закону підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є, в тому числі, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. На підставі вищенаведеного, суд вважає можливим задовольнити вимоги [PERSON] щодо визнання його права власності на комплекси будівель громадського призначення (магазини), які знаходяться за адресою: [ADDRESS] таким, що підлягають державній реєстрації відповідним органом або іншою особа, яка має повноваження щодо проведення реєстраційних дій. Судові витрати за зустрічним позовом, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають покладенню на [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved