Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

ПАТ „Державний ощадний банк України" звернулося до суду з позовом до [PERSON], за яким відповідно до укладеного договору № 22032054 від 17 жовтня 2007 року [PERSON] в банківській установі позивача отримав кредит у розмірі 200000,00 грн. на придбання транспортного засобу зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних з терміном кінцевого погашення не пізніше 16 жовтня 2014 року. Грошові кошти були перераховані на розрахунковий рахунок продавця автомобіля. Погашати кредит та сплачувати відсотки за кредитним договором позичальник зобов'язаний щомісяця до 30-го числа кожного місяця. Однак позичальник на порушення взятих на себе зобов'язань кредит не погашає та відсотки не сплачує. Станом на 04 квітня 2014 року заборгованість відповідачки становить: - непогашений залишок по кредиту 97678,29 грн., - нарахована пеня за користування кредитом 19958,26 грн. ПАТ „Державний ощадний банк України" просить стягнути з [PERSON] зазначені кошти на його користь. Позивач Публічне акціонерне товариство „Державний ощадний банк України", належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи в судове засідання представника не направив. Надав суду письмову заяву, згідно якої підтримав заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Просить розглянути справу за відсутності свого представника. Відповідач [PERSON], належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. За ухвалою суду згідно ст. 224 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін заочно за наявних в справі доказів. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. До матеріалів справи долучена копія кредитного договору № 22032054 (а.с. 16-22), укладеного 17 жовтня 2007 року відповідачем [PERSON] з позивачем Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", за яким банк зобов'язався надати позичальнику кредит в розмірі 2000000,00 грн. на придбання автомобіля, а позивальник зобов'язався прийняти, належним чином використати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14 % річних. Відповідачем не оспорений той факт, що кредитний договір підписаний ним особисто. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Позичальник зобов'язався повертати кредит рівними частинами в сумі 2380,95 грн. до останнього банківського дня кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту, а також щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом. Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 10), позивач платежі за договором здійснював несвоєчасно та не в повному обсязі. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення чергової частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. За п. 2.3 договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник затримав черговий платіж за кредитом понад 2 місяці. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 04 квітня 2014 року заборгованість відповідачки становить: непогашений залишок по кредиту 97678,29 грн., нарахована пеня за користування кредитом 19958,26 грн. Банк неодноразово звертався до позичальника, щодо виконання умов кредитного договору N 22032054 від 17 жовтня 2007 рок., а також на попередження про застосування заходів примусового стягнення у разі не сплати простроченої заборгованості і звернення стягнення на заставне нерухоме майно, що підтверджено наступними претензіями (а.с. 40-41): - претензія про заборгованість по кредитному договору, надіслана 08 травня 2009 року, за N 1211; - претензія про заборгованість по кредитному договору, надіслана 12 червня 2009 року, за N 1653. Відповідач вимогу позивача протягом 30 календарних днів не задовольнив, прострочену заборгованість не погасили. Розрахунок заборгованості за кредитом та відсотками здійснений арифметично правильно та відповідачем не оспорений. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: ... сплата неустойки; Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Таким чином, відповідач [PERSON], як позичальник за кредитним договором, в порушення вимог ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1054 ЦК України прострочив виконання грошового зобов'язання в частині повернення позикодавцеві чергової частини позики у строк та в порядку, що встановлені договором, та сплати процентів за користування кредитом, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 624, ч. 2 ст. 1050 ЦК України спричиняє наслідки: - наявність у банківської установи права вимагати стягнення простроченої заборгованості; - наявність у банківської установи права вимагати сплати неустойки (пені, штрафу) за прострочення виконання грошового зобов'язання щодо сплати чергової частини кредиту та процентів за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ними грошового зобов'язання, і на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України зобов'язаний сплати суму боргу. За наведених обставин позовні вимоги про стягнення суми заборгованості по кредиту та пені підлягають задоволенню в повному обсязі. З відповідача на користь позивача згідно ст.. 88 ЦПК України також підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1176,37 грн.

Outcome: approved