Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житлом та про зняття останнього з реєстраційного обліку, при цьому зазначив про те, що він є власником житлового будинку за №16, що розташований по провул. Чехова в м.Радомишлі Житомирської області. Також зазначив, що він належним чином зареєстрував своє право власності на згаданий будинок, що підтверджується Реєстраційним номером №13012112 [PERSON] обласного державного підприємства по технічній інвентаризації, записаний в реєстрову книгу за №3717 в книзі №18 від 01.12.2005 року. За пропозицією тепер покійної дружини та його особистою згодою приблизно на його думку в 2008 році в будинку був зареєстрований їх знайомий [PERSON], [INFO], який практично в будинку не проживав і з того часу добровільно залишив своє місце проживання за адресою: [INFO] Чехова і з зазначеної дати його постійне місце проживання йому невідоме.До даного часу відповідач значиться зареєстрованим в його будинку,де також зареєстровані його діти: син [PERSON],[INFO] та син [PERSON],[INFO],що перешкоджає йому у вільному розпорядженні своєю власністю,в т.ч.перешкоджає оформленню субсидій на комунальні послуги та вселення інших родичів та інш.,а тому просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом та зняти його з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав відповідні пояснення на підтримання позову та просив суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не з»явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, письмової заяви зі своєю думкою щодо заявлених позовних вимог не надіслав. Представник Відповідача за письмовою Довіреністю [PERSON] в судовому засіданні з"явився, з позовними вимогами до свого довірителя не погодився, просив застосувати до позовних вимог Позивача наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Суд, вислухавши пояснення Позивача, представника Відповідача, дослідивши матеріали справи,оцінивши зібрані в справі докази в їх сукупності приходить до наступного. Судом встановлено,що [PERSON] є власником житлового будинку за №16, що розташований по провул. Чехова в м.Радомишлі Житомирської області, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданим Виконкомом Радомишльської міської ради, Житомирської області від 22 листопада 2005 року, яке в свою чергу видане на підставі рішення Виконкому Радомишльської міської ради за №252 від 08.11.2005 року(арк.спр.7)та Реєстраційним номером №13012112 з [PERSON] обласного державного підприємства по технічній інвентаризації, записаний в реєстрову книгу за №3717 в книзі №18 від 01.12.2005 року(арк.спр.8). Також встановлено судом та не заперечується Позивачем в 1997 році за пропозицією тепер покійної дружини та особистою згодою Позивача в будинку був зареєстрований їх знайомий [PERSON],24.10.1963 р.н.учасник бойових дій, який має пільги при сплаті комунальних послуг і який в будинку не проживав жодного дня і має інше постійне місце проживання в [INFO]. До даного часу відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим в будинку позивача, що підтверджується Витягами з особових рахунків по сплаті Позивачем за спожитий природний газ та електроенергію(арк.спр.39-47). Заперечуючи в суді позовні вимоги до свого довірителя його представник [PERSON] просив суд застосувати до позовних вимог Позивача наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю,при цьому пояснив,що на момент отримання Свідоцтва про право власності на житловий будинок за №16,що розташований по провул. Чехова в м.Радомишлі Житомирської області та реєстрації його в БТІ - [PERSON] було відомо про те,що в будинку зареєстрований Відповідач [PERSON],однак Позивач раніше не позивався до суду і претензій до його довірителя не пред»являв. Дійсно,як пояснив суду [PERSON] йому ще років 7-8 тому було відомо,що в його будинку зареєстрований Відповідач [PERSON], Однак раніше у нього не було потреби звертатися з аналогічним позовом до суду, тобто доказів поважності пропуску трьохрічного терміну на звернення до суду не надав і не зазначив. В судовому засіданні під час розгляду справи [PERSON] знав про те,що в зв»язку зі змінами чинного законодавства Радомишльський РС ДМС України в Житомирській області позбавлений права реєстрації осіб за місцем проживання, а обов»язки з даних питань покладено на органи місцевого самоврядування,однак свої позовні вимоги не скоригував. Як вбачається з записів будинкової книги прописаних(зареєстрованих) в житловому будинку за №16, що розташований по провул. Чехова в м.Радомишлі Житомирської області [PERSON] значиться прописаним(зареєстрованим) в даному будинку з 07.03.1997 року(арк.спр.11-13). Згідно ч.3 ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі Закону за рішенням суду. Разом з цим у відповідності до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання. Таким чином,беручи до уваги висновки Верховного Суду України та вимоги ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 138-ІУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1)позбавлення права власності на житлове приміщення; 2)позбавлення права користування житловим приміщенням; 3)визнання особи безвісно відсутньою; 4)оголошення фізичної особи померлою. У зв'язку з тим, що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини,пов'язані з реєстрацією місця проживання,положеня ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення,зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Оскільки,позивач є власником згаданого будинку, його права, передбачені ст.319 ЦК України порушені. Виходячи із змісту ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це лише фіксація фактичного місця проживання особи і вона не пов язана з будь-якими іншими (майновими) правами особи. В даному конкретному випадку, будучи зареєстрованим у будинку Позивача - Відповідач не набуде з факту реєстрації ніяких прав, і відповідно, будучи знятими з реєстрації ніяких прав він не втратить. Натомість, подальша незаконна реєстрація Відповідача є порушенням Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та інших норм чинного законодавства, до того ж чинить Позивачці перешкоди у відчуженні належного їй майна. Однак, при цьому, суд, за заявою Відповідача має право застосувати до спірних правовідносин наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог з цих підстав. Так,згідно зі ст. 257 Цивільного Кодексу України позовна давність встановлена в три роки. У відповідності до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події,з якою пов'язано його початок. Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня,коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу,яка його порушила. Як пояснив суду сам [PERSON] про порушення його права [PERSON] на вільне розпорядження житлом йому було відомо ще в 2007-2008 р.р.,однак тоді у нього не було потреби у заявленні до останнього претензій через суд. Приймаючи до уваги викладене суд відмовляє Позивачу в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed