Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

В травні 2018 року [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником ? житлового будинку 65 по вулиці Коцюбинського у м.Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 22 травня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Сятошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] №680. Згідно актів депутата у даному будинку зареєстровані три особи, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідач [PERSON] на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, однак з березня 2017 року по даний час в зазначеному будинку не проживає та не зявлявся, у житловому будинку відсутні його речі, що підтверджується актами депутата Боярської міської ради [PERSON] від 24.04.2017 року, 30.06.2017 року, 14.09.2017 року, 02.12.2017 року, 20.02.2018 року, 05.05.2018 року. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за ним, чим обєктивно порушують права позивача. Тому позивач [PERSON] просила визнати [PERSON], [INFO], таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме буд. 65 по вул. Коцюбинського у місті Боярка, Києво-Святошинського району Київської області. У судовому засідання позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Просили суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. У судове засідання третя особа [PERSON] не зявилась. Направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Проти позову не заперечувала. За відсутності заперечень позивача та її представника суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] є власником ? житлового будинку 65 по вулиці Коцюбинського у м.Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 22 травня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Сятошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] №680. Згідно актів депутата у даному будинку зареєстровані три особи, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідач [PERSON] на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, однак з березня 2017 року по даний час в зазначеному будинку не проживає та не зявлявся, у житловому будинку відсутні його речі, що підтверджується актами депутата Боярської міської ради [PERSON] від 24.04.2017 року, 30.06.2017 року, 14.09.2017 року, 02.12.2017 року, 20.02.2018 року, 05.05.2018 року. Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, згідно зі\~ст. 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що відповідач [PERSON]А, не проживає за адресою: [INFO], у житловому будинку відсутні його речі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживаючи більше року, що відповідно до вимог ст. 405 ЦК України дає суду підстави визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в буд. 65 по вул. Коцюбинського у місті Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області. Тому в цій частині вимоги позову підлягають задоволенню. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно п. 2 ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 203, 235, 321, 328, 391, 405, 717 ЦК України, ст.ст. 60, 69, 70, 71, 72 СК України, та

Outcome: approved