Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулась [PERSON], посилаючись на те, що як видно із погосподарських книг Іванівської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки та довідок Іванівської сільської ради житловий будинок [ADDRESS] відносився до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року в ньому проживала та не втратила частку в його майні [PERSON] (моя мати) - голова двору), яка згідно діючих на той час ст.ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набула право власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER]). Спадщину за законом після смерті матері прийняла позивачка, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений строк. Інших спадкоємців, крім позивачки, після смерті матері немає. Вважаю, що [PERSON] за життя набула право власності на вказаний житловий будинок, як на майно колгоспного двору, а тому право власності на житловий будинок [ADDRESS], в цілому увійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] внаслідок смерті матері. Як вбачається з повідомлення Іванівської сільської ради № 93 від 24.03.2016 виконком сільської ради не оспорює право власності на будинок [ADDRESS] громадянки [PERSON], проте видати свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім'я померлої [PERSON] неможливо. За життя остання свого права власності на нерухоме майно не оформила, правовстановлюючого документу не отримала і права не зареєструвала. Також, відповідно до довідки Комунального підприємства Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» № 591 від 22.03.2016 вбачається, що до 01.01.2013 право власності на житловий будинок [ADDRESS] в КП КОР «Південне БТІ» не було зареєстровано. Вище викладене позбавляє позивачку можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі Позивачка просить суд визнати за нею [PERSON] право на спадщину за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], як загальною площею -104,8 кв. метри, житловою площею - 39,7 кв. метри, вартістю 156517 гривень В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Іванівської сільської ради в судове засідання не прибув. Іванівська сільська рада направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просить справу розглядати без участі їх представника. Суд, розглянувши письмову заяву про визнання позову відповідачем, та перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до витягів з погосподарських книг Іванівської сільської ради за 1986-1990,1991-1995 роки житловий будинок [ADDRESS], належав до майна колгоспного двору, на час припинення якого в ньому постійно проживала [PERSON], яка набула права на майно колгоспного двору в рівних частках.(а.с. 10-13) Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] ( а.с.8) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцями після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON]( а.с. 29 (зворот)) Відповідно до технічного паспорта житловий будинок [ADDRESS] загальною площею -104,8 кв. метри, житловою площею - 39,7 кв. метри. (а.с. 14-18). У відповідності до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до пункту 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року) оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Згідно абзацу 4 пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з реєстру прав власності. З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка набула право власності в порядку спадкування за законом після смерті 06.04.2002 року [PERSON], на житловоий будинок [ADDRESS]. Оскільки, Іванівська сільська рада до пред'явлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювали цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на них не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved