Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 27 лютого 2003 року [PERSON] склала заповіт де він згаданий як спадкоємець. [INFO] року померла його тітка [PERSON], після якої залишилося спадкове майно - квартира, розташована за адресою: місто Львів, [ADDRESS]. Після її смерті у серпні 2013 року він подав державному нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом, а інші спадкоємці, вказані у заповіті, подали заяви про відмову у прийнятті спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на всю квартиру нотаріус відмовляє, оскільки [PERSON] після смерті свого сина отримала свідоцтво на спадщину, але право власності не зареєструвала в бюро технічної інвентаризації. Просить визнати право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], яка складається з вищевказаної квартири. Представник позивача за довіреністю (а.с.21) в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача, повідомлений належним чином про дату, час та місце слухання справи (а.с.26) в судове засідання не з'явився. Заперечень проти позову, заяв відповідача про поважні причини не направлення свого представника чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Тому, за згодою представника позивача (а.с.33,34), у відповідності до положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив справу слухати в заочному порядку. Заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна, відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов'язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину. Та обставина, що спадкодавець не зареєстрував своє право власності на квартиру у зв'язку зі смертю, не припиняє існування підстав набуття спадкоємцями права власності у порядку спадкування. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування може бути двох видів: за заповітом або за законом. Частиною першої статті 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Таким чином, спадкоємством визначається перехід майна спадкодавця в разі його смерті до іншої особи - спадкоємцю у порядку передбаченому законодавством, це система правовідносин, в межах яких здійснюється перехід, в тому числі належне оформлення, прав та обов'язків. Судовим розглядом встановлено, що 27 лютого 2003 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, і взагалі все те, що на день її смерті буде належати і на що вона за законом матиме право, в тому числі належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS], заповіла племінниці [PERSON], а у випадку її смерті до відкриття спадщини, або не прийняття спадщини в рівних частках кожному - [PERSON], [PERSON] та [PERSON](а.с.6). Вказане підтверджується також інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.31). [INFO] року [PERSON] померла, про що свідчить відповідне свідоцтво(а.с.5). Після її смерті була відкрита спадкова справа та зареєстрована у Спадковому реєстрі за № 54857208(а.с.30). Згідно свідоцтва про право власності на квартиру [PERSON] та члену її сім"ї [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с.7,9). Після смерті [PERSON], [INFO] року спадкоємцем його майна, а саме 1/2 частини квартири [ADDRESS], стала [PERSON] згідно свідоцтва на право на спадщину за законом (а.с.27). Як вбачається з листа завідуючого Першою Львівською державною нотаріальною конторою від 18 вересня 2013 року, [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті свого сина [PERSON], однак не зареєструвала свого права власності в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО». У зв'язку наведеним, у видачі свідоцтва про право на спадщину на цілу квартиру позивачу як спадкоємцю, який прийняв спадщину, було відмовлено. За наявності вищезазначених юридичних фактів у їх сукупності суд приходить до висновку про можливість переходу права власності на частину квартири в порядку спадкування та набуття права власності на нього позивачем, як правонаступником, оскільки, спадкодавцем [PERSON], на момент смерті була фактична прийнята спадщина, що складається з частини квартири, право на яку при житті вона не зареєструвала в установленому законом порядку. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та визнання за позивачем права власності в порядку спадкування. У зв'язку з тим, що позивач не заявляв вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved