Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що до нього звернувся відповідач [PERSON] з проханням надати йому в позику 100000, гривень строком до 01 березня 2012 року, гроші йому були потрібні на виплату по кредиту за квартиру. 01.12.2011 року ним була передана сума у розмірі 100 000,00 гривень у позику відповідачу [PERSON], про що була складена розписка про отримання всієї суми. Однак у зазначений строк відповідач борг не повернув, чим порушив свої договірні зобов»язання. Просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу згідно розписки 100000,00 гривень, інфляційні витрати у розмірі 400,30 гривень, три проценти річних - 2013,70 гривень, суму процентів за користування чужими грошовими коштами - 5034,25 гривень, та суму судового збору - 1074,48 гривень, витрати понесені на оплату послуг адвоката - 1250,00 гривень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 01.12.2011 року ним була передана сума у розмірі 100000,00 гривень у позику [PERSON], про що була складена розписка про отримання всієї суми. Також був зазначений термін повернення суми не пізніше 01.03.2012 року. При цьому були присутні два свідка [PERSON] та [PERSON]. По теперішній час відповідач борг не повернув, чим порушив свої договірні зобов»язання. Просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він у позику гроші у [PERSON] не брав, розписку написав під впливом погроз з боку [PERSON] На той час він працював у дружини [PERSON]. До міліції або прокуратури з приводу погроз [PERSON] він не звертався. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, так як грошові кошти не отримував, а розписку написав під впливом психологічних погроз [PERSON]. У судовому засіданні допитані у якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що їм відомі [PERSON] та [PERSON], вони всі разом працювали в ПП «[PERSON]», а потім [PERSON] перейшов працювати ПП «[PERSON]». 01.12.2011 року [PERSON] попросив їх бути присутніми при передачі ним коштів [PERSON] у розмірі 100000,00 гривень. При них [PERSON] передав [PERSON] 100000,00 гривень, у кількості 10 упаковок по 100 гривень, після чого [PERSON] написав розписку. Передача грошових коштів була на торгівельній точці ПП «[PERSON]». Вони також підписали розписку. Суд вислухавши пояснення сторін по справі, їх представників, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 01.12.2011 року позивачем була передана сума у розмірі 100000,00 гривень у позику відповідачу [PERSON], про що була складена розписка про отримання всієї суми. Термін повернення суми був зазначений не пізніше 01.03.2012 року . До теперішнього часу відповідач позику не повернув. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З урахуванням викладеного суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики. Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому в ч.2,3 ст. 545 ЦК України зазначено, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов»язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов»язку. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON], оскільки вони спростовуються письмовими доказами наданими суду, а саме розпискою від 01.12.2011 року. У відповідності до ст.. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст.. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Враховуючи вказані норми, а також вищевказані обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані і такі що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, згідно ст.. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 1074 гривні 48 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved