Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Дружківського міського суду 13.08.2014 року із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім"єю, в якої вказала, що з 25 жовтня 2007 року вона мешкала разом з [PERSON] та [PERSON] в будинку [ADDRESS]. [INFO] померла [PERSON], яка доводилась заявниці рідною бабусею. Після її смерті вона прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини будинку [ADDRESS]. Другу половину будинку в спадщину прийняв [PERSON] Заявниця продовжувала жити в будинку, вела спільне господарство з [PERSON], здійснювала за ним нагляд, коли він хворил. [INFO] [PERSON] помер. Заявниця похоронила [PERSON] за свої кошти. Просить встановити факт проживання однією родиною з [PERSON], визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом та визнати за нею право на спадкування. Встановлення цього факту має для [PERSON] юридичне значення. В судове засідання заявник не з'явилася, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, просила допустити до участі в справі її представника. Представник заявниці у судовому засіданні підтримав заяву, з підстав, викладених в ній. Представник зацікавленої особи Дружківської територіальної громади в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення заяви не заперечує. Суд, заслухавши представника заявниці, свідків [PERSON], [PERSON] , дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню частково . Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується актовим записом № 155 зробленим відділом державної реєстраціі актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с. 9) Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини будинку [ADDRESS], що належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 листопаду 2013 року (а.с. 7) Під спадкуванням відповідно до ст.1216 ЦК України розуміється перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Матеріалами справи встановлено, що з 25 жовтня 2007 року по [INFO] [PERSON] проживала разом з [PERSON] та [PERSON] , що було підтверджено показаннями свідків допитаних в судовому засіданні. Так, допитані в судовому засіданні свідки, [PERSON], [PERSON] пояснили, що знають заявницю та померлого. Заявник та [PERSON] проживали однією родиною, вели спільне господарство, разом купували продукти харчування, разом святкували усі свята. Вони разом мешкали за адресою [ADDRESS] з 25 жовтня 2007 року по день смерті [PERSON], тобто до [INFO] . Організацією поховання померлого займалася [PERSON] та її мати . У суду не має підстав сумніватися в належності та достовірності даних свідчень, оскільки вони є послідовними та такими, що не суперечать іншим зібраним доказам по справі, а отже приймаються судом як належні. Також, факт сумісного проживання заявниці та [PERSON] підтверджується домової книгою, згідно якої заявниця зареєстровано в будинку з 25 жовтня 2007 року (а.с.13) На теперішній час інших спадкоємців на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], окрім заявниці немає, що підтверджується листом державної нотаріальної контори , згідно якого спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] - відсутня (а.с. ). Встановлення даного факту проживання однією родиною заявниці необхідно встановити для отримання свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до вимог статті 1264 ЦК України, в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч.1, 2 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що заявник дійсно проживала з спадкоємцем [PERSON] однією родиною за адресою [ADDRESS] з 25 жовтня 2007 року по [INFO], тобто по день смерті [PERSON] Іншої можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, окрім як встановити факт постійного проживання з спадкодавцем у заявниці немає. Надавши належну оцінку зібраним у справі доказам та поясненням свідків, суд приходить до переконання про обґрунтованість вимог та достатність підстав для встановлення факту постійного проживання однією родиною між заявником [PERSON] та спадкодавцем [PERSON]. Суд, вважає, що в частині заяви про визнання заявниці спадкоємцем четвертої черги і права на спадщину треба відмовити за наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Оскільки суд прийшов до висновку про те, що заявниця проживала разом з померлим однією сім'єю з 25 жовтня 2007 року по [INFO], тобто більш ніж п'ять років, визнавати її спадкоємцем четвертої черги за рішенням суду відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України є зайвим. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Із матеріалів справи вбачається, що померлий [PERSON] був людиною похилого віку. Однак суд вважає, що факт перебування спадкодавця в безпорадному стані в похилому віці, наявність в нього тяжкої хвороби або каліцтва, перебування його у безпорадному стані підлягає доведенню з використанням належних доказів, зокрема рішенням МСЕК, яке по даній справі відсутнє. Наведене свідчить про відсутність доказів того, що заявниця протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, у розумінні вимог ч. 2 ст. 1259 ЦК України. Крім того, у зв'язку з відсутністю інших спадкоємців, посилання на дану статтю є зайвим.

Outcome: partial