Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28 серпня 2019 року вона повторно зареєструвала шлюб із відповідачем у Яремчанському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Від даного шлюбу у них є спільна дитина-донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає із позивачем. Зазначила, що сімейне життя у них із відповідачем не склалося, через різні погляди на життя та вирішення житлово-побутових питань, а тому протягом року вони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Відповідач не піклується про сім`ю, постійно відлучається з дому на тривалий період часу без пояснення причин та попередження та не бажає змінювати своєї поведніки. Враховуючи те, що їхній шлюб тривалий період часу існує лише формально, вважає, що примирення між ними є неможливим та просить шлюб розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати разом із нею. Ухвалою суду від 28 жовтня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено у ній підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17 листопада 2020 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві наявне клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день час та місце розгляду справи належно повідомлявся, відзиву на позов не подав. Ухвалою суду від 22 січня 2021 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне: Сторони у справі зареєстрували шлюб 28 серпня 2019 року у Яремчанському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що складено відповідний актовий запис №35. Наведене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28 серпня 2019 року. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Микуличинської сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області 26 листопада 2008 року сторони у справі є батьками дитини- [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, на протязі останнього року вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, втратили почуття любові та поваги один до одного. На даний час шлюб існує лише формально, примирення та сумісне життя подружжя є неможливим, а тому подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року роз`яснив, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. У відповідності до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд приходить до переконання, що позов в цій частині підлягає до задоволення, а тому шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований у Яремчанському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 28 серпня 2019 року, актовий запис №35 слід розірвати. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо визначення місця проживання неповнолітньої доньки разом із нею до задоволення не підлягають враховуючи те, що позивач не виявила бажання бути присутньою при розгляді справи, в обґрунтування заявленої вимоги про визначення місця проживання дитини не надала суду належних доказів, які засвідчують той факт, що донька на даний час проживає із нею та не навела будь-яких доводів, що підтверджують необхідність визначення місця проживання дитини разом із нею. Позовна заява не містить викладу обставин, які у відповідності до вимог ст.161 СК України підлягають обов`язковому з`ясуванню в ході розгляду вимог про визначення місця проживання дітей, зокрема щодо ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, стану здоров`я дитини та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення зазначених вимог. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто рішення суду може грунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом-ч. 6 ст.81 ЦПК України. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що у задоволенні вказаних вимог [PERSON] слід відмовити за недоведеністю, що не позбавляє сторін права в подальшому звернутись до суду із позовом про визначення місця проживання дитини за наявності належних для цього підстав. На підставі наведеного,

Outcome: partial