Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

В провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регрессу, в якій позивач заявив позовні вимоги про стягнення з [PERSON] 49000 грн. в порядку регрессу та 1378 грн. судових витрат з оплати судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, попередньо надіслала суду клопотання, відповідно до якого просив розглядати справу без участі представника позивача та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.101). Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. З урахуванням думки представника позивача, викладеної в поданій до суду заяві, та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 26 серпня 2013 року у м. Івано-Франківськ по вулиці Незалежності 184 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів, якими керували [PERSON] (автомобіль Subaru Forester, д.н.з [NUMBER]) та [PERSON] (автомобіль [NUMBER]). Згідно постанови Івано-Франківського міського суду від 26/09/2013 року № 344/14177/13-п відповідача було визнано винним у ДТП та притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП. (а.с.42-43). Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Транспортний засіб Renault Kangoo, д.н.з. [NUMBER] застраховано у АТ «Українській охоронній-страховій компанії» згідно з умовами Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії № АС/ від 16.01.2013 року (а.с.6). 11.10.2013 року [PERSON] звернулася до АТ «УОСК» із заявою про страхове відшкодування (а.с.19). Згідно звіту № 9334 про оцінку ТЗ Subaru Forester, д.н.з [NUMBER] від 09.09.2013 року вартості матеріального збитку, пошкодженого при ДТП ТЗ Subaru Forester, д.н.з [NUMBER], дорівнює ринковій вартості складає 53646,86 грн. (а.с.20-39). Згідно копій платіжних доручень №502 від 28.01.2014 року та №566 від 30.01.2014 року АТ «УОСК» було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 49000 грн. (а.с.46-47). Отже, страхова компанія виконала свої зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Крім того, таке ж право визначено положеннями чинного законодавства окремо для страхових компаній (ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування»), згідно з якими, до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди. Згідно ст. 33.1.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди». Таким чином до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної у заподіяних збитках особи, тобто до відповідача. 29.01.2015 року відповідачу було направлено лист №837 з вимогою сплатити суму страхового відшкодування, який відповідач отримав 27.01.2015 року (а.с.48-49). Однак, жодних дій зі сторони відповідача щодо сплати вказаної суми страхового відшкодування вчинено не було. 05.10.2016 року між ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та ТОВ «Маркс.Капітал» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 01/05.10.16, за яким право вимоги відшкодування шкоди в порядку регресу перейшло до позивача. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Стаття 1082 ЦК України передбачає, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 993, 1191 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247 ЦПК України,

Outcome: approved