Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про продовження строку для прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. На підставу своїх вимог спирається на те, що [INFO] померла [PERSON] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Померлою [INFO] було складено заповіт, зареєстрований Паланоцькою сільською радою Маньківського району Черкаської області у реєстрі за №2, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна, є позивач. В заповіті визначено, що спадковим майном в тому числі є дві приватизовані земельні ділянки площами по 1,7044 га., одна з яких розташована в адміністративних межах Паланоцької сільської ради Маньківського району Черкаської області, а інша на території Паланоцької сільської ради Маньківського району Черкаської області. На момент відкриття спадщини [INFO] , [PERSON] володіла також двома земельними ділянками площею 0,9429 га., на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку (Серія ЯЖ №035384 від 15 липня 2008 року). Даний акт складається з двох ділянок площами 0,6462 га., (кадастровий номер: 7123186300:01:002:0048) та 0,2967 га., (кадастровий номер: 7123186300:01:002:0121). Відповідно до вищезазначеного державного акту, адреса розміщення цих земельних ділянок [ADDRESS] , на території Паланоцької сільської ради Маньківського району Черкаської області . Відповідно до рішення Паланоцької сільської ради, відбулось перейменування назв провулків/вулиць з «Кірова» на «Українська», та відбулось коригування вуличних номерів. Виходячи з цього, адреса, що зазначена в державному акті « [ADDRESS] » на сьогоднішній день відповідає адресі «[ADDRESS] ». Також позивач повідомляє, що на вищезазначеній земельній ділянці (кадастровий номер - 7123186300:01:002:0048), знаходиться будинок, який є його власністю. Право власності на цей будинок зареєстровано 13.04.2010 року за реєстраційним номером 30163048 та видано свідоцтво про право власності виконавчим комітетом Паланоцької сільської ради. Відповідно до положень абз. 1 п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. П. 27 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року додатково говорить про те, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У встановлений законом шестимісячний термін з дня смерті [PERSON] , вона не заявив про прийняття спадщини, оскільки в силу своєї юридичної необізнаності, помилково вважав, що прийняв спадщину, оскільки після смерті баби до теперішнього часу позивач користується вказаними земельними ділянками, та отримує від них прибуток. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини з поважних причин, суд має право визначити додатковий строк для її подання. На теперішній час іншим шляхом відновити строк для надання заяви до нотаріальної контори не можливо. Відновлення додаткового строку необхідно для оформлення спадщини на вищезазначені земельні ділянки. У відповідності до постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про спадкову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, і в зв"язку з захистом своїх прав як спадкоємця звернувся до суду з даним позовом. Позивач до суду не з`явився, але надав суду письмову заяву про уточнення позовних вимог згідно яких просив продовжити йому строк на прийняття спадщини та визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на дві земельні ділянки загальною площею 0,9429 га., які належали [PERSON] яка померла [INFO] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку (Серія ЯЖ № 035384 від 15 липня 2008 року), яка складається з двох ділянок площами 0,6462 га., (кадастровий номер: 7123186300:01:002:0048) та 0,2967 га., (кадастровий номер: 7123186300:01:002:0121) та просить справу слухати в його відсутності, . Представник Паланоцької сільської ради в судове засідання не з`явився, але згідно письмової заяви просив справу слухати у його відсутності та визнає уточнені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Померлою [PERSON] , за життя [INFO] було складено заповіт, зареєстрований Паланоцькою сільською радою Маньківського району Черкаської області у реєстрі за №2, відповідно до якого спадкоємцем всього її майна, де б воно не було і з чого воно не скаладлося, все те на що вона за законом матиме право на день смерті заповіла своєму онукові [PERSON] , тобто позивачу. Відповідно до довідки виконавчого комітету Паланоцької сільської ради №201 від 30.09.2019 р. вбачається, що померла [PERSON] постійно проживала в с. Паланочка, Маньківського району, Черкаської області. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є спадкоємець онук- [PERSON] . малолітні та неповнолітні діти зі спадкодавцем на момент смерті не проживали та не зареєстровані. Заповіт від імені [PERSON] був посвідчений серетарем Паланоцької сільської ради від 22.01.2007 р. за реєстровим номером 2. Заповіт не змінено та не відмінено. Свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач оформив право власності на дві приватизовані земельні ділянки площами по 1,7044 га., кожна (а.с.8). Також позивач зазначає, що на момент відкриття спадщини [INFO] , [PERSON] володіла також двома земельними ділянками площею 0,9429 га., на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку (Серія ЯЖ №035384 від 15 липня 2008 року). Даний акт складається з двох ділянок площами 0,6462 га., (кадастровий номер: 7123186300:01:002:0048) та 0,2967 га., (кадастровий номер: 7123186300:01:002:0121). Оригінал відсутній (а.с.9). Позивач також зазначає, що відповідно до вищезазначеного державного акту, адреса розміщення цих земельних ділянок [ADDRESS] , на території Паланоцької сільської ради Маньківського району Черкаської області . Відповідно до рішення Паланоцької сільської ради, відбулось перейменування назв провулків/вулиць з «Кірова» на «Українська», та відбулось коригування вуличних номерів. Виходячи з цього, адреса, що зазначена в державному акті « [ADDRESS] » на сьогоднішній день відповідає адресі «[ADDRESS] ». Також позивач зазначив, що на вищезазначеній земельній ділянці (кадастровий номер - 7123186300:01:002:0048), знаходиться будинок, який є його власністю. Право власності на цей будинок зареєстровано 13.04.2010 року за реєстраційним номером 30163048 та видано свідоцтво про право власності виконавчим комітетом Паланоцької сільської ради (а.с.10). Суд вирішуючи даний спір керується наступним. Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ст. 322 ЦК України зобов`язує власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно ст. 1217 цього ж кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а за ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно ст. 1222 ЦКУ спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Ст. 1225 ЦК України визначає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в матеріалах справи поданих представником позивача достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, що дає суд змогу дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обгрунтоване рішення по суті спору, тому заявлені вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved