Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

До суду звернулася позивач з даним позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування свого позову позивач вказує, що з відповідачем уклала шлюб 05.07.1985 р. , свідоцтво про шлюб серії ІІІ-КИ № 360125 видане 05.07.1985 р. міським бюро РАЦС м. Першотравенська Дніпропетровської області , актовий запис № 125. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Сумісне життя не склалося в результаті різних поглядів на життя , несумісності характерів , внаслідок чого вона втратила почуття поваги та любові до відповідача , тому вважає , що подальше збереження їхнього шлюбу неможливе. Разом з відповідачем вони не проживають сумісно вже 12 років , не ведуть спільного господарства , не спілкуються як подружжя . Їхні з відповідачем спільні діти на даний час повнолітні. Зважаючи на викладене , вважає , що примирення між ними неможливе. У добровільному порядку через органи РАЦС відповідач не хоче розірвати шлюб . Виходячи з того , що вона з відповідачем вже тривалий час не проживають у шлюбі як сім"я , збереження шлюбу суперечить її інтересам , тому вона звертається з даним позовом до суду. Просить : - розірвати шлюб між нею , [PERSON] та [PERSON] , укладений 05.07.1985 р. , свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІІ-КИ № 360125 , видане 05.07.1985 р. міським бюро РАЦС м. Першотрвенська Дніпропетровської області , актовий запис № 125. - позов розглянути без її участі. Сторони в судове засідання не з"явилися . Позивач в свої заяві просить суд справу розглянути без її участі. Позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений . Про причину неявки суду не повідомив. Заяви про слухання справи без його участі або про відкладення її розглядом суду не надав. Суд ухвалив справу розглянути без участі сторін та прийняти заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони дійсно уклали шлюб , тобто перебувають у шлюбних відносинах , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу , серії ІІ І-КИ № 360125 , виданого 05.07.1985 р. міським бюро ЗАГС м. Першотравенська Дніпропетровської області і від даного шлюбу спільних неповнолітніх дітей немає . З матеріалів справи вбачається , що подальше спільне життя між сторонами неможливе, між ними постійно виникають непорозуміння , конфлікти , що привело до розриву шлюбно-сімейних відносин . Довгий час разом не проживають , спільне господарство не ведуть , про що зазначає позивач На думку суду така ситуація є неможливою для подальшого спільного життя та збереження шлюбу , а примирення між сторонами неможливе . Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Частина 2 ст. 112 передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи всі вищезазначені обставини, ситуацію, яка склалась, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до роз'яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя . З урахуванням викладеного, суд враховує ту обставину , що позивач після подання позову до суду про розірвання шлюбу та на день судового розгляду справи по суті не відмовилася від своїх вимог та не відкликала свою заяву про розірвання шлюбу. З матеріалів справи вбачається , що сторони хоча і проживають спільно , але фактично сімейно-шлюбні взаємовідносини припинили . Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання про зміну прізвища позивач у позові не ставить. Однак , у своїй заяві від 13.12.2016 р. просить суд прізвище залишити без зміни , тобто " Пашук " . Також суд дійшов висновку про стягнення з відповідача судових витрат, що були понесені позивачем при подачі позову до суду. В матеріалах справи є квитанція про сплату судового збору на суму 551.20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved