Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2011 року, в якому у них народилися двоє дітей - сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Поряд з тим, зазначила, що з часом відносини між ними погіршились, відповідач став зловживати спиртними напоями, на грунті чого часто вчиняв сварки у присутності дітей та неодноразово застосовував до неї фізичну силу. Діти стали боятися батька, а її намагання відновити нормальні відносини в сім»ї ніякого результату не принесли. Таким чином шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам. Вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим в зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] на розгляд справи не з»явилася. В поданій до суду заяві просила справу слухати у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує. надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомленим у визначеному законом порядку, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про отримання судової повістки. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, за згоди позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 17 лютого 2011 року Олексинською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, сторони зареєстрували шлюб 17 лютого 2011 року у Олексинській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові «[PERSON]», дружині «[PERSON]». В шлюбі у них народилися двоє дітей, сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Також судом встановлено, що сторонни фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Взаєморозуміння та примирення досягти не можуть. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Відповідач на розірвання шлюбу згідний. В наданий судом строк сторони примирення не досягли. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved