Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк» про визнання виконавчих написів № 2552 від 22.12.2009 р., № 12553 від 22.12.2009, № 12881 від 25.12.2009 р., вчинених приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], такими, що не підлягають виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що при вчиненні виконавчих написів нотаріус не пересвідчився, що сума заборгованості, яка стягується кредитором, не є співмірною вартості предмета іпотеки, на яке було звернуто стягнення, не врахував, що сума боргу, зазначена в досудових вимогах, надісланих на адресу боржника не відповідає сумі заборгованості, зазначеній Банком при зверненні до нотаріуса з заявами про вчинення виконавчого напису, а отже не є безспірною, а крім того, нотаріус не пересвідчився, що досудова вимога була вручена боржнику та іпотекодавцю належним чином, оскільки досудова вимога про порушення зобов»язань була вручена дружині, що не є належним повідомленням. Зазначені обставини, на думку позивача, в силу положень Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка була чинна на момент вчинення виконавчих написів, є підставами для визнання їх такими, що не пілягають виконанню. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач вже звертався до суду з позовом про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню і судом була встановлена правомірність їх вчинення. Посилання позивача на недотримання нотаріусом вимог Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в частині допущення помилки при визначенні співмірності суми заборгованості та вартості предмета іпотеки не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки у нотаріуса відсутній обов»язок щодо встановлення зазначених обставин. Крім того, представник подав заяву про застосування судом строків позовної давності до пред"явлених вимог. Треті особи в судове засідання не з»явились, надавши клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.12.2007 р. між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» було укладено споживчий кредитний договір № СМ-8МЕС000882007. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором 20.12.2007 р. між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» був укладений Іпотечний договір № РМ-8МЕС000882007. Крім того, між сторонами у даному спорі 27.03.2008 р. був укладений кредитний договір № СМ-8МЕС000342008. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором 27.03.2008 р. між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» був укладений Іпотечний договір № РМ-8МЕС0003420082. 07.07.2008 р. між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № СМ-8МЕС000922008. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором 07.07.2008 р. між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» був укладений Іпотечний договір № РМ-8МЕС0009220082. Відповідно до ст..7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов»язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов»язання. В силу положень ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов»язання іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю (боржнику), письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначено стислий зміст порушених зобов»язань, вимога про виконання порушеного зобов»язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону ( ст.35 Закону). У відповідності зі ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 p., для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Пунктом 2 ст.284 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за заявами ПАТ «ОТП Банк» в зв»язку з порушенням [PERSON] своїх зобов»язань за укладеними між сторонами кредитними договорами, були вчинені виконавчі написи № 2552 від 22.12.2009 р., № 12553 від 22.12.2009, № 12881 від 25.12.2009 р. Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. з подальшими змінами, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов»язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. З наданих суду документів вбачається, що досудові вимоги були надіслані Банком на адресу боржника і Іпотекодавця та вручені дружині позивача - [PERSON]. Позивач, звертаючись до суду, вважає, що вручення досудової вимоги його дружині не є належним повідомленням Іпотекодавця, що, на його думку, є підставою для визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню. Також позивач зазначає, що суми, зазначені у виконавчих написах, не є тотожними сумам, зазначеним у досудових вимогах, надісланих Іпотекодержателем, а отже вони не були безспірними. Як встановлено в ході судового розгляду, позивач звертався вже до суду з позовними вимогами про визнання виконавчих написів № 2552 від 22.12.2009 р., № 12553 від 22.12.2009, № 12881 від 25.12.2009 р., вчинених приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] такими, що не підлягають виконанню з підстав неналежного повідомлення боржника та наявності спору щодо суми заборгованості. 03.02.2011 р. Голосіївським районним судом м.Києва було постановлено рішення, яке залишено без змін згідно з ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 09.06.2011 р., де була надана оцінка вищезазначеним обставинам і встановлена правомірність вчинених виконавчих написів. Відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України зазначені обставини, встановлені судом, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, при зверненні до суду позивач посилається на те, що нотаріусом при вчиненні виконавчих написів була допущена помилка і не надана оцінка співмірності суми заборгованості за кредитними договорами з вартістю предметів іпотеки, на які було звернуто стягнення. Однак, зазначені твердження позивача та його представника не ґрунтуються на вимогам Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. з подальшими змінами, яка була чинна на час вчинення виконавчих написів, та регламентують порядок вчинення нотаріусами України виконавчих написів, оскільки зазначені нормативні акти не містять положень, які зобов»язують нотаріусів при вчиненні виконавчих написів надавати оцінку співмірності вартості предмета іпотеки та заявленим вимогам про грошове стягнення. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання виконавчих написів № 2552 від 22.12.2009 р., № 12553 від 22.12.2009, № 12881 від 25.12.2009 р. такими, що не підлягають виконанню, оскільки порушень Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України судом не встановлено, а отже позов не підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України.

Outcome: dismissed