Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовзом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 61502,12 гривень, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, 1000 гривень за проведення оцінки розміру збитків, а також судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.02.2016 р. в м.Києві по пр-ту Червонозоряному [PERSON] , керуючи автомобілем GEELY д.н. [NUMBER] в стані алкогольного сп`ягніння, перетнув подвійну дорожню суцільну лінію розмітки, виїхав на зелену зону, внаслідок чого здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем FORD д.н. [NUMBER] , який в свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем GHERY д.н. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 09.03.2016 р. [PERSON] визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди. Позивач посилається на те, що відповідно до Звіту про оцінку № 03/01/17 від 30.01.2017 р. вартість матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспоттної пригоди, становить 61502,12 гривень. Також він поніс витрати на проведення оцінки в розмірі 1000 гривень. 21.05.2018 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначений за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21.05.2018 р. закрито підготовче провадження. Представник позивача в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України. Судові повістки повернулись до суду за закінченням термінух зберігання. На підставі поожень ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе за згодою представника позивача провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача, який повідомлявся про місце і час розгляду справи у спосіб, передбачений законом. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.02.2016 р. в м.Києві по пр-ту Червонозоряному [PERSON] ,, керуючи автомобілем GEELY д.н. [NUMBER] в стані алкогольного сп`ягніння, перетнув подвійну дорожню суцільну лінію розмітки, виїхав на зелену зону, внаслідок чого здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем FORD д.н. [NUMBER] , який в свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем GHERY д.н. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 09.03.2016 р. [PERSON] визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортноїпригоди. В силу положень ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню. Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст..1188 ЦК України). Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Судом встановлено, що позивач користується та розпоряджається транспортним засобом FORD д.н. [NUMBER] на підставі довіреності, що посвідчена 14.11.2017 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ЛозовоюЮ.А. за реєстровим № 3913. Крім того судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до Звіту про оцінку № 03/01/17 від 30.01.2017 р. вартість матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспоттної пригоди, становить 61502,12 гривень. Вартість проведення автотоварознавчого дослідження становить 1000 гривень. Отже, з особи, винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль FORD д.н. [NUMBER] підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана власнику пошкодженого транспортного засобу, що становить 61502,12 гривень, а також витрати, понесені позивачем на проведення автотоварознавчого дослідження, оскільки такі витрати пов`язані з відновленням порушеного права. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у даній справі, понесені позивачем, а саме витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу.

Outcome: approved