Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, де просив суд визнати інформацію, поширену в заявах [PERSON] та [PERSON], недостовірною; зобов»язати відповідачів перед трудовим колективом ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» спростувати поширену недостовірну інформацію про нього; стягнути з відповідачів сплачений судовий збір. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] уточнили позовні вимоги, остаточно просили суд визнати недостовірною інформацію, поширену в листі [PERSON] від 03.07.2013 року та заяві [PERSON] без дати, що адресовані голові наглядової ради публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON], стосовно розкрадання [PERSON] товарно-матеріальних цінностей з території ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», а саме, кольорового металу, побутових пристроїв, кабелів, виготовлених робочими різних виробів та отримання за це грошових коштів; стосовно морального знущання над підлеглими; інтимних зв»язків з особами, які займаються проституцією; контузії. Також просили суд зобов»язати [PERSON] та [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, поширену в їх листах шляхом написання кожним з них відкритого листа керівництву публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» із зазначенням, що інформація, яка поширена в їх заявах, є недостовірною. Крім того, позивач просив суд стягнути сплачені ним 229,40 гривень судового збору солідарно з обох відповідачів. Позовні вимоги обґрунтували тим, що 06.07.2013 року до ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» надійшли листи від [PERSON] та [PERSON], де викладена недостовірна інформація щодо позивача. Оскільки вказана інформація порушує його особисті немайнові права, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, вказав, що викладена ним в листі до голови наглядової ради публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] інформація трактується позивачем та адвокатом на їх розсуд. Лист носить приватний характер і був написаний за проханням працівників, які є підлеглими позивача. У листі відсутні вказівки на те, що саме позивач здійснював розкрадання, мова йде лише про те, чи відомі йому були факти крадіжок з території ПАТ «КВБЗ». Схильність [PERSON] до морального знущання підтверджується показаннями свідків. В листі викладено інформацію щодо того, що позивач мав інтимний зв»язок з жінками легкої поведінки та займався сексом з проституткою, але не вказано, що послуги ним оплачувалися, тому безпідставно стверджувати, що в його листі поширена інформація щодо інтимних зв»язків [PERSON] з особами, які займаються проституцією. Вказав, що наявність у [PERSON] контузії є відомим фактом, про який також писалося у газеті «Вагонобудівник». Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, в подальшому в судове засідання не з»являвся, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Суд, вислухавши сторони, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. В силу ст.. 68 Конституції кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 32 Конституції визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст.. 26 Цивільного кодексу фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. В силу ст..270 ЦК право на повагу до гідності і честі відноситься до особистих немайнових прав. Згідно ст.. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Пунктом 15 Постанови пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова) визначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Законодавець під поширенням інформації розуміє: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідач [PERSON] надіслав голові наглядової ради публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] листа, датованого 03.07.2013 року, в якому, в тому числі вказав: «Заместитель начальника ОКСЕ - [PERSON]…очевидно, сказывается полученная им контузия во время службы в армии (об этом и в заводской газете писали), возможно этим и объясняются его странности при общении с подчиненными и в поведении, в том числе увлечение развратом. Во время моей работы в СЭБ [PERSON] неоднократно в рабочее время выезжал в г. Кременчуг, где на холостяцкой квартире бывшего работника СЭБ [PERSON] (брал и возвращал ему ключи от квартиры, это я лично видел) имел интимные связи с женщинами легкого поведения и вдвоем они занимались сексом с одной проституткой..», «К своим подчиненным [PERSON] безразличен, его больше беспокоит собственная обеспеченность и благополучие, склонен к моральному издевательству над работниками вместе со своим начальником.», «…он человек контуженый и с головой у него не все в порядке.», «… Известно ли было начальнику ОКСС [PERSON] и его заместителю [PERSON], что их подчиненный и друг [PERSON] занимается незаконным вывозом с завода материальных ценностей - цветного металла, постоянно сливаемого со служебного автомобиля и изъятого у водителей ЦБТ бензина, дефицитных изделий и материалов? Безусловно, они знали об этом, поскольку [PERSON] не только способствовал этому, но и забирал себе бензин, а деньги за продажу «цветнины» делили поровну», «…Но, по-видимому, это не относится ни к [PERSON], ни к [PERSON], поскольку они не только покрывали воровство и пьянки (как в командировках, так и на заводе) своими приближенными подчиненными, но и сами в них участвовали, избегая при этом наказания», «…во всех таких мероприятиях постоянно принимал участие и заместитель начальника ОКЕС [PERSON], которому хорошо было известно, что проводятся они за счет украдених с завода ТМЦ. Со слов [PERSON], его бывший начальник [PERSON] и заместитель [PERSON] неоднократно присваивали нужные им, изьятые в подразделениях, различные материальные ценности, в т.ч. бытовые приборы, кабеля, изготовленные рабочими разние изделия, метизы и многое другое...». Також відповідач [PERSON] надіслав голові наглядової ради публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] заяву без дати, що отримана адресатом 06.07.2013 року, в якій вказав в тому числі наступне: «…хотя в воровстве он ([PERSON]) не отстает от [PERSON] Я это могу утверждать потому, что все происходило на моих глазах, как [PERSON] с [PERSON] делили между собой метизы и другой хлам, который был изьят в КПВ. [PERSON] способствовал хищению металлоизделия для рабочего с территории заводв, за что последний рассчитывался с [PERSON] свежей рыбой.». Також в листі [PERSON] вказується про те, що [PERSON] розповідав про інтимні подробиці свого життя. Саме вказану інформацію про [PERSON] позивач та його представник вважають недостовірною. Відповідачами не заперечується факт надіслання вказаних листів голові наглядової ради публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] Разом з цим позивачем та його представником не доведено, що надіслані відповідачами листи були доведені до відома ще і інших осіб, крім адресата. Надіслання вказаних звернень для перевірки правоохоронним органам не може вважатися поширенням інформації. Отже, суд приходить до висновку, що відповідачі поширили інформацію шляхом викладення в листі та заяві, адресованих голові наглядової ради публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON], і поширена відповідачами інформація стосується саме позивача [PERSON] Суд вважає доведеним факт того, що поширена [PERSON] інформація щодо наявності у [PERSON] інтимних зв»язків з особою, яка займається проституцією, та стосовно вчинення [PERSON] крадіжок товарно-матеріальних цінностей з території ПАТ «Крюківський вагонно-будівний завод», а також поширена [PERSON] інформація стосовно вчинення [PERSON] крадіжок товарно-матеріальних цінностей є недостовірною, виходячи з наступного. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, відповідачі вказують на факт вчинення позивачем крадіжок товано-матеріальних цінностей з території ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», а саме, в листі [PERSON] вказано: «…но, по-видимому, это не относится ни к [PERSON], ни к [PERSON], поскольку они не только покрывали воровство и пьянки (как в командировках, так и на заводе) своими приближенными подчиненными, но и сами в них участвовали, избегая при этом наказания», в листі [PERSON]: «…хотя в воровстве он ([PERSON]) не отстает от [PERSON]», «…Козловский с [PERSON] делили между собой метизы и другой хлам, который был изьят в КПВ. [PERSON] способствовал хищению металлоизделия для рабочего с территории завода, за что последний рассчитывался с [PERSON] свежей рыбой». Проте в судовому засіданні вказані обставини ними ні показами свідків, ні іншими доказами доведені не були. При цьому суд зазначає, що відповідно до ст..62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Разом з цим суд констатує, що в листах відповідачів відсутні посилання на те, що позивачем [PERSON] здійснювалися крадіжки саме кольорового металу, побутових пристроїв, кабелів, виготовлених робочими різних виробів та отримання за це грошових коштів. Позивачем суду надано копію постанови ст..слідчого СВ Крюківського РВ КМУ УМВС України в Полтавській області Шубіної О.В. від 06.08.2013 року про закриття кримінального провадження, порушеного за вказаною заявою [PERSON] При цьому суд не сприймає як належні заперечення відповідача [PERSON] щодо того, що проводилася перевірка лише заяви [PERSON], а перевірка викладених в його листі фактів не проводилася взагалі. Також суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] не доведено, що поширена ним інформація, що того, що [PERSON] мав інтимні зв»язки з особою, яка займається проституцією, є достовірною. Суд вважає, що зазначені позивачем висловлювання відповідачів, викладені у їх зверненнях до голови наглядової ради публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод», носять категоричний характер та є фактичним твердженням, оскільки містять фактичні дані, без будь-яких гіпербол чи алегорій або інших мовних засобів, без вказання на припущення. Посилання [PERSON] на те, що певні викладені в листі факти йому стали відомі зі слів [PERSON], не підтверджені доказами. При цьому суд також констатує, що позивач не є публічною особою, що не заперечується сторонами. Конституція України гарантує кожному судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст..277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Суд приходить до висновку, що поширена відповідачами недостовірна інформація порушує особисті немайнові права позивача [PERSON] та підлягає спростуванню. Постановою також встановлюється, що за загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. З цих підстав суд вважає за доцільне зобов»язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію шляхом написання кожним з них листа на ім»я голови наглядової ради публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» із зазначенням, що інформація, яка поширена в їх заявах, є недостовірною. Разом з цим суд приходить до висновку, що в листі [PERSON] відсутнє твердження про те, що [PERSON] морально знущався над підлеглими, оскільки відповідач вказав дослівно: «[PERSON]… склонен к моральному издевательству над работниками». Згідно академічного тлумачного словника української мови схильність - це потяг, прагнення до якої-небудь діяльності, бажання чогось, а також природні здібності, хист до чого-небудь. Схильність не ототожнюється з самою діяльністю. З цих підстав суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог позивача про визнання недостовірною інформацію щодо того, що позивач морально знущався над підлеглими, слід відмовити. Помилковими є доводи позивача та його представника щодо того, що [PERSON] в листі від 03.07.2013 року поширена недостовірна інформація стосовно контузії [PERSON], оскільки відповідачем надано суду примірник газети публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» «Вагонобудівник» від 20.02.2013 року, де на другій сторінці розміщена стаття під назвою «Військовий - це на все життя». У вказаній статті розміщено інтерв»ю [PERSON], де він в тому числі вказав, що у травні 2004 року отримав контузію. З цих підстав слід відмовити у даних вимогах позивача. В силу ст..88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню в частковому порядку з відповідачів на користь позивача [PERSON]

Outcome: partial