Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказавши, що 09 08 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/0124/34613/74 . Відповідно до договору банком відповідачу були надані грошові кошти у розмірі 26860 доларів США строком до 08 08 2017 року зі сплатою 13 % річних. Відповідач не виконує взяті на себе зобов»язання по погашенню кредиту . Станом на 25 10 2010 року загальна заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить 35400,97 доларів США , в тому числі заборгованість по кредиту - 27817,96 доларів США, заборгованість по процентам - 3186, 63 долари США , пеня - 4396 , 38 доларів США . Згідно з курсом НБУ станом на 25 10 2010 року 1 долар США = 7,91 грв. Тобто сума заборгованості складає 280021, 67 грв. 21.01.2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» збільшили позовні вимоги, звернувшись з заявою про збільшення позовних вимог, посилаючись, що з моменту подання позову сума заборгованості по кредитному договору збільшилася за рахунок нарахованих процентів за користування кредитом та пені за невиконання зобов'язань по договору. Станом на 20.01.2014 року заборгованість по вказаному кредитному договору складає 57016,80 доларів США, що за курсом НБУ 1 долар США = 7,9930 грн., та становить 455 735,28 грн., які просять стягнути з відповідача. Крім цього, просять стягнути на їх користь судові витрати. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з»явився, надав заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов у повному обсязі з врахуванням збільшеної суми заборгованості за кредитним договором за рахунок нарахованих процентів за користування кредитом та пені за невиконання зобов'язань по договору, та розглянути справу у відсутність представника банку. В судове засідання відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися. У справі є заява [PERSON] де він проти позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заперечує частково, вважає що сума простроченої заборгованості за відсотками (неустойка) має становити 7479,91 доларів США, адже [PERSON] сплачено 19380,09 доларів США. Просить розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні встановлено, що 09 08 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/0124/34613/74 ( л.с.7- 12 ) . Відповідно до договору банком відповідачу були надані грошові кошти у розмірі 26860 доларів США строком до 08 08 2017 року зі сплатою 13 % річних. Відповідач не виконує взяті на себе зобов»язання по погашенню кредиту , на вимоги не реагує ( л.с. 13) . Станом на 20 01 2014 року утворилася заборгованість по кредитному договору № 014/0124/34613/74 від 09.08.2007 року, а саме: заборгованість за кредитом - 24203,21 доларів США що за курсом НБУ 1 долар США = 7,9930 грн., становить 193 456,26 грн., заборгованість по процентам - 7479,91 доларів США що за курсом НБУ 1 долар США = 7,9930 грн., та становить 59786,92 грн., пеня - 24216,55 доларів США що за курсом НБУ 1 долар США = 7,9930 грн., та становить 193562,88 грн. Тобто загальна сума заборгованості складає 55899, 67 доларів США що за курсом НБУ 1 долар США = 7,9930 грн., та становить 446 806,06 грн., ( розрахунок ). Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ) . Відповідно до ст.. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки , встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти . Враховуючи викладене суд вважає,що нарахування заборгованості та звернення Банку з позовом до суду є правомірними. Разом з тим, суд враховує наступне: Поняття неустойки надане в частині 1 статті 549 ЦК України, відповідно до якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Згідно зі статтею 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому, закон дозволяє сторонам домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом. Частина 3 цієї ж статті надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір пені через неспівмірність з розміром основного зобовязання. Суд на підставі ст. 551 ч.3 ЦК України , ст. 18 п. 5 Закону України "Про захист прав споживачів" вважає за необхідне зменшити нарахований розмір пені за несвоєчасність виконання зобов"язання за договором , що за позовом складає 24216,55 доларів США до 7479,91 доларів США виходячи із того, що умови кредитного договору в частині її нарахування є несправедливими, її розмір перевищує розмір боргу за кредитом , що вказує на неспівмірність співвідношення пред"явлених до стягнення санкцій і наслідків порушення зобов"язання . На підставі п.1.3. Статуту ПАТ «Райффайзен Банк Аваль « є правонаступником за всіма правами та обов»язками Відкритого Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль « Позовну заяву ПАТ « Райффайзен Банк Аваль » було подано 12.11.2010 року та при подачі сплачено державне мито у розмірі 1700,00 грн., та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. 25.05.2011 року судом було винесено заочне рішення, яке ухвалою суду від 26.12.2013 року скасоване. Таким чином відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь банку підлягає стягненню сплачені ними державне мито у розмірі 1700 грв. та витрати на інформаційно -технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грв.

Outcome: partial