Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач в лютому 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому просить з урахуванням уточнених позовних вимог, здійснити розподіл спільного майна набутого під час шлюбу, шляхом стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля [NUMBER], 1992 року випуску, кузов №WAUZZZ8CZNA028151, в сумі 43033 грн. 40 коп, посилаючись на те, що вказаний автомобіль було придбано в період шлюбу між сторонами та який був реалізований відповідачем без її згоди. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач та його представник заперечували щодо задоволення позову, посилаючись на те, що автомобіль був реалізований ним за 8000 грн. та кошти були використані на сімейні потреби, а також просить застосувати строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі, з урахування меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.06.2002 року, який розірваний рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 09.02.2011 року. /а.с.5/. Згідно із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Судом встановлено, що під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі був придбаний автомобіль [NUMBER], 1992 року випуску, кузов№WAUZZZ8CZNA028151 та зареєстрований за позивачем у встановленому законом порядку. Вказаний автомобіль був знятий з реєстраційного обліку позивачем 12.08.2010 року./а.с.50/. Відповідно до п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до висновку № 66 судової автотоварознавчої експертизи від 23.12.2014 року ринкова вартість автомобіля [NUMBER], 1992 року випуску, кузов №WAUZZZ8CZNA028151 станом на 12.08.2010 року, тобто на день зняття його з реєстраційного обліку для реалізації, становить 45834 грн. 59 коп./а.с.74-76/. Про відчуження данного автомобіля в цей період часу свідчать дані про його реєстрацію з 19.08.2010 року по теперішній час за [PERSON] /а.с.50/. Суд, при вирішенні питання щодо вартості автомобіля [NUMBER], 1992 року випуску, кузов №WAUZZZ8CZNA028151 в сумі 45834 грн. 59 коп, та відповідно до визначення грошової компенсації, що підлягає стягненню, враховував те, що саме станом на 12.08.2010 року даний автомобіль вибув із володіння, користування та розпорядження відповідача та сторони з липня 2009 року проживають окремо, не ведуть спільне горсподарство, чим спростовується позиція відповідача стосовно використання коштів від продажу автомобіля на потреби сімї та підтверджується здійснення відчуження автомобіля та використання коштів на свій розсуд. /рішення Богунського райсуду м. Житомира від 09.02.2011 року про розірвання шлюбу/. У звязку з цим, суд не приймає до уваги висновок № 50 судової автотоварознавчої експертизи від 02.10.2015 року, згідно якого ринкова вартість автомобіля [NUMBER], 1992 року випуску, кузов №WAUZZZ8CZNA028151 станом на 03.09.2015 року становить 86066 грн. 80 коп. /а.с.133-135/. В судовому засіданні відповідачем не було надано належних та допустимих доказів продажу ним спірного автомобіля за кошти в сумі 8000 грн. Посилання відповідача в обґрунтування заперечень позовних вимог на те, що спірний автомобіль був проданий за вказану суму, є необґрунтованим, оскільки не надано доказів вчинення відповідачем правочинів у встановленому законом порядку щодо вказаного автомобіля, а показами допитаних свідків [PERSON] та [PERSON] вказані обставини не можуть бути підтверджені. Суд вважає, що позивачем не пропущенний строк звернення до суду, оскільки шлюб між сторонами розірваний згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира 09.02.2011 року, а до суду позивач звернулася відповідно до штемпеля на конверті 07.02.2014 року/а.с.8/ Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що спірний автомобіль був придбаний сторонами по справі в період шлюбу, є їх спільної сумісною власністю та позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки «AUDI- A-80» 1992 року випуску, державний номер [NUMBER] в сумі 22917 грн. 29 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial