Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, де зазначив, що 31 грудня 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером 1223587500:01:001:1148 загальною площею 3,4574 га., в тому числі рілля - 3,4574 га. строком з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2030 року. Згідно п.4.1 договору орендна плата за використання земельної ділянки за один рік оренди становить не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки вартістю 82860,72 грн. і складає на дату підписання договору 2486,00 грн. Із суми орендної плати орендарем утримується податок з доходів фізичних осіб. Кожен черговий рік оренди починається з 01 січня відповідного календарного року та завершується 31 грудня цього ж року. За 2015 - 2016 роки відповідач не виплатив позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою,чим грубо порушив умови договору оренди земельної ділянки. За повідомленням управління Держгеокадастру у Павлоградському районі Дніпропетровсько області,так як земельна ділянка розташована на території Троїцької сільської ради, вартість земельної ділянки позивача з врахуванням коефіцієнтів індексації станом на 01 січня 2015 року складає 103498,22 грн.,а станом на 01 січня 2016 року - 124197,87 грн., що підтверджується відповідною довідкою Держгеокадастру. Таким чином, за 2015 рік відповідач зобов'язаний сплатити позивачу орендну плату в розмірі: 103498,22 грн. х З % = 3105,00 грн. - 475,75 грн.(15% податку на доходи фізичних осіб) = 2629,25 грн. За 2016 рік в розмірі 124197,87 грн. х 3 % = 3726,00 грн. 670,68 грн. (18 % податку на доходи фізичних осіб) = 3055,32 грн. Усього відповідач зобов'язаний сплатити позивачу орендну плату в розмірі 5684,57 грн. та судові витрати в сумі 649,60 грн. Факт неотримання позивачем орендної плати за землю від відповідача за вказаний період підтверджується повідомленням Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 12.05.2017 року. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь орендну плату за договором оренди земельної ділянки від 31 грудня 2014 року за 2015 рік в розмірі 2629,25 грн. та за 2016 рік в розмірі 3055,32 грн., а також стягнути судові витрати по справі в розмірі 649,60 грн. Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, де зазначив, що 21 лютого 2013 року в результаті досягнення домовленості по встановленню взаємних прав та обовязків між ним та позивачем у відповідності до яких позивач зобовязався передати платно у користування на визначений строк належну йому на праві приватної власності у відповідності до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП № 079980 від 28 липня 2003 року земельну ділянку площею 3,4574 га., з кадастровим номером 1223587500:01:002:0013, яка розташована на території Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, виплата орендної плати за користування якою і є позовною вимогою позивача, а відповідач зобовязався прийняти у користування земельну ділянку з одночасною виплатою позивачу авансом наперед за 10 років користування цією земельною ділянкою відповідної суми орендної плати. Належним доказом та підтвердженням фактичної передачі земельної ділянки в оренду являється складений та підписаний сторонами Договору 1 Акт приймання-передачі Земельної ділянки від 31 березня 2013 року. У звязку з тим що статтею 14 Закону України «Про оренду землі» визначено обовязковою письмову форму договору оренди земельної ділянки, сторонами було підписано відповідний Договір оренди земельної ділянки від 21 лютого 2013 року. Виплата авансом орендної плати за 10 років користування цією земельною ділянкою стала наслідком надходження від позивача на адресу відповідача відповідної заяви від 21 лютого 2013 року, у якій позивач, посилаючись на виключні обставини, а саме: термінову необхідність здійснення дорогого лікування після оперативного медичного втручання на серці, просив у НВФГ «КОМПАНІЯ МАЇС» виплатити йому авансом на 10 років наперед орендну плату за користування належною йому земельною ділянкою без здійснення до виплаченої наперед орендної плати будь-яких доплат у майбутньому, в тому числі у разі зміни нормативно грошової оцінки цієї земельної ділянки, з врахуванням викладених позивачем у його заяві фактів та обставин. Відповідачем було здійснено виплату Позивачу авансом орендної плати за 10 років користування Земельною ділянкою. Розмір орендної плати виплаченої авансом позивачу визначений з розрахунку встановленої на дату її виплати суми 2486 грн. 00 коп. за один рік оренди, яка становила у відсотковому розмірі більше 3% від нормативно грошової оцінки цієї земельної ділянки, з виплаченої позивачеві суми орендної плати НВФГ «КОМПАНІЯ МАЇС», як податковий агент, на підставі чинного законодавства України на дату виплати утримало всі обовязкові податки та збори. Після здійснення відповідних утримань податків та зборів з нарахованої орендної плати, сума однорічної виплати до видачі Позивачеві склала 2113,10 грн. за один рік оренди. Таким чином, 25 лютого 2013 року позивачем було отримано грошові кошти у виді орендної плати за 10 майбутніх років оренди в загальній сумі 21131,00 грн., що на дату здійснення її виплати становило 100 % розміру орендної плати за період оренди з 01 квітня 2013 року по 31 березня 2023 року. Факт виплати орендної плати та її безпосереднє отримання позивачем підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а саме: Видатковим касовим ордером від 25 лютого 2013 року та Відомістю на виплату грошей № 101 за лютий 2013 року, у якій в підтвердження отримання орендної плати проставлено особистий підпис позивача, випискою з касової книги відповідача за 25 лютого 2013 року, та пунктом 4.3 Договору 1. Здійсненням такої виплати НВФГ «КОМПАНІЯ МАЇС», як орендар, у повному обсязі та належним чином виконало свої грошові зобовязання по виплаті орендної плати за період оренди з 01 квітня 2013 року по 31 березня 2023 року. Підписаний сторонами Договір 1 згідно п.5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» підлягав державній реєстрації у порядку визначеному законодавством. З метою здійснення державної реєстрації відповідного права оренди Відповідач звернувся до уповноваженого на здійснення цієї реєстрації на той час (2013 рік) державного органу. Але у звязку з тим, що право власності на земельну ділянку за Актом виданому Позивачу не було належним чином зареєстроване у державному земельному кадастрі, в акті (дії) реєстрації Договору 1 відповідним державним органом було відмовлено. У звязку з чим виникла необхідність в розробленні відповідної технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), переданої у власність, виготовлення якої було замовлено та оплачено відповідачем. На підставі виготовлення вищезазначеної технічної документації управлінням Держземагенства у Павлорадському районі за заявою уповноваженої позивачем особи було здійснено реєстрацію цієї Земельної ділянки в державному земельному кадастрі. В процесі здійснення вищезазначеної реєстрації було змінено кадастровий номер Земельної ділянки з 1223587500:01:002:0013 на 1223587500:01:001:1148, про що, органом, який здійснив таку реєстрацію було видано довідку про зміну кадастрового номеру №31-407-0,3-293/2-15 від 30 січня 2015 року, оригінал якої знаходиться в реєстраційній справі у органі що здійснив реєстрацію права власності (Реєстраційна служба Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області). В подальшому право власності на Земельну ділянку на підставі виданої позивачем довіреності було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що Державним реєстратором на нерухоме майно [PERSON] видано відповідний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером 39313965. Таким чином, на підставі ст.125 Земельного кодексу України право власності на Земельну ділянку виникло у позивача з дати здійснення реєстрації речового права на земельну ділянку, а саме з 17 червня 2015 року. Вищезазначені обставини унеможливили державну реєстрацію договірних правовідносин викладених у редакції Договору 1. [PERSON] того, після дати підписання Договору 1 було змінено встановлену законодавством України істотну умову договору оренди земельної ділянки - її кадастровий номер. З метою приведення у відповідність до норм чинного законодавства України договірних правовідносин, що фактично виникли між Позивачем та Відповідачем з моменту досягнення 21 лютого 2013 року домовленості по встановленню взаємних прав та обовязків з приводу оренди земельної ділянки, та з метою здійснення державної реєстрації права оренди 31 грудня 2014 року було перепідписано договір оренди земельної ділянки в редакції, що міститься у додатках до позовної заяви. У Договорі 2 вже було зазначено новий кадастровий номер Земельної ділянки, привласнений після здійснення належної реєстрації цієї Земельної ділянки у державному земельному кадастрі, та за домовленістю сторін оновлено термін дії такого договору оренди земельної ділянки. Право оренди Земельної ділянки за Договором 2 було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17 червня 2015 року за номером запису про інше речове право: 10094247, витяг з ДРРП індексний номер 393154429 від 18 червня 2015 року. Також відповідач зазначив, що до позовної заяви Позивачем додано повідомлення Західно-Донбаської обєднаної податкової інспекції вих. № 1668/10/0410-080 від 12 травня 2017 року, яке на думку позивача є доказом, який підтверджує факт неотримання ним орендної плати за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року. Вважає, що зазначене повідомлення не може бути доказом неотримання позивачем орендної плати, а навпаки є підтвердженням того, що орендна плата у вказаний період була отримана позивачем раніше, а саме 25 березня 2013 року. [PERSON] того, ціна позову розрахована Позивачем на підставі нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, яка зазначена у довідці виданій управлінням Держгеокадастру у Павлоградському районі Дніпропетровської області на земельну ділянку з кадастровим номером 1223587500:01:002:0013, що в свою чергу не може бути прийняте Судом до уваги як належний доказ та не може бути підставою для розрахунку невиплаченої на думку позивача суми орендної плати за період 01 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року у відповідності до Договору оренди земельної ділянки від 31 грудня 2014 року. Відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити. Також зазначив, що справді отримав у відповідача у 2013 році грошову суму 21000,00 грн. на лікування, однак готовий її повернути. Неодноразово звертався до відповідача з метою врахування даної суми за рахунок орендної плати за землю, однак останній жодних документів йому не надає. Вважає дії відповідача щодо нездійснення щорічного перерахування розміру орендної плати у звязку зі зміною вартості земельної ділянки є незаконними, первісний договір оренди земельної ділянки не був належним чином оформлений, сама по собі заява на видачу орендної плати авансом на 10 років не є правовою підставою вважати, що отримнаі ним гроші є орендною платою. Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та підтримали письмові заперечення проти позову. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора забовязаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Факт належності позивачеві [PERSON] вказаної земельної ділянки підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку. Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на земельну ділянку у позивача було зареєстровано 17 червня 2015 року. 31 грудня 2014 року між сторонами був укладений договір оренди земельної ділянки, що підтверджується копією договору. Згідно п.4.1 зазначеного договору, орендна плата за використання земельної ділянки за договором за один рік становить не менше 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Право оренди належної позивачеві земельної ділянки виникло з 17 червня 2015 року, що пітверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Відповідно до ч.5 ст.6 Закону «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Зазначена редакція закону діє з 01 січня 2013 року. З 01 січня 2013 року діє ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-ІV, згідно якої права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Отже, 01 січня 2013 року діє вимога закону щодо обовязкової державної реєстрації права, у звязку з чим з даного часу здійснюється тільки державна реєстрація права оренди земельної ділянки, а договір набирає чинності з моменту реєстрації такого права. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами 31 грудня 2014 року договір оренди земельної ділянки набрав чинності з моменту реєстрації права оренди, тобто з 17 червня 2015 року, факт невиплати відповідачем орендної плати позивачеві на підставі даного договору за 2015 та 2016 роки сторонами не оспорював ся. За повідомленням управління Держгеокадастру у Павлоградському районі Дніпропетровсько області,так як земельна ділянка розташована на території Троїцької сільської ради, вартість земельної ділянки позивача з врахуванням коефіцієнтів індексації станом на 01 січня 2015 року складає 103498,22 грн., а станом на 01 січня 2016 року - 124197,87 грн. Таким чином, за 2015 рік відповідач зобов'язаний сплатити позивачу орендну плату в розмірі 103498,22 грн. х З % = 3105,00 грн. - 475,75 грн.(15% податку на доходи фізичних осіб) = 2629,25 грн., а за 2016 рік в розмірі 124197,87 грн. х 3 % = 3726,00 грн. 670,68 грн. (18 % податку на доходи фізичних осіб) = 3055,32 грн. Усього відповідач зобов'язаний сплатити позивачу орендну плату в розмірі 5684,57 грн. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Посилання відповідача на те, що позивачу авансом наперед за 10 років користування цією земельною ділянкою відповідної суми орендної плати без здійснення до виплаченої наперед орендної плати будь-яких доплат у майбутньому, в тому числі у разі зміни нормативно грошової оцінки цієї земельної ділянки, з врахуванням викладених позивачем у його заяві фактів та обставин, є необґрунтованими. Так, на час укладення договору оренди земельної ділянки 21 лютого 2013 року, на який посилається відповідач, право оренди земельної ділянки у позивача не було зареєстровано, правовстановлюючи документи на земельну ділянку не були оформлені, у звязку з чим зазначений договір не був укладений та не набрав чинності, а грошові кошти позивачем на той час від відповідача були отримані безпідставно. [PERSON] того, 31 грудня 2014 року між сторонами був підписаний новий договір оренди земельної ділянки, згідно п.4.1 якого орендна плата за використання земельної ділянки за один рік оренди становить не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Жодних вказівок на отримання позивачем орендної плати наперед за 10 років зазначений договір не містить. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки позовні вимоги задоволені, понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 640,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved