Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

ПАТ «УкСиббанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором [NUMBER] від 12.10.2007 року в розмірі 395683, 24 гривень, які складаються з: - заборгованості за основним боргом та простроченим кредитом - 321 918, 88 гривень; - заборгованості по строковим та простроченим процентам за користування кредитом - 62 138, 12 гривень; - суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 6 577, 02 гривень; - суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 5 049, 22 гривень, та стягнути судові витрати. Представник ПАТ «УкрСиббанку» в судовому засіданні підтримав заявлений позов та просив його задовольнити. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] просив відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, лише в частині стягнення заборгованості за основним боргом, в частині стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом позовні вимоги не визнав. Зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому просила визнати недійсним Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу [NUMBER] від 12.10.2007 року, укладений між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» і додатки до нього, та визнати недійсним Договір поруки №149454 від 12 жовтня 2007 року, укладений між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк». Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: 12 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (після внесення змін - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу [NUMBER], за умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 46 325, 00 доларів СІЛА, що дорівнює еквіваленту 233 941, 25 гривень за курсом Національного банку України на день укладення Договору. Надання кредиту здійснюється у наступний термін - 12 жовтня 2007 року та згідно з п. 1.2. кредитного договору Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 12 жовтня 2014 року, якщо тільк-. застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору та/або у відповідної угоди Сторін. Згідно з п. 1.3.1 кредитного договору за користування кредитними коштами про перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна встановлюється у розмірі 13,00 % річних. Після закінчення цього строку та ко наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до Договору. Пунктом 1.4. кредитного договору передбачено цільове використання кредиту придбання транспортного засобу. Згідно з п.2.1. кредитного договору та заставу транспортного засобу Позич, передав в заставу, а Банк прийняв наступне нерухоме майно - транспортний засіб ТОYОТА, модель САМRУ, рік випуску 2007, колір чорний, тип ТЗ легковий седан, н агрегатів: шасі [NUMBER], двигун [NUMBER], державний номер [NUMBER]. У забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань відповідача [PERSON] повному обсязі перед позивачем, 12.10.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON]. був укладений договір поруки №149454, за яким поручитель [PERSON] зобов' перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань Кредитором, що виникли з кредитного договору [NUMBER] від 12.10.2007 укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперіш так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до п. 1.3. договору поруки, Поручитель відповідає перед Кредиті тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за Основним дог включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату прої комісій, відшкодування можливих збитків, сплату інших штрафних санкцій, перед умовами Основного договору. Пунктом 1.4. договору поруки передбачено, що причини невиконання Боржником своїх зобов'язань за Основним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання Поручителем зобов'язань за Договором. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Як встановлено в судовому засіданні, встановлені Кредитним договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит відповідачем [PERSON] не виконуються та він продовжує користуватися отриманими кредитними коштами. Відповідно до п.3.1.2. кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту згідно вимог Договору та/або «Кредитного договору» та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку визначеному у розділі 6 Договору у разі, зокрема, порушення Позичальником термінів погашення будь-яких грошових зобов'язань за Договором та/або «Кредитним договором" строком більше ніж на один місяць. Згідно з п.4.1. кредитного договору за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених Договором або «Кредитним договором», зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню у встановленому договором порядку. Позичальник повинен сплатити пеню за цим Договором та/або «Кредитним договором» за першою вимогою Банку. Відповідно до п.6.1. договору сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з подій, що зазначена у п.3.1.2. Договору, Банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з п. 1.2.2 Договору та вимагати від Позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення. Терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковими до повернення і сплати в повному обсязі Банк у з 41 календарного дня, рахуючи з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) Банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку внаслідок зміни Позичальником адреси (без попереднього про це повідомлення Банку) або з інших підставі протягом 40 календарних днів, рахуючи з дати направлення Позичальнику повідомлення (вимоги) Банку. У відповідності з вимогами кредитного договору, відповідачам були направлені письмові повідомлення про необхідність дострокового погашення кредиту. Втім, зазначені повідомлення залишились поза увагою відповідачів, заборгованість досі не погашена. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачається, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.І. ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей трок (термін). Згідно з ч.І. ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (належне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Статтею 550 ЦК України передбачається, що право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, станом на 16.11.2009 року заборгованість відповідачів перед позивачем складає 49 485,14 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ (1 долара США = 7, 9960 гривень) на зазначену дату складає 395 683, 24 гривні, які складаються з: заборгованості за основним боргом та простроченим кредитом - 40 259, 99 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 321 918, 88 гривень; -заборгованості по строковим та простроченим процентам за користування кредитом - 7 771, 15 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 62 138, 12 гривень; -суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 822, 54 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 6 577, 02 гривень; суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості про процентам за користування кредитом - 631, 46 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 5 049,22 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором наданим позивачем. Втім, суд не погоджується з доводами позивача за зустрічним позовом [PERSON] щодо ненадання нею згоди на укладення її чоловіком [PERSON] договору поруки передачу у заставу спільного майна, а також згоди на отримання кредиту для придбання автотранспортного засобу, оскільки її доводи спростовуються матеріалами справи. Згідно з п.1.2 договору поруки від 12.10.2007 року, укладеного між Банком та Поручителем [PERSON], Поручителю були добре відомі усі умови Основного договору, зокрема сума Основного договору - 46325 доларів США, яка дорівнює еквіваленту 233 941 гривень за курсом НБУ на день укладення Основного договору; термін виконання основного зобов'язання - 12 жовтня 2014 року, якщо згідно умов Основного договору не буде застосовано інші терміни виконання такого зобов'язання; інші умови Основи договору. Пунктом 5.1 договору поруки передбачається, що уклавши цей Договір Поручитель підтверджує, що повністю розуміє умови Основного договору та цього Договору, свої права та обов'язки за Договором і погоджується з ними. Згідно зі ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Таким чином, судом зроблено висновок, що укладаючи та підписуючи договір поруки №149454 від 12.10.2007 року позивач за зустрічним позовом була ознайомлена з умовами цього договору та з умовами Основного договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 12.10.2007 року. Отже, підстав для визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу [NUMBER] від 12.10.2007 року та договору поруки №149454 від 12.10.2007 року за цією підставою, немає. Враховуючи викладене, надав належну оцінку зібраним по справі доказам, суд вважає, що позов законний, обгрунтований та підлягає задоволенню. На підставі ч.І ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved