Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що 08.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксаною Анатоліївною на його електронну поштову адресу було надіслано лист з матеріалами виконавчого провадження № 59985470 від 06.09.2019 року щодо стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на підставі виконавчого напису, вчиненого 13.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. за реєстровим № 1833, грошових коштів за кредитним договором №490940342, який був укладеним ним з Акціонерним товариством «Альфа-Банк» 20.05.2015 року у сумі 56472,24 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 23759,79 грн.; прострочена заборгованість за відсотками - 18918,21 грн.; строкова заборгованість за відсотками - 8 994,24 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями - 4 800,00 грн. Також за виконавчим написом стягнуто з нього 650,00 грн. плати на користь відповідача за вчинення виконавчого напису. Позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що відповідач повинен був надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким встановлюється заборгованість. Це ТОВ «Вердикт Капітал» вочевидь не зробив, оскільки кредитний договір №490940342 був укладеним позивачем з Акціонерним товариством «Альфа-Банк» у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. Жодні документи, вимоги щодо погашення заборгованості за кредитним договором від відповідача, а також від будь-якої іншої особи позивач не отримував. У порушення ст. 516 Цивільного кодексу України позивач не отримував жодних повідомлень та підтверджуючих документів щодо відступлення прав вимог за кредитним договором, а тому зробити висновок щодо відповідача як до належного кредитора за кредитним договором він не має можливості відповідно діючого законодавства Украйни. Враховуючи викладене, вважаю, що вимоги відповідача не можуть вважатися безспірними, тому підстав для вчинення виконавчого напису у нотаріуса не було. Позивач посилається\~на те,\~що кредитор\~за кредитним\~договором мав\~право та\~можливість вимагати\~повернення кредиту\~в повному\~обсягу після\~прострочення сплати\~першого щомісячного\~платежу,\~а отже\~право вимоги\~в розумінні\~ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат»\~кредитор отримав\~у 2015\~році,\~що зумовлює\~відсутність підстав\~у здійсненні\~виконавчого напису\~у 2019\~році. Кредитний договір припинив свою дію ще у 2017 році, а тому нарахування, зокрема, строкових процентів або пені за виконавчим написом є незаконним. Відповідач правом на подачу письмового відзиву на позов не скористався. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною видано виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 56472,24 грн. Також за виконавчим написом стягнуто з нього 650,00 грн. плати на користь відповідача за вчинення виконавчого напису. Приватним виконавцем виконавчого округу м.Київ Клітченко Оксаною Анатоліївною 06.09.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» ). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» ). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 11 72, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). Як вбачається\~з матеріалах\~справи,\~виконавчий напис,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 1833\~містить посилання\~на правовстановлюючі\~документи,\~що підтверджують\~заміну кредитора\~з ПАТ\~«Альфа-Банк»\~на ТОВ\~«Кредитні ініціативи»,\~правонаступником якого\~є ТОВ\~«ФК «ВЕСТА»,\~правонаступником якого\~є «Вердикт\~Капітал» в\~зобов`язанні за\~кредитним договором\~№ 490940342. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] є боржником за Кредитним договором 490940342 від 20.05.2015 року, укладеним з Акціонерним товариством "Альфа-Банк. Договори, згідно умов яких до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в кінцевому результаті перейшло право вимоги за кредитним договором, перелік яких міститься у Додатку №1 до договорів, в матеріалах, наданих Київським державним нотаріальним архівом відсутні, відповідачем ТОВ «Вердикт Капітал» суду не надані, а тому суд позбавлений можливості перевірити наявність права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] , а тому посилання позивача знайшли своє законне обґрунтування та є такими, що підлягають задоволенню в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідно стягнути з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved