Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] року померла його мати, [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина, яка складається в тому числі з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] Позивач не може оформити право власності на ділянку, як сільськогосподарську, так як ній знаходиться будинок та господарські будівлі, а також не може оформити право власності на будинок, який належить йому, як спадкоємцеві, через відсутності права власності на земельну ділянку під будинком. За даних обставин позивач звернувся до суду з позовом та просить суд його задоволити, прийнявши рішення про визнання права власності на спадкове майно. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та пояснив про обставини описані вище. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача не з'явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Від сторони надійшла заяви про розгляд справи без їх участі. Визнають позовні вимоги щодо права власності на 1/2 частину будинковолодіння. Судом приймається до уваги, що за положеннями статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] року померла мати позивача, [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] Відповідно до виписки з погосподарської книги № 1 за 1996-2000 р.р., виданої Городищенською сільською радою Рівненського району Рівненської області за №231 від 28.02.2016 р., 1/2 частина будинку [ADDRESS] (1935 року забудови) рахується за [PERSON]. Відповідно до листа КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» №1771 від 11.03.2016 р., право власності на житловий будинок не зареєстроване. Інвентаризаційна вартість житлового будинку станом на 11,03.2016р. становить 12005 грн. За положеннями пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 р. „Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", суди мають враховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. Отже, за життя [PERSON] набула право власності на майно. Позивач - єдиний спадкоємець за законом першої черги. У встановлений законом шестимісячний термін він прийняв спадщину, а саме, вступив у володіння та розпорядження спадковим майном після смерті спадкодавця; він доглядає за будинком і на даний час, проводить поточний ремонт, обробляє земельну ділянку навколо будинку. Оформити в нотаріальній конторі спадщину позивач не може, оскільки відсутнє свідоцтво на право власності на будинок, оформлене на ім'я його матері. За життя [PERSON] не було зареєстроване її право власності на 1/2 частину будинку так, як власник другої половини будинку відмовився оформляти будь-які документи на свою частку, та не надавав доступу для проведення обмірів працівниками БТІ з метою виготовлення технічного паспорту на будинок. Зазначені обставини змусили позивача звернутися з даним позовом до суду. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Прийняття спадщини частинами не можливе. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Єдиним способом оформити власність на успадковане майно є звернення за захистом свого права до суду. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Зважаючи на наведене суд вважає, що заявлений позов про визнання права власності на 1/2 частину будинку з господарськими будівлями та спорудами, є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає до задоволення. Щодо решти заявлених позовних вимог. Позивач зазначає, що не може оформити право власності на земельну ділянку як сільськогосподарську, так як ній знаходиться будинок та господарські будівлі, через відсутності права власності на земельну ділянку під будинком. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Згідно з п. 3.5. листа Вищого спеціалізованого суду України від 16.05.2013 року № 24-753/01-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретну земельну ділянку не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х Земельного Кодексу України «Перехідні положення». Зокрема, позивачем не надано документ, який би підтверджував право власності спадкодавця (Державний акт на право власності на землю, свідоцтво про право власності, рішення про передачу у приватну власність спадкодавцю земельної ділянки, технічну документацію щодо земельної ділянки, докази визначення меж земельної ділянки, погодження меж із суміжними землевласниками, тощо) на земельну діялнку за адресою: [ADDRESS] Тому позовні вимоги в цій частині - про визнання права власності на земельну ділянку - не підлягають до задоволення. За наведеного позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: dismissed