Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, який в подальшому був доповнений, в обгрунтування якого вказав, що 04 червня 2013 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, за яким він позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 80 000 гривень. Згідно п.1.1 Договору позивач при укладенні цього договору передав у власність відповідачу грошові кошти в розмірі 80 000 гривень. Посилаючись на те, що відповідач повертала позику частинами з порушенням строку, не повернувши суму позики у розмірі 35850 гривень, позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь суму за договором позики від 04.06.2013 року у розмірі 35 850 гривень, штраф за невиконання умов договору у розмірі 3585 гривень, пеню у розмірі 112300,10 гривень та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1517 гривень 35 копійок. Позивач в судове засідання не з"явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв від нього не надходило. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові коти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позивальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 04 червня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, за яким позивач позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 80 000 гривень. Позичальник зобовязався повертати позику частинами,але не пізніше 25 листопада 2014 року. Згідно п.2.1. на момент підписання даного договору кошти в повному обсязі позикодавцем передані позичальнику, про що оформлено відповідну розписку. (а.с.5-7). Позика поверталась відповідачкою частинами з порушенням строків, визначених договором, про що свідчать розписки [PERSON] ( а.с.8-18). \~Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Станом на 08.12.2014 року непогашена заборгованість [PERSON] по договору позики перед позивачем становить 35 850 гривень. Доказів, що відповідач [PERSON] повернула позивачу [PERSON] неповернуту суму позики у розмірі 35 850 гривень протягом розгляду справи надано не було. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконатися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Протягом розгляду справи було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, підставою для виникнення яких став договір позики від 04.06.2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] При укладанні договору позики було дотримано відповідні вимоги цивільного законодавства стосовно його форми та змісту. До теперішнього часу зобовязання відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] В повному обсязі не виконане, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму за договором позики у розмірі 35 850 гривень. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно п. 3.2 договору позики від 04.06.2013 року при неповерненні сум позики своєчасно ( тобто у строки, передбачені п. 2.2. Договору) позикодавець має право вимагати дострокового повернення йому частини позики,що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення,а також сплати штрафу десяти відсотків від простроченої суми та пені у розмірі 1 відсотка від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Таким чином, з відповідача на користь позивача відповідно до п.3.2. Договору підлягає стягненню штраф у ромірі 10 відсотків від простроченої суми 3585 гривень 00 копійок ( 35850 х 10 : 100) та пеня у розмірі 1 відсотка від несвоєчасно сплаченої суми заборгованості за кожен день прострочення за період з 26.06.2013 року по 31.12.2014 року у розмірі 112300 гривень 10 копійок відповідно до розрахунку, наданого позивачем та перевіреним судом ( а.с.35). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 1517,35 гривень. На підставі ст. ст. 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved