Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 02.11.2016 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 30539,75 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Кредитний договір. Зазначають, що відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. В зв`язку з чим, станом на 02.05.2017 року в неї виникла заборгованість в розмірі 74833,42 грн., яка складається з: 30539,76 грн. - заборгованість за кредитом; 2007,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4886,36 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 37400,17 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Підтримуючи вищевикладене, просять стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в повному обсязі, також просить стягнути судові витрати в справі. Представник позивача Дутка В.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 02.11.2016 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 30539,75 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком Кредитний договір. При цьому зазначають, що відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. В зв`язку з чим, станом на 02.05.2017 року в неї виникла заборгованість в розмірі 74833,42 грн., яка складається з: 30539,76 грн. - заборгованість за кредитом; 2007,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4886,36 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 37400,17 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Даний факт заборгованості відповідача [PERSON] підтверджується довідкою розрахунком заборгованості за кредитом позичальника перед банком. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору відповідач [PERSON] допустила заборгованість за кредитом. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до вищевикладеного, АТ КБ „ПРИВАТБАНК" вимагає від відповідача [PERSON] повернути йому всю суму заборгованості по кредиту зі сплатою пені та штрафу. У зв`язку із тим, що відповідач [PERSON] отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути такі кошти, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, за користування кредитом, тому позов в частині стягнення з відповідача 30539,76 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2007,13 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4886,36 грн. - заборгованість за пенею та комісією - підлягає задоволенню. При цьому, щодо вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] - 37400,17 грн. - штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди судом враховується правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року по справі № 6-1374цс17, з якої вбачається наступне. Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Таким чином суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.11.2016 року, яка складається з: 30539,76 гривень - заборгованість за кредитом; 2007,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4886,36 грн. - заборгованість за пенею та комісією, що в загальному становить 37433,25 гривень. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми штрафу відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди в розмірі 37400,17 гривень, суд вважає, що позивачу слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 800,35 гривень. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 509, 525, 526, 549, 550, 551, 553, 610 - 612, 624, 625, 629, 1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial