Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором №014/1179/74/391 від 08.02.2006 року станом на 29.10.2013 року в сумі 693933,12 грн. - на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], яка належить відповідачці на праві власності, шляхом продажу квартири на прилюдних торгах. Позивач зазначав, що 08.02.2006 року між АППБ «Аваль» (позивач - правонаступник) та [PERSON] (відповідачкою) був укладений кредитний договір №014/1179/74/391, згідно якого [PERSON] отримала від Банку кредит в розмірі 89000,00 доларів США, зі сплатою 12,5% річних, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 08.02.2016 року; відповідно до іпотечного договору від 08.02.2006 року та Договору про внесення змін до договору іпотеки майнових прав від 18.12.2006 року відповідачка передала Банку (позивачу) в іпотеку трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 24.11.2006 року, виданого на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА від 01.11.2006 року №2043-С/КІ. Станом на 29.10.2013 року розмір заборгованості відповідачки [PERSON] перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (позивачем) по кредитному договору №014/1179/74/391 від 08.02.2006 року становить 693933,12 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 613069,33 грн. (в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 625,27 грн.), за відсотками - 36890,23 грн. (в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 32296,18 грн.), пені за прострочення кредиту та відсотків - у розмірі 43973,56 грн. Оскільки відповідачка [PERSON] добровільно не виконує свої зобов'язання згідно умов зазначених договорів; направлена їй вимога від 23.10.2013 року, якою її було зобов»язано у 30-денний термін достроково повернути всю суму заборгованості, не виконана, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представники позивача Приліпко А.Д. та Гриньова М.І. позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі; відповідачка [PERSON] позов не визнала; стверджуючи, що квартира [ADDRESS] є власністю її та чоловіка (подружжя), в квартирі проживають та зареєстровані ще двоє малолітніх дітей, просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: 08.02.2006 року між АППБ «Аваль» (позивач є - правонаступником) та [PERSON] (відповідачкою) був укладений кредитний договір №014/1179/74/391, згідно якого [PERSON] отримала від Банку кредитні кошти в розмірі 89000,00 доларів США, зі сплатою 12,5% річних, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 08.02.2016 року (а.с.11-15). 03.03.2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (позивачем) та [PERSON] (відповідачкою) було укладено додаткову угоду №3 до Кредитного договору №014/1179/74/391 від 08.02.2006 року, відповідно до якої було змінено валюту виконання зобов»язань на гривню та змінено процентну ставку на 10,50% річних, із встановленням дати остаточного погашення кредиту 03.02.2027 року (а.с.16-25). 08.02.2006 року між АППБ «Аваль» (позивач є - правонаступником) та [PERSON] (відповідачкою) був укладений договір іпотеки майнових прав до Кредитного договору №014/1179/74/391, згідно якого [PERSON] передала в іпотеку Банку майнові права у розмірі вартості трикімнатної квартири, яка буде збудована на [ADDRESS] (будівельна адреса) - а.с.26-27. 18.12.2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (позивач є правонаступником) та [PERSON] (відповідачкою) було укладено Договір про внесення змін до договору іпотеки майнових прав від 08.02.2006 року, згідно якого було уточнено адресу забудови (п.1.4 основного договору) - на [ADDRESS]; усі інші пункти основного договору було залишено без змін (а.с.29). 03.03.2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (позивачем) та [PERSON] (відповідачкою) було укладено Договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки майнових прав від 08.02.2006 року, відповідно до якого цей Договір забезпечує вимоги, що витікають з Кредитного договору №014/1179/74/391 від 08.02.2006 року та Додаткової угоди №3 від 03.03.2012 року та будь-яких інших угод (а.с.30-31). Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами. Таким чином, предметом іпотеки за Договором іпотеки майнових прав від 08.02.2006 року (з урахуванням Договору про внесення змін до договору іпотеки майнових прав - від 18.12.2006 року та Договору про внесення змін та доповнень до договору іпотеки майнових прав - від 03.03.2012 року) - залишились саме майнові права на квартиру [ADDRESS], а не сама квартира. З наданих до матеріалів справи копій вищезазначених договорів також не убачається нотаріальної заборони по квартирі [ADDRESS], як предмета іпотеки, та внесення таких даних до відповідного реєстру, тощо. Квартира [ADDRESS], загальною площею - 108,90 кв. м, житловою площею 59,20 кв. м - належить [PERSON] (відповідачці) на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 24.11.2006 року, виданого на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА від 01.11.2006 року №2043-С/КІ (а.с.28). Згідно наданого позивачем розрахунку суми заборгованості на ім'я позичальника [PERSON] станом на 29.10.2013 року за кредитним договором №014/1179/74/391 від 08.02.2006 року - заборгованість становить 693933,12 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 613069,33 грн. (в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 625,27 грн.), за відсотками - 36890,23 грн. (в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 32296,18 грн.), пені за прострочення кредиту та відсотків - у розмірі 43973,56 грн. (а.с.8-10). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 31.07.2003 року (а.с.67); [PERSON] надавав згоду дружині [PERSON] на укладання Договору від 03.03.2012 року про внесення змін та доповнень до договору іпотеки майнових прав від 08.02.2006 року; іншого житла відповідачка не має (а.с.80). Згідно наданої довідки форми №3 від 26.06.2014 року ОСББ «Просперіті Хоум» - у 2007 році в квартирі [ADDRESS] були зареєстровані діти - неповнолітня (на момент реєстрації) [PERSON], [INFO] та малолітній [PERSON], [INFO]; як стверджує відповідачка, діти зареєстровані та проживають в квартирі з моменту реєстрації постійно по теперішній час. Згідно ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та Банком. Згідно ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ст.33, 39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно Закону України від 03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» - не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов»язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на квартиру [ADDRESS], як предмет іпотеки, не має; позовні вимоги не доведені в судовому засіданні достатніми належними доказами, тому в задоволенні позову має бути відмовлено.

Outcome: dismissed