Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

ПАТ „[PERSON] Аваль звернувся в суд з позовом до [PERSON],[PERSON],[PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/53-05/59997 від 04 травня 2007 року,станом на 12 жовтня 2015 року в сумі 27\~662,12 доларів США,що в еквіваленті курсу НБУ гривні до долара США становить 594\~630 грн. 68 коп. та судових витрат по справі по 2\~973 грн. 16 коп. з кожного. В обґрунтування позовних вимог вказували,що 04 травня 2007 року між ВАТ „[PERSON] Аваль,назву якого змінено на ПАТ „[PERSON] Аваль згідно Статуту, та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/53-05/59997, відповідно до якого [PERSON] надав [PERSON] кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 32\~320 доларів США на строк до 03 травня 2027 року. Процентна ставка за користування кредитом складає 12,85 відсотків річних,яка відповідно до умов п.1.4 Договору змінювалася. Відповідно до п.10.1 Кредитного договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом,передбачених положеннями даного Договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу,за кожен день прострочення,починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов»язань Кредитного договору. Для забезпечення виконання зобовязання між Банком та [PERSON] та [PERSON] з кожним окремо 04 травня 2007 року були укладені Договори поруки за №014/53-05/59997-п та №014/53-05/59997-п1,відповідно до яких останні як поручителі прийняли на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання зобовязання [PERSON] та відповідати як солідарні боржники. 23 січня 2009 року між Банком та позичальником [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої внесено зміни до п.1.4 кредитного договору,а саме з 23 січня 2009 року процентна ставка складає 6,85% та діє на протязі 12 місяців. По закінченню цього строку розмір процентної ставки за користування кредитом встановлюється на рівні процентної ставки,що діяла до моменту укладення цієї додаткової угоди. Позичальник припинив належним чином виконувати свої грошові зобов»язання за кредитним договором,а саме здійснювати щомісячні обов»язкові платежі відповідно до сум та в строки,передбачені Графіком погашення. Починаючи з 2012 року не було жодного місяця,в якому б позичальник не прострочив обов»язкового щомісячного платежу. 16 липня 2015 року позичальнику та поручителям були направлені вимоги про дострокове погашення грошових зобов»язань за кредитним договором,однак на вимогу банку останні не реагують, борг не погашають. Покликаючись на викладені обставини, просили позов задовольнити, стягнути з відповідачів, солідарно, борг за кредитним договором в сумі 27\~662,12 доларів США,що в еквіваленті курсу НБУ гривні до долара США становить 594\~630,68 грн. та судові витрати по справі по 2\~973 грн. 16 коп. з кожного. В судове засідання представник ПАТ „[PERSON] Аваль не з"явився,подав заяву про розгляд справи у його відсутності,позов підтримав. Відповідачі [PERSON],[PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково. Не заперечуючи факту укладення Договорів поруки 04 травня 2007 року за №014/53-05/59997-п та №014/53-05/59997-п1, не згідні із курсом долара США,за яким нараховано їхній борг в еквіваленті курсу НБУ станом на 12 жовтня 2015 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення відповідачів [PERSON],[PERSON],дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 04 травня 2007 року між ВАТ „[PERSON] Аваль,назву якого змінено на ПАТ „[PERSON] Аваль згідно Статуту, та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/53-05/59997, відповідно до якого [PERSON] надав [PERSON] кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 32\~320 доларів США на строк до 03 травня 2027 року. Процентна ставка за користування кредитом складає 12,85 відсотків річних,яка відповідно до умов п.1.4 Договору змінювалася. Відповідно до п.10.1 Кредитного договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом,передбачених положеннями даного Договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу,за кожен день прострочення,починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов»язань Кредитного договору. 23 січня 2009 року між Банком та позичальником [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої внесено зміни до п.1.4 кредитного договору,а саме з 23 січня 2009 року процентна ставка складає 6,85% та діє на протязі 12 місяців. По закінченню цього строку розмір процентної ставки за користування кредитом встановлюється на рівні процентної ставки,що діяла до моменту укладення цієї додаткової угоди. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Проте, в порушення вимог чинного законодавства та умов договору, взяті на себе за кредитним договором зобовязання [PERSON] не виконав, на час розгляду справи в добровільному порядку наявний борг за кредитним договором не погасив, відсутність своєї вини у невиконанні зобовязання не довів. Згідно наданого позивачем розрахунку, сума боргу за кредитним договором станом на 12 жовтня 2015 року складає 27\~662,12 доларів США,що в еквіваленті курсу НБУ гривні до долара США складає 594\~630 грн. 68 коп. Для забезпечення виконання зобовязань між Банком та [PERSON] та [PERSON] з кожним окремо 04 травня 2007 року були укладені Договори поруки за №014/53-05/59997-п та №014/53-05/59997-п1,відповідно до яких останні як поручителі прийняли на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання зобовязання [PERSON] та відповідати як солідарні боржники. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Як вбачається з ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Як встановлено судом, відповідачі в порушення умов Договорів та вимог законодавства свої зобовязання належним чином не виконали, на вимогу Банку про повернення суми боргу не відреагували. Доводи відповідачів [PERSON], [PERSON] про неправомірне нарахування боргу по курсу НБУ гривні до долара США станом на 12 жовтня 2015 року, не заслуговують на увагу з огляду на наступне. Відповідно до\~статті 36 Закону України «Про Національний банк України»\~офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України. Валютні курси, як зазначено у частині першій\~статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого\~постановою Правління Національного Банку України від 12 листопада 2003 року N 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачі з підстав, передбачених ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитний договір не оспорювали, вимог про його розірвання не заявляли, тому доводи відповідачів є необґрунтованими.\~\~\~\~ Враховуючи вищевикладене в сукупності, а також те, що на день ухвалення рішення відповідачі наявний борг за кредитним договором не погасили, підстави для стягнення з них солідарно на користь позивача зазначеної суми боргу наявні. Згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З оглянутого в судовому засіданні платіжного доручення №457083 від 11 листопада 2015 року вбачається, що за подачу до суду позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 8916 грн. 46 коп., який підлягає до стягнення з відповідачів. На підставі вищевикладеного, ст.ст.526,530,553-554,610,625 ЦК України,

Outcome: approved