Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Звернувшись до суду із даним позовом, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її дочки - [PERSON], [INFO]. Також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів її доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування таких своїх позовних вимог посилається на те, що [PERSON] з 20.05.2014 року по 16.12.2014 року перебувала на соціальному супроводі в Рокитнянському районному центрі соціальних служб для сімї, дітей та молоді як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. З 2015 року її сімя перебуває на обліку центру соціальних служб як отримувач послуг. Зазначає, що 19.04.2014 року малолітня [PERSON] за заявою матері тимчасово влаштована до комунального закладу Київської обласної ради „Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква" терміном на 6 місяців, який у подальшому неодноразово продовжувала. У травні 2016 року до служби у справах дітей та сім'ї Рокитнянської райдержадміністрації надійшло клопотання від головного лікаря закладу щодо вирішення питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] з посиланням на те, що відповідач з 22.10.2015 року по 25.04.2016 року жодного разу не відвідала доньку та не приймала участі у її вихованні та утриманні. 06.07.2016 року на засіданні районної комісії з питань захисту прав дитини відповідачу було роз'яснено про те, що дитина не може постійно виховуватися у державному дитячому закладі та було рекомендовано з'явитися у будинок дитини і вирішити питання щодо подальшого перебування дочки у закладі та створити належні умови для повернення її у сім'ю. Після проведеної роботи [PERSON] почала відвідувати дитину, і черговий раз написала заяву на продовження терміну перебування її у закладі. За період роботи з сім'єю [PERSON] соціальним працівником надавалися роз'яснення щодо підвищення виховного потенціалу батьків, рекомендації щодо створення належних умов проживання, забезпечення продуктами харчування. Крім того, було зобов'язано відповідача пройти повне обстеження старшої дочки [PERSON], у якої є проблеми із зором. Рекомендації як соціальних працівників так і голови Острівської сільської ради [PERSON] не виконує, періодично зловживає алкогольними напоями, не займається розвитком старшої дочки [PERSON] (дівчинка не відвідує дитячий садок, не має книжок та розвиваючих іграшок). За три роки мати нічого не зробила, щоб створити належні умови в помешканні та забрати меншу дочку у біологічну сім'ю. Зважаючи, що [PERSON] не створила належних умов для повернення дитини у сім'ю (що підтверджується Актом від 01.02.2017 року), а лише продовжує термін перебування її у закладі, ніде не працює, не має постійного доходу, 02.02.2017 року на черговому засіданні районної комісії з питань захисту прав дитини було прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON]. Відповідач була присутньою на засіданні комісії та пояснила, що у зв'язку з відсутністю коштів вона не може створити умови для повернення дочки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала за викладених у ньому обставин та просила його задовольнити. При цьому суду пояснила, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні своєї малолітньої дочки [PERSON], яка утримується у будинку дитини майже протягом трьох років. Мати лише продовжує строк її перебування там і жодним чином не вживає заходів для створення за місцем свого проживання умов для повернення дитини у сімю. Рекомендації соціальної служби та сільської ради з цього приводу відповідач також не виконує. Відповідач позов визнала та суду пояснила, що дійсно дитина утримується у будинку дитини з дня народження. Вона дитину відвідувала. Останній раз була у дитини у грудні місяці 2016 року. Не заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи - органу опіки та піклування в особі Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області позов підтримав та просив задовольнити, пославшись на об'єктивність обставин, що викладені у позові. Також суду показав, що він, як сільський голова, неодноразово вказував відповідачу на створення належних умов для проживання дітей та їх виховання, проте вона не реагує. Відповідач проживає зі своїм співмешканцем, ніде не працює, домашнього господарства не веде, город забур'янений, від сусідів находять часто скарги, що старша дитина часто не доглянута. Представник третьої особи в особі Рокитнянського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді також позов підтримала та просила його задовольнити. Суду також пояснила, що сімя відповідача перебувала на супроводі у службі і саме за ініціативою служби малолітня [PERSON] була передана до будинку дитини на строк шість місяців, оскільки дитина народилася передчасно, була слабо розвиненою та потребувала значного догляду та посиленого харчування, чого не могла на той час забезпечити відповідач. Разом з тим, у послідуючому нічого у сімї відповідача не змінилося, належних умов для проживання дочки [PERSON] за своїм місцем проживання вона не створила і що було підставою для написання нею неодноразово заяв на продовження тримання дитини у будинку дитини. Навіть під час перебування дитини там відповідач не приймала належної участі у її вихованні та утриманні. Маються проблеми також зі старшою дочкою відповідача [PERSON], яка має проблеми зі здоровям і лише після наполягання центру та надання відповідачу коштів вона поїхала з дитиною до лікарні на обстеження. Заслухавши сторони спору та їх представників, представників третіх осіб, дослідивши отримані у справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, будучи матірю малолітньої [PERSON], помістила останню після її народження, а саме [INFO] року, до комунального закладу Київської обласної ради „Спеціалізований Обласний будинок дитини м. Біла Церква" терміном на 6 місяців. Термін її перебування там неодноразово продовжувався за заявою матері і де вона перебуває до цього часу. Мати дитини від участі у вихованні та утриманні дитини самоусунулася. Дитину відвідує рідко, останній раз це мало місце близько шести місяців тому, заходів для створення належних умов для проживання дитини за своїм місцем проживання у [ADDRESS], не вживає. На роботу не влаштовується і не займається її пошуками. На пропозицію Рокитнянського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді про звернення за сприянням у пошуках роботи до Рокитнянського РЦЗ не реагує. Малолітня [PERSON] має хворобливий стан здоровя, а саме у неї мають місце затримка психологічного та мовного розвитку G 93.9, розбіжна косоокість Н50.9, дефіцитна анемія Д50, рахіт ІІ період залишкових явищ, плоско-вальгусна деформація стоп М 21.0. З відповідачем на даний проживає також її старша дочка, для належного виховання та розвитку якої за місцем проживання відповідача також не створені відповідні умови, про її здоровя відповідач належно не піклується і лише втручання працівників Рокитнянського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді та надання центром коштів частково вжила для цього відповідні заходи. Викладене окрім наданих у судовому засіданні поясненнями сторін спору та представників третіх осіб підтверджується зібраними у справі письмовими доказами, а саме: ●Копією паспорта на імя відповідача [NUMBER], виданого 21.09.2004 року Білоцерківським МВМ №2 ГУ МВС України в Київській області; ●Свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого 14.05.2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області; ●Заявами [PERSON] від 19.06.2014 року, 21.01.2015 року та від 13.07.2015 року про тимчасове влаштування дитини в будинок дитини; ●Довідкою Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області від 30.05.2014 року № 267 про склад сімї відповідача; ●Довідками Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області від 15.05.2014 року № 231 та від 15.05.2014 року № 232; ●Актом соціального інспектування від 15.04.2014 року; ●Актом невідвідування дитини в КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м.Біла Церква» від 25.04.2016 року; ●Листом КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м.Біла Церква» від 18.05.2016 року № 200; ●Витягом з протоколу № 6 засідання районної комісії з питань захисту прав дитини від 06.07.2016 року; ●Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання відповідача від 01.02.2017 року; ●Витягом з протоколу № 2 засідання районної комісії з питань захисту прав дитини від 02.02.2017 року; ●Листом Рокитнянського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді від 21.02.2017 року № 47; ●Висновком про стан здоровя дитини від 21.02.2017 року; ●Довідкою Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області від 21.02.2017 року № 177; ●Характеристикою з місця проживання на відповідача, виданої 23.02.2017 року Острівською сільською радою Рокитнянського району Київської області; ● Висновком органу опіки та піклування в особі Рокитнянської РДА Київської області від 21.02.2017 року № 06-43/536. За викладених встановлених обставин спору, які визнав частково відповідач, суд вважає встановленою обставину ухилення відповідача від виконання своїх обов"язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої дочки та ту обставину, що остання позбавлена батьківського піклування. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до положень статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того достатніх законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами стосуються припинення шлюбу та мають регулюватися положеннями глав 13 та 15 Сімейного кодексу України. Згідно вимог ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ рро усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не.спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 166 згаданого Кодексу також визначає, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про питання аліментів на дитину. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав щодо особи малолітньої [PERSON], [INFO] та стягнення з відповідача на користь комунального закладу Київської обласної ради „Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква" аліментів на утримання малолітньої [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звершення до суду із позовом. З огляду на обставини справи, що викладені в позові і які частково визнав відповідач, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому судом приймається і позов таким чином підлягає задоволенню. Позивач підлягає звільненню від сплати судового збору, а тому останній у відповідності до ст..88 ЦПК України необхідно стягнути у сумі 1280.00 грн. на користь держави з відповідача. На підставі викладенного,

Outcome: approved