overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», третя особа виконуючий обовязки голови правління [PERSON] акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» [PERSON] про визнання наказу про звільнення недійсним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.1-2). Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07.04.2017 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено, а саме: скасовано наказ №903-к від 20.12.2016 року, виданий виконуючим обовязки голови правління [PERSON] акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про звільнення [PERSON] з посади директора філії [PERSON] акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Лубенський насіннєобробний завод», за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України) 26.12.2016 року. Поновлено [PERSON] на посаді директора філії [PERSON] акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Лубенський насіннєобробний завод» з 26.12.2016 року та стягнуто з [PERSON] акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на користь [PERSON] 86379 гривень 72 копійки середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.12.2016 року по 06.04.2017 року (включно). Рішення в частині поновлення на роботі [PERSON] на посаді директора філії [PERSON] акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Лубенський насіннєобробний завод» з 26.12.2016 року підлягало негайному виконанню (а.с.58-60). Разом з тим, при винесенні вищевказаного рішення судом не було вирішено питання про судові витрати . В судовому засіданні представник відповідача при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат покладався на розсуд суду. Позивач в судове засідання не з"явився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Встановлено, що при винесенні рішення судом дійсно не було вирішено питання про судові витрати . Оскільки позивач при подачі до суду матеріалів позову був звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то суму судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави, відповідно до ст.88 ЦПК України. При таких обставинах судовий збір в розмірі 2143 гривні 80 копійок (640+640+863,80) слід стягнути з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 20000 грн. сплаченого авансу та 243,60 грн. судових витрат. На обґрунтування своїх вимог вказує, що 15.05.2013 року між ним та відповідачем був укладений попередній договір купівлі - продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого відповідач зобов'язувалася в строк до 31.12.2013 року продати позивачу за обумовлену суму 52000 грн. житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та підготувати відповідні документи. В рахунок належних за основним договором платежів, на підтвердження зобов'язань і на забезпечення його виконання позивач сплатив відповідачу аванс у розмірі 20000 грн. В обумовлений строк відповідач своїх зобов'язань не виконала, документи необхідні для продажу не зібрала, отже це і стало підставою для звернення до суду з позовом. В судове засідання позивач не з'явився, але надав суду заяву де просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги він підтримує, просить їх задовольнити та стягнути з відповідача 20000 грн. сплаченого ним авансу та судовий збір. Відповідач у судове засідання не з"явилася, про причини неявки суду не повідомила, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Крім того, від відповідача не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], згідно якого просить усунути перешкоди у спілкуванні із дочкою [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що перебував у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу [INFO] народилася дочка [PERSON]. Рішенням Жидачівського районного суду від 03 грудня 2010 року шлюб між ними розірвано, дитина залишилася проживати з відповідачкою, яка чинить перешкоди йому у спілкуванні із дитиною. Розпорядженням голови Жидачівської РДА № 190 від 26 квітня 2013 року надано йому дозвіл на побачення з дочкою - два рази в місяць (у першу і третю неділю місяця) з 12.00 год. до 18.00 год. із правом забирання дитини додому та обов»язковим поверненням її до місця постійного проживання за адресою: [ADDRESS]. Однак відповідачка не виконує вказаного розпорядження. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить зобов"язати відповідачку не чинити перешкод у спілкуванні з дочкою [PERSON], [INFO] два рази на місяць (в першу і третю неділю) з 12.00год. до 18.00 год. із правом забирання дитини до себе додому. Відповідачка [PERSON] суду заявила, що вона не чинить йому перешкод в спілкуванні з дитиною, а відповідач просто не приходить до дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно ст. 157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до розпорядження голови Жидачівської РДА № 190 від 26 квітня 2013 року позивачу [PERSON] надано йому два рази в місяць побачень з дочкою [PERSON], [INFO] (у першу і третю неділю місяця) з 12.00 год. до 18.00 год. із правом забирання дитини додому та обов»язковим поверненням її до місця постійного проживання за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідачка вказаного розпорядження не виконує, перешкоджає позивачу спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні , а тому позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи вимоги тим, що він на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2004 року є власником квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстрована дружина [PERSON], але більше року за зазначеною адресою не проживає, її особисті речі в квартирі відсутні. В свою чергу він вимушений сплачувати комунальні послуги, тому звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення. Відповідно до п.9 ст.74 ЦПК України відповідач викликалася до суду через оголошення у газеті Запорізької обласної ради та обласної державної адміністрації „Запорізька правда" №10 (23694), номер якої вийшов 17 березня 2016 року, але в судове засідання остання не з'явилася. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2004 року (а.с.7), що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 8). Квартира не є спільною сумісною власністю подружжя, адже брак між сторонами був зареєстрований 24.09.2008 року (а.с. 16-17). Відповідно до довідки ЦОА у Заводському районі МКП «Основаніє» № 339 від 02.02.2016 року та акту ЦОА у Заводському районі МКП «Основаніє» № 54 від 09.02.2016 року [PERSON] зареєстрована за вищезазначеною адресою, але не проживає з грудня 2014 року (а.с. 11-12). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи на те, що відповідач без поважних причин за власною ініціативою не проживає у спірній квартирі понад рік, відсутні будь-які домовленості з цього питання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Оскільки позивач не заявляє про стягнення з відповідача сплаченого ним судового збору, суд вважає можливим не стягувати з відповідача судові витрати, хоча позов і задовольняється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Мотивує позов тим, що він є власником будинку в [ADDRESS]. У вищевказаному будинку зареєстрована відповідачка [PERSON], яка з грудня 2015 року за місцем реєстрації не проживає, будинком не користується. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] являється власником будинку в [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, довідкою Лящівською сільської ради № 644 від 07.06.2017 року ( а.с.17,18, 23). Відповідач [PERSON] у вищевказаному будинку зареєстрована як невістка [PERSON], та проживала до грудня 2015 року, що підтверджується довідкою Лящівської сільської ради № 426 від 03.04.2017 року (а.с. 6). Рішенням Чорнобаївського районного суду від 29 травня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив ті обставини, що [PERSON] не проживає у будинку позивача [PERSON] вже близько півтора року. Зазначив, що він є односельчанином позивача, товаришує з ним, часто буває у нього вдома. [PERSON] - це дружина сина позивача, місцезнаходження якої на даний час не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала аналогічні показання. Зазначила, що проживає на одній вулиці з сім"єю позивача вже більше як 30 років, є кумами з позивачем. На даний час сім"я [PERSON] складається з трьох осіб - [PERSON], його дружина та син [PERSON]. Невістка [PERSON] не проживає у них близько двох років. На підтвердження зазначеного позивачем надано також акти про встановлення факту не проживання від 03.04.2017 року та 07.06.2017 року( а.с. 5, 24). Таким чином суд вважає встановленим, що з грудня 2015 року відповідач за місцем реєстрації не проживає без поважної причини, не несе тягар по утриманню майна, не веде спільного господарства, домовленості між сторонами з приводу відсутності відповідача за місцем реєстрації не встановлено. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За приписом ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домоволеністю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, враховуючи зазначені норми матерільного права, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно. В обґрунтування позову посилається на те, що 01 травня 2016 року між ним та [PERSON] було укладено угоду щодо купівлі-продажу належного йому на праві власності будинку за адресою [ADDRESS]. Між ними було досягнуто згоду по усім істотним умовам договору купівлі-продажу, зокрема стосовно предмета та ціни. На виконання досягнутої домовленості щодо купівлі-продажу він передав відповідачу гроші у розмірі 12 000 гривень, про що [PERSON] склав відповідну розписку. Належним чином оформити договір купівлі-продажу вони домовилися у вересні 2016 року, проте [PERSON] для належного оформлення укладеної між ними угоди не з'явився. З травня 2016 року він розпоряджається будинком, робить в ньому ремонти та бажає в повній міри бути його власником. У зв'язку з чим просить суд визнати за ним право власності на вищевказаний будинок. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, просив розглянути справу за його відсутності, у зв'язку з чим суд на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, до початку судового засідання надав суду заяву, у якій у повному обсязі визнав позовні вимоги та просив розглянути справу за його відсутності, у зв'язку з чим суд на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Справа розглянута на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавленим цього права чи обмеженим у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом." Відповідач [PERSON] у повному обсязі визнав позовні вимоги позивача [PERSON], про що ним подано суду відповідну заяву, і визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та враховуючи що відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно - законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення відомостей про особу як батька дитини, з актового запису про народження дитини , мотивуючи позовні вимоги тим, що з 22 вересня 2015 року перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі та проживали разом до лютого 2016 року. 4 травня 2017 року, Малиновським районним у місті [PERSON] відділом ДРАЦС шлюб між сторонами розірвано. 7 вересня 2017 року [PERSON] народила дитину- доньку [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.122 СК України при реєстрації новонародженої дитини у Одеському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану його записано батьком дитини, актовий запис №6251 від 15 вересня 2017 року, хоча в дійсності батьком дитини не являється, з лютого 2016 року проживає з іншою жінкою з якою 13 червня 2017 року зареєстрував шлюб та мають спільну доньку, [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 22 вересня 2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали 4 травня 2017 року. 7 вересня 2017 року відповідачка народила доньку [PERSON], батьком якої записаний [PERSON]. Згідно ст. 136 Сімейного Кодексу України особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити своє батьківство, пред"явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливо до досягнення дитиною повноліття. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Оскільки відповідачка визнала позов повністю, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволенню позову, відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України без з'ясування та дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини , мотивуючи позовні вимоги тим, що з 5 вересня 2015 року перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. [INFO] [PERSON] народила дитину- доньку [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.122 СК України при реєстрації новонародженої дитини у Піщанському райвідділі реєстрації актів цивільного стану його записано батьком дитини, актовий запис №43 від 11 листопада 2016 року. Через деякий час після реєстрації народження дитини йому стало відомо що він не батько дитини. Відповідачка підтвердила цей факт в розмові, що відбулася між ними. Шлюб не розірвано, оскільки дитині не виповнився рік. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. Судом встановлено, що позивач та відповідачка з 5 вересня 2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі. [INFO] відповідачка народила доньку [PERSON], батьком якої записаний [PERSON]. Згідно ст. 136 Сімейного Кодексу України особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити своє батьківство, пред"явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливо до досягнення дитиною повноліття. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Оскільки відповідачка визнала позов повністю, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволенню позову, відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України без з'ясування та дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про вилучення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини, посилаючись на те, що з 4 жовтня 2003 р. по 15 серпня 2013 року вони з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі . Фактично з відповідачкою вони не проживають з вересня 2010 року, і біологічним батьком дитини являється [PERSON], з яким відповідачка проживає у фактичному шлюбі. Оскільки після розірвання шлюбу до народження дитини не пройшло десяти місяців, дитину було зареєстровано в Довгопільській сільській раді і батьком дитини записано його. Після розлучення колишня дружина - відповідачка по справі , перебувала у фактичних шлюбних стосунках з іншим чоловіком - [PERSON], який являється біологічним батьком цієї дитини, тому просить суд винести рішення, яким вилучити з актового запису про народження [PERSON] даних про те, що він являється його батьком . В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю. Відповідачка, допитана в судовому засіданні, позов визнала і пояснила, що ще, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], перебувала у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON], який являється біологічним батьком її сина [PERSON], [INFO]. Свідок [PERSON] визнав себе біологічним батьком дитини - [PERSON], [INFO], матір»ю якого являється його теперішня співмешканка [PERSON] Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити батьківство, пред"явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Встановлено, що 15 серпня 2013 р. рішенням Путильського районного суду було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з показів сторін, ще до рішення суду про розірвання шлюбу вони не підтримували шлюбних стосунків. Таким чином, можна зробити висновок, що відповідачка [PERSON] народила дитину від іншого чоловіка і позивач [PERSON] не являється її батьком. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved