Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач 12 червня 2017 рокузвернулася до суду із позовом і просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] року [PERSON] право власності на 1/4 житлового будинку (загальною площею - 37,70 кв.м.) з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] Посилається на те, що рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2017 року визнано за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] А за [PERSON] визнано в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] Право власності на ? частину зазначеного будинку за позивачем визнано не було, оскільки таких вимог не заявлялося. Обставини справи, підстави позову та своє право на спадщину на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України підтверджує рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16.05.2017 по справі за позовом [PERSON] до Малокаратульської сільської ради, [PERSON] про визнання права на спадкове майно та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно, що набрало законної сили. До суду позивач та її представник [PERSON] не з»явилися, направили заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримали, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] не з»явився, повідомлений належним чином. Від його представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність та визнання позову. Представник відповідача Малокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської област, в судове засідання не з"явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, наслідки визнання позову йому роз`яснені та зрозумілі. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. За законодавством, що діяло за життя спадкодавця доказом реєстрації права власності на нерухоме майно слугували записи в погосподарських книгах. Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затв. наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до ч. 3 ст. 62 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема, в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.130 ЦПК України, для врегулювання спору до судового розгляду суд з"ясовує, зокрема, чи визнає позов відповідач. Ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. В силу ч.4 ст.174 цього Кодексу, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідачі позов визнали, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі п. 4 ст. 130 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 1218, 1225, 1235, 1236, 1261 ЦК України,

Outcome: approved