Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 13.07.2006 року між АТ «Державний Ощадний банк України» в особі якого діє філія Кіровоградське обласне управління та [PERSON] було укладено кредитний договір № 303, відповідно до якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в сумі 76500 грн. строком на 84 місяця зі сплатою 18 відсотків річних до остаточного погашення кредиту 13 липня 2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 233 від 13.07.200 року, відповідно до якого [PERSON] зобов'язалася відповідати по зобов'язанням за кредитним договором № 303 від 13.07.2006 року солідарно та у повному обсязі, що і [PERSON] Крім того, в забезпечені виконання зобов'язання по кредитному договору було укладено договір застави автомобіля № 141 від 13.07.2006 року. Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором кредиту призвело до виникнення заборгованості по пені, яка станом на 09.08.2013 року становить 2348,57 грн. Просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі 2348,57 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом. Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, та право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами не пізніше 13 числа місяця, наступного за звітним, та початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислити з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання. Підставою, яка порушує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання. За таких обставин включення до розрахунку заборгованості по пені сум, які мали місце поза межами позовної давності не ґрунтується на вимогах закону. Вказав, що сума заборгованості по сплаті пені становить: 79,98 грн. по сплаті основного боргу та 09.99 грн. пені на прострочені відсотки, а разом 80,70 грн., які ним були сплачені. Просив відмовити в задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про час, дату і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.07.2006 року між АТ «Державний Ощадний банк України» в особі якого діє філія Кіровоградське обласне управління та [PERSON] було укладено кредитний договір № 303, відповідно до якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в сумі 76500 грн. строком на 84 місяця зі сплатою 18 відсотків річних до остаточного погашення кредиту 13 липня 2013 року (а.с. 13-14). Згідно п. 3.3.3 договору кредиту, відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит в сумі 76500 грн. Здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування ним щомісячно ануїтетними платежами в сумі 1607,86 грн. шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, перший ануїтетний платіж здійснити до 13.08.2006 року та в подальшому не пізніше 13 числа місяця, наступного за звітним. Відповідно до п. 3.3.4 договору кредиту, відповідач зобов'язався точно в строки обумовлені кредитним договором погашати кредит та своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання на себе взятих зобов'язань по кредитному договору на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі. Згідно п. 4.1.1 кредитного договору за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту, своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом, комісійних винагород позивальник зобов'язується сплатити на корить банку неню в розмірі 0,5 відсотків від суми платежу, за кожний день прострочення. Відповідно до п. 8.1 кредитного договору, договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором. Позивач свої зобов'язання, передбачені договором кредиту № 303 від 13.07.2006 року виконав повністю, надав кошти у вигляді кредиту у розмірі 76500 грн. шляхом перерахування коштів в національній валюті з кредитного рахунку позичальника на поточний рахунок продавця товару, що підтверджується платіжним дорученням від 13.07.2006 року (а.с.15). В свою чергу відповідач не виконував свої зобов'язання за договором кредиту і не сплачував проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту відповідно до умов договору. У зв'язку з тим, що боржник несвоєчасно здійснював сплату платежів за основним боргом та відсоткам, позивачем за кожний день прострочення платежу нараховувалась пеня, яка станом на 09.08.2013 року становить 2348,57 грн. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що належне виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за договором кредиту № 303 від 13.07.2006 року забезпечувалось договором поруки № 233 від 13.07.2006 року, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] зобов'язалася перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, в строки та в порядку, передбачених договором кредиту № 303 від 13.07.2006 року (а.с. 17). В зв'язку з тим, що позичальник не виконував належним чином зобов'язання щодо своєчасного та повного погашення кредиту, а саме пені, відповідно до п. 8.1 кредитного договору банк направив відповідачам вимогу про усунення порушень про необхідність погасити борг по пені в розмірі 2429,25 грн. за № 16-08/1361 від 31.07.2013 року, № 16-08/1360 від 31.07.2013 року (а.с. 26-27), відповідачі дане повідомлення отримали, але вимогу банку не виконали. За правилами ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що відповідно з п. 1.2, 1.4.1.1 кредитного договору остаточний термін повернення кредиту, відсотків встановлено сторонами не пізніше 13.07.2013 року (а.с. 13). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості останні операції по рахунку були здійснені відповідачем 06.08.2013 року (а.с. 4-11). Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ч. 1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, або годинами. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). На час звернення з позовом до суду встановлений ч. 2 ст. 258 ЦК України річний строк позовної давності не минув. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі не виконують взятих на себе зобов'язань, а тому з відповідачів солідарно підлягає стягненню заборгованість за договором кредиту № 303 від 13.07.2006 року в розмірі 2348,57 грн., а крім цього відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в сумі 229,40 грн. на користь позивача.

Outcome: approved