Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

до\~суду звернулася [PERSON] з позовною\~заявою до [PERSON]\~про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів. У позовній заяві позивач вказує, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 02 квітня 2010 року по 2013 рік. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Гадяцького районного суду Полтавської області у цивільній справі № 1603/845/2012, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, починаючи з 20.04.2012 до повноліття дитини. Відповідач сплачує аліменти (№ ВП 4864818 від 07.09.2015) не в повному обсязі. Заборгованість зі сплати аліментів, за період з 01 серпня 2015 року по 01 вересня 2018 року, складає 47608,22 грн. Таким чином, станом на 01 вересня 2018 року пеня у розмірі 1 % від суми простроченої заборгованості відповідно до її розрахунку становить 193270,96 грн. Беручи до уваги положення ст. 196 Сімейного кодексу України, розмір пені не може бути більшим 100 % заборгованості, тому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 47608 грн 22 коп., а також стягнути з відповідача на її користь пеню за несплату аліментів, за період з 01.08.2015 по 01.09.2018, в сумі 47608 грн 22 коп. У судове\~засідання позивач [PERSON] не зявилась, на електронну адресу суду направила заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судові засідання, що призначались на 15 січня 2019 року, 20 лютого 2019 року не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів підлягають до часткового задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], являється донькою [PERSON] та [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження дитини. Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 13 вересня 2013 року, яке набрало законної сили 24.09.2013, шлюб, укладений 02 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 27, розірвано. Заочним рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2012 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 квітня 2012 року до повноліття доньки. Зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.09.2015 слідує, що на виконання виконавчого листа № 1603/845/2012 від 01.10.2012, виданого 12.11.2012 Гадяцьким районним судом Полтавської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 квітня 2012 року, державним виконавцем Жовтневої державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 486481. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 194 СК України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Частиною 3 ст.\~195\~СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно довідки розрахунку Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя від 14.09.2018, станом на 01.08.2015, борг за виконавчим листом № 1603/845/2012 від 12.11.2012, виданим Гадяцьким районним судом Полтавської області, становив 8250,22 грн. Загальна сума заборгованості, за період з 01.08.2015 по 01.09.2018, становить 47608,22 грн. Позивач зазначену суму фактично не оспорює. Зі сторони відповідача також не подано жодних заперечень щодо розміру заборгованості, яка визначена державним виконавцем. Тобто дійсним предметом однієї з позовних вимог фактично є повторне стягнення аліментів. За відсутності спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість стягнення заборгованості за аліментами, яка утворилася при виконанні судового рішення, шляхом подачі позову до суду в рамках іншої справи. Стягнення заборгованості за аліментами по виконавчому листу, який знаходиться на виконанні у державній виконавчій службі при відсутності спору про її розмір, є подвійним стягненням боргу, а тому вимоги позивача в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню. Згідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. Статтею 196\~СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196\~СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Як роз'яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 22), передбачена ст.\~196\~СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Докази того, що заборгованість по сплаті аліментів утворилась не з вини відповідача суду не надано. Верховний Суд України у постанові від 25 квітня 2018 року в справі № 572/1762/15-ц висловив правову позицію, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196\~СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дітей, позовні вимоги позивача про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними. Відповідно до вимог ст. 196 СК України, беручи до уваги розрахунок заборгованості по аліментах, суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки (пені) 181117,10 грн, тобто становить більше 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів, тому з відповідача у порядку ст. 196 СК України підлягає стягненню 47608,22 грн пені за несплату аліментів за період з 01 серпня 2015 року по 01 вересня 2018 року. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати. Враховуючи, що цивільний позов подано 27 листопада 2018 року, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп, що відповідає ставці судового збору станом на дату звернення до суду. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial