Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що 05 січня 2017 року, року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке на даний час позивач не може успадкувати у звязку з тим, що існують розбіжності в написанні прізвища її та чоловіка, що унеможливлює документально підтвердити родинні відносини заявниці із спадкодавцем. Так, у паспорті громадянина України працівниками паспортного столі допущено помилку в написанні прізвища заявниці, а саме змінено з [PERSON] на [PERSON]. У звязку з наведеними розбіжностями, заявниця просить встановити факт, що вона є дружиною [PERSON], який помер 29 серпня 2016 року. В судовому засіданні представник заявниці [PERSON] заяву підтримав повністю, із підстав, викладених у заяві, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Рівнянської сільської ради Нововукраїнського району в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, щодо задоволення заяви не заперечує. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] пояснили, що знають заявницю [PERSON] та знали її покійного чоловіка [PERSON], вони перебували в офіційному шлюбі та проживали разом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні\~ встановлено наступні обставини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В ході розгляду справи встановлено, що згідно даних паспорта заявниця [PERSON], [INFO] (а.с. 4). В свідоцтві про одруження [PERSON] І-УР №377819 вказано (російською мовою), що 15.10.1960 року одружились [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - «Пригарина», яке аналогіне чоловіковому «Пригарин». В свідоцтві про смерть [PERSON] І-ОЛ № 235486, видане 10 січня 2017 року, вказано, що [PERSON], помер 05 січня 2017 року. Згідно копії паспорта заявниці на стор.10 має місце печатка з відміткою про сімейний стан, відповідно відомостей зазначених в якому вбачається про реєстрацію шлюбу 15.10.1960 року з [PERSON], в копії свідоцтва про одруження зазначено (рос.) "Пригарин Геннадий Григорович ". Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 7 від 17 липня 2017 року, приватний нотаріус [PERSON] відмовила заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки в свідоцтві про смерть зазначено прізвище померлого "Пригарин", а у паспорті спадкоємця (заявниці) прізвище вказано «Пригаріна». Встановлені в ході розгляду справи відмінності прізвища спадкодавця та заявниці унеможливлюють реалізацію останньою права на оформлення спадщини. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року\~ „Про судову практику в справах про встановлення фактів" роз'яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно із ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 256 ЦПК України визначено які категорії справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають розгляду в порядку окремого провадження. Пунктом 6 ч.1 вказаної статті передбачено встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів. За змістом ч.2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, ніж передбачені частиною першою статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних органів за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у статті 256 ЦПК України. Так, виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов'язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте, не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому, в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Абзацом 1 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення встановлено, що звернути увагу судів на те, що відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Обгрунтовуючи свої вимоги, заявниця зазначає, що в позасудовому порядку вона не має можливості встановити зазначений факт. Згідно із ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилом ч.3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищенаведене, встановлені в ході розгляду справи відмінності в написанні прізвища спадкодавця, які\~ унеможливлюють реалізацію заявницею права на оформлення спадщини та неможливість вирішення питання про усунення розбіжностей в позасудовому порядку, в судовому засіданні достовірно встановлено, що заявниця [PERSON], [INFO], являється дружиною [PERSON], який помер 05 січня 2017 року, що підтверджується зібраними по справі доказами, та показаннями допитаних свідків, а тому суд приходить до висновку, що заява є обгрунтованою, в зв'язку з чим, підлягає задоволенню, оскільки\~ без встановлення такого юридичного факту заявник позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого спадкодавця.

Outcome: approved