Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить усунути перешкоди у здійсненні ним права користування житлом та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що він є єдиним власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування тири від 27.04.2017 р. та витягом про державну реєстрацію прав від 20.09. 2012 року. За вищезазначеною адресою згідно довідки виданої TOB «КК «КомЕнергоЖитомир» зареєстрована його колишня дружина [PERSON], 8.1987 р.н. Відповідно до акту ТОВ «Керуюча Компанія «КомЕнерго-Житомир» від 23.11.2017 р., який був складений працівниками вказаної Компанії на підставі свідчень сусідів, [PERSON] не проживає за адресою в [ADDRESS] більше року. Відповідачка не бажає знятися з реєстраційного обліку в добровільному порядку. В судове засідання позивач не з'явився, однак надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явилася, хоча про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи в судове засідання не з"явилася, надав до суду заяву про слухання справи у її відсутність, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а.с. 17). Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування тири від 27.04.2017 р. та витягом про державну реєстрацію прав від 20.09. 2012 року (а.с. 8). Відповідно до довідки TOB «КК «КомЕнергоЖитомир» за №2284 від 23.11.2017 року, відповідач зареєстрована у квартирі [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до акту TOB «КК «КомЕнергоЖитомир» від 23.11.2017 року відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі більше року (а.с. 11). Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з правовою позицією ВСУ у справі №6-709цс16, ч.1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно з ч.4 ст.156 ЖК України, до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст.64 даного Кодексу, а саме: їх подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ними і ведуть спільне господарство. Згідно з положеннями ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Статтею 405 ЦК України встановлено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сімї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] більше року не проживає в квартирі позивача, звідки виселилась за власним бажанням та не бажає в ній проживати, що було підтверджено в судовому засіданні. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому задовольняє позов в повному обсязі.

Outcome: approved