Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28 січня 2005 року зареєстрували з відповідачем шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівенського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за №83. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2010 року шлюб між сторонами розірвано. Вважає, що шлюб припинився з 08 січня 2011 року, тобто з часу набрання законної сили судового рішення. Після розірвання шлюбу їхня неповнолітня дитина, [PERSON], постійно проживає із нею, а відповідач проживає окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є природним обов'язком батьків, що випливає звичайно зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов'язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Всупереч таким вимогам закону, відповідач, який проживає окремо від неповнолітніх дітей, ухиляється від виконання свого обов'язку щодо їх утримання, оскільки з моменту припинення їх спільного проживання, матеріально своїй дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає та не виконує жоден із тих обов'язків, які покладені на нього законом, як на батька. За таких умов, вона не має можливості належним чином самостійно, без участі батька, утримувати спільну дитину. На момент звернення до суду з цим позовом, між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов'язку - утримувати неповнолітню дитину. Їй відомо, що відповідач офіційно займається підприємницькою діяльністю і має регулярний дохід. За таких обставинах, просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно з моменту розлучення, а саме, - з 08 січня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та пояснила, що відповідач є батьком дитини, яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Останній раз батько приїздив до дитини у березні 2013 року. Він добровільно відмовився утримувати дитину і з нею не спілкується. Відповідач проживає у м. Рівне. Участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Вважає, що він може сплачувати аліменти, оскільки займається підприємницькою діяльністю та має доходи. Вона лише з березня 2014р. влаштувалась на роботу, але зарплату ще не отримувала. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно з моменту розлучення, а саме, - з 08 січня 2011 року, тобто з часу розірвання шлюбу, оскільки він обіцяв сплачувати аліменти, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, місце та дату слухання справи, причини неявки суду не повідомив, не скористався правом надання заперечень проти позову. Суд, на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази, на підставі їх повного, об'єктивного та всебічного дослідження, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи із наступного: згідно свідоцтва про народження [NUMBER] сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], батьком дитини записаний відповідач. В судовому засіданні встановлено, що дочка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Про такі обставини свідчать дані акту житлово-побутових умов проживання дитини від 03.03.2014р., дані характеристики батьків №132 від 12.03.2014р., дані довідки №1622. Між сторонами шлюб розірвано на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду від 28.12.2010р., яке вступило в законну силу 08.01.2011р. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК). Встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 ч.1СК). За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. При визначені розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. N 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Так, позивачкою не надано жодних переконливих доказів про те, що з 08 січня 2011р. вона вживала заходів щодо одержання від відповідача аліментів на утримання дитини, але не могла їх одержати, оскільки останній ухилявся від їх сплати. Та обставина, на яку посилається позичач в судовому засіданні, що вона, як мати дитини, з 08 січня 2011 року самостійно утримувала дитину, але не пред'являючи до батька дитини жодних претензій щодо надання матеріальної допомоги, не є підставою для присудження аліментів за минулий час. Аліменти - це обов'язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім"ї інших, які потребують цього. Таким чином, аналізуючи з»ясовані обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, а саме: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% встановленого законом мінімуму, починаючи з 23.01.2014 року, тобто з дати подачі до суду даного позову, та продовжувати до повнолітня дитини; в іншій частині позову слід відмовити. За положеннями ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів підлягає до негайного виконання в частині виплати за один місяць. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судові витрати в розмірі 243 грн. 60коп. На підставі викладеного та,

Outcome: partial