Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача на користь ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС» грошової суми у розмірі 27 388,56 гривень, посилаючись на таке. Відповідачка [PERSON] 12 червня 2014 року призначена на посаду касира магазину «ТАВРІЯ В», розташованого за адресою: м.Одеса, вул. Пироговська, 3, згідно з наказом №210 від 12.06.2014 року. В період роботи на вказаній посаді відповідачкою незаконно привласнено грошові кошти у розмірі 27 388,56 гривень. Згідно з вироком Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2014 року відповідачку визнано винною у вчиненні злочину та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади, які наділяють повноваженнями з розпорядження, управління, доставки, зберігання майна на підприємствах, установах та організаціях всіх форм власності, строком на 1 рік і 6 місяців; та на підставі ст.75 КК України засуджену звільнено від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на 1 рік і 6 місяців. За наведених обставин позивач звернувся до суду із вказаними позовними вимогами з метою відшкодування завданих злочином збитків. В судове засідання з'явився представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити у повному обсязі. В судове засідання з'явилась відповідачка, позовні вимоги визнала у повному обсязі, при цьому просила суд в разі задоволення позовних вимог відстрочити або розстрочити їй виконання рішення суду з огляду на скрутне матеріальне становище та відсутність необхідної кількості грошових коштів для сплати суми заборгованості. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних обставин. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 12 червня 2014 року [PERSON] була призначена на посаду касира магазину «ТАВРИЯ В», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Пироговська, 3, згідно з наказом №210 від 12.06.2014 року. Згідно вироку Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2014 року по справі №522/20733/14-к [PERSON] було визнано винною у вчиненні злочинів, кваліфікованих за ст. 191 ч.1 Кримінального кодексу України та ст. 191 ч.3 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади, які наділяють повноваженнями щодо розпорядження, управління, доставки та зберігання майна на підприємствах, установах та організаціях всіх форм власності, строком на 1 (один) рік і 6 (шість) місяців; на підставі ст.75 КК України засуджену звільнено від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік і 6 (шість) місяців. Зазначений вирок не оскаржувався учасниками процесу та набув законної сили. Вказаним вироком на підстави досліджених судом матеріалів кримінального провадження, встановлено наступне. Відповідач [PERSON], обіймала посаду касира магазина ТО «Пироговська», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Пироговська 3, на умовах повної індивідуальної матеріальної відповідальності, мала прямий умисел на заволодіння грошовими коштами торгівельного об'єкту, з корисливих мотивів, обслуговуючи клієнтів магазину та працюючи в програмі торгівельного об'єкту «Мульті Форс». Відповідачка, не пробиваючи касові чеки покупцю, відчиняла друге вікно у вказаній програмі та починала обслуговувати другого покупця, видаючи йому чек на покупку, після чого поверталась до першого вікна вказаної програми та видаляла позиції товару з першої покупки, де вона не пробивала касові чеки покупцю, а грошові кошти залишала у себе, не передаючи їх керівнику магазину. Вказаним способом, в період з 26.07.2014 року до 28.07.2014 року [PERSON] привласнено грошових коштів ПП «Таврія Плюс» у розмірі 1 488,57 гривень, які у подальшому було витрачено останньою на власні потреби. Крім того, в період з 18.08.2014 року до 23.08.2014 року [PERSON], усвідомлюючи, що її дії щодо привласнення чужого майна залишилися непомітними керівництву магазину, маючи прямий умисел на привласнення чужого майна, виходячи з корисливих мотивів, привласнила грошові кошти торгівельного об'єкту шляхом ануляцій продажу товарів в комп'ютерній програмі торгівельного об'єкту «Мульті Форс», в результаті чого [PERSON] привласнено грошових коштів ПП «Таврія Плюс» в розмірі 7 484,72 гривень. За період з 25.08.2014 року до 30.08.2014 року [PERSON], маючи прямий умисел на привласнення чужого майна, виходячи з корисливих мотивів, привласнила грошові кошти торгівельного об'єкту, шляхом ануляцій продажу товарів в комп'ютерній програмі торгівельного об'єкту «Мульті Форс», в результаті чого [PERSON] привласнено грошових коштів ПП «Таврія Плюс» у розмірі 8 511,0 гривень. Окрім того, з 01.09.2014 року до 10.09.2014 року [PERSON], маючи прямий умисел на привласнення чужого майна, виходячи з корисливих мотивів, привласнила грошові кошти торгівельного об'єкту, шляхом ануляцій продажу товарів в комп'ютерній програмі торгівельного об'єкту «Мульті Форс», в результаті чого привласнено грошових коштів ПП «Таврія Плюс» у розмірі 9 904,27 гривень. Таким чином, [PERSON] привласнено грошові кошти ПП «Таврія Плюс» у розмірі 27 388,56 гривень. Згідно з п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, розмір збитків, що підлягає відшкодуванню, визначається розміром тих реальних втрат, яких зазнала організація, внаслідок безпосередніх дій заподіювача шкоди, та яких би не було, якби не вчинення цих неправомірних дій. Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. За ч.ч.1,4 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачкою, а також наявність іншого судового рішення по кримінальній справі, яким встановлено обставини завдання шкоди, а також її розмір, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, та такими, які підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про відшкодування збитків. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За наведених обставин з [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави на відшкодування шкоди сума судового збору у розмірі 214,60 гривень. При цьому, у відповідності до ст.217 ЦПК України суд вважає за необхідне надати [PERSON] розстрочку виконання цього рішення суду строком на один рік, встановивши обов'язок сплачувати суму відшкодування завданої шкоди в розмірі 27 388,56 гривень - щомісячно рівними сумами протягом одного року з моменту набрання цим рішенням законної сили. В цьому висновку суд враховує наявність у відповідача на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також скрутний матеріальний стан, що унеможливлює виконання нею цього рішення у стисліше терміни. Додатково суд має врахувати, що через вчинення кримінального правопорушення відповідачка позбавлена права обіймати певний перелік посад, а відповідно, й заробити кошти, достатні для сплати відшкодування завданих нею збитків.

Outcome: partial