Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що 28.07.2004 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку № 6 з надвірними будівлями, розташованого по вулиці Ковалівській в с.Бондарівка Коростенського району Житомирської області. Право власності на вказаний житловий будинок не було зареєстровано в БТІ за життя спадкодавця. 01.07.1995 року мати склала заповітом, яке належне їй на праві власності майно заповіла йому та [PERSON]. Рішенням суду від 15.01.2015 року за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частку вказаного будинку. З метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину він звернувся до нотаріуса, однак отримав відмову через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документа на житловий будинок. Рішенням суду просить визнати право власності на 1/2 частку житлового будинку і надвірних будівель, що розташовані по вул.Ковалівській, 6 в с.Бондарівка Коростенського району Житомирської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 24.07.2004 року. Сторони письмово повідомили про можливість розгляду справи у їх відсутності. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що 28.07.2004 року у віці 83 роки в с.Бондарівка Коростенського району Житомирської області померла [PERSON]. З довідки Бондарівської сільської ради Коростенського району слідує, що житловий будинок №6 по вул.Ковалівській с.Бондарівка Коростенського району належить на праві приватної власності [PERSON], відповідно записів погосподарської книги №1 за 2001-2005 роки (особовий рахунок №46, рік побудови будинку 1958). Інвентаризація будинку проводилась Коростенським МБТІ 12.08.2008 року. Позивач є сином померлої, що стверджується свідоцтвом про народження виданого 5.07.1949 року. 01.07.1995 року [PERSON] складено заповіт, яким належний жилий будинок з надвірними будівлями і майно, що знаходиться в с.Бондарівка Коростенського району Житомирської області остання заповідає сину [PERSON] та дочці [PERSON]. Заповіт посвідчено секретарем Бондарівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, дані про скасування даного заповіту в справі відсутні. Позивач є сином померлої, що стверджується свідоцтвом про народження виданого 5.07.1949 року. Частиною 1 ст. 1268 , ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець \~за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З листа Коростенської районної державної нотаріальної контори від 24.11.2016 року №01-16/16/1389 слідує, що після смерті [PERSON]. померлої 28.07.2004 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за законом та за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом заведено спадкову справу №4/2004 року, однак свідоцтво на спадщину не видано. При зверненні позивача до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв"язку з відсутністю реєстрації права власності на будинок №6 по вул.Ковалівській в с.Бондарівка Коростенського району Житомирської області, що стверджується листом № 02-14/1082 від 21.09.2016 року. На час розгляду справи можливість державної реєстрації права власності за спадкодавцем втрачена, що перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права. З роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у інформаційному листі від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як\~ \~ Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Однак, враховуючи те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса , яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і надано роз'яснення щодо підстав відмови чим позивач підтвердив неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору , він , відповідно до ст.88 ЦПК України, стягується з відповідача . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved