Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 2016 року, перебуваючи в Арабській Республіці Єгипет, вона проживала однією сім`єю з відповідачем. Від спільного проживання вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який народився у м.Києві. Відповідач визнав своє батьківство, подавши відповідну заяву до органів РАЦСу. Як зазначає позивач, на час народження дитини відповідач перебував у Австралії та прибув в Україну 28.12.2017 року і пробув разом з нею і сином до 11.01.2018 року. В подальшому відповідач жодного разу не прибував до України для відвідування сина та не бачився з ним поза межами країни. Спілкування між нею та відповідачем, у тому числі і стосовно сина, тривало до червня 2018 року. За цей час відповідач одноразово здійснив пересилання поштової посилки, що містила невелику іграшку, а також здійснив три перекази грошових коштів. Протягом вказаного періоду відповідач спочатку цікався розвитком і станом здоров`я дитини, його повсякденням, а вона надсилала фото дитини. В подальшому, з липня 2018 року спілкування між нею та відповідачем припинилось повністю і з того часу відповідач жодним чином не бере участі у житті та вихованні дитини, не здійснює її утримання та не проявляє жодного інтересу, постійно проживає за межами України, де має міцні соціальні зв`язки. Жодних перешкод для можливості відвідування та виховання дитини, спілкування з нею в будь-який доступний спосіб вона не чинила. В зв`язку з наведеним позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 08.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 29.10.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду в загальному порядку. В судове засідання позивач не з`явилась, надавши суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти постановлення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином за останньою відомою адресою. За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України, проти чого не заперечувала позивач у своїй заяві. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву, в якій вважає позовні вимоги обґрунтованими та підтримує висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також просить розглядати справу в її відсутність. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно висновку Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації № 102/02/37-7577 від 27.10.2020 року, Деснянська районна в м.Києві державна адміністрація, на яку покладено повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.44-45). Позивач просить задовольнити її вимоги в повному обсязі, вказуючи на те, що відповідач жодним чином не приймає участі у житті дитини, нехтує покладеними на нього обов`язками, матеріально дитину не забезпечує, не проявляє до неї жодного інтересу. Суд вважає, що доводи позивача знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього . Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Згідно ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав зазначених у частині 1 цієї статті у випадках їх винної поведінки. Зокрема, однією з підстав зазначено ухилення батьків від виконання обов`язків по вихованню дітей, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя (п.2 ч. 1). Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, і способом захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 16 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюватись, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, з наданих письмових доказів, долучених до позовної заяви вбачається, що відповідач не здійснює належне виховання своєї дитини, матеріально дитину не утримує, її життям не цікавиться. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини ухиляється, нехтує батьківськими правами, не піклується про дитину, не вживає заходів для вирішення питання виконання батьківських обов`язків по її вихованню. На підставі викладеного,

Outcome: approved