Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. У підтвердження заявлених вимог, посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] - подружжя, від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. [PERSON] - рідна її сестра, померла [INFO]. За півроку до смерті, подружжя проживало окремо. З того часу відповідач самоусунувся від виховання дочки, не відвідував її за місцем проживання, не цікавився життям та здоров`ям, матеріально не допомагає. Із грудня 2015 року малолітня дитина проживає в сім"ї позивача- хрещеної матері, яка піклується про неї, забезпечує всім необхідним для проживання і розвитку. У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві вимоги підтримала. Відповідач позов визнав, згідний, що його дочка в сім"ї позивача отримує все належне для розвитку й виховання, чого він не може в даний час дати дитині, так як немає постійного місця роботи, перебивається випадковими заробітками. Третя особа представник служби у справах дітей Жидачівської РДА Карабін Т.О. заявлені вимоги вважає підставними, висновок органу опіки та піклування про позбавлення відповідача батьківських прав підтримує. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про народження, виданого виконавчим комітетом Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області від 13.03.2013 р., серії [NUMBER], [PERSON] народилася [INFO] і її батьками вказані [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] р. Статтею 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідності до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.п.15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, позбавлення батьківських прав в силу вимог закону є винятковою мірою сімейно-правової відповідальності, яка виникає при винній поведінці батьків, які не забезпечують виховання своїх дітей. Поясненнями свідка [PERSON] підтверджено, що дочка відповідача з грудня минулого року проживає в їх сім"ї. Батько дитини не цікавиться вихованням та розвитком дитини, матеріально не допомагає. Відповідно до висновку органу опіки і піклування № 02-17/495 від 19.02.2016 р., орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO].. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, зокрема першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, в судовому засіданні досліджено достатньо доказів, які у повному обсязі підтверджують факт того, що відповідач, маючи можливість виконувати свої обов`язки батька по відношенню до доньки, ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, оскільки не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для її виховання. Разом з тим, позивач дбає про добробут дитини, виховує та доглядає її. Відповідно до ч. 3 статті 10, ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Ухилення від виконання батьками обов'язків по вихованню дитини це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особи мають реальну можливість виконати обов'язки, але не вчиняють відповідних дій. За таких обставин суд вважає, що позивачем належним чином доведено, що на теперішній час є обґрунтовані підстави для застосування крайнього заходу відносно відповідача та позбавлення його батьківських прав. З огляду на викладене, оцінюючи докази в їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої доньки, що проявляється у відсутності його піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved