Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на їх утримання. В обгрунтування позовних вимог вказує, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. У зв"язку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, в сім»ї відсутнє взаєморозуміння, подружжя не веде спільного господарства, не підтримує подружніх стосунків, позивач просить суд розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей та визначити їх місце проживання з матір»ю. Позивач у судовому засіданні, зменшивши свої позовні вимоги, підтримала їх повністю, просить шлюб розірвати, визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з нею, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів у твердій грошовій сумі по 1500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня пред»явлення нею позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітніх дітей з позивачем [PERSON] та стягнення з нього на користь позивача аліментів в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] у справах дітей ВК Рівненської міської ради [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, зважаючи на те, що у суду відсутній обґрунтований сумнів щодо достовірності визнаних відповідачем обставин або добровільності іх визнання, за наявності для того законних підстав суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2006 року. Від шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується поданими копіями свідоцтв. Згідно ч. 1\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Відповідно до\~ст. 109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі\~статтею 157 СК України\~питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частини 1,2 статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 161 СК України\~передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на корись позивача необхідно стягнути витрати понесені нею на сплату судового збору при поданні позову до суду в розмірі 1409 гривні 60 копійок, та 704 гривні 80 копійок судового збору в дохід держави за позовну вимогу про стягнення аліментів, від оплати якої, при поданні позову до суду,позивач звільнена.

Outcome: approved