Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача - Акціонерного товариства «Укртелеком» (далі - АТ «Укртелеком») з вимогами про стягнення недоплаченої заробітної плати. Позивач позовні вимоги уточнив, просить визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування і виплати йому заробітної плати за період з 01.01.2015 по 12.12.2020 без врахування коригування на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів працівників Акціонерного товариства «Укртелеком» за вказаний період та у період з 12.12.2020 по 30.04.2021 у розмірі нижчому, ніж передбачено чинним законодавством; стягнути з відповідача на його користь недоплачену заробітну плату за період 01.01.2015 по 30.04.2021 у сумі 127 158 грн. 72 коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства; зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити йому компенсацію втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 19.03.2014 по дату фактичного розрахунку. Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, мотивуючи їх тим, що з 2008 року працював в Тернопільській філії АТ «Укртелеком» на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 6 розряду ДОЗ 214/2 ЦЯМ (м.Тернопіль). З 19.03.2014 року призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період і по сьогоднішній день проходить військову службу за контрактом. Згідно ч.3 ст.199 Кодексу законів про працю за ним зберігається місце роботи, посада і середній заробіток. 22 березня 2021 року він звернувся до відповідача з запитом про надання інформації щодо нарахування та виплати йому заробітної плати за період проходження ним військової служби і по теперішній час. 08 квітня 2021 року він отримав відповідь на запит. Позивач стверджує, що з даної відповіді вбачається, що відповідач неналежно обраховує його середній заробіток, що спричинило виплату йому коштів у розмірі меншому, ніж це передбачено чинним законодавством. Тому просить позов задовольнити. Представник відповідача позову не визнала, надала відзив, згідно якого вказала, що дії відповідача щодо збереження за позивачем середнього заробітку та його коригування повністю відповідають нормам чинного законодавства України, проведені відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 і позивачем протилежного не доведено, просить у задоволенні позову відмовити. Суд дослідив і оцінив надані докази та встановив, що позивач з 2008 року працює в Тернопільській філії АТ «Укртелеком» на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 6 розряду ДОЗ 214/2 ЦЯМ (м. Тернопіль). З 19.03.2014 року позивач був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період і проходив військову службу з 19.03.2014 по 10.03.2015 та з 18.03.2015 проходить службу по теперішній час за контрактом. Згідно ч.3 ст.119 КЗпП України за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Позивач користується гарантіями, передбаченими статтею 119 КЗпП України, відповідно до яких за позивачем на час проходження військової служби за контрактом зберігається місце роботи, посада і середній заробіток. За таких обставин відповідач зобов`язаний нараховувати виплати у розмірі середнього заробітку як працівнику, прийнятому на військову службу з 19 березня 2014 року року до дня фактичного звільнення. З 01 січня 2016 року Законом від 24.12.2015р № 911 "Про внесення змін до законодавчих актів України» було викладено в новій редакції ст. 119 КЗпП України, відбулась зміна фінансування середнього заробітку, який мають зберігати, а отже нараховувати і виплачувати мають роботодавці, тобто було видалено норму, яка передбачала компенсацію середнього заробітку мобілізованим працівникам із Державного бюджету України. Обов`язок виплати середнього заробітку покладено безпосередньо на підприємства, установи, організації у строки визначені статтею 115 КзпП України. Позивач вважає, що середній заробіток, який підлягає виплаті йому, згідно ст.119 КЗпП України, повинен відповідати середній зарплаті (посадовому окладу) електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 6 розряду року з врахуванням коригування на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів та вказує, що протягом 2014-2020 років середня заробітна плата електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 6 розряду ПАТ «Укртелеком» неодноразово збільшувалася. Саме з цієї посади він був призваний на військову службу. Згідно довідки ПАТ «Укртелеком» №08/79 від 17.05.2021 року, посадовий оклад електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 6 розряду становив; у 2014 році 2089 грн., у 2015 році 2371 грн., у 2016 році 2916 грн., у 2017 році 3477 грн., у 2018 році 3921 грн., у 2019 році 5125 грн., у 2020 році 5206 грн. Позивач вказав, що за період з березня 2014 року по грудень 2020 року, нарахована йому середня заробітна плати становила: у 2014 році 2865 грн., у 2015 році 2804 грн., у 2016 році 2639 грн., у 2017 році 2836 грн., у 2018 році 3189 грн., у 2019 році 3994 грн., у 2020 році 3552 грн. Позивач вважає, що нараховані йому виплати за період з 2015 року по 2020 рік були менші, ніж посадовий оклад працівника відповідача на аналогічній посаді та надав розрахунок: у 2015 році - 2503,20 грн х1,13 коефіцієнт підвищення = 2828,61 грн х12 місяців = 33943,39 грн. Натомість нараховано 33648,99 грн., тобто на 294,40 грн менше; у 2016 році - 2828,61 грн х1,23 коефіцієнт підвищення = 3479,19 грн х 12 = 41750,28 грн. Натомість нараховано 31664,96 грн, тобто на 10085,32 грн менше; у 2017 році - 3479,19 грн х 1,17 коефіцієнт підвищення = 4070,65 грн х 12 місяців = 48847,80 грн. Натомість нараховано 34029,60 гр., тобто на 14818,20 грн менше; у 2018 - році 4070,65грн х 1,15 коефіцієнт підвищення = 4681,25грн х 12 місяців = 56175 грн. Натомість нараховано 38270,04 грн., тобто на 17904,96 грн менше; у 2019 - році 4681,25грн х 1,31 коефіцієнт підвищення = 6132,44грн х 12 місяців = 73589, 28 грн. Натомість нараховано 47326,66грн., тобто на 26262,62грн менше; у 2020 році - 6132,44грн х 1,15 коефіцієнт підвищення = 7052,31грн х 12 місяців = 84627,72грн. Натомість нараховано 42629,20 грн., тобто на 41998,52 грн менше; з 01.01.2021 коефіцієнт підвищення не застосовується, тому виходячи з мінімального розміру заробітної плати, підлягає нарахуванню сума 7052,31 грн, що за січень - квітень 2021 року становить 7052,31х4 місяці = 28209,24 грн. Натомість виплачено 12414,54грн, що на 15794,70 грн менше. Тому позивач вважає, що за період 01.01.2015 по 30.04.2021 йому не доплачено заробітну плату на загальну суму 127158,72 грн. Встановлено, що суми середнього заробітку, які зберігаються за працівниками в силу ч.3 ст.119 КЗпП України, розраховуються відповідно до положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок № 100). Відповідно до п.10 Порядку №100 у редакції, що діяла до 01 січня 2021 року, у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Таким чином законодавство розмежовує поняття «заробітна плата» та «середній заробіток». Згідно ст.ст.94,\~95\~КЗпП України,\~ст.ст.1-3\~«Про оплату\~праці»,\~заробітна плата\~-\~це винагорода,\~обчислена,\~як правило,\~у грошовому\~виразі,\~яку власник\~або уповноважений\~ним орган\~виплачує працівникові\~за виконану\~ним роботу.\~Мінімальна заробітна\~плата -\~це встановлений\~законом мінімальний\~розмір оплати\~праці за\~виконану працівником\~місячну (годинну)\~норму праці. Розмір\~мінімальної заробітної\~плати встановлюється\~і переглядається\~відповідно до\~статей 9\~і 10\~Закону України\~"Про\~оплату праці"\~та не\~може бути\~нижчим від\~розміру прожиткового\~мінімуму для\~працездатних осіб.\~ Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. В свою чергу, розмір середнього заробітку визначається, виходячи з розміру середньої заробітної плати за відповідний період. За змістом п.2, п.10 Порядку № 100 у редакції, що діяла до 01 січня 2021 року, обчислення середнього заробітку для оплати часу військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом провадиться виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. З даного приводу наявні відповідні роз`яснення, зокрема лист від 18.06.2018 р. № 1056/0/101-18 Департаменту заробітної плати та умов праці Мінсоцполітики України. Тобто, суми середнього заробітку, які зберігаються за окремими працівниками в силу ч.3 ст.119 КЗпП України, не є заробітною платою працівника, яку роботодавець виплачує йому за виконану роботу, а виплати, які розраховуються згідно з положеннями Порядку №100. Суми середнього заробітку не враховуються до заробітної плати для забезпечення її мінімального рівня. Розмір середнього заробітку розраховується виходячи з заробітної плати\~до моменту призову\~і застосовується протягом всього строку мобілізації, служби за контрактом. При цьому, суми середнього заробітку, які виплачуються працівнику, якого призвано на строкову службу, не підлягають індексації, але підлягають коригуванню у разі збільшення окладу такого працівника, зокрема, у зв`язку зі збільшенням розміру мінімальної зарплати, відповідно до\~п. 10 Порядку №100. Як було зазначено вище\~мінімальна заробітна плата\~- це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. В даній справі позивачем така норма відпрацьована не була, оскільки його було призвано на військову службу. Відповідно відсутні підстави здійснювати донарахування виплати до розміру мінімальної заробітної. Згідно довідки ПАТ «Укртелеком» №08/77 від 17.05.2021 року підприємством проводилося коригування середнього заробітку позивача на коефіцієнт підвищення заробітної плати, відповідно до п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 у редакції, що діяла до 01 січня 2021 року. \~ \~ \~ \~Тобто, відповідачем здійснювалося коригування та виплата середнього заробітку позивача на коефіцієнт підвищення заробітної плати по підприємству, виходячи з розміру середнього заробітку позивача за останні 2 календарні місяці його роботи, що передували призову на військову службу. \~ \~ \~ \~Суд приходить до висновку, що такі розрахунки та виплати, проведені відповідачем, відповідають нормам законодавства, зокрема ч.3 ст.119 КЗпП України та Порядку № 100. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем не доведено, що відповідач проводив йому протягом 2014 2021 р.р. нарахування і виплати в розмірі меншому, ніж встановлено законодавством, оскільки розрахунки позивача проведені не за його середнім заробітком за останні 2 місяці до призову, який є незмінним протягом всього строку служби, а виходячи з розміру посадового окладу електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 6 розряду по ПАТ «Укртелеком» та величини мінімальної заробітної плати, встановленої законом, що не відповідає вимогам Порядку №100. За таких обставин позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed