Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому посилається на те, що 11 грудня 2014 року між ним та ПАТ КБ «Промекономбанк» було укладено Договір банківського вкладу № 54285-171, предметом якого є внесення готівкових коштів в сумі 100 000 грн. на вкладний (депозитний) рахунок, зберігання внеску і нарахування відсотків на внесок. строком до 16 грудня 2013 року. 16 грудня 2013 року позивач звернувся до відповідача з проханням повернути грошові кошти. 14 січня 2014 року позивач повторно звернувся до відповідача з вимогою видати суму депозиту, на що отримав відповідь про неможливість виконання своїх зобов'язань через кризові явища в політичному та фінансовому секторі України. Такі дії відповідача позивач вважає незаконними та такими, що спричинили фізичні та душевні страждання, тяжкі переживання щодо долі своїх багаторічних заощаджень. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму внеску в розмірі 100 000 грн., відсотки за договором банківського вкладу в розмірі 8 333 грн., пеню у розмірі 4 095 грн. 89 коп., інфляційні витрати у розмірі 3 018 грн. 83 коп., 3 % річних у розмірі 945 грн. 21 коп. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони ( вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку , встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад ( депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначеного такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Загальний порядок залучення банками України та філіями іноземних банків в Україні грошових коштів (як у національній, так і в іноземній валюті) або банківських металів від юридичних і фізичних осіб на їх поточні, вкладні (депозитні) рахунки регулюється Положеннями про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління НБУ № 516 від 03 грудня 2003 року. Відповідно до п.2.4 Положення за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняли від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установленим договором. Як встановлено в судовому засіданні, 11 грудня 2012 року між [PERSON] (вкладник) та ПАТ «Комерційний банк «Промекономбанк» було укладено договір банківського вкладу № 54285-171 Класичний UAH, предметом якого є внесення готівкових коштів (внеску) на вкладний (депозитний) рахунок, зберігання внеску і нарахування відсотків на внесок /а.с.6/. Пунктом 2.1. вказаного договору передбачено, що вкладник вносить готівкою в касу чи перераховує на рахунок банку одноразово кошти в сумі не менше 1 000 грн. Загальний розмір внеску на дату укладення договору склав 100 000 грн. Термін зберігання внеску складає 370 днів строком з 11 грудня 2012 року по 16 грудня 2013 року. Відповідно до умов вказаного договору банківського вкладу банк зобов'язався видати банківський вклад по закінченню строку зберігання та нараховані по банківському вкладу проценти. Окрім того банк зобов'язався щомісяця, починаючи з 11 числа виплачувати вкладнику відсотки, нараховані на поточний залишок внеску, у розмірі 25% річних. Внесення позивачем внеску у розмірі 100 000 грн. підтверджується квитанцією № 15601 від 11 грудня 2012 року /а.с.7/ 16 грудня 2013 року позивач звернувся до відділення ПАТ КБ «Промекономбанк» з проханням повернути грошові кошти в розмірі 100 000 грн. 14 січня 2014 року позивач вже письмово звернувся до відділення ПАТ КБ «Промекономбанк» з проханням повернути депозитний вклад з відсотками. Листами від 03 лютого 2014 року та від 04 лютого 2014 року ПАТ КБ «Промекономбанк» повідомив позивача про неможливість своєчасно та в повному обсязі виплатити суму вкладу в зв'язку з тим, що платіжна система України зазнала значні труднощі в зв'язку з кризовими явищами в політичному та фінансовому секторі України /а.с.10-11/. Відповідно до п. 3.2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, грошові кошти на вкладні депозитні рахунки фізичних осіб можуть бути внесені готівкою, перераховані з іншого вкладного (депозитного) рахунку або поточного рахунку і повертаються банками готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. Згідно ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу ( вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, як і встановлені договором. Відповідно до ч.5 ст. 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов'язання. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, обмеження прав позивача щодо отримання грошових коштів, які є його власністю є безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству України, а також Конституції України. Позивач не був позбавлений права на вищезазначені грошові кошти у встановленому законом порядку, а тому має право на їх повернення відповідачем без будь-яких обмежень. Оскільки встановлено, що відповідач в односторонньому порядку порушив умови Договору, суд вважає за необхідне стягнути з нього належні позивачу грошові кошти - суму депозитного вкладу та нараховані відсотки у повному обсязі, пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання, а також три відсотки річних від простроченої суми, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до п. 3.1.3. Договору банківського вкладу 54285-171 Класичний UAH від 11 грудня 2012 року банк зобов'язався щомісяця, починаючи з 11 числа виплачувати вкладнику відсотки, нараховані на поточний залишок внеску, у розмірі 25% річних. Пунктом 6.2. Договору банківського вкладу встановлено, що за невиконання або неналежне виконання умов даного договору, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В зв'язку з неналежним виконанням банку свого зобов'язання щодо повернення депозитних коштів утворилася заборгованість в сумі 116 393,25 грн., яка складається з: - 100 000 грн. - сума внеску за договором банківського вкладу; - 8 333,32 - відсотки до договором банківського вкладу; - 4095,89 грн. - пеня за несвоєчасне повернення грошових коштів; - 3018,83 грн. - інфляційні витрати; - 945,21 грн. - три відсотки річних. За таких обставин суд дійшов до висновку про те, що права позивача щодо належного виконання Банком зобов'язання за договором банківського вкладу були порушені і у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України підлягають судовому захисту шляхом стягнення з Банку на користь позивача суми строкового вкладу у розмірі 100 000 грн., 8 333,32 грн. процентів за договором банківського вкладу, 4095 грн. 89 коп. пеню за порушення зобов'язання, 3018 грн. 83 коп. - інфляційні витрати, а також 3% річних у розмірі 945 грн. 21 коп. Щодо позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд не знаходиться підстав для їх задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору». Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.2). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Враховуючи те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial