Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, вказуючи, що перебувала у шлюбі з відповідачем, мають доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу донька проживає з нею. Батько дитини [PERSON] проживає в м. Києві, працює, на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, має заборгованість по аліментним платежам, чинить позивачу перешкоди у здійсненні нею підприємницької діяльності, вихованням дитини не займається, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, що підтверджується відповідним висновком служби у справах дітей виконавчого комітету Нікопольської міської ради, і тому вона просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні наполягають на задоволенні позовних вимог. Представник служби у справах дітей виконкому Марганецької міської ради залишив позов на розсуд суду. Представник служби у справах дітей виконкому Нікопольської міської ради позовні вимоги підтримала з підстав обґрунтованості позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що немає законних підстав для позбавлення його батьківських прав, оскільки аліменти він сплачує, працює, але проживає в м. Києві і тому поки не має можливості приймати участь у вихованні доньки. Вислухавши позивача, відповідача, представників служби у справах дітей вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав. Згідно ст.164 ч.1 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров"я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позов про позбавлення батьківських прав позивачкою заявлений на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України. Відповідно до вказаної норми права мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували у шлюбі, [INFO] у них народилася донька [PERSON]. Після розірвання шлюбу 30.10.2013 року позивачка разом з донькою проживають окремо від відповідача. У судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконував своїх батьківських обов'язків щодо виховання доньки, не цікавився її духовним та фізичним розвитком, не займався її вихованням. Це стало підставою для збирання позивачкою документів для подання позову до суду про позбавлення відповідача батьківських прав. Усунення відповідача від виконання батьківських обов'язків щодо виховання дитини підтверджується поясненнями відповідача у судовому засіданні, характеристикою на дитину, інформацією з дитячого садочку, характеристикою виданою за місцем проживання позивачки, висновком про можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав, складеного виконавчим органом Марганецької міської ради Дніпропетровської області та інформацією психолога КЗ «Нікопольська міська психоневрологічна лікарня» [PERSON]. Таким чином, винна поведінка відповідача частково доведена. Водночас у справі встановлено, що відповідач сплатив заборгованість по аліментним платежам на утримання доньки, що підтверджується платіжним дорученням № 498 від 23 грудня 2016 року. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що для повноцінної його участі у вихованні дитини є деякі перешкоди, однак він має намір належним чином виконувати свої батьківські обов'язки. Також, у судовому засіданні встановлена наявність між батьками дитини негативних відносин і ця обставина, на думку суду, є причиною того, що відповідач не має можливості належним чином виконувати свої батьківські обов'язки по відношенню до дитини. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] умисно не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини, до нього раніше не застосовувалися заходи попередження та впливу. З урахуванням указаних обставин, суд вважає, що у задоволенні вимог про позбавлення відповідача батьківських прав слід відмовити, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Outcome: dismissed