Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Заявник звернулася із заявою до суду, в якій просить встановити юридичний факт про те, що [PERSON] і [PERSON] є однією і тією ж особою. В обгрунтування своєї заяви покликається на те, що у липні 2020 року звернувся до Відділ Держгеокадастру у Буському районі Львівській області для оформлення права власності на землю (земельний пай), але їй було відмовлено з посиланням на те, що в державному акті на права приватної власності на землю ІV-ЛВ №005294 від 17.03.2000 р. допущено помилку в в її ім`я, а саме: замість « [PERSON] » вказано « [PERSON] ». В судове засідання заявник не з`явилася, подала до суду заяву, в якій свої вимоги підтримала, справу просить слухати без її участі. Представник заінтересованої особи - Відділ Держгеокадастру у Буському районі Львівській області явку свого представника до суду не забезпечив, заявлених вимог не оспорив. Беручи до уваги, що всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд постановив згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України здійснювати судовий розгляд справи без участі учасників судового процесу, за наявними у суду матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 № 5 (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно частини другої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Підтвердженням того, що [PERSON] і [PERSON] є однією і тією ж особою є довідка, яка видана виконкомом Балучинської сільської ради № 231 від 03 серпня 2020 року, копія паспорту серії [NUMBER] , виданого 13 березня 1996 року Буським РВ УМВС України, копія ідентифікаційного коду, копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Отже, у документах, що посвідчують особу, ім`я заявника значиться як " [PERSON] " та " [PERSON] ". Відповідно різне написання імені міститься й у інших, у тому числі й правовстановлюючих документах. Відтак, із вищенаведеного слідує, що [PERSON] і [PERSON] є однією і тією ж особою. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них дані не відповідають записам вихідних документів , а установи , які видали ці документи не можуть виправити допущені в них помилки та відповідно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України ( старій редакції ЦПК), громадяни мають право на звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Дослідивши докази у їх сукупності суд приходить до переконання, що обставини, на які покликається заявник у заяві знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому вимоги, викладені у заяві підлягають до задоволення.

Outcome: approved