Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області, Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», третя особа: [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.04.2015р. [PERSON], керуючи автомобілем «Деу Ланос», реєстраційний номер 21-1601, який належить Управлінню Державної служби охорони при ГУ'МВС України в Харківській області, при проїзді нерегульованого перехрестя вул. Плеханівська - вул. Державінська у м. Харкові допустив зіткнення з його автомобілем «Хонда Аккорд», реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.09.2015р. і Постановою Апеляційного суду Харківської області від 10.11.2015р. встановлено що ДТП сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] п.п. 10.1, 16.11 та розділу 33 п/п 2.1 Правил дорожнього руху України і визнано його винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Хонда Аккорд» та заподіяно матеріальний збиток. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 4256 від 10.06.2015р. виконаного ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса, розмір матеріального збитку його автомобіля пошкодженого при ДТП складає 108119,97грн. Також ним були понесені додаткові витрати - 1107,00грн. оплата за проведення автотоварознавчого дослідження, 80,98 грн. оплата за подання телеграми із запрошенням на огляд пошкодженого автомобіля експертом. Автомобіль винного у ДТП, «Деу Ланос» на момент ДТП був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7494755 виданий АТ «Українська охоронно-страхова компанія», страхова сума за шкоду заподіяну майну 50000 грн., франшиза- 1000грн. За його зверненням до наведеної страхової компанії, нею було прийняте рішення про сплату страхового відшкодування у розмірі 49000грн., однак до теперішнього часу цього зроблено не було. Враховуючи, що частина збитку покривається за рахунок АТ «УОСК», розмір частки матеріального збитку, що покладається на УДСО при ГУМВС України в Харківській області розраховується як різниця між матеріальним збитком та належним страховим відшкодуванням з додаванням витрат на проведення автотоварознавчої експертизи та витрат на телеграму із запрошенням на огляд пошкодженого автомобіля і становить 60307,95 грн., яку він просить стягнути. Відповідач Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області не погодившись з позовом [PERSON] подали зустрічний позов в якому зазначили, що 06.04.2015 року близько 09-00 години на перехресті вул. Плеханівська з вул. Державінська в м. Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хонда Акорд» під керуванням [PERSON] та автомобіля «Деу-Ланос» під керуванням [PERSON] Стосовно [PERSON] протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався, відповідна адміністративна справа про його винність у ДТП судом не розглядалася. Протокол був складений лише у відношенні [PERSON] та постановою суду він був визнаний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП щодо порушення ПДР, провадження у цій справі закрито у зв*язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постанова була винесена на підставі висновку комплексної судової автотехнічної експертизи, експертизи відео-, звукозапису. Вважають, що експетиза була проведена без врахування питань, які бажав поставити на її вирішення [PERSON] та вона не відповідає данним, які містяться в матеріалах справи. Експертами було невірно встановлено вину [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, а [PERSON] були порушені правила дорожнього руху, які призвели до ДТП. В зв*язку з тим, що [PERSON] порушив правила дорожнього руху та є винним у скоєнні ДТП просять суд стягнути з ТДВ «СК «Домінанта» 49000,00 грн. страхового відшкодування, оскільки автомобіль [PERSON] був застрахований, стягнути з [PERSON] різницю між завданою шкодою та страховим відшкодуванням в розмірі 11000,00 грн. В судовому засіданні позивач та його представники підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд позов задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним у позові. При ухваленні рішення просили врахувати суму спричинених збитків, які встановлені автотоварознавчим дослідженням, а не які фактично сплатив позивач на відновлення автомобілю. Проти зустрічного позову заперечували, пояснили, що постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова [PERSON] було визнанно винним у вчиненні дорожньо-траснпортної пригоди, зазначена постанова була залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області та набрала законної сили. Оскільки вини [PERSON] у вчиненні дорожньо-траснпортної пригоди немає, позов Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області є необгрунтованим, просити в позові відмовити. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали, надали пояснення, які викладені у зустрічному позові, в зв*язку з тим, що в ДТП винним є [PERSON] просили зустрічний позов задовольнити, а задоволенні позову [PERSON] відмовити. Оскільки автомобіль [PERSON] на даний час повністю відновлений, просили не враховувати документи, які підтверджують сплату за проведені ремонтні роботи, оскільки позивач надав їх перед закінченнм розгляду справи, вважають, що документи свідчать не про оплату, а список деталей та ремонтних робіт, які необхідно зробити. Мали сумніви, що автомобіль [PERSON] ремонтувався на СТО, яке зазначено в документах. Вважають, що надані позивачем документи не можуть прийматись судом як докази. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» в судове засідання не з*явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав пояснення представників Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області та обставини, які викладені у зустрічному позові. Просив в задоволені позову [PERSON] відмовити, зустрічний позов задовольнити. Представник відповідача за зустрічним позовом ТДВ «СТ «Домінанта» в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу за його відсутності, надав письмові заперечення в яких зазначив, що заперечує против позову Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області, оскільки в дорожньо-транспортній пригоді було визнано винним [PERSON] Постанова була залишена в силі Апеляційною інстанцією та набрала законної сили. Враховуючий той факт, що [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була забезпечена у ТДВ «СТ «Домінанта» не є винуватцем ДТП, то і відсутні будь-які підстави для виплати страхового відшкодування. Доводи Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області є повністю не обгрунтовані та не підтверджені жодними доказами у справі, а грунтуються лише на словах та припущеннях. До того ж усі поясення, які викладені у зістрічній позовній заяві вже були розглянуті судом у порядку адміністративного судочинства та обгрунтовані постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.09.2015 року. Зустрічною позовною заявою Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області фактично намагається повторно розглянути справу про адміністративне правопорушення. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], 06 квітня 2015 року о 09 -00 годині, керував автомобілем марки «ДЕУ Ланос», реєстраційний номер 21-1601, який належить Управлінню Державної служби хорони при ГУМВС України в Харківській області, при проїзді нерегульованого перехрестя вул. Плеханівська - вул. Державінська у м. Харкові, не виконав вимог дорожнього знаку (2.1 «Надати дорогу»), внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Хонда - Акорд», реєстраційний номер [NUMBER], чим заподіяно матеріальну шкоду. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України. Згідно постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.09.2015 року зазначено, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху України, які знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 10.11.2015 року постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова, якою [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по справі закрите у зв*язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення залишено без змін. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №4256 від 10.06.2015р. виконаного ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса, розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Хонда Аккорд», державний реєстраційний номер [NUMBER] пошкодженого при ДТП (06.04.2014р.) складає 108119,97грн. Дослідження відповідачем оскаржено не було. Позивачем [PERSON] понесені витрати на проведення висновку експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 1107,00 грн., про що в матеріалах справи міститься квитанція, також [PERSON] на адресу Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області було надіслано телеграму про проведення огляду експертом автомобіля «Хонда Акорд» про що сплачено за квитанцією 80,98 грн. Згідно акту виконаних робіт № АВЦ00107 від 24.07.2015 року виданого ФОП [PERSON] зазначено, що виконавчецм виконані, а замовником прийняті роботи по ТО, ремонту автомобіля, використані запчастини і матеріали виконавця, вартість виконаних робіт 20120,00 грн., згідно товарного чеку № ТЧ 0055 від 24.07.2015 року вартість матеріалів склала 91120,00 грн. Згідно довідки регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України в Харківській області № 31/20-3140 від 06.06.2016 року зазначено, що автомобіль Хонда «Акорд» державний реєстраційний номер [NUMBER] знятий з обліку 22.08.2015 року та поставлений на облік громадянином [PERSON] 28.08.2015 року. Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з роз'ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну. Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодувати вартість майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Згідно із ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана надати суду докази, на які вона посилається в якості обґрунтування та заперечення проти позовних вимог, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина 1 ст. 1187 ЦК України зокрема встановлює, що джерелом підвищенної небезпеки є діяльність, пов"язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Відповідно до ст. 1172 ч.1 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових обов*язків). Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2012 р. («Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010 - 2011 роках») під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст. 1172 ЦК України суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи або фізичної особи настав лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків. Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України стосовно справ про відшкодування шкоди за приписами ст. 1172 ЦК України, у випадку, якщо шкода завдана працівником діями, які не пов'язані з виконанням його трудових (службових) обов'язків, роботодавець відповідальності нести не буде. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним судом України від 28.01.2015 року у справі № 6-229цс14, зазначено, що під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов*язків розуміється виконаня ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом) посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть буди дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вичнення яких безпосередньо входить до службових обов*язків працівника. Ст. 22 Закону України «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вказує, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст.9 Закону України «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну становить 50000,00 гривень, франшиза - 1000 гривень. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред*явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності. За таких обставин, оскільки розмір матеріального збитку становить 108119,97 грн., страхова компанія не виплатила страхове відшкодування, тому з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» слід стягнути страхове відшкодування в розмірі 49000,00 грн., а з Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області 60307,95 грн., які складаються з різниці матеріальної шкоди 108119,97 грн.- 49000,00 грн. + 1107,00 грн. (витрати на експертизу) + 80,98 грн. (витрати на телеграму). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов*язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, оскільки постановою суду, яка набрала законної сили [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, суд не перевірятиме посилання представників відповідача, які вони навадали в запереченнях та виклали у зустрічній позовній заяві, щодо винуватості у скоєнні ДТП [PERSON] Такими діями представники відповідача фактично намагаються повторно розглянути справу про адміністративне правопорушення. Оскільки зустрічний позов грунтується лише на припущеннях, що [PERSON] винний у вчиненні ДТП, але це не підтверджується жодним доказом, цивільно-правова відповідальність [PERSON] за збитки отримані в ДТП автомобілем ДЕУ Ланос не виникає, за таких обставин зустрічний позов задоволенню не підлягає. Пояснення представників відповідача Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області щодо неналежності поданих акту виконаних робіт та товарного чеку про визначення оплати ремонту суд оцінює критично. Так, у судовому засіданні сторонам у справі були роз*ясненні їх процесуальні права та обов*язки, серед яких є право звертатись з клопотаннями. Представниками відповідача не оспорювалась сума збитку спричиненого автомобілю [PERSON], також не оспорювався факт ремонту автомобіля та те, що на цей ремонт позивач витратив кошти. Крім того позивач та його представник не змінювали своїх позовних вимог та просили стягнути витрати по ремонту автомобіля згідно висновку експертного дослідження в розмірі 108119,97 грн., хоча в документах представлених позивачем фактично витрачена сума на ремонт автомобіля та вона складає 111240 грн. Інших належних та допустимих доказів щодо спростування вартості ремонту, на час розгляду справи представниками відповідача суду не надано. Згідно ст. 1172, 1194 ЦК України, завдана шкода має відшкодовуватися страховою компанією та роботодавцем, оскільки винуватець ДТП скоїв ДПТ під час виконання трудових обов»язків, керуючи автомобілем, що належить Управлінню Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області. На підставі викладеного судом встановлено, що позов Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області не обгрунтований та задоволенню не підлягає, а позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved