Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.07.2007 року [PERSON] 23.07.2007 року отримала кредит у розмірі 3700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з умовами договору банком передано відповідачу кредитну картку зі строком дії до 08/09, з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 3700,00 грн. В обмін на зобов»язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Згідно з умовами кредитного договору від 23.07.2007 року позичальник зобов»язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту за користування ним. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, однак позичальник в порушення вимог ст.ст. 525, 530, 629, 1054 ЦК України взяті на себе зобов'язання за договором належним чином до сьогодні не виконав, у зв'язку з чим, розмір простроченої заборгованості [PERSON] по кредиту перед ПАТ" КБ "ПРИВАТБАНК" відповідно до детального розрахунку станом на 24.09.2015 р. складає 3699,76 грн. Згідно з ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору Закінчення строку договору не звільняє сторони віл відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору і як вбачається з розрахунку заборгованості, порушення умов договору по поверненню кредитних коштів, сплати відсотків зі сторони [PERSON], мало місце ще до настання дати сплати останніх щомісячних платежів. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно умов п.п 5.5.1, 5.5.2 Кредитного договору, при непогашенні кредиту в термін, встановлений п.п. 5.2. 5.3. 5.4 Договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на залишок заборгованості з простроченої суми кредиту розрахунок відсотків здійснюється відповідно до п.5.5.2 даного договору з дати виникнення простроченої заборгованості. Розрахунок відсотків за користування кредитом здійснюється з дати списання коштів з позичкового рахунка де майбутньої дати сплати відсотків, а також за період, що починається з попередньої дати сплати відсотків по поточну дату сплати відсотків. Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування відсотків здійснюється на дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частин, кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з фактичної кількості днів у році. Відповідно до ст.ст: 629, 525, 612 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, датою 08/09 (останній день строку дії карти) визначено кінцеву дату для здійснення Позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в розмірі та в строки, встановлені Тарифами при відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобов'язань за Кредитним договором б/н від 23.07.2007 року та припинення зобов'язань в цілому. Так, отримані Позичальником кредитні кошти до теперішнього часу Банку не повернуті, тим самим, враховуючи, що Кредитний договір б/н від 23.07.2007 року, не є розірваним, чи припиненим згідно до правових підстав визначених ст.ст 599,651,654 ЦК України, відповідно до п.4.8 Кредитного договору відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з умовами Кредитного договору б/н від 23.07.2007 року позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення сроку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами Кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок Боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання Боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, аналізуючи умови Кредитного договору визначені сторонами та зміст зазначених правових обґрунтувань, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобов'язання сплатити відсотки за час фактичного користування кредитними коштами у Позичальника виникне щомісячно, тим самим, позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Про що наголошує і ст. 536 ЦК України згідно якої, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Тобто відсотки є платою за користування чужими коштами. Виходячи з вищенаведеного, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" вважає за необхідне захистити свої права всудовому порядку та стягнути з Боржника [PERSON], на користь Банку суму заборгованості по відсоткам, нарахованим на прострочену заборгованість за кредитом за період відповідний загальному терміну позовної давності згідно ст. 257 ЦК України. З 24.09.2012 по 24.09.2015 рр. за наступним розрахунком: від загального розміру заборгованості за відсотками на дату 24.09.2015р. віднімаємо розмір заборгованості за відсотками, які були нараховані до 24.09.2012 р, таким чином сума заборгованості по відсоткам за період з 24.09.2012 по 24.09.2015 рр. складає у розмірі - 2700,82 грн. У звязку з цим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам за договором б/н від 23.07.2007 року нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 24.09.2012 по 24.09.2015 року у розмірі 2700,82 грн. До початку судового засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні уточнені вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнала та просила застосувати строк позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Існування договірних зобовязань між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] підтверджується Заявою № б/н від 23.07.2007 року нарахованих на .прострочену заборгованість по кредиту за період з 3700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Базова процентна ст..вка по кредиту 2,0 % на місяць із розрахунку 360 днів на рік. Пунктом 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. 29.01.2009 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 4730,71 грн. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема : припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобовязань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. В матеріалах справи є розрахунок заборгованості по процентам за договором б/н від 23.07.2007 р., за періодом з 24.09.2012 по 24.09.2015 року складає 2700,82 грн. Отже, судом встановлено, що відповідач порушила умови договору № б/у від 23.07.2007 року, який був укладений між нею та КБ Приватбанк, розмір заборгованості по процентам підтверджений документально та до теперішнього часу позичальником не погашений, у звязку з чим зобов'язання за договором не виконані в повному обсязі. Але, відповідач позовних вимог не визнала та заявила про застосування строків позовної давності. Так, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно\~ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.2, ч.3 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Так, матеріалами справи встановлено, що договірні відносини сторін виникли 23.07.2007 року. З заявою про видачу судового наказу ЗАТ КБ «Приватбанк» звернувся 29.01.2009 року та судовим наказом від 29.01.2009 року з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 4730,71 грн.. Отже, перебіг загальної позовної давності почався заново після його переривання, а саме з 29.01.2009 року. Таким чином, трирічний строк позовної давності за вимогами, що випливають з умов договору № б/н від 23.07.2007 року, закінчився 29.01.2012 року. Але позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого порушеного права, а саме про стягнення заборгованості по процентам нарахованих у період з 24.09.2012 року по 24.09.2015 року у розмірі 2700,82 грн., лише 25.09.2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. У звязку з цим згідно ст. 88 ЦПК України не підлягають й стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного, та ст. ст. 256, 257, 261, 264, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed