Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з нещасним випадком на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах з 04.10.2017 року по 21.06.2018 року, працював гірничим робітником очисного забою підземним з повним робочим днем у шахті, з 08.06.2018 року по 21.06.2018 року учнем слюсаря-ремонтника. 16.04.2018 року з ним стався нещасний випадок на виробництві, який стався від вибуху метаноповітряної суміші, внаслідок якого він отримав виробничу травму та йому було встановлено: опік полум'ям вибуху голови, шиї, тулубу 3 відсотки поверхні тіла. У зв'язку з травмою він знаходився на лікуванні з 17.04.2018 року по 07.06.2018 року у різних медичних закладах. Відповідачем у зв'язку з нещасним випадком було складено тимчасовий акт за формою Н-1 № 42е. 30.08.2018 року МСЕК у зв'язку з травмою встановила йому первинно 10% втрати професійної працездатності до 01.09.2020 року. За наслідками виробничої травми йому рекомендоване медикаментозне лікування. Внаслідок трудового каліцтва йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у важких психічних стражданнях, які заподіяні йому вибухом. В момент вибуху він відчував почуття невимовного жаху та болю від опіку голови, шиї, тулубу. Він вимушений був лікувати опіки, терпіти біль. Після отруєння угарним газом у нього був наявний цілий комплекс неврологічних синдромів, з приводу яких він лікувався до лікарні, а саме: головний біль, нудота, запаморочення, сухий кашель, біль у спині, свербіж, порушення сну, тривожність, загальна слабкість. Відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 23.05.2018 року йому діагностовано ВСД, перманентний перебіг з цефалгією, вестибулопатією, перебростенічним та антено-невротичним синдромом. На протязі тривалого часу він відчував вкрай негативні емоції, біль, страх, пригнічення, відчай, тугу. Його переслідують кошмарні сни, в яких все ним перенесене під час вибуху постійно повторюється, і це завдає йому додаткових психічних страждань. Після отриманої травми він є хворою людиною і страждає від посттравматичних ускладнень. Наявні в нього наслідки трудового каліцтва приводять його до тяжких фізичних і моральних страждань. На теперішній час він має достатньо серйозні порушення здоров'я у зв'язку із отриманою травмою. Змінився його звичайний образ життя. Його постійно переслідує біль та свербіж в уражених внаслідок травми ділянках спини ті шиї, він не може нормально ходити, виконувати звичайні рухи руками. Він не може без болю вдягнутися, взутися та роззутися, виконувати інші повсякденні дії. Також від перенесеної травми та лікування у нього наявна загальна слабкість, порушення сну, дратливість, депресія та постійні зміни настрою. Все це призводить до значних фізичних та моральних страждань та дискомфорту, відчуття пригніченості, туги та відчаю. Крім того, важливим фактором, що додає йому додаткових психічних страждань, є незворотність змін в пошкоджених тканинах, адже рубці на спині та шиї ніколи не звикнуть і завжди будуть створювати йому больові відчуття та незручності при русі. Значно знизилась його активність, погіршились взаємини з близькими та знайомими, він став замкнутим і нетовариським. Він не може вести повноцінний спосіб життя, протягом тривалого часу відчуває фізичні страждання, обумовлені травмою, психологічний дискомфорт і значне порушення душевного спокою. У результаті травми був змінений його життєвий уклад, він не може втілювати свої звички, від чого почуває постійний психологічний дискомфорт, втратив цікавість до життя. Відтепер йому постійно потрібні значні додаткові зусилля для організації його життя. Заподіяну моральну шкоду він оцінює у розмірі 50000 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 50000 грн. Відповідач надав відзив на позов, де зазначив, що визнає позов частково у розмірі 5000 грн. (із умовного розрахунку 500 грн. за кожний відсоток втрати працездатності). Позивач працював на їхньому підприємстві з 04.10.2017 року по 21.06.2018 року за робочими професіями з повним робочим днем у шахті. 16 квітня 2018 року з позивачем стався груповий нещасний випадок. Просить розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначити судом, врахувавши вимоги розумності і справедливості. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» з 04.10.2017 року по 21.06.2018 р., де працював гірником очисного забою 4 розрядку з повним робочим днем у шахті (а.с. 6-8). 16.04.2018 року з позивачем під час виконання ним трудових обов'язків стався нещасний випадок на виробництві, який стався внаслідок вибуху метано-повітряної суміші та внаслідок якого позивач отримав травму і йому був встановлений наступний діагноз: опік полум'ям вибуху І ст. голови, шиї, тулубу, S=3% пл.т., що підтверджується актом № 42е від 20.06.2018 форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (а.с.9-15). Позивач у зв'язку з травмою, отриманою на виробництві, неодноразово знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в медичних закладах (а.с. 17-30). 30.08.2018 року МСЕК позивачу у зв'язку з трудовим каліцтвом була встановлено первинно 10% втрати професійної працездатності строком до 01.09.2020 року, йому рекомендовано медикаментозне лікування (а.с. 16). Відповідно до ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Про наявність права на відшкодування моральної шкоди потерпілій особі внаслідок нещасного випадку на виробництві зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту „б" підпункту 4 пункту 3 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзаців другого, третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про страхові виплати), де в абзаці 9 пункту 5 мотивувальної частини зазначено, що: «положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону N 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону N 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця)». Враховуючи надані суду докази, суд вважає, що внаслідок нещасного випадку на виробництві позивачеві заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з каліцтвом, внаслідок якого йому встановлено 10 відсотків втрати професійної працездатності, у душевних стражданнях, пов'язаних з наслідками цього каліцтва, у зміні звичного перебігу життя, зокрема необхідності тривалий час лікуватися, у суттєвому обмеженні його фізичних можливостей. Але сума, в яку позивач оцінив заподіяну моральну шкоду і яка за його оцінкою становить 50000 гривень, є завищеною і не відповідає отриманим ним моральним стражданням. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним у відшкодування позивачеві заподіяної йому моральної шкоди внаслідок нещасного випадку на виробництві стягнути з відповідача на користь позивача 6000 гривень. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 704,80 грн., оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду. На підставі ст.2371 КЗпП України,

Outcome: partial