Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ЛКП „Львівелектротранс", в якому просить визнати дії керівництва ЛКП «Львівелектротранс» в нарахуванні зарплати незаконними, такими, що призвели до того, що заробітна плата виплачувалася в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати та стягнути з відповідача суму не донарахованої та недоплаченої частини заробітної плати у розмірі 2866 грн. 30 коп., а також компенсацію за нанесену моральну шкоду у розмірі 5000 грн. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що працює у відповідача на посаді майстра з комплексної автоматизації та телемеханіки служби енергогосподарства. Всупереч галузевої угоди, а також наказів директора ЛКП «Львівелектротранс» №230 від 27.06.2012 р., №320 від 04.09.2012 р., №449 від 30.11.2012р., №06/а від 04.01.2013 р., №543/а від 29.11.2013 р. розрахунок тарифних ставок не було переглянуто і оплата проводилась з розрахунку мінімальної заробітної плати в розмірі 1102 грн., що суперечить вимогам ст. 97 КЗпП України. Неправомірними діями відповідача відносно порушень трудового законодавства йому була завдана моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 5000грн. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову повністю з підстав, викладених у письмовому запереченні від 02.03.2015 р., яке було подане на адресу суду. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про поштове відправлення. З врахуванням вимог ст. 157 ЦПК України щодо розгляду судом справи протягом розумного строку та вимог ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу за наявними у ній доказами у відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст.97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні ставки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених ч.2 цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Судом встановлено, що позивач працює у ЛКП «Львівелектротранс» на посаді майстра з комплексної автоматизації та телемеханіки служби енергогосподарства з оплатою праці згідно штатного розпису, посадовий оклад якого розраховується від мінімальної заробітньої плати. Ст. 13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012р.» та ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 р.» установлено мінімальну заробітну плату з 01.07.2012 р. - 1102 грн., з 01.10.2012 р. - 1118 грн., з 01.12.2012 р. - 1134 грн., з 01.01.2013 - 1147 грн., з 01.12.2013 р. - 1218 грн., на підставі якої підлягали перегляду тарифні ставки у ЛКП «Львівелектротранс». Директором ЛКП «Львівелектротранс» були видані накази про відтермінування застосування норм оплати праці №54 від 20.02.2012 р., №230 від 27.06.2012 р., №320 від 04.09.2012 р., №449 від 30.11.2012 р., №06/а від 04.01.2013 р., №543/а від 29.11.2013 р. Відповідно до п.1.1.8. Галузевої Угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним Комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2012 роки, та п.3.2.1. Галузевої Угоди між Міністерством інфраструктури України та Центральним комітетом профспілки працівників ЖКГ, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2014-2015 роки, п.5.2. Колективної угоди ЛКП «Львівелектротранс» на 2011-2013 роки та 2014-2015 роки, а також згідно роз'яснення Міністерства соціальної політики України від 05.01.2012 року №3/13-84-12 у випадку, якщо після підвищення мінімальної заробітної плати підприємство не спроможне підвищити заробітну плату всіх працівників із збереженням співвідношень в оплаті праці, необхідно видати наказ по підприємству із обгрунтуванням фінансових складностей, які не дозволяють здійснити загальне підвищення заробітної плати, та вказати термін, на який переноситься підвищення тарифних ставок із збереження співвідношень в оплаті праці. Збереження співвідношень в оплаті праці, передбачене Колективним договором, має бути не пізніше, ніж через шість місяців після підвищення на законодавчому рівні розміру заробітної плати. Адміністрацією ЛКП «Львівелектротранс» з липня 2012 р. не було переглянуто схем посадових окладів і фактично на підприємстві формування схем посадових окладів проводиться з розрахунку мінімальної заробітної плати в розмірі 1102 грн., яка була встановлена ст.13 Закону України «Про державний бюджет України на 2012 р.». Відповідно до розрахунку недоплаченої заробітної плати [PERSON] за період з квітня 2013 року до листопада 2014 року заборгованість становить 2866,30 грн. З наведеного вбачається, що відповідачем не взято до уваги те, що відповідно до ст.ст.21, 22 Закону України "Про оплату праці" та п.12 Постанови пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», роботодавець не може в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, які погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. За таких обставин суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача в частині стягненя недонарахованої та недоплаченої йому заробітної плати за період з квітня 2013 року по листопад 2014 року у розмірі 2866,30 грн. є підставними та підлягають до задоволення. В обгрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди позивач посилався лише на те, що неправомірними діями відповідача відносно порушень трудового законодавства йому була завдана моральна шкода яку він оцінює у 5000грн. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до ст.23 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, із знищенням чи пошкодженням її майна, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї. Позивач та представник позивача пояснили в судовому засіданні, що внаслідок невиплати заробітної плати у встановленому законом розмірі, позивачу було заподіяно моральну шкоду, погіршився стан здоров'я, що виражається у підвищенні кровяного тиску та нервуванні. Оцінюючи відносини, що склалися між сторонами, суд приходить до висновку про заподіяння моральної шкоди позивачу внаслідок порушення її прав та спричинення моральних страждань, проте оцінює її у розмірі значно меншому ніж заявлено у позові. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial