Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] , що діє в інтересах малолітньої [PERSON] , звернувся до суду з позовом до ТОВ «Інфотакс», ТДВ СК«Альфа-гарант», в якому просили стягнути з ТОВ «Інфотакс» на користь [PERSON] моральну шкоду в загальній сумі 5 000 000,00 грн; стягнути з ТДВ СК «Альфа-гарант» на користь [PERSON] 115 200,00 грн; судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позову зазначено, що 10.01.2017 у дорожньо?транспортній пригоді, що сталася з вини водія автомобіля ЗАЗ Sens [PERSON] , загинула матір [PERSON] - [PERSON] . Позивач стверджує, що смерть [PERSON] сталася з вини ТОВ «Інфотакс», оскільки замовила таксі в службі «30-40» та отримала підтвердження замовлення у виді SMS?повідомлення на мобільний телефон з ідентифікуючими даними машини. В результаті смерті [PERSON] у її доньки [PERSON] значно погіршився стан здоров`я, зокрема нервової системи, що також викликало загострення алергічних реакцій. Тому, посилаючись, як на підстави своїх вимог, на порушення ТОВ «Інфотакс» умов договору про надання послуг перевезення, а також на фактичне перебування водія [PERSON] , який також загинув в результаті ДТП, у трудових відносинах з ТОВ «Інфотакс», позивач просить стягнути з останнього моральну шкоду у розмірі 5 000 000,00 грн. Крім того, позивач зазначає, що цивільна відповідальність власника автомобіля ЗАЗ Sens була застрахована за страховим полісом у ТДВ СК «Альфа-гарант», тому просить стягнути з останнього згідно п. 27.2 Закону України № 1961-IV та ст. 1200 ЦК України витрати на утримання непрацездатної [PERSON] , що перебувала на утриманні померлої [PERSON] у розмірі 36 мінімальних заробітних плат у сумі 115 200,00 грн, у добровільній виплаті яких ТДВ СК «Альфа-гарант» позивачу відмовило. 30.05.2019 ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження у справі. 21.06.2019 надійшов відзив представника ТДВ СК «Альфа-гарант» на позовну заяву, у якому представник відповідача у задоволенні позовних вимог просив відмовити. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивачем не надано відомості та документи стосовно всіх осіб, які мають право на таке відшкодування, як?от непрацездатних батьків [PERSON] , інших неповнолітніх дітей. Крім того, померла [PERSON] була одружена, її неповнолітня дочка має також батька, а позивачем не надано доказів на підтвердження факту перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] 23.09.2019 надійшов відзив представника ТОВ «Інфотакс» на позовну заяву, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначено, що ТОВ «Інфотакс» здійснює господарську діяльність у сфері торгівлі електронним та телекомунікаційним устаткуванням та наданням послуг у сфері інформаційних і комп`ютерних технологій. Відповідач не надає послуги з перевезення пасажирів. Позивачем не доведено наявності складу цивільного правопорушення зі сторони ТОВ «Інфотакс», як і не доведено наявність цивільно-правових відносин між ТОВ «Інфотакс» та потерпілою [PERSON] 28.05.2020 надійшла відповідь позивача на відзив ТОВ «Інфотакс» на позовну заяву, у якому позивач стверджує, що потерпіла замовляла у ТОВ «Інфотакс» шляхом телефонного дзвінка на номер [NUMBER] не інформаційну послугу, а саме викликала таксі, як пропонується у чисельних рекламних матеріалах, долучених до справи. Про надання відповідачем послуг таксі також свідчить смс?повідомлення на телефон потерпілої [PERSON] . Натомість, заперечуючи факт надання послуг таксі, відповідач не зазначив та не надав жодних доказів на підтвердження того, які правовідносини у нього виникли з потерпілою, які послуги він в дійсності надавав саме потерпілій, яка до нього звернулась. Також 28.05.2020 надійшла відповідь позивача на відзив ТДВ СК «Альфа-гарант» на позовну заяву, у якому позивач стверджує, що інших осіб, окрім [PERSON] на утриманні [PERSON] не перебувало, до того ж інші родичі подавали до страхової компанії заяви про відмову від своєї частки у виплаті витрат на поховання та моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої, на користь [PERSON] . Крім того, [PERSON] як мати малолітньої [PERSON] в силу вимог СК України була зобов`язана утримувати свою доньку до досягнення повноліття, тому посилання відповідача про недоведеність факту перебування на утриманні є неспроможними. 22.07.2020 надійшли додаткові пояснення представника відповідача ТДВ СК «Альфа-гарант», у яких представник відповідача зазначив, що позивачем не доведено доказів, що потерпіла на момент смерті працювала та її дохід був єдиним і основним джерелом для існування неповнолітньої позивачки. Так, не надано доказів доходів батька позивачки, що його дохід був меншим ніж дохід померлої потерпілої. 23.07.2020 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні законний представник позивача та її представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Належним чином повідомлені про даті, час та місце судового засідання відповідачі у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, що у відповідності до правил ст. 223 ЦПК України, та з урахуванням тривалого перебування справи у провадженні суді, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 10.01.2017 приблизно о 11 год. 15 хв. у м. Харкові по вул. Дерев`янко в районі будинку № 19?А сталося дорожньо?транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ?Sens TF К» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «ЗІЛ?130?76» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок вказаної ДТП водій автомобіля ЗАЗ?Sens [PERSON] та пасажир вказаного автомобіля [PERSON] від отриманих травм загинули на місці пригоди. Даними дослідженого в судовому засіданні мобільного телефону померлої [PERSON] та роздруківок вкладок журналу дзвінків та смс?повідомлень, встановлено, що 10.01.2017 о 11:01 год. потерпіла [PERSON] зателефонувала на номер 30?40. О 11:03 год. отримала смс?повідомлення наступного змісту: «Заказ 23864579: на 11:12, 80,00 грн. Серый Daewoo Sens ( [NUMBER] ». За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди було відкрито кримінальне провадженні № 12017220000000026 від 10.01.2017 за ч. 2 ст. 286 КК України. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова від 23.01.2007, [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] . Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області від 27.01.2016 [PERSON] було залучено до кримінального провадження № 12017220000000026 в якості законного представника потерпілої [PERSON] . Згідно постанови прокурора Прокуратури Харківської області про закриття кримінального провадженні № 12017220000000026 від 10.01.2017 за ч. 2 ст. 286 КК України, вказана дорожньо?транспортна пригода сталася з вини водія ЗАЗ?Sens [PERSON] - внаслідок порушення останнім п. 12.1. ППР України, а саме: він виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем ЗІЛ, що рухався в зустрічному напрямку. Кримінальне провадження за фактом вказаного ДТП було закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв`язку зі смертю підозрюваного [PERSON] . Автомобіль «ЗАЗ?Sens TF К» р.н. [NUMBER] , відповідно до інформації з матеріалів кримінального провадження № 12017220000000026 (постанови про закриття кримінального провадження), зареєстрований за [PERSON] . Цивільно?правова відповідальність власника автомобіля «ЗАЗ?Sens TF К» р.н. [NUMBER] була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Альфа?гарант» згідно полісу обов`язкового страхування № АЕ/9538290 від 23.05.2016. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює лікарем?невропатологом в спортивному диспансері. [PERSON] була пацієнткою свідка. Після трагедії з її матір`ю, стан [PERSON] дуже змінився, вона стала замкнутою, їй знадобилась допомога психолога, в неї почалися головні болі, продовжувалася дратівливість. Оскільки свідок могла оцінити стан дівчинки до та після трагедії з її матір`ю, свідок зазначила, що вказана трагедія дуже негативно вплинула на дівчинку. За правилами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1 Закону України № 2344-III «Про автомобільний транспорт» автомобільний самозайнятий перевізник - це фізична особа - суб`єкт господарювання, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів на таксі без застосування праці найманих водіїв. Відповідно до п. 155 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176, водій таксі несе відповідальність за життя і здоров`я пасажирів, псування або втрату прийнятого до перевезення багажу. За правилами ст. 928 ЦК України відповідальність перевізника за шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю пасажира, визначається відповідно до глави 82 цього Кодексу, якщо договором або законом не встановлена відповідальність перевізника без вини. Главою 82 «Відшкодування шкоди» Підрозділу 2 «Недоговірні зобов`язання» Розділу 3 «Окремі види зобов`язань» ЦК України визначено порядок відшкодування шкоди у деліктних (позадоговірних) відносинах. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України № 1961?IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ч. 2 ст. 27 Закону № 1961?IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Параграфом 2 Глави 82 ЦК України врегульовано порядок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня 2017 року становила 3 200,00 грн. Враховуючи, що потерпіла [PERSON] на момент смерті за трудовим договором не працювала, позивачем правильно здійснено розрахунок розміру відшкодування, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на день настання страхового випадку, в обсязі 36 мінімальних заробітних плат згідно правилами ч. 2 ст. 27 Закону № 1961?IV у сумі 115 200,00 грн (36*3200 грн). Представник відповідача ТДВ СК «Альфа-гарант» у своїх запереченнях вказаного розрахунку не заперечував, посилаючись лише на недоведеність факту перебування на утриманні. Вказана сума не перевищує ліміт страхового відшкодування згідно полісом № АЕ/9538290, встановленого у сумі 200 000,00 грн за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, в тому числі з урахуванням 2 000,00 грн франшизи та 48 350,00 грн фактично сплачених страховою відшкодувань на поховання та моральної шкоди. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ТДВ «СК «Альфа-гарант» про стягнення 115 200,00 грн є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. При цьому, посилання представника відповідача ТДВ "СК "Альфа-гарант" на те, що потерпіла на момент смерті офіційно не працювала, не можуть бути достатньою підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки малолітня донька померлої в будь?якому випадку мала право на утримання від обох батьків рівною мірою в силу обов`язків обох батьків утримувати своїх дітей відповідно до СК України. Так, відповідно до роз`яснень п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» неповнолітні діти, на утримання яких потерпілий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти, вважаються такими, що перебували на його утриманні (тобто без прив`язки до обов`язку другого з батьків брати участь в утриманні дитини); крім того, право на відшкодування шкоди мають також і непрацездатні особи, які не знаходились на його утриманні, але мали право на відшкодування. До того ж відсутність доходу від роботи за трудовим договором саме по собі не свідчить про те, що потерпіла не приймала участь в утриманні дитини, в тому числі у спосіб та відповідно до домовленостей батьків. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 03.10.2018 у справі № 199/3877/15, згідно якої не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень доводи касаційної скарги про неврахування судами першої та апеляційної інстанції того, що на момент своєї смерті [PERSON] був безробітнім, оскільки наявність у особи статусу безробітного не свідчить про відсутність у нього окрім заробітної плати інших виплат з огляду на гарантії, передбачені Законом України «Про зайнятість населення». В частині позовних вимог до ТОВ «Інфотакс», суд вважає, що у їх задоволенні слід відмовити за недоведеністю у зв`язку з наступним. Зобов`язання з відшкодування шкоди відповідно до глави 82 ЦК України є деліктними зобов`язаннями, що виникають у зв`язку з порушенням позадоговірних обов`язків - заподіяння шкоди потерпілому. Так, у статті 1187 ЦК України встановлено спеціальну норму щодо порядку відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Суб`єктом деліктної відповідальності зазвичай є особа, яка безпосередньо завдала шкоди. Усі винятки із загального правила визначено цивільним законодавством. До таких винятків належать: відшкодування юридичною чи фізичною особою шкоди, завданої їхнім працівником під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків; відшкодування шкоди, завданої посадовою або службовою особою органів державної влади; відшкодування шкоди, завданої малолітньою чи неповнолітньою особою; відшкодування шкоди фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, тощо. Позивачем не надано доказів на підтвердження заподіяння потерпілій шкоди саме діями відповідача ТОВ «Інфотакс», не доведено, в чому виражалися протиправні дії ТОВ «Інфотакс», в результаті яких потерпілій було завдано шкоду, тобто, не доведено наявності у діях ТОВ «Інфотакс» складу цивільного правопорушення, що є підставою для деліктної відповідальності. Позивачем також не надано доказів, що спірний автомобіль перебував у праві власності (володіння) ТОВ «Інфотакс», що [PERSON] здійснював керування автомобілем за дорученням ТОВ «Інфотакс», за довіреністю від ТОВ «Інфотакс» тощо. Доказів на підтвердження того, що водій ЗАЗ?Sens [PERSON] перебував з відповідачем ТОВ «Інфотакс» у трудових відносинах матеріали справи не містять, з клопотанням про витребування доказів позивач до суду не звертався, тому підстав застосування до спірних правовідносин положень 1172 ЦК України також не має. Надані позивачем листівки, фото реклами послуг таксі "30-40" не є належним доказом для підтвердження наявності правової підстави покладення на ТОВ «Інфотакс» обов`язку щодо відшкодування моральної шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Тому, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд вирішує питання про судові витрати на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з урахуванням ставки судового збору в редакції Закону України «Про судовий збір» станом на дату звернення з позовом до суду (1 % ціни позову - 1 152,00 грн. На підставі зазначеного,

Outcome: partial