Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до фізичної-особи підприємця [PERSON] про визнання незаконним наказу, визнання неправильним формулювання причин звільнення та його зміни. При подальшому розгляді справи позивач уточнив свої позовні вимоги, посилаючись на наступні обставини.\~ Позивач вказав, що 16 квітня 2016 року між нею та відповідачем було укладено трудовий договір № 9, як між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю. Позивач зазначив, що за умовами договору місцем її роботи був салон мобільного зв»язку по проспекту Праці 41/1 у м. Бердянську Запорізької області. Строк договору було визначено до 31.05.2016 року. До обов»язків позивача входило консультування, продаж мобільних телефонів та аксесуарів. Відповідач була зобов»язана оплачувати працю позивача у розмірі 1900 грн. Позивач вказав, що 31.05.2016 року відповідач попрохала її допрацювати до кінця тижня, тобто до 03.06.2016 року та у вказаний день обіцяла звільнити позивача з роботи згідно трудового договору за п. 2 ст. 36 КЗпП України, але звільнила за п. 3 ст. 40 КЗпП України, як за систематичне невиконання працівником без поважних причини своїх обов»язків. Позивач з таким формулюванням причини звільнення не згодна, оскільки ніколи не порушувала трудову дисципліну, до дисциплінарної відповідальності не притягувалася. Зазначила, що мотиви її звільнення відповідачем надумані та не відповідають дійсності. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Згідно трудового договору № 9, укладеного 16 квітня 2016 року між сторонами як між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю, місцем роботи [PERSON] був салон мобільного зв»язку, що розташований по проспекту Праці 41/1 у м. Бердянську Запорізької області. Відповідно до вищезазначеного договору строк на який укладається договір було встановлено - до 31.05.2016 року. Встановлено, що до обов»язків позивача входило консультування, продаж мобільних телефонів та аксесуарів, а відповідач була зобов»язана оплачувати працю позивача у розмірі 1900 грн. Судом встановлено, що 31.05.2016 року відповідач попрохала позивача допрацювати до 03.06.2016 року та у зазначений день обіцяла звільнити позивача з роботи згідно трудового договору за п. 2 ст. 36 КЗпП України. Згідно наказу № 19-К від 03.06.2016 року [PERSON] була звільнена з роботи відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання працівником без поважних причини своїх обов»язків, що підтверджується записом в трудовій книжці серії АВ № 333738 [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що позивач була звільнена у зв"язку з закінченням строку договору. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно ч. 3 ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним, або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою, поновлення працівника на роботі орган, який розглядає трудовий спір, зобов»язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Таким чином, суд оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивач судовий збір у розмірі 551, 20 грн.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі ст.ст. 233, 234, 235 КЗпП України і

Outcome: approved