Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом про стягнення з [PERSON] на його користь боргу в розмірі 967531,13 грн., 3% річних в сумі 13933 грн., судових витрат по сплаті судового збору - 8810 грн, а всього - 990274 грн. 13 коп. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що за досягнутою згодою про надання позики для зайняття підприємницькою діяльністю, він 10.12.2016 року згідно розписки відповідача передав останньому грошові кошти в розмірі 37 000 доларів США. Погашення позики повинно було здійснюватись до повної виплати суми боргу в строк до 10.12.2017 року. Однак відповідач свої зобов»язання не виконав. Після спливу строку повернення боргу позивач неодноразово усно звертався до відповідача з приводу повернення боргу, але відповідач грошей не повернув. Позивач зазначає, що курс долара США до гривні станом на день подання позову - 29.05.2018 року складає 100 доларів США - 2614,9490 грн., а тому заборгованість відповідача за позикою складає 967531,13 грн. Також, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора він зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, що за курсом НБУ станом на наступний день, коли зобов»язання мало бути виконане (2710,9345 грн. за 100 доларів США), з 11.12.2017 року по 29.05.2018 року складає- 13933 грн. Відповідно загальний борг відповідача перед позивачем складає 990274 грн. 13 коп.. Ухвалою від 02.07.2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого засідання на 30.07.2018 року. Ухвалою від 30.08.2018 року справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не явився, про дату та час розгляду справи повідомлений, уклав договір з адвокатом [PERSON] про надання юридичної (правової) допомоги та представництво його інтересів в суді. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не явився, про розгляд справи повідомлений, надав заяву про розгляд справи без його участі та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про дату та час судового засідання повідомлявся шляхом оголошення на веб-сайті судової влади України, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. За таких обставин, судом ухвалено про заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України, а також за відсутності позивача та його представника, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв»язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Згідно наданого позивачем оригіналу розписки від 10.12.2016 року слідує, що [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 37000 доларів США, які зобов»язується повернути до 10 грудня 2017 року (а.с.8). У зазначений в розписці строк відповідач не виконав зобов»язання по поверненню боргу. За розрахунком позивача, зазначеним в позові, заборгованість відповідача перед позивичем в гривневому еквіваленті станом на 29.05.2018 року складає 967531,13 грн (з розрахунку 100 доларів США - 2614,9490 грн.) (а.с.19). Позивачем було нараховано 3% річних за порушення строків розрахунку за договором позики за період з 11.12.2017 року по 29.05.2018 року (169 днів) в сумі 13933 грн. ( із розрахунку за курсом НБУ станом на 11.12.2017 року (наступний день, коли зобов»язання мало бути виконане) - 100 доларів США - 2710,9345 грн.) (а.с.21). За адресою місця проживання відповідача, яка зазначена в позові, направлялись судові повітски, які повернулись без вручення за закінченням встановленного терміну зберігання (а.с.35-36, 41-42, 56-57). Із довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Інгулецької районної в місті ради м.Кривий Ріг від 26.06.2018 року встановлено, що відповідач [PERSON] не значиться таким, що має реєстрацію в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу (а.с.30). Останній в подальшому повідомлявся про день та час слухання справи - шляхом оголошення на веб-сайті судової влади України (а.с.49,55). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають із зобов'язань за договором позики, недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язань. Суд вважає, що за своєю природою вказана розписка є борговою, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до приписів ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної суми грошей. Верховний Суд України в Постанові №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року виклав правовий висновок про те, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, якщо в розписці не вказано слово «борг» чи «позика», а є зобов'язання боржника повернути ці грошові кошти, то це є договір позики. В розписці, написаній [PERSON] від 10.12.2016 року вказано, що останній взяв в борг у позивача кошти в сумі 37000 доларів США строком до 10.12.2017 року, що говорить про наявні боргові зобов'язання відповідача перед позивачем та визначений строк його виконання. З огляду на викладене, суд виходить з того, що між сторонами була дотримана форма договору позики та представленою розпискою посвідчено передання позивачем відповідачеві 10.12.2016 року у борг 37000 доларів США. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строк повернення боргу визначений сторонами в розписці закінчився - 11.12.2017 року, однак відповідач суму коштів, отриману в борг- позивачу не повернув. Згідно положень ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Як встановлено в судовому засіданні у позивача [PERSON] знаходиться оригінал виданої відповідачем боргової розписки від 10.12.2016 року, що свідчить про те, що останній не виконав свої зобов»язання та не повернув позивачу свій борг. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позивачем підтверджено, що фактично він передав відповідачу 37000 доларів США. Відповідач в судове засідання не явився, вказаний факт перед судом не спростовано. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачений обов»язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов"язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За розрахунком позивача у зв»язку з невиконанням зобов»язань відповідачем у встановний в розписці строк, за період з 11.12.2017 року по 29.05.2018 року три відсотки річних склали - 13933 грн. Разом з тим, відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті - суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Згідно офіційного курсу НБУ станом на 30.10.2018 року - 100 доларів США складає 2820,2526 грн., отже 37 000 доларів США становить 1043493 грн. 46 коп. Таким чином, сума заборгованості відповідача в гривневому еквіваленті, станом на дату розгляду справи, більша ніж просить стягнути позивач в позові. Позивачем та його представником позовні вимоги, з огляду на вищевикладене - не уточнювались. За даних обставин, з огляду на те, що позивачем надано належні та допустимі докази отримання відповідачем в борг від позивача 37000 доларів США, з урахуванням вищевикладеного, та у відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, яка передбачає, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог - суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із задоволеної суми позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 8810 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст.526, 533, 625, 1046 - 1050 ЦК України та

Outcome: approved