Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до Жовтоводського міського суду із позовом та просить постановити судове рішення, яким визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] (колишня вул. Петровського) в м. Жовті Води Дніпропетровської області та примусово зняти з реєстраційного обліку у вищевказаній квартирі, посилаючись на те, що відповідачі без будь-яких поважних причин не мешкають у спірному приміщенні більш ніж шість місяців. 28 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з заявою про залишення без розгляду заявлених ним позовних вимог до відповідачів в частині зняття з реєстрації за місцем проживання [PERSON] та [PERSON] на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. Ухвалою Жовтоводського міського суду від 28.04.2016 року зазначені вище вимоги були залишені без розгляду. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, пізніше позивач звернувся до суду із письмовою заявою про закінчення розгляду справи у його відсутності. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач, спочатку у позові, а потім і в судовому засіданні посилався на те, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] (колишня вул. Петровського) в м. Жовті Води Дніпропетровської області, яку він успадкував після смерті своїх батьків. У спірній квартирі окрім нього зареєстровані його брат та син відповідно - [PERSON] та [PERSON]. [PERSON], його рідний брат, з травня 1997 року виїхав у [PERSON] Федерацію на заробітки, стосунки ні з ним, ні з батьками до їх смерті він не підтримував. Останній раз брат спілкувався з ним по телефону в 2005 році, він (позивач) просив брати надати матеріальну опомогу на лікування матері, але останній йому відмовив, назвати місце свого перебування несхотів. [PERSON], його син, також у 2002 році виїхав у [PERSON] Федерацію на заробітки. У травні 2004 року син одружився із громадянкою [PERSON], в серпні 2005 року в нього народилася дитина і в травні 2009 року син отримав громадянство [PERSON] Федерації. З 2009 році він втратив будь-який звязок із сином, місце його перебування йому не відоме. Посилаючись на те, що відповідачі добровільно залишили спірне житлове приміщення, на те, що він не чинив їм жодних перешкод у користуванні ним, із посиланням на ч. 2 ст. 405 ЦК України позивач просив його позов задовольнити. Третя особа Жовтоводський міський сектор ГУ ДМС України в Дніпропетровській області належним чином повідомлена про день та час слухання справи, у судове засідання свого представника не направила. При цьому в матеріалах справи міститься письмова заява представника третьої особи, в якій він просить розгляд справи проводити в його відсутність. Відповідач, [PERSON], в судові засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином з урахуванням положень ч.5 ст.74 ЦПК України, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, заперечень щодо позову не надав. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що відповідач не з'явився у судове засідання без поважних причин. Відповідач, [PERSON], належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, виклик якого проводився у відповідності до положень п. 9\~ст. 74 ЦПК України\~шляхом публікації оголошення в пресі, в судове засідання не з'явився. Про причини своєї неявки відповідач суду не повідомив, письмових заперечень проти позову не направив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звернувся, а тому суд дійшов висновку, що відповідач, не з'явився у судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання\~\~відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі\~\~наявних у ній\~\~даних доказів\~ та\~постановляє заочне рішення. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді . Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Приписами ч.2\~ ст. 405 ЦК України\~ визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні із досліджених судом копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 липня 2000 року, копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 серпня 2006 року, після смерті після смерті [PERSON] та [PERSON] квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. (а.с.9,13) Із довідки ЖРЄУ №3, копії особового рахунку на спірну квартиру (а.с.10,11) вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані, окрім позивача, [PERSON] та [PERSON], відповідачі по справі. Із пояснень позивача, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні поясненнями свідків, встановлено, що 18 жовтня 1999 року, помер його батько [PERSON], а 27 січня 2006 року померла його мати [PERSON]. Після смерті батьків він успадкував квартиру [ADDRESS]. [PERSON], його рідний брат, зареєструвався у спірній квартирі у 1996 році з дозволу матері, але фактично в ній ніколи не проживав. В 1997 році [PERSON] виїхав до [PERSON] Федерації і більше не повертався. До 2005 року вони періодично спілкувались по телефону, брат говорив, що проживає в Московській області в м. Железнодорожний. [PERSON] у лютому 2007 року був зареєстрований у спірній квартирі з його дозволу. З 2002 року він їздив у [PERSON] Федерацію на заробітки, в травні 2005 року одружився з громадянкою [PERSON] Федерації, у серпні 2005 року у них народилась дитина. А в травні 2009 року [PERSON] став громадянином [PERSON] Федерації. Відповідачі не несуть жодних витрат по утриманню цього житла, наміру вселятися в квартиру не висловлювали, будь-яких перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачам він не чинив. Обставини на які позивач посилається, як на підставу для задоволення своїх вимог знайшли своє обєктивне підтвердження поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків. Так, із пояснень свідка [PERSON] судом встановлено, що вона є сусідкою позивача та за життя знала його батьків, а також брата та сина. Свідок пояснила, що брат позивача [PERSON] вже дуже давно поїхав в [PERSON] Федерацію, і більше не повертався, навіть не приїхавши на похорони батьків. Син позивача також в спірній квартирі не проживає вже більше десяти років. Будь-яких суперечок щодо проживання в квартірі між позивачем та відповідачами ніколи не було. Свідок [PERSON], яка також є сусідкою позивача з 1994 року, дала суду пояснення аналогічні поясненням свідка [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що є другом позивача та знає, що в нього є брат [PERSON], який вже приблизно 15 років живе у [PERSON] Федерації. Приблизно п"ять років тому [PERSON] приїздив міняти паспорт і знову повернувся у м. Железнодорожний, де він живе. За життя мати позивача жалілася йому, що [PERSON] кинув її напризволяще та не надає їй допомогу. Оскільки відповідачі, не являючись власником житла, і членом сімї власника, не проживають і не користуються квартирою №1 в будинку№48 по вул. Бульвар Свободи в місті Жовті Води, що належить позивачу на праві приватної власності більше року,\~а наявність реєстрації за вказаною адресою перешкоджає позивачу вільно користуватись та розпоряджатись належним останній житлом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню і [PERSON] та [PERSON] мають бути визнані такими, що втратили право користування \~належним позивачу на праві приватної власності житловим приміщенням. При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачам в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідачі звертались до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачами зберігається спірне жиле приміщення понад одного року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved