Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача про повернення грошових коштів, обґрунтовуючи їх тим, що 20 червня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, що підтверджується письмовою розпискою, за яким відповідач отримав грошові кошти в сумі 23000 грн. які зобовязувався повернути в строк до 20.09.2014 року, але не повернув. Оскільки в добровільному порядку відповідач грошові кошти не повертає, тому позивач просить зобов»язати відповідача повернути суму боргу 23000 грн. та 224250 грн. пені та судовий збір в сумі 2472,50 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором позики від 20.06.2014 року в сумі 23000 грн. та пеню за прострочення виконання грошового зобов»язання в період з 20 вересня 2014 року по 22 травня 2017 року в сумі 224250 грн., а також судовий збір в сумі 2472 грн. Уточнені позовні вимоги просить задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовні й заяві, при цьому вказуючи, що проти ухвалення заочного рішення в зв»язку з неявкою відповідача не заперечує. Відповідач в судове засідання не з»явився по невідомій суду причині про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього до суду не надійшло повідомлення про причини неявки в судове засідання, тому у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд, зі згоди представника позивача, ухвалює у справі заочне рішення. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступних підстав. Відповідно до змісту ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повина довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 1 статті 11 вказаного Кодексу визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином та у строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а також інших актів законодавства. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладений з моменту передачі грошей. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов»язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 20 червня 2014 року було укладено договір позики (а.с.71-72), згідно якого відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] в позику гроші в сумі 23000,00 грн. (двадцять три тисячі грн.) з терміном повернення до 20.09.2014 року, що підтверджується також письмовою розпискою, яку позичальник [PERSON], 21.06.2014 року склав та підписав особисто, що було встановлено в судовому засіданні, та яка міститься в матеріалах справи (а.с.75). Згідно ч. 7 договору позики від 20.06.2014 року, укладеного між сторонами, вбачається, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановлення індексу інфляції за весь час прострочення, а також пеню у розмірі 1% від несплаченої п.1 договору за кожен день такого прострочення (а.с. 71-72). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наявність у позивача договору позики від 20.06.2014 року та розписки від 21.06.2017 року про отримання відповідачем позики та відсутність доказів, які б могли свідчити про повне чи часткове виконання останнім як позичальником своїх зобов'язань за вказаним договором, є підставою для задоволення судом позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договором позики в повному обсязі та пені за прострочення виконання грошового зобов»язання в сумі 224250 грн. починаючи з 20 вересня 2014 року по 22 травня 2017 року (23000,00 грн. х 1% (пеня) х 975 днів (кількість днів простроченого зобов»язання) = 224250, 00 грн. загальна сума пені). Враховуючи вищевикладені обставини та те, що факти викладені в позовній заяві щодо невиконання зобов"язання відповідачем за договором позики знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає можливим задовольнити позов, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість в загальній сумі 23000,00 грн. (двадцять три тисячі грн.) та пеню за прострочення виконання грошового зобов»язання в сумі 224250 грн. за договором позики від 20.06.2014 року. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в загальній сумі 2472 грн.

Outcome: approved