Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2008 року, з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 300 гривень, щомісячно, починаючи з 10 грудня 2008 року і до досягнення повноліття дитиною. Позивач вказує, на те, що на сьогоднішній день 300 гривень не вистачає для забезпечення дитині належного розвитку, що полягає в харчуванні, лікуванні, оздоровленні дитини, а тому просить збільшити розмір аліментів до 1000 гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила до суду свого представника [PERSON], яка позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вказуючи на те, що постійних коштів немає, в звязку з тим, що працює не кожного місяця. Згідний сплачувати аліменти в розмірі 500 гривень. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України,\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3\~ст. 212 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В судовому засіданні обєктивно встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2007 року, що підтверджено даними копії свідоцтва про шлюб серії І-БВ № 031019. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії І-БВ № 067388. Згідно копії рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2010 року, шлюб між сторонами було розірвано. 23 грудня 2008 року рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області з відповідача [PERSON] стягнуто на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 300 гривень, щомісячно, починаючи з 10 грудня 2008 року. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст. 150 СК України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За наведених обставин, суд, враховуючи необхідність більших витрат на забезпечення малолітньої дочки, та погіршення внаслідок цього матеріального становища стягувача аліментів, беручи до уваги те, що відповідач немає офіційного місця роботи, що може призвести до мінливості його прибутків та утворення заборгованості по сплаті аліментів, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень.

Outcome: partial