Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу позики. Вимоги позову мотивовано тим, що 08.06.2010 року між ним, позивачем, та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки у відповідності до якого позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 1500 (тисяча п'ятсот) євро зі строком повернення через 6 місяців, а саме 08.12.2010 року. Позика була надана для особистих потреб. Укладення договору позики підтверджується розпискою відповідача від 08.06.2010 року. Після спливу строку повернення позики відповідач грошові кошти не повернув. Він неодноразово звертався до відповідача про повернення боргу, однак відповідач на дані вимоги не реагував. В листопаді 2013 року він звернувся з вимогою до відповідача про повернення суми позики у відповідь на яку, останній пообіцяв повернути суму позики після того як повернеться з Чеської Республіки, куди їде на заробітки. Відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України на 16 березня 2015 року 1 євро дорівнює 22.94 українським гривням. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем на 16 березня 2015 року складає 34410 грн. (тридцять чотири тисячі чотириста десять гривень). Строк повернення позики в розписці встановлений 6 місяців, тобто 8 грудня 2010 року. Станом на 16 березня 2015 року сума позики відповідачем не повернута. За порушення зобов'язання, відповідач зобов'язаний сплатити інфляційні нарахування. Заборгованість зі встановленого індексу інфляції за весь час заборгованості від суми боргу складає: Для розрахунку позивачем взяті індекси інфляції з червня 2010 року по лютий 2015 року включно: (100,8 : 100) * (104,6 : 100) * (99,8 : 100) * (100,5 : 100) * (124,9 : 100) * (103,1 : 100) * (105, 3 : 100)= 1,391 34410 * 1,391 = 47859 грн. 47859-34410 = 13449 грн(тринадцять тисяч чотириста сорок дев'ять гривень) - інфляційні нарахування на суму боргу. Три проценти річних від простроченої суми розраховані позивачем за формулою: Сума санкції = С*3*Д:365:100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення 34410 * 3 * 550 : 365 : 100 = 4383 грн. Фінансова санкція у розмірі трьох процентів річних від суми боргу склала 4383 грн. ( чотири тисячі триста вісімдесят три гривні). Таким чином, позивач зазначає, що загальна сума боргу з урахуванням санкцій складає: 34410 + 13449 + 4383 = 52242 грн. ( п'ятдесят дві тисячі двісті сорок дві гривні). Позивач [PERSON], його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, Представник позивача подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без їхньої з позивачем участі, позовні вимоги підтримала повністю, просить суд такі задоволити, згідна на винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання повторно не з"явився. Суд вважає можливим на підставі ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 08.06.2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки у відповідності до якого позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 1500 (тисяча п'ятсот) євро зі строком повернення через 6 місяців, а саме 08.12.2010 року. Позика була надана для особистих потреб. Укладення договору позики підтверджується розпискою відповідача від 08.06.2010 року, яка засвідчена двома свідками [PERSON] та [PERSON]. Після спливу строку повернення позики відповідач грошові кошти не повернув. Він неодноразово звертався до віповідача про повернення боргу, однак відповідач на дані вимоги не реагував. В листопаді 2013 року він звернувся з вимогою до відповідача про повернення суми позики у відповідь на яку, останній пообіцяв повернути суму позики після того як повернеться з Чеської Республіки, куди їде на заробітки. Відповідно до частини 1 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності перериваєтьсявчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. 05.03.2015 року позивач надіслав листом вимогу відповідачу про повернення позики, однак ніякої відповіді не послідувало, зобов'язання відповідачем не виконано. Відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України на 16 березня 2015 року 1 євро дорівнює 22.94 українським гривням. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем станом на 16 березня 2015 року складає 34410 грн. (тридцять чотири тисячі чотириста десять гривень). Станом на 16 березня 2015 року сума позики відповідачем не повернута. За порушення зобов'язання, відповідач зобов'язаний сплатити інфляційні нарахування. Заборгованість зі встановленого індексу інфляції за весь час заборгованості від суми боргу складає: Інфляційні нарахування на суму боргу - 13449 грн. (тринадцять тисяч чотириста сорок дев'ять гривень): Індекси інфляції з червня 2010 року по лютий 2015 року включно: (100,8 : 100) * (104,6 : 100) * (99,8 : 100) * (100,5 : 100) * (124,9 : 100) * (103,1 : 100) * (105, 3 : 100)= 1,391 34410 * 1,391 = 47859 грн. 47859-34410 = 13449 грн (тринадцять тисяч чотириста сорок дев'ять гривень) . Три проценти річних від простроченої суми 4383 грн. ( чотири тисячі триста вісімдесят три гривні), розраховані за формулою: Сума санкції = С*3*Д:365:100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. 34410 * 3 * 550 : 365 : 100 = 4383 грн. Таким чином, загальна сума боргу відповідача з урахуванням санкцій складає: 34410 + 13449 + 4383 = 52242 грн. ( п'ятдесят дві тисячі двісті сорок дві гривні). Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В той же час згідно з ч.1 ст.218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. За змістом.1 ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, згідно ч.2 ст.1047 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред»явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України, за забов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до частини 1 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності перериваєтьсявчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. В зв'язку з тим, що позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернення йому суми позики, суд дійшов до висновку, що строк позовної давності позивачем пропущено з поважних причин і такий слід поновити. Водночас сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, що випливає зі змісту ч.2 ст.524 ЦК України. Частиною 2 ст.533 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні визначено еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Виходячи з норм ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Частиною другою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Outcome: approved