Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

До суду з позовом звернувся [PERSON] в якому просив постановити рішення, яким визнати ? частину домоволодіння, яке складається з житлового будинку А-1, загальною площею 54,6 кв.м., житлова площа 37,4 кв.м., сарай Б, сарай В, погріб вхідний Г, вбиральня Д, огорожа - №1, ворота огорожі - №2, колодязь питний - №3 та знаходиться по вул.Набережна Хоролу, 28, с.Петрівка-Роменська Гадяцького району, на земельній ділянці, що належить до фонду земель [PERSON] сільської ради, що залишилася після смерті [PERSON], яка померла 09.10.2014р, спадковим майном та визнати за ним право власності на спадкове майно яке залишилося після смерті [PERSON], яка померла 09.10.2014р. в с.Петрівка-Роменська, що знаходиться по вул.Набережна Хоролу, 28, с.Петрівка-Роменська Гадяцького району, на земельній ділянці, що належить до фонду земель [PERSON] сільської ради у вигляді домоволодіння, яке складається з житлового будинку А-1, загальною площею 54,6 кв.м., житлова площа 37,4 кв.м., сарай Б, сарай В, погріб вхідний Г, вбиральня Д, огорожа - №1, ворота огорожі - №2, колодязь питний - №3 в розмірі ? частини вказаного домоволодіння та визнати за ним право власності на іншу ? частину цього ж будинковолодіння, яка належить йому фактично, але на яку відсутня технічна документація, тобто на все будинковолодіння. В обґрунтування позову посилаються на те, що 09.10.2014р. померла його дружина [PERSON], яка проживала разом з ним за адресою вул. Набережна Хоролу, 28 с.Петрівка-Роменська Гадяцького району. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння по вул. Набережна Хоролу, 28 с.Петрівка-Роменська Гадяцького району Полтавської області, яке було збудовано починаючи з 1956 року. Інвентаризація домоволодіння не проводилась в звязку з чим правоустановчі документи відсутні. Вказане будинковолодіння відносилось до типу робочого двору. Членами робочого двору станом на 01.07.1990р. були [PERSON] голова двору, [PERSON] чоловік. За будинковолодінням закріплена земельна ділянка 0,25 га, яка не приватизована, належить до фонду земель сільської ради. Зазначив, що він прийняв спадщину, оскільки на час смерті дружини проживав разом з нею. Для оформлення права власності на спадкове майно він звернувся до приватного нотаріуса ГРНО [PERSON], але в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено та запропоновано звернутися до суду. Таким чином, без правовстановлюючих документів неможливо оформити спадщину. У судове засідання позивач та його представник не зявились, представник позивача [PERSON] надав до суду заяву в якій просив суд розглянути справу за його відсутності. Також зазначив, що він позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив, надав до суду заяву в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти позову. Третя особа приватний нотаріус ГРНО [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомила, надала до суду заяву в якій просила цивільна справу розглядати без її часті. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 09.10.2014р. померла [PERSON], про що 10.10.2014р. складено відповідний актовий запис №44, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серія І-КЕ №281075. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серія І-КЕ №469856 від 13.09.1986р. [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] Відповідно до довідки виконкому [PERSON] сільської ради №595 від 13.05.2015р. будинковолодіння в с. Петрівка-Роменська, по вул. Набережна Хоролу, 28 згідно погосподарської книги №2 особовий рахунок №0145-1, станом на 01.07.1990р. відносилось до типу робочого двору. Членами робочого двору станом на 01.07.1990р. були [PERSON] голова двору, [PERSON] чоловік. Відповідно до довідки виконкому [PERSON] сільської ради №585 від 13.05.2015р. земельна ділянка площею 0,25 га, яка розташована за адресою с. Петрівка-Роменська, вул. Набережна Хоролу, 28 не приватизована, належить до фонду місцевої ради. Визначення суспільної групи господарства було урегульовано Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затвердженими Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 13 квітня 1979 року №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26. За змістом п.20 Вказівок суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї. Глава сім'ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім'ї, відносяться до господарства колгоспників. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником [PERSON] комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За змістом ст. 120 ЦК УРСР 1963р. майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір є сімейно-трудовим об"єднанням осіб, які використовували майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Члени колгоспного двору брали участь в громадському господарстві колгоспу і отримували в ньому основні доходи, а також спільно вели особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Таким чином, оскільки станом на 01.07.1990 року членами робочого двору були [PERSON] та [PERSON], суд приходить до висновку, що майно двору являлось сумісною власністю вказаних осіб по ? частині за кожним. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок від 23.05.2013р. домоволодіння по вул.Набержна Хоролу, 28 в с. Петрівка-Роменська складається з житлового будинку А-1, загальною площею 54,6 кв.м., житлова площа 37,4 кв.м., сарай Б, сарай В, погріб вхідний Г, вбиральня Д, огорожа - №1, ворота огорожі - №2, колодязь питний - №3. Таким чином, враховуючи той факт, що [PERSON] належала ? частина майна зазначеного робочого двору, суд приходить до висновку, що ? частина вказаного домоволодіння є спадковим майном після смерті [PERSON] Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за його життя і народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив, і батьки. Згідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до довідки виконкому [PERSON] сільської ради №448 від 14.04.2015р. [PERSON] була зареєстрована та проживала станом на день смерті 09.10.2014р. за адресою с. Петрівка-Роменська, вул. Набережна Хоролу, 28, Гадяцького району Полтавської області. На день смерті [PERSON] разом з ним був зареєстрований та проживав чоловік [PERSON], 12.08.1931р.н. Інших зареєстрованих станом на 09.10.2014р. за вищевказаною адресою не значилось. Відповідно до листів приватного нотаріуса ГРНО [PERSON] №164 від 13.05.2015р. та №211 від 05.05.2015р., приватним нотаріусом ГРНО [PERSON] 02.04.2015р. була заведена спадкова справа після смерті [PERSON] яка померла 09.10.2014р. Заяву про прийняття спадщини після її смерті подано [PERSON], яка зареєстрована в реєстрі за №57. Заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] подали [PERSON] та [PERSON], справжність підписів на яких засвідчено секретарем Петрівсько-Роменської сільської ради Гадяцького району Полтавської області 25.03.2015р. зареєстрованого в реєстрі за №55,№56. Заяви надійшли поштою. Таким чином, оскільки [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] проживав разом з нею, та звернувся в шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а також враховуючи той факт, що інших спадкоємців судом не встановлено, то суд приходить до висновку, що [PERSON] фактично прийняв спадщину та набув права власності на вказане спадкове майно. Відповідно до п. 4.15 ст.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином, оскільки [PERSON] фактично являється власником ? частини зазначеного домоволодіння, та враховуючи той факт, що він у передбачений законом спосіб прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON], тобто фактично набув права власності на ? частину домоволодіння, що належала померлій, та з врахуванням того, що у [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на домоволодіння, що унеможливлює оформлення спадщини на майно, яке підлягає реєстрації, то суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved