Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

До суду звернувся представник Харківського національного університету внутрішніх справ з позовом заявленим до [PERSON] про стягнення з відповідача 33357,03 грн.. потрачених позивачем на навчання відповідача у Харківському національному університеті внутрішніх справ за період з 01.09. 2007 по 18.06.2011 рік. В позові зазначено, що відповідач після закінчення Харківського національного університету внутрішніх справ зобов'язаний відпрацювати в органах МВС не менше трьох років. Після закінчення навчання відповідач відпрацював в органах внутрішніх справ лише 2 роки і 5 місяців, а тому зобов'язаний відшкодувати позивачу кошти потрачені на навчання, отримання форменого одягу та харчування. Позивач надав суду копію акта про професійну непридатність відповідача для роботи в органах МВС, що було причиною звільнення відповідача з органів внутрішніх справ. В судовому засіданні 23.10.2014р. відповідач [PERSON] заявлений позов не визнав з тих підстав, що харчувався він за свій рахунок, формений одяг також купляв за свої кошти, а тому розрахунок потрачених коштів за час його навчання є невірним. Представник відповідача [PERSON] заявив клопотання про надання позивачем доказів того, що позивач належить до системи МВС України, а тому судом було винесено ухвалу про направлення таких доказів до Володимирецького районного суду Рівненської області. Після отримання завіреної копії Статуту Харківського університету внутрішніх справ представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 01.12.2014р. пояснив, що він ознайомився з наданими університетом копіями документів але копія Статуту Харківського національного університету внутрішніх справ для його нічого не значить і попросив перенести розгляд справи для підготовки до виступу в судових дебатах. Також представник відповідача просить суд не придавати значення поясненні представника позивача від 07.11.2014р. надане Володимирецькому районному суду де зазначено, що пояснення надається на позов заявлений до [PERSON] надано на вимогу ухвали Полтавського районного суду, тому таке пояснення є неприйнятним. Також представник відповідача зазначив, що договір укладений з відповідачем 01 вересня 2007р. не має юридичної сили оскільки не вказано предмету та ціни договору, а тому такий договір не відповідає вимогам ст. 638 ЦК України і його не слід брати до уваги і в позові відмовити за безпідставністю. Також представник відповідача повідомив суд про те, що відповідач проходить медичну комісію і намагається поновитись в органах внутрішніх справ, тому стягнення коштів є недоцільним. Дослідивши та оцінивши докази в справі суд встановив, що відповідач [PERSON] навчався в Харківському національному університеті внутрішніх справ з 01.09.2007р. по 18.06.2011р. Після закінчення навчання пропрацював в системі МВС України 2 роки 5 місяців, після чого був звільнений наказом начальника УВС України в Рівненської області №361 о/с від 21.11.2013р. за невідповідністю займаній посаді ( витяг з протоколу №11 кадрової комісії УМВС України в Рівненській області від 07.11.2013р.). Відповідно до п.3.2 Договору від 01 вересня 2007р. відповідач після закінчення навчання в Харківському національному університеті зобов'язаний відпрацювати не менше 3-х років в органах внутрішніх справ. У разі невиконання цієї умови договору випускник Харківського національного університету міністерства внутрішніх справ зобов'язаний відшкодувати університету кошти потрачені на навчання. Представник відповідача заявлений позов не визнав через відсутність в позивача доказів звільнення [PERSON] за власним бажанням та відсутність, на час розгляду справи судом, постійної роботи що унеможливлює відповідача сплатити зазначену в позові суму. Заявляючи клопотання про витребування судом доказів належності Харківського національного університету до системи МВС України представник відповідача лише затягував розгляд справи і не надав суду жодних доказів щодо зменшення грошових коштів чи відмови у задоволенні позову. Досліджуючи надані позивачем докази суд встановив, що відповідач звільнений з органів МВС через професійну непридатність до закінчення трирічного строку, котрий відповідач зобов'язаний відпрацювати згідно п.3.2 Договору. Незгода відповідача з наданим розрахунком потрачених коштів на його навчання документально не підтверджена і заявлена в суді лише для уникнення майнової відповідальності. Представник відповідача не розуміє того, що згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідження наявних у справі доказів. Саме тому згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Об'єктивним є рішенням суду ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В судовому" засіданні не було надано доказів щоб вони заперечували факт навчання відповідача в Харківському національному університеті внутрішніх справ або відпрацювання в органах МВС України не менше трьох років після закінчення навчання. Суд, дослідивши та оцінивши докази в справі приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Суд врахував той факт, що відповідач не відпрацював в органах МВС України повних три роки і був звільнений за професійною непридатністю, чим відповідач порушив вимоги п.3.2 Договору від 01 вересня 2007р. Суд не погоджується з думкою представника відповідача про те, що відповідача звільнили безпідставно. Направлення відповідача на курси підвищення кваліфікації було недоцільним, адже відповідач здобув освіту але не набув професійних навиків і подальше його навчання привело б лише до витрати державних коштів.

Outcome: approved