Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

В січні 2015 року позивач звернувся до суду з вищеозначеним позовом і обґрунтовує вимоги тим, що 21 липня 2012 р. між ним та [PERSON] відповідачем-1 укладено договір позики 10000 грн., терміном на 4 місяця, який зобов'язався повернути до 21 листопада 2014 року, сплачуючи щомісяця рівними частинами кожного місяця по 3500 грн., що складає на загальну суму 14000 грн., а також у розписці зазначив, що у випадку неповернення коштів у розмірі 3500 грн. до 21.08.2014 року зобов'язується сплачувати штрафні санкції у розмірі 50 грн. за перші 10 днів прострочення грошового зобов'язання, після спливу цього терміну - по 100 грн. за кожен день прострочення та додатково зобов'язався сплатити 400 грн. банківської комісії за користування кредитними коштами, що знаходилися на картковому рахунку позивача, відкритому у ПАТ КБ «Приватбанк» та зобов'язався сплатити 200 грн. після спливу п'ятдесяти днів займу отриманої позивачем відповідної суми від банківської установи за кожен день прострочення, тобто 2% банківської комісії та на підтвердження отримання коштів відповідач-1 написав розписку, але борг не виплачує і не реагує на його звернення. Відповідно до договорів поруки від 21.07.2014 року поручителі [PERSON] та [PERSON] поручаються перед кредитором за належне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з договору позики від 21.07.2014 року. Позивач посилається на ст.ст.525, 553, 610, 625, 1046,1047 ЦК України і просить остаточно в уточненій позовній заяві стягнути суму боргу в солідарному порядку з відповідачів в розмірі 29 485 грн., яка складається із 4000 грн. основного боргу, 24100 грн. штрафних санкцій, 1385 грн. інфляційних збитків. В судовому засіданні позивач та його представник підтримала позовні вимоги у повному обсязі, враховуючи, що відповідач - [PERSON] спочатку повернув борг в розмірі 2800 грн., але не пам'ятає дату повернення і під час розгляду справи повернув 7200 грн. і залишалося 4000 грн. основного боргу, 24100 грн. штрафних санкцій та 1385,27 грн. інфляційних збитків. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні з позовними вимогами не згодні, вказуючи, що відповідачем-1 дійсно були взяті гроші для розвитку підприємства, але так склалися обставини, що не міг повернути своєчасно борг, але до 21.08.2014 року було сплачено 2800 грн. і повернути 7200 грн. під час розгляду справи. Не погоджуються з тими нарахуваннями, що зроблені позивачем, оскільки їх проценти складають 480% річних, що майже у 15 разів кредитні послуги позивача дорожчі ніж кредитні послуги. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, [PERSON] у попередньому судовому засіданні не заперечував, що був поручителем при отриманні боргу позивачем, про час розгляду судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, а тому є підстави для розгляду справи в їх відсутність. Вислухавши позивача та його представника, відповідача 1 та його представника, перевіривши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із слідуючих підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 1046,1047,1048 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ,який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позичальник має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З аналізу цих правових норм можна зробити висновок, що боргова розписка слугує доказом на підтвердження укладання договору позики та передачі коштів або речей. З моменту її складання у позичальника виникає обов'язок повернути позику у строк обумовлений сторонами. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином згідно до умов договору та вимог ЦК України , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено , що між позивачем і [PERSON] 21 квітня 2012р. був укладений договір позики згідно якого [PERSON] позичив у [PERSON] 10000 гривень і отримав кошти в момент підписання вказаного договору про що і написав власноручно розписку (л.с.9) про зобов'язання повернути 14 000 грн. Остаточний розрахунок щодо повернення позики повинен бути здійснений не пізніше 21 листопада 2014р., яка сплачуватиметься позичальником щомісяця рівними частинами по 3500 грн., а також 400 грн. - процентна комісія «Приватбанку» з умовами, якщо не поверне своєчасно борг, то зобов'язався віддати 200 гривен - процентна ставка «Приватбанку», а в разів не віддачі боргу 3500 грн. до 21.08.2014 року, то зобов'язується виплачувати штрафні 50 грн. протягом десяти днів, а після в сумі 100 грн. за кожен день прострочення. Однак відповідач 1 вимог договору позики своєчасно не виконав, отримані кошти частково сплатив, а останню частину - основний борг на день розгляду справи повернув. Відповідно до договорів поруки від 21.07.2014 року поручителі [PERSON] та [PERSON] поручаються перед кредитором за належне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань про повернення 14400 грн., що витікають з договору позики від 21.07.2014 р. Відповідно до ч.2 ст. 527 цього Кодексу, кожна сторона у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризи наслідків не пред'явлення такої вимоги. За правилами ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. За правилами ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, якою в свою чергу передбачена відповідальність у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми та з урахуванням індексу інфляції. В главі 49 ЦПК України визначені способи та порядок забезпечення виконання зобов'язання, якими, зокрема є неустойка (штраф, пеня), порука, застава. Відповідно до ч.1 ст. 553, ч.1 ст. 554 ЦПК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Статтею 559 ЦПК України визначені випадки припинення поруки. Зокрема, порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, а також після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. З огляду на зміст договору поруки суд дійшов висновку, що поручителі зобов'язалися повернути основну суму боргу розміром 14400 грн. без яких то будь умов, вказаних в розписці боржника [PERSON], а враховуючи, що основним боржником повністю сплачена основна сума боргу, то з поручителів необхідно стягнути в солідарному порядку разом з боржником в розмірі 4400 грн. Таким чином суд вирішує спір, виходячи із засад розумності та справедливості, з врахуванням пояснень сторін та їх представників і на підставі оригіналів боргових документів. Виходячи з останнього розрахунку боргу наданого представником позивача залишалося 4000 грн. основного боргу, 24100 грн. штрафних санкцій та 1385,27 грн. інфляційних збитків, а всього на суму 29 485,27 грн., що в значно перевищує розмір збитків. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного судочинства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. До обставин, що мають істотне значення, суд відносить наявність у основного боржника - [PERSON] малолітньої дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження (ас.110), перебування [PERSON] на обліку як безробітний в Білопільському РЦЗ з 19 грудня 2014 року (а.с.111), а тому суд дійшов висновку про стягнення з основного боржника суму боргу в розмірі 10000 грн. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial