Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що Миргородським міськрайонним судом Полтавської области розглянуто кримінальне провадження з обвинувальним актом за ч.2 ст.15; ч.1 ст.115 КК України відносно [PERSON],[INFO]. Згідно вироку від 17.09.15 року який набрав законної сили, його визнано винним в скоєнні закінченого замаху на вбивство, тобто умисне противоправне заподіянне смерті іншій людині тобто позивачу і йому призначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі. По справі позивача було визнанно потерпілим. Також Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 17.09.15 року розглянуто кримінальне провадження про застосування примусових заходів медичного характеру щодо [PERSON], [INFO], який, як встановлено матеріалами кримінального провадження на день скоєння суспільно-небезпечного діяння страждав і на даний час страждає хронічним душевним захворюванням в формі параноїдної шизофренії. Ухвалою від 17.09.15 року Миргородського міськрайонного суду, яка набрала законної сили, визначено, що [PERSON] вчинив суспільно- небеспечне діяння, передбачене ч.2 ст.15; ч.1 ст.115 КК України, а саме закінчений замах на вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині і дане діяння вчинено ним в стані неосудності і до нього застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. В зв'язку з неосудністю [PERSON] позивач не подавав до нього позову про вішкодування матеріальної та моральної шкоді від злочину. Матеріалами кримінального провадження встановлено, що 07.01.15 року о 18.00 годині засуджений [PERSON] перебуваючи за адресою [ADDRESS] в стані алкогольного сп'яніння, діючи за попередньою змовою із своїм братом [PERSON] який знаходився у стані неосудності, також перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, діючі з єдиним умислом, намагалися на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вбити позивача [PERSON] , хоча він ніяких противоправних дій щодо них не здійснював, вони наносили позивачу численні удари руками і ногами по тілу, [PERSON] наносив позивачу по тілу ногами, в наслідок чого в нього пробита ліва легеня. Після чого брати [PERSON] та [PERSON] нанесли численні удари молотком по голові - по тім'яній та лобній частині, внаслідок чого озивач, згідно висновку судово - медичної експертизи отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, в наслідок чого позивач з 07.01.15 року по 17.01.15 року знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Хорольської ЦРЛ. Під час скоєння злочину в позивача були вкрадені і пошкоджені його власні речі- одяг куртка дублянка -3000 грн.-украдена, рукавички кожані -300 грн.-вкрадені,, светер в"язаний - 700 грн. - порізаний, а разом складає 4000 грн. Як зазначає позивач , що внаслідок злочину позивач витратив на лікування згідно призначень лікарів власні кошти в сумі : ліки 2367,08 грн. бензин на проїзд автомобілем його матері до лікарні - 849,97 грн., наймання автомобіля 1000 грн. разом витрати склали на його лікування - 4217,50 грн, а всього разом матеріальні збитки становлять 8217,50 грн. Внаслідок скоєння злочину під час лікування позивач переніс сильну фізичну біль, незручності, в даний час наслідком спричинення йому тілесних ушкоджень голови є те, що він погано почуває себе, йому не можна знаходиться на сонці, не може в наслідок пошкодження лівої легені нормально дихати - задихається, відчуває болі при диханні. Позивач вважає, що йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 200 000 грн. Брати [PERSON] та [PERSON] діяли за єдиним наміром,узгоджено, цілеспрямованно, вчинили злочин, який є особливо тяжким. [PERSON] є працездатним, утриманців не має і тому позивач просить стягнути з нього матеріальну та моральну шкоду завдану злочином. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча вчасно і належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до ст. 224-226 ЦПК України. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, оскільки згідно вироку Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, по кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] за ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, його визнано винним у скоєнні вказаного злочину та призначено йому покарання і обставина наявності вини відповідача у заподіянні шкоди [PERSON] визначена. Відповідно до положень ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, тому суд, з урахуванням того, що моральна шкода, пов'язана з неправомірними діями особи, яка її завдала, вважає доказаним факт заподіяння відповідачем моральної шкоди. Відповідно доп. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у даному конкретному випадку, суд враховує моральні страждання позивача [PERSON] ,який в наслідок побиття отримав тілесні ушкодження. Відповідно до ст. 1177, 1195 ч. 1 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тому, виходячи з вищенаведеного, суд, враховуючи принципи розумності, виваженості та справедливості, вважає за доцільне позовні вимоги в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди задовольнити частково. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, тому суд виходить з того, що задоволення позовних вимог в цій частині позову повинно відповідати як заподіяній моральній шкоді, так і критерію справедливості. Таким чином розмір відшкодування, підтриманий позивачем , становить 200 000 грн., при цьому суд враховує те, що розмір заявленої до відшкодування моральної шкоди не відповідає реально заподіяній моральній шкоді. Тому відповідно до ст. 1167 ЦК України, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу, що потерпілий від його протиправних дій, заподіяну моральну шкоду, яка становить 100 000 грн., та підлягає стягненню з останнього на користь позивача. Враховуючи вищевикладене суд вважає що з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 8 217, 50 гривень заподіяної майнової шкоди та 100 000 гривень, як відшкодування заподіяної моральної шкоди, що є достатнім розміром відшкодування, при цьому суд враховує характер та обсяг страждань, їх тривалість, тяжкість. На підставі викладеного та

Outcome: partial