Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до територіальної громади в особі Войнихівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В позові вказав, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається із земельної частки(паю) площею 3,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі та належала померлому згідно сертифіката серії [NUMBER] від 26.03.1997 року , реєстраційний номер 232, що знаходиться на території Войнихівської сільської ради. Він є єдиним спадкоємцем на майно померлого [PERSON]. Коли ж [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], то нотаріусом була винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не зміг надати нотаріусу сертифікат на земельну частку(пай), так-як сертифікат було втрачено. Згідно до п.4.21 Глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку, витягу з поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції від 01.01.2013 року) державна реєстрація прав власності, інших речових прав на земельні ділянки (їх обтяжень) здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, яка проводиться територіальними органами Державного агентства земельних ресурсів України. Так, як право власності на земельну ділянку не зареєстровано в державному земельному кадастрі і не може бути зареєстроване без ухвалення судового рішення, тому позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну частку(пай) площею 3,89 га, що розташована на території Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю. Просив суд позов задовольнити, судові витрати покласти на нього. Представник Войнихівської сільської ради у судове засідання не з'явився, в направленому на адресу суду листі проти задоволення позову не заперечував. Треті особи, а саме, Лубенської державної районної адміністрації, Управління Держземагенства у Лубенському районі та друга Лубенська державна нотаріальна контора в судове засідання своїх представників не направляли, просили суд розглянути дану справу без їх участі, при вирішенні позову покладалися на думку суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається із земельної частки(паю) площею 3,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі та належала померлому відповідно до сертифіката серії [NUMBER] від 26.03.1997 року, реєстраційний номер 232, що знаходиться на території Войнихівської сільської ради. Позивач є єдиним спадкоємцем на майно померлого [PERSON]. Позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], але нотаріусом була винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не зміг надати нотаріусу сертифікат на земельну частку(пай), так-як сертифікат було втрачено ( а.с.7). Відповідно до інформації, наданої Управлінням Держземагенства у Лубенському районі, [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку(пай) серії [NUMBER], зареєстрованого 26.03.1997 року №323, належала земельна частка(пай) площею 3,89 га, яка знаходиться на території Войнихівської сільської ради (а.с.8). Даний сертифікат за невідомих обставин було втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Вісник» (а.с.10-11). Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті його батька [PERSON]. Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового при значення. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Оцінивши наявні докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи той факт, що визнання за позивачем права на земельну ділянку в порядку спадкування не порушає нічиїх інтересів та прав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними та вважає за необхідне їх задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved