Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

До Рівненського міського суду Рівненської області звернулася з позовом [PERSON] про визнання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою в [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі ухвали Рівненського міського суду від 01.03.2010 р. у справі №2-1136/09 р. В квартирі також проживали та були зареєстровані, чоловік [PERSON] , син [PERSON] та брат [PERSON] . З 2007 року позивач переїхала до Італії разом з чоловіком та сином. [PERSON] у зазначеній квартирі ніколи не проживав. Реєстрація відповідачів у зазначеній квартирі зумовлює нарахування значних коштів за комунальні послуги, що порушує права позивача. В судовому засіданні представник позивача просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Представник позивача зазначила, що [PERSON] та [PERSON] проживають за кордоном в Італії. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову та зазначив, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрований але не проживав. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з"явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки відповідачі суд не повідомили, відзив не подали. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.07.2017 р. та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.6) квартира [ADDRESS] належнить на праві приватної власності [PERSON] . Також право власності на зазначену квартиру підтверджується ухвалою суду від 01.03.2010 р. по цивільній справі №2-1136/09 р. (а.с.12) Факт реєстрації [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в вищезазначеній квартирі підтверджується записами в будинковій книзі (а.с.7-9) та відомостями наданими відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області відносно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.31,32.33) Статтею 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317,319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи\~ на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст.150 ЖК України, Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Ст.391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного суд робить висновок, що реєстрація і відсутність відповідачів в квартирі позивача створює їй перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідачі відсутні за даним місцем реєстрації понад один рік. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що право відповідачів на користування майном (спірною квартирою) підлягає припиненню відповідно до положень частини другої статті 405 ЦК України. Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо позбавлення права користування спірним приміщенням. Відповідно до\~ст.141 ЦПК\~\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням даної\~\~вимоги процесуального кодексу\~\~підлягає до стягнення з відповідачів\~\~на користь позивача\~\~понесені\~\~судові\~\~витрати - судовий збір\~\~в сумі\~\~ 768,40\~грн.

Outcome: approved