Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувася до суду із позовом до [PERSON], третя особа: Орджонікідзевський районний відділ у місті Запоріжжя Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів № 2123 видано 03.12.2013р., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) набув право власності на квартиру [ADDRESS]. Квартира була придбана з прилюдних торгів (протокол № 05/241/13/А-1 від 18.11.13р.) внаслідок здійснення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа Орджонікідзевського суду м. Запоріжжя № 2-2961/2011від 20.11.2012р. шляхом проведення примусової реалізації Квартири, яка належала на праві власності [PERSON]. На момент придбання Квартири місце проживання Відповідача було зареєстроване за адресою вказаної квартири. З часу придбання Позивачем Квартири Відповідач не проживав, навіть тимчасово. Майже 10 місяців Відповідач не проживає в квартирі, не бере участі у витратах на утримання Квартири, не отримує поштову кореспонденцію за даною адресою, особистих речей в квартирі не тримає. Відповідач добровільно визначив собі інше місце проживання і Квартирою не користується понад шість місяців без поважних причин. На підставі викладеного просить суд, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]; зобов'язати Орджонікідзевський районний відділ у місті Запоріжжя Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області зняти відповідача з реєстрації та стягнути судові витрати. Представник позивача у судове засідання надав заяву, згідно якої підтримав заявлені позовні вимоги, проти заочного вирішення справи не заперечує та просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень до суду не надав, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно і належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника. З огляду на вищезазначене, суд, у відповідності до вимог статті 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON], що підтверджується відповідними документами. У вищевказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який був попереднім власником квартири. З часу придбання позивачем квартири (з 03.12.2013 року) відповідач не проживає, не бере участі у витратах на утримання квартири, його особисті речі в квартирі відсутні. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема акту МКП „Основаніє" від 10.09.2014 р., з грудня 2013 року по теперішній час відповідач [PERSON] не проживає у зазначеній квартирі. Конституцією України та нормами Цивільного кодексу України закріплені принципи непорушності права приватної власності, які визначають право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплюють право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). За положеннями статей 379, 382 ЦК України, об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд, з урахуванням обставин того, що реєстрація відповідача за вказаною адресою чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю позивача, вважає вимоги про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягаючими задоволенню. Щодо вимог позивача про зобов'язання Орджонікідзевський РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізької області зняти відповідача з реєстрації місця проживання в житловому приміщенні, то суд зазначає наступне. Орджонікідзевський РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізької області у справі є третьою особою без заявлення самостійних вимог на предмет спору, а не відповідачем. Третя особа за своїм процесуальним становищем не є суб'єктом матеріально-правових відносин, не користується правами сторін та не несе їх обов'язків, а тому суд не вправі поширювати на них матеріально-правові наслідки вирішення спору та покладати обов'язок виконання рішення. У відповідності з вимогами статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За статтею 11 цього Закону, реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути також відновлення становища, яке існувало до порушення. Зважаючи те, що задоволення вимоги про зняття з реєстрації місця проживання забезпечить власникові безперешкодне відновлення свого порушеного права власності, яке існувало до порушення, та є похідною від вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд вважає за можливе частково задовольнити позов в частині зобов'язання вчинення певних дій. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати.

Outcome: partial