Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позов мотивуючи його наступним 26 лютого 2014 року, між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк», укладено договір про надання споживчого кредиту № 2008218363 (надалі - Договір). Згідно з п. 1.2.1. Договору Банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором та додатком №1 «Графік платежів», що є його невід'ємною частиною, також виконувати умови кредитного договору. Згідно з Додатку № 1 до Договору щомісячний платіж становить 2 093 грн., з врахуванням погашення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом та щомісячної комісії. Позивач вказує на те, що за час користування кредитом графіку платежів не прострочував. Частину платежів оплатив достроково. За весь період обслуговування кредиту сплачено 33 734 грн. Разом з тим він вказує на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» № 1275-У1І від 20.05.2014 року, а саме підпунктом 3 пункту 4, внесено відповідні зміни в ст. 14. Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у відповідності до якого військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються". Згідно з пунктом 3 розділу II (Прикінцеві положення) дія підпункту З пункту 4 цього Закону поширюється на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов'язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Таким чином, починаючи з 18.03.2014 року по теперішній час має місце особливий період. Позивач вказує на те, що з моменту оголошення часткової мобілізації, а саме з 18 березня 2014 року по теперішній час є військовослужбовцем, що підтверджується відповідною довідкою. З метою приведення відносин між банківською установою та позичальником у відповідність до вимог чинного законодавства у вересні 2014 року до банку була подана заява (Додаток № 2) з проханням привести відносини по обслуговуванню споживчого кредиту за договором № 2008218363 від 26.02 2014 р. у відповідність до норм Закону України № 1275-УІІ від 20.05.2014 року шляхом припинення нарахування процентів, зарахування суми раніше сплачених процентів у погашення основного боргу та коригування зобов'язань. До вказаної заяви додавалася довідка про те, що [PERSON] дійсно проходить військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Закарпатській області з 29 грудня 2007 року. Відповіді на заяву у порушення ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» посадові особи банківської установи не надали. Тому, у січні 2015 року була подана повторна заява з проханням вирішити порушені у попередній заяві питання припинення нарахування процентів та перерахунку заборгованості, а також надати відомості про стан заборгованості за кредитом № 2008218363. 16 березня 2015 року позивачем отримано лист Вих. № 77-805-5 від 16 березня 2015 року за підписами керівника РВ м.Ужгород Федина С.Б. та керівника відділу продажів РВ м. Ужгород Синичка В.В. згідно зі змістом якого [PERSON] відмовлено у задоволенні вимог по припиненню нарахування процентів за отриманим кредитом. Такі дії відповідача на думку позивача є протиправними з огляду на їх невідповідність зазначеним вище нормам Закону України № 1275-VII від 20.05.2014 року та Указів Президента України, чим порушено право [PERSON] на безпроцентне користування кредитом у період дії режиму особливого періоду. У листі також відсутні дані щодо стану заборгованості, які у своїй заяві просив надати позивач. З урахуванням викладеного [PERSON] просить зобов'язати Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» надати розшифровку зарахування здійснених [PERSON] платежів у сумі 33 734 грн. по погашенню кредиту за договором про надання споживчого кредиту № 2008218363 від 26.02.2014 року, у розрізі зарахувань погашення процентів, тіла кредиту та комісії із зазначенням номерів рахунків та залишку заборгованості на дату відкриття провадження у справі; зобов'язати ПАТ «ОТП Банк» призупинити, починаючи з 18 березня 2014 року, нарахування штрафних санкцій, пені і процентів за договором про надання споживчого кредиту № 2008218363 від 26.02.2014 року, здійснити розрахунок по зарахуванню сплачених коштів з урахуванням припинення нарахування процентів (за період з 18.03.2014 р. по дату відкриття провадження у справі) та надати його суду для визначення ціни позову; зобов'язати ПАТ «ОТП Банк» зарахувати сплачені позивачем проценти за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 2008218363 від 26.02.2014 року, починаючи з 18 березня 2014 року, у рахунок дострокового часткового погашення основного боргу (тіла кредиту); здійснити перерахунок розміру платежу в частині щомісячного повернення кредиту, виходячи з нового залишку кредиту та залишити незмінним строк кредиту. В судовому засіданні позивач уточнив вимоги позову та просив зобов'язати «ОТП Банк» зарахувати 12 100 69 коп. сплачених [PERSON] процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 2008218363 від 26.02.2014 рок, починаючи з 18.03.2014 року в рахунок дострокового часткового погашення основного боргу; зобов'язати ПАТ «ОТП Банк» здійснити перерахунок розміру платежу в частині щомісячного повернення кредиту, виходячи з нового залишку кредиту та залишити незмінним строк кредиту; стягнути з відповідача на його користь сплачену ним суму судового збору. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоч повідомлявся про дату та час судового засідання, причина неявки суду невідома. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Зі змісту позовної заяви вбачається, що з моменту оголошення часткової мобілізації, а саме з 18 березня 2014 року по теперішній час [PERSON] є військовослужбовцем, що підтверджується відповідною довідкою. Відтак [PERSON] вказує на те, що у відповідності до Закону України № 1275-VII від 20.05.2014 року та Указів Президента України, [PERSON] отримав право на безпроцентне користування кредитом у період дії режиму особливого періоду. З матеріалів цивільної справи вбачається, що у січні 2015 року [PERSON] подав до відповідача заяву з проханням вирішити питання припинення нарахування процентів та перерахунку заборгованості, а також надати відомості про стан заборгованості за споживчим кредитом № 2008218363. 16 березня 2015 року позивачем отримано лист Вих. № 77-805-5 від 16 березня 2015 року за підписами керівника РВ м.Ужгород Федина С.Б. та керівника відділу продажів РВ м. Ужгород Синичка В.В. згідно якого, [PERSON] відмовлено у задоволенні вимог по припиненню нарахування процентів за отриманим кредитом. Вказану бездіяльність позивач вважає порушенням його прав і відповідно звертається до суду з вимогою щодо зарахування 12 100 грн. 69 коп. сплачених ним процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 2008218363 від 26.02.2014 року, починаючи з 18.03.2014 року в рахунок дострокового часткового погашення основного боргу (тіла кредиту) та здійснити перерахунок розміру платежу в частині щомісячного повернення кредиту, виходячи з нового залишку кредиту та залишити незмінним строк кредиту. Як доказ позивач додав до заяви про уточнення позовних вимог власний розрахунок сплачених відсотків та Графік платежів за кредитом. Ч. 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Положеннями ч. 1 ст. 60 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Доказів того, що відповідач під час нарахування відсотків за споживчим кредитом вийшов за рамки передбачених договором умов, сторона позивача не надала. Суд вивчивши письмові докази позивача приходить до висновку, що [PERSON] не надав суду жодного належного доказу щодо сплати [PERSON] зазначених в його розрахунку сум, відсутній розрахунок Банку станом на час розгляду справи і з огляду на те, що відповідач в судове засідання жодного разу не з'явився, не надав суду жодної інформації щодо сплати позивачем кредитних зобов'язань за споживчим кредитом, що позбавляє суд можливості перевірити вірність вимог позивача. За таких обставин суд відмовляє в задоволенні даного позову, як необґрунтованого.

Outcome: dismissed