Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

До суду звернувся позивач з вимогою до відповідача про відшкодування витрат на навчання. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що з 15.08.2012 відповідача було зараховано курсантом першого курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» до Одеського державного університету внутрішніх справ, був поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання та присвоєння звання «рядовий міліції». 03.09.2012 року з відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця, згідно з яким відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету, а у разі дострокового розірвання договору - відшкодувати витрати на підготовку. Наказом ГУ МВС України в м. Києві від 18.04.2014 р. № 38 о/с на підставі поданого відповідачем рапорту звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням (тобто до спливу встановленого 3 - річного терміну перебування на службі по закінченню навчання), тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вартість навчання в розмірі 24 768,59 грн. До суду подано заяву щодо розгляду справи за відсутності представника позивача, при цьому позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач до суду не з»явився, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 15.08.2012 відповідача зараховано курсантом першого курсу факультету підготовки фахівців кримінальної міліції з підготовки фахівців освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», поставивши на всі види продовольчого та речового утримання, з виплатою грошового забезпечення, що підтверджується витягом з наказу від 15.08.2012 №82 о/с. (а.с. 10) 03.09.2012 з відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця, згідно з яким відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби, або дострокове розірвання договору - відшкодувати витрати за весь період навчання. (а.с. 12-13) Навчальним закладом повністю виконано умови договору про підготовку фахівця. Наказом ГУ МВС України в м. Києві від 18.04.2014 № 38 о/с підставі поданого відповідачем рапорту звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням (тобто до спливу встановленого 3 - річного терміну перебування на службі по закінченню навчання). (а.с. 11, 14) Відповідно ст. 56 Закону України «Про освіту» випускники вищих навчальних закладів вільні у виборі місця роботи, однак , якщо випускник вищого навчального закладу навчався за кошти третьої особи, його працевлаштування здійснюється відповідно до укладеної між ними угоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 2 Указу Президента України від 16.05.1996 р «По заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» особи, які навчаються за рахунок державних коштів, в разі відмови відпрацювати в державному секторі народного господарства три роки відшкодовують витрати за весь період навчання. Відповідно до п. 2.1., 2.3.1, 2.3.2, 2.3.6, 3.1, 4.1, 4.2 договору, виконавець зобов'язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно - правовими актами МВС України, а особа зобовязується виконувати навчальну програму, сумлінно ставитись до навчання, виконувати правила внутрішнього розпорядку, у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов"язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Дострокове розірвання договору про підготовки фахівця через небажання продовжувати навчання є підставою відшкодування фактичних витрат. Відповідно до довідок про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця, розмір фактичних витрат, пов'язаних з навчанням у навчальному закладі та утриманням становить 24 768,59 грн. (а.с. 15) Позивачем на адресу відповідача направлявся лист з вимогою в добровільному порядку відшкодувати витрати за навчання, але відповідачем в добровільному порядку не було відшкодовано вищевказані витрати. Враховуючи вище викладене та вимоги діючого законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо стягнення з відповідача суми у розмірі 24 768,59 грн. та, відповідно, витрати по сплаті судового збору - 247,59 грн. у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved