Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту та судових витрат у справі. Свої позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що 29.09.2010 року між Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний Банк (ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № BLаЖГА00081775, відповідно до якого останньому на поточні потреби надано кредит в сумі 50 000 гривень зі сплатою 10% річних, комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% річних від суми кредиту та кінцевим терміном повернення 29 вересня 2014 року. Відповідно до п.2.5.2 Кредитного договору відповідач зобов»язався щомісячно не пізніше дати, встановленої Графіком погашення заборгованості, поповнювати поточний рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк» у валюті Кредиту, шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах, не менших за суми платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Однак, [PERSON] своїх зобов»язань не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, сума якої станом на 12.08.2015 р. становить 29 364,18 гривень. 03.12.2015 р. Голосіївським районним судом м.Києва у даній справі було ухвалено заочне рішення, яке в подальшому, за заявою відповідача скасовано і справа призначена до розгляду в загальному порядку. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надавши заяву про слухання справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, а саме в сумі неповернутого кредиту, однак, зазначив, що штрафні санкції, нараховані позивачем не правомірно, оскільки прострочення виконання зобов»язань сталось з вини позивача. Після початку процедури ліквідації банку та введення тимчасової адміністрації кредитор не повідомив його за якими рахунками він має можливість погашати заборгованість. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за Кредитним договором банк зобов»язується надати грошові кошти позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 29.09.2010 року між Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний Банк ( ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № BLаЖГА00081775, відповідно до умов якого останньому на поточні потреби було надано на кредит в сумі 50 000 гривень зі сплатою 10% річних. Договір укладено на строк до 29 вересня 2014 року. Позивач виконав свої зобов»язання за Договором кредиту, надавши відповідачу зазначені кошти. Відповідно до п.1.6 Кредитного договору, за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у виді комісії за управлління кредитом, розмір якої визначається п.4 Спеціальної частини договору (та 1,75% річних від суми кредиту) Згідно з п.2.5.2 Кредитного договору відповідач зобов»язався щомісячно не пізніше дати, встановленої Графіком погашення заборгованості, поповнювати поточний рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк» у валюті Кредиту, шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах, не менших за суми платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Пунктом п.2.4.2 Кредитного договору передбачено, що проценти та комісію за управління кредитом Позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до п.3.3.2 Кредитного договору [PERSON] зобов'язався щомісячно виконувати свої боргові зобов'язання відповідно до Графіку, в порядку, передбаченому п.2.5 Загальної частини Кредитного договору. Згідно з ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 Цивільного кодексу України закріплено, що у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.2.7.1 Кредитного договору Банк має право вимагати від відповідача дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній ним частині у випадку невиконання Позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором або правомірних вимог Банку. При цьому виконання зобов'язань повинно бути вчинене протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Банку. Відповідно до п.4.2 Кредитного договору у випадку невиконання Позичальником обов'язку, передбаченого п.3.3.3 Загальної частини Договору, при тому, що прострочення боргових зобов'язань за Договором перевищило 60 календарних днів, Банк має право вимагати від Позичальника достроково сплатити штраф у розмірі 25% від суми кредиту. Відповідно до п.4.3 Кредитного договору, у випадку прострочення Позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконання боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені - 0,50%. Як встановлено судом, відповідач не виконав в повному обсязі своїх зобов»язань, передбачених умовами Кредитного договору, в зв»язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 12.08.2015 р. становить 29 364,18 гривень, з яких: -прострочена до повернення сума кредиту - 7 533,03 гривень; -прострочені проценти за користування кредитом - 657,01 гривень; -прострочена комісія за РО - 620,72 гривень; -пеня за несвоєчасне погашення кредиту -20 553,42 гривень. Суд не може прийняти посилання відповідача на те, що прострочення виконання зобов»язання сталось з вини позивача, оскільки останній не повідоми про нові реквізити для сплати платежів в рахунок погашення заборгованості за кредитом після введення тимчасової адміністрації, оскільки як вбачається з матеріалів цивільної справи і зазначена інформація розміщена на офіційному сайті Банку, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк». Тобто, процедура ліквідації Банку розпочалась в березні 2015 року, а відповідно до умов Кредитного договору відповідач зобов»язався виконати свої зобов»язання щодо повернення кредиту і сплати нарахованих відсотків до 29.09.2014 р. З боку відповідача суду не надано доказів щодо неможливості з вини позивача виконання ним свого обов»язку по поверненню кредитної заборгованості у спосіб, визначений Кредитним договором, до оголошення процедури ліквідації Банку. Однак, суд погоджується з позицією відповідача, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір заборгованості за Кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи, розмір пені, нарахованої за несвоєчасне виконання зобов»язання, значно перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту та нарахованим відсоткам за користування кредитними коштами. Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що розмір пені перевищує розмір заборгованості, суд вважає за можливе застосувати положення ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню, до розміру основної заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками. З огляду на зазначені обставини позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору. В зв»язку з викладеним, суд вважає за необхідне на підставі ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати в справі, пропорційно до задоволених вимог .

Outcome: partial