Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. З позовної заяви вбачається, що 11 грудня 2013 року в м.Дніпропетровськ, на перехресті вулиць Путилівська-Калинова, з вини [PERSON] , який керував автомобілем марки «Mersedes Bens Sprinter», н/з [NUMBER] відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль «Peugeot-406», н/з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Вина відповідача в скоєнні ДТП підтверджується постановою Любашівського районного суду Одеської області №507/373/14-п від 20 лютого 2014 року. На момент скоєння ДТП, відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому заподіяна відповідачем шкода, яка виникла внаслідок ДТП не була відшкодована потерпілій особі. В зв`язку з наведеним, власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання відшкодування звернулась до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) 14 квітня 2014 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 13998 гривень 93 копійки, за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. На підставі викладеного, після проведення виплат потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача, що й стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом, який представник позивача просить задовольнити в повному обсязі. У судове засідання на розгляд справи представник позивача, діючий на підставі довіреності (а.с.55) не з`явився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.60), відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з?явився, причину своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що відповідає вимогам ст.128, 130 ЦПК України, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» (а.с.58,64). Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 21 вересня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В зв`язку з наведеним [INFO] листопада [INFO] року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик [PERSON] , останнє відоме місце проживання якого: [ADDRESS] , та запропоновано у строк до 19 грудня 2018 року подати відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст.178 ЦПК України (а.с.61). Відповідач [PERSON] в установлені ч.7 ст.178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про розгляд вказаної цивільної справи та необхідністю подання відзиву, в судове засідання на розгляд справи не з`явився, будучи повідомленим належним чином про день, час та місце розгляду справи, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. У зв`язку з викладеним, за наявності підстав та умов, передбачених ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України, 28 грудня 2018 року справу було розглянуто за наявними матеріалами та ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] задоволено в повному обсязі. 18 вересня 2019 року до Ананьївського районного суду Одеської області надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 28 грудня 2018 року по цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. Заява обґрунтовувалась тим, що 12 вересня 2019 року особа у якої [PERSON] працює - [PERSON] , отримав документи від Ширяївського районного відділу Державної Виконавчої Служби щодо стягнення (утримання із заробітної плати відповідача) суми заборгованості на користь позивача - Моторне (транспортне) Страхове Бюро України. В цей же день роботодавець повідомив [PERSON] про це та надав копії зазначених документів. Вивчивши ці документи, відповідачу стало відомо, що відносно нього відбувся заочний розгляд судової справи, його визнано винним та відкрито виконавче провадження щодо відшкодування на користь позивача в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. Ознайомившись 13 вересня 2019 року із судовими рішеннями в мережі Інтернет на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, йому стало відомо, що відшкодування здійснено внаслідок шкоди заподіяної через дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася у 2013 році, по який він був визнаний винним. Крім цього у тексті заочного рішення та ймовірно позовній заяві позивача зазначається, що на момент ДТП у власника транспортного засобу був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Однак, як зазначив відповідач у заяві про перегляд заочного рішення, вказані відомості не відповідають дійсності оскільки на момент ДТП власник авто мав страховий поліс № АС/0021255 від 07 червня 2013 року, строк дії якого закінчувався 06 червня 2014 року. Крім цього, у заяві [PERSON] зазначив, що ані у протоколі про адміністративне правопорушення, ані в постанові Любашівського районного суду Одеської області, якою його було визнано винним у ДТП, відсутні будь-які відомості щодо відсутності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Тому з яких підстав позивач дійшов висновку про відсутність такого полісу, йому не відомо. Окрім цього [PERSON] зазначив, що за адресою реєстрації він дійсно не мешкає у зв`язку з припиненням шлюбних відносин та працевлаштуванням у м.Одесі. Фактичним місцем його мешкання є [ADDRESS] . Тому, враховуючи наведене, жодних повісток щодо вказаної справи, а також текст повного заочного рішення до цього часу ним не було отримано, вважає, що є всі підстави для поновлення пропущеного строку для подання вказаної заяви. Також вважає, що оскільки під час ухвалення заочного рішення не був досліджений факт наявності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності під час вчинення ДТП із лімітом відповідальності у розмірі 50000 гривень, це має істотне значення для правильного вирішення справи, а тому заочне рішення підлягає скасуванню. Вказану заяву, ухвалою суду від 19 вересня 2019 року прийнято до провадження та розгляд заяви про перегляд заочного рішення призначено на 2 жовтня 2019 року. Копію ухвали від 19 вересня 2019 року разом з копією заяви про перегляд заочного рішення було направлено на адресу позивача супровідним листом від 19 вересня 2019 року №518/1587/16-ц/7846/2019 (а.с.104) та отримано позивачем 27 вересня 2019 року, про що свідчить розписка представника позивача у «Рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу» (а.с.105). 2 жовтня 2019 року представник позивача, як зазначалося вище, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового розгляду, у судове засідання з розгляду заяви про перегляд заочного рішення не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] , у судове засідання з розгляду заяви про перегляд заочного рішення не з`явився, проте 2 жовтня 2019 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] (а.с.108), в якій він просив суд заяву про перегляд заочного рішення розглядати без його участі, доводи викладені в заяві про перегляд заочного рішення підтримав та просив задовольнити. При розгляді заяви про перегляд заочного рішення було встановлено, що відповідачем надані докази, які не досліджувалися під час заочного розгляду справи та можуть істотно вплинути на рішення суду по справі, а також наявність достатніх підстав для поновлення відповідачу строку звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення. У зв`язку з викладеним, 2 жовтня 2019 року судом було постановлено ухвалу про поновлення відповідачу строку для звернення до суду з заявою про скасування заочного рішення та скасовано заочне рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 28 грудня 2018 року, ухвалене у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. Справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою було призначено до розгляду на 3 грудня 2019 року, про що зазначено в ухвалі суду від 2 жовтня 2019 року. Копію ухвали суду від 2 жовтня 2019 року було направлено позивачу з супровідним листом від 3 жовтня 2019 року №518/1587/16-ц/8282/2019 (а.с.112) та отримано позивачем 10 жовтня 2019 року, про що свідчить розписка представника позивача у «Рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу» (а.с.116). Відповідачем, копію ухвали суду від 2 жовтня 2019 року було отримано 9 жовтня 2019 року, про що свідчить розписка [PERSON] у «Рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу» (а.с.117) про отримання листа суду за вихідним номером 518/1587/16-ц/8283/2019 (а.с.113). 12 листопада 2019 року на адресу Ананьївського районного суду Одеської області надійшли письмові пояснення представника позивача [PERSON] (а.с.118), повноваження якого підтверджені копією довіреності від 1 лютого 2019 року №6-03/127 (а.с.123), з додатками (а.с.119-122). В зазначених поясненнях представник позивача зазначає, що у заяві про перегляд заочного рішення відповідач зазначає, що на дату ДТП (11 грудня 2013 року) автомобіль, яким він керував, був забезпечений полісом обов`язкового страхування АС №000021255, реалізований 07 червня 2013 року СК «СТАТУС». Як зазначає представник позивача згідно п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закону), забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. При цьому, як зазначає [PERSON] , було з`ясовано, що безпосередньо страховиком 25 березня 2014 року поліс серії АС №000021255 визначений як втрачений. У відповідності до ст. 983 ЦК України, договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником страхового платежу. Факт визнання самим страховиком втрати бланку полісу серії АС №000021255, на думку представника позивача, об`єктивно підтверджує його невикористання, а отже і не отримання страхового платежу. З урахуванням вищевикладених даних та правових норм, на думку представника позивача, транспортний засіб марки «Мерседес Бенц Спрінтер» д/н [NUMBER] на дату ДТП не відповідав вимогам п.1.7 ст.1 Закону та не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У зв`язку з викладеним представник позивача просив суд: прийняти дані пояснення відносно заяви відповідача [PERSON] , долучити їх до матеріалів цивільної справи та врахувати викладені у них обґрунтування при прийнятті рішення; подальший розгляд справи проводити за відсутності представника Моторного (транспортного) страхового бюро України. 3 грудня 2019 року розгляд справи було відкладено за клопотанням відповідача (а.с.125) на 30 січня 2020 року. 30 січня 2020 року представник позивач у судове засідання не з`явився. про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв або повідомлень від нього на адресу суду не надходило. При цьому, суд бере до уваги той факт, що в поясненнях по справі, які надійшли на адресу суду 12 листопада 2019 року (а.с.118), представник позивача просив подальший розгляд справи здійснювати за відсутності представників Моторного (транспортного) страхового бюро України. Відповідач 30 січня 2020 року до суду не з`явився, проте 29 січня 2020 року на адресу суду надійшла письмова заява [PERSON] (а.с.131), в якій він просив суд засідання з розгляду справи, призначене на 30 січня 2020 року, про водити без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав наведених у заяві про перегляд заочного рішення а саме тому, що на момент ДТП він мав в наявності страховий поліс, у зв`язку з чим просив у задоволенні позову відмовити. З урахуванням викладеного, враховуючи: наявність заяв сторін, в яких вони висловлюють свої позиції у справі та просять судовий розгляд проводити за їх відсутності, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників. При цьому, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд дослідивши матеріали справи, з урахуванням думки сторін, приходить до висновку, що задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою має бути відмовлено з наступних підстав. Під час розгляду справи судом встановлено наступне: 11 грудня 2013 року в м.Дніпропетровськ, на перехресті вулиць Путилівська-Калинова, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «Mersedes Bens Sprinter» номерний знак « [NUMBER] », керування яким здійснював [PERSON] , та «Peugeot-406» номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , що підтверджується доданою до позовної заяви копією постанови Любашівського районного суду Одеської області від 20 лютого 2014 року у справі №503/373/14-п (а.с.5). З зазначено, постанови також вбачається, що винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано водія автомобіля марки «Mersedes Bens Sprinter» номерний знак « [NUMBER] » - [PERSON] , як зазначено в постанові [PERSON] не врахував дорожню обстановку, не надав переваги у русі автомобілю «Peugeot-406» номерний знак « [NUMBER] » та допустив зіткнення з ним, в наслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. 13 грудня 2013 року власник автомобіля «Peugeot-406» номерний знак « [NUMBER] » - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 23 лютого 2013 року відділом РЕР ДАІ №3 ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с.9 зворотній бік), звернулася до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.7), в якому повідомила, про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 11 грудня 2013 року в м.Дніпропетровськ, на перехресті вулиць Путилівська-Калинова за участю її автомобіля та автомобіля марки «Mersedes Bens Sprinter» номерний знак « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] та зазначила, зокрема, що про наявність в [PERSON] полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Власник автомобіля «Peugeot-406» номерний знак « [NUMBER] » - [PERSON] 27 грудня 2013 року, на підставі ст.35, п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування оціненої шкоди внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується копією відповідної заяви (а.с.8). Шкоду, завдану потерпілій [PERSON] було оцінено в тринадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім гривень 93 копійки, що підтверджується доданою до позовної заяви копією виноску експертного дослідження авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 9 січня 2014 року (а.с.14-19). Вартість проведення зазначеного експертного дослідження склала 860 гривень, що підтверджується копією рахунку №7990 від 27 лютого 2014 року (а.с.4), та в подальшому ці кошти були сплачені позивачем відповідно до платіжного доручення №5702 від 20 березня 2014 року (а.с.13). Підпунктом «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Пунктом 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. При цьому, потерпіла [PERSON] до заяви про відшкодування шкоди від 27 грудня 2013 року додала копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ / 2353784 від 23 лютого 2013 року (а.с.8 зворотній бік), в якому в якості забезпеченого транспортного засобу зазначено «Peugeot-406» номерний знак « [NUMBER] ». Враховуючи викладене, на підставі п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ 11 квітня 2014 року було винесено наказ №2056 (а.с.12), відповідно до якого було прийнято рішення про виплату [PERSON] суми 13998,93 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Зазначену виплату було здійснено 14 квітня 2014 року, що підтверджується копією платіжного доручення №1/22505 (а.с.13). Відповідно до п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Враховуючи викладене, посилаючись на відсутність в [PERSON] станом на момент скоєння ДТП, полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, МТСБУ звернулося до суду з даним позовом. Водночас, відповідно до пункту 1.1 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Пунктом 1.4 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Правомірність здійснення керування [PERSON] автомобілем «Mersedes Bens Sprinter» номерний знак « [NUMBER] » сторонами не оспорювалась. Згідно, пункту 1.7 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Пунктом 1.8 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Відповідачем при подачі заяви про перегляд заочного рішення було зазначено, що власник авто на момент ДТП мав страховий поліс № АС/0021255 від 07 червня 2013 року, строк дії якого закінчувався 06 червня 2014 року. Зазначене підтверджується наданою відповідачем копією зазначеного полісу (а.с.109), з якої вбачається, що 7 червня 2013 року між страхувальником [PERSON] та страховиком ПрАТ «СК «СТАТУС» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якості забезпеченого транспортного засобу зазначено «Mersedes Bens Sprinter» номерний знак « [NUMBER] », строк дії полісу до 6 червня 2014 року. Страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого визначено в розмірі сто тисяч гривень за шкоду заподіяну здоров`ю та п`ятдесят тисяч гривень за шкоду заподіяну майну. З наведеного вбачається, що станом на момент ДТП, яке стало підставою для відшкодування МТСБУ шкоди потерпілій [PERSON] , «Mersedes Bens Sprinter» номерний знак « [NUMBER] » підпадав під визначення забезпеченого транспортного засобу, наведене в п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та відповідно цивільно-правова відповідальність власника зазначеного автомобіля була застрахована. Пунктом 21.1 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Частиною 1 статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. З наведеного вбачається, що шкода заподіяна потерпілій [PERSON] мала бути відшкодована страховиком - ПрАТ «СК «СТАТУС» та була повністю покрита страховими сумами, визначними в страховому полісі серії АС/0021255 від 07 червня 2013 року. З урахуванням викладеного, в даному випадку шкода, заподіяна потерпілій [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11 грудня 2013 року в м.Дніпропетровськ, на перехресті вулиць Путилівська-Калинова за участю її автомобіля та автомобіля марки «Mersedes Bens Sprinter» номерний знак « [NUMBER] », не підлягала відшкодуванню за рахунок МТСБУ, в порядку визначеному пп.«а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. При цьому, з вищенаведеного вбачається, що шкода, завдана [PERSON] , мала бути відшкодована страховиком ПрАТ «СК «Статус», але була відшкодована МТСБУ, тобто вимоги в порядку регресу МТСБУ мали бути пред`явлені до ПрАТ «СК «Статус». Посилання представника позивача на те, що поліс серії АС/0021255 від 07 червня 2013 року є недійсним оскільки страховиком ПрАТ «СК «СТАТУС» 25 березня 2014 року він визначний втраченим, не може слугувати достовірним підтвердженням того, що відповідальність власника автомобіля «Mersedes Bens Sprinter» номерний знак « [NUMBER] » не була застрахована, оскільки: По-перше, надані представником позивача докази на підтвердження втрати вказаного полісу (а.с.119-122) не містять дати його втрати, а містять лише відомості про дату внесення відомостей про визнання бланку втраченим, а не про дату його втрати, а також не містять відомостей внаслідок чого було втрачено такий бланк. По-друге, відповідно до пункту 17.4 статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі втрати страхового поліса страховик зобов`язаний протягом семи календарних днів безкоштовно видати дублікат цього поліса на підставі заяви страхувальника, тобто втрата страхового полісу не тягне за собою припинення договору страхування. По-третє, навіть, якби в наслідок втрати полісу дія договору страхування скасовувалась би, то відомості про втрату полісу було внесено 25 березня 2014 року, тобто після скоєння ДТП 11 грудня 2013 року. По-четверте, слід звернути увагу на те, що безпосередньо позивачем до позовної заяви долучено витяг з АІПС ДТП станом на 18 грудня 2013 року «ВІДОМОСТІ №9317708 про дорожньо-транспортну пригоду», в якому містяться відомості про те, що у водія автомобіля марки «Mersedes Bens Sprinter» номерний знак « [NUMBER] », якимй належить [PERSON] , - [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце [INFO] в м.Дніпропетровськ, на перехресті вулиць Путилівська-Калинова, був наявний поліс ОСЦПВВНТЗ серії АС0021255 з терміном дії до 6 червня 2014, видний ПрАТ «СК «Статус». Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно частини 1 статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 1 статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 статті 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, слід відмовити, як в таких що необґрунтовані та пред`явлені до неналежного відповідача.

Outcome: dismissed