Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків завданих джерелом підвищеної небезпеки. Позовні вимоги мотивував тим, що 09 липня 2013 року о 21 год. 00 хв. відповідач керуючи автомобілем Рено д/н [NUMBER] на 501 км. автомобільної дороги Київ - Харків - Довжанський проїхав на забороняюче світло світлофора внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Лексус, д/н [NUMBER], що належить позивачу на праві власності. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 15.08.2013 р. по справі № 640/12425/13-п (н/п 3/640/2656/13) [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобіль позивача - Лексус (д/н [NUMBER]) отримав наступні механічні пошкодження: незначну деформацію лівого крила, деформацію бампера, розбита ліва та права бокові фари, деформація переднього правого крила, розбита декоративна решітка, деформовано передній капот. Спричинення вищезазначених пошкоджень дорожньо - транспортною пригодою, підтверджується Довідкою, виданою Управлінням Державтоінспекції УМВС України в Харківській області. Відповідно до звіту № 499 про визначення вартості відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин від 15.07.2013 р., складеного суб'єктом оціночної діяльності [PERSON] на замовлення ХРД АТ «СГ «ТАС», вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин автомобіля LEXUS GX 300, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року виготовлення, номер кузова [NUMBER], на момент огляду 12.07.13 р. складає 57063,26 грн., у тому числі податок на додану вартість. Відповідно до Листа АТ «СГ «ТАС» сума нарахованого до виплати страхового відшкодування склала 49972,48 грн., в межах ліміту відповідальності страховика, передбаченої п.9.2. ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 05 листопада 2013 р. на рахунок позивача страховою компанією у якій відповідач застрахував свою цивільну відповідальність, було отримано страхове відшкодування в розмірі 49 972,48 грн. (з врахуванням сплати комісії банку за банківські послуги грошові кошти в сумі 49 722,48 грн. було зараховано на його рахунок). У зв'язку з необхідністю відновлення транспортного засобу LEXUS GХ 300, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року виготовлення, [PERSON] було придбано у ФОП [PERSON] необхідні для здійснення ремонту деталі на загальну суму 78400,00 грн., що підтверджується товарним чеком № 22 від 02.09.13 р., та замовлено у ФО-П [PERSON] послуги з ремонту на загальну 19 800,00 грн., що підтверджується відповідним актом. Крім того, у зв'язку з тим, що автомобіль внаслідок дорожньо - транспортної пригоди був пошкоджений настільки, що не міг рухатись самостійно, позивач звернувся до ФО-П [PERSON] з приводу надання йому послуг евакуатора на загальну суму 900,00 грн. Таким чином, загальна сума збитків, завдана [PERSON] дорожньо - транспортною пригодою, сталася з вини відповідача, склала 99 100,00грн. Тож, з врахуванням положень ст.ст. 22, 1194 ЦК України, різниця між фактичним розміром шкоди (завданим ДТП) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу становить 49127,52 грн. Крім того в наслідок дорожньо - транспортної пригоди, вчиненої з вини відповідача по справі, у [PERSON] були порушені нормальні життєві умови через неможливість продовження активного громадського життя. На момент скоєння дорожньо - транспортної пригоди позивач працював на посаді комерційного директора Приватного підприємства «СПЕЦІМПЕКС», а з серпня місяця 2013р. був призначений директором зазначеного підприємства. Посада позивача мала та має роз'їздний характер та пов'язана з постійними відрядженнями за межі міста, що потребує залучення його власного автомобіля. Основний склад підприємства, що очолює [PERSON], з якого здійснюється реалізація продукції, знаходиться у м. Балаклія (Харківської області). Тож, задля забезпечення нормального функціонування підприємства протягом всього часу коли позивач не міг внаслідок пошкодження використовувати власний автомобіль, він мусив користуватися громадським транспортом. Таким чином, внаслідок скоєння відповідачем дорожньо - транспортної пригоди, були суттєво порушені життєві зв'язки та устої позивача, що спричиняло йому щоденно значні душевні страждання та моральні переживання. Враховуючи суттєвий розмір завданих позивачу збитків внаслідок пошкодження його майна з вини відповідача, повну байдужість з його боку щодо пошкодженого ним майна, моральну шкоду, спричинену [PERSON], він оцінює у розмірі 10000,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча вчасно і належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, але надав на адресу суду заяву в якій позов підтримав і просив провести розгляд за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча вчасно і належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, врахувавши позицію сторін у справі, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 09 липня 2013 року о 21 год. 00 хв. відповідач керуючи автомобілем Рено д/н [NUMBER] на 501 км. автомобільної дороги Київ - Харків - Довжанський проїхав на забороняюче світло світлофора внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Лексус, д/н [NUMBER]. Відповідно до звіту № 499 про визначення вартості відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин від 15.07.2013 р., складеного суб'єктом оціночної діяльності [PERSON] на замовлення ХРД АТ «СГ «ТАС», вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин автомобіля LEXUS GX 300, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року виготовлення, номер кузова [NUMBER], на момент огляду 12.07.13 р. складає 57063,26 грн., у тому числі податок на додану вартість. 05 листопада 2013 р. на рахунок позивача страховою компанією у якій відповідач застрахував свою цивільну відповідальність, було отримано страхове відшкодування в розмірі 49972,48 грн. (з врахуванням сплати комісії банку за банківські послуги грошові кошти в сумі 49722,48 грн. було зараховано на його рахунок). У зв'язку з необхідністю відновлення транспортного засобу LEXUS GХ 300, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року виготовлення, [PERSON] було придбано у ФОП [PERSON] необхідні для здійснення ремонту деталі на загальну суму 78400,00 грн., що підтверджується товарним чеком № 22 від 02.09.13 р., та замовлено у ФОП [PERSON] послуги з ремонту на загальну 19800,00 грн., що підтверджується відповідним актом. Крім того, у зв'язку з тим, що автомобіль внаслідок дорожньо - транспортної пригоди був пошкоджений настільки, що не міг рухатись самостійно, позивач звернувся до ФОП [PERSON] з приводу надання йому послуг евакуатора на загальну суму 900,00 грн. Таким чином, загальна сума збитків, завдана [PERSON] дорожньо - транспортною пригодою, сталася з вини відповідача, склала 99100,00 грн. Тож, з врахуванням положень ст.ст. 22, 1194 ЦК України, різниця між фактичним розміром шкоди (завданим ДТП) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу становить 49 127,52 грн. Згідно вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного об'єкта буде зобов'язано відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. Перед потерпілим несуть однаковий обов'язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об'єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Дані висновки підтверджуються і роз'ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. Межа відповідальності визначає сферу дії обставин, які виключають відповідальність. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Непереборною силою в такому випадку слід визнавати фактори об'єктивного характеру, причинно не пов'язані з джерелом підвищеної небезпеки. Шкідливі властивості самого джерела підвищеної небезпеки непереборною силою не є. Дія непереборної сили може бути спрямована як на об'єкт, діяльність з яким становить джерело підвищеної небезпеки, так і на осіб, які обслуговують цей об'єкт. Обов'язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Крім того, згідно роз'яснень, які викладені в п.7 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події, тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але й бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату. З матеріалів справи достовірно встановлено, що різниця між фактичним розміром шкоди (завданим ДТП) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу становить 49127,52 грн. Враховуючи, що на адресу суду відповідач надав квитанцію про сплату на рахунок позивача [PERSON] частини із завданих в результаті ДТП матеріальних збитків, на суму 5000 грн. Таким чином, з відрахуванням добровільно погашеної суми завданої матеріальної шкоди з [PERSON] має бути стягнено матеріальні збитки завдані джерелом підвищеної небезпеки в сумі 44127,52 грн. Що стосується відшкодування моральної шкоди. Судом встановлено, що після ДТП посада [PERSON] мала та має роз'їздний характер та пов'язана з постійними відрядженнями за межі міста, що потребує залучення його власного автомобіля. Основний склад підприємства, що очолює [PERSON], з якого здійснюється реалізація продукції, знаходиться у м. Балаклія (Харківської області). Тож, задля забезпечення нормального функціонування підприємства протягом всього часу коли позивач не міг внаслідок пошкодження використовувати власний автомобіль, він мусив користуватися громадським транспортом. Таким чином, внаслідок скоєння відповідачем дорожньо - транспортної пригоди, були суттєво порушені життєві зв'язки та устої позивача, що спричиняло йому щоденно значні душевні страждання та моральні переживання. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яка фізична особа зазначала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров*я. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Відповідно до роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин. Виходячи з вище вказаного, моральні страждання [PERSON] виражались виключно в дискомфорті та незручностях пов'язаних виключно з використанням в робочих поїздках громадського транспорту, що на думку суду є вагомою підставною для зменшення суми відшкодування моральної шкоди з 10000 грн. зазначених в позові до 2000 грн. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог з відповідача стягуються витрати, понесені позивачем та документально підтверджені. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial