Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимогу обґрунтовує тим, що він є співвласником квартири [ADDRESS] . У цій квартирі також зареєстрована [PERSON] , яка з березня 2012 року не проживає там, особисті речі відсутні, окрім того вона не допомагає сплачувати комунальні послуги, які нараховуються. На даний час місцезнаходження відповідачки не відомо, зв`язок відсутній. У зв`язку з тим, що в квартирі зареєстрований відповідач у позивача виникли труднощі щодо реалізації свого права власності, а саме: сплата додаткових коштів квартплати відповідача та можуть виникнути труднощі в майбутньому при здійсненні свого права відчуження нерухомості. З огляду на вищевикладене просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, відповідачу надано термін для надання відзиву до суду. Відповідач своїм право надання відзиву до суду не скористалась. 06.05.2021 в підготовчому судовому засіданні постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого розгляду та перехід до судового розгляду. 19.07.2021 до суду надійшла заява представника позивача та третіх осіб про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судові засідання відповідач не з`являлась, клопотань чи заяв до суду не надходило. Крім того, відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», а відтак в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України особа вважається повідомленою про розгляд справи. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З наданих суду доказів встановлено, що згідно із свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 21.01.1998 р. квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачу, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Аналогічні відомості підтверджуються копією технічного паспорту від 12.01.1998. Співвласник [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.05.2009. Актом ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» у складі комісії від 15.10.2019 встановлено, що [PERSON] , 1986 р.н. та [PERSON] , 2007 р.н., за адресою [ADDRESS] не проживають з березня 2012 року. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений факт того, що вона без поважних причин не проживає в спірній квартирі понад один рік, втратила до цього житла будь-який інтерес, оскільки взагалі до квартири не приходить, житлово-комунальні послуги не сплачує. Таким чином, всі зазначені дії відповідача свідчать про те, що вона не ставиться до вказаного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, в зв`язку з чим вона може бути визнана такою, що втратили право користування ним. При цьому суд враховує, що відповідач в судові засідання не з`являлась, не скористалась своїми правом сторони в процесі і не надала суду жодного з доказів, що спростовують доводи позивача, а відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову щодо визнання відповідача такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Оскільки позивачем не було заявлено вимоги про стягнення з відповідача на його користь витрат зі сплати судового збору в порядку ст. 141 ЦПК України, суд не вбачає підстав для покладення даного стягнення на відповідача.

Outcome: approved