Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

В листопаді 2014 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 04.02.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу [PERSON] грошову позику в розмірі 2 400 000 грн., що на день підписання договору еквівалентно 299 955 дол.США. 01.08.2011 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу [PERSON] грошову позику в розмірі 2 400 000 грн., що на день підписання договору еквівалентно 301 084 дол.США. [PERSON] не здійснював повернення взятої грошової суми. 22.01.2013 р. здійснив часткове поверненн коштів в сумі 40 000,00 грн.. До теперішнього часу відповідач ухиляються від повернення суми боргу. Посилаючись на вищевикладене та норми закону, позивач просив суд: стягнути з відповідача [PERSON] борг у сумі 7 413 285, 86 гривень та судові витрати на користь позивача. Представник позивача в судове засідання не з»явилася. Направила до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила суд задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився. Повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.02.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу [PERSON] грошову позику в розмірі 2 400 000 грн., що на день підписання договору еквівалентно 299 955 дол.США. Факт отримання грошей підтверджується розпискою від 04.02.2010 р., наявною в матеріалах справи. 01.08.2011 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу [PERSON] грошову позику в розмірі 2 400 000 грн., що на день підписання договору еквівалентно 301 084 дол.США. Факт отримання грошей підтверджується розпискою від 01.08.2011 р., наявною в матеріалах справи. Однак відповідач, свої договірні зобов»язання не виконав: згідно запису на борговій розписці від 04.02.2010 р., [PERSON] повернув позивачу лише 40 000,00 грн.. Станом на 20.11.2014 р. залишається неповернутою позика в сумі 2 360 000,00 грн. та 2 400 000,00 грн., усього на загальну суму 4 760 000,00 грн.. Сума процентів в розмірі облікової ставки НБУ за договором від 04.02.2010 р. від суми боргу 2 400 000,00 за період прострочки з 01.03.2010 р. по 22.01.2013 р. становить 555 978, 10 грн.; інфляційне збільшення становить 239 071,75 грн.. Сума процентів від суми боргу 2 360 000,00 грн. (після часткового погашення боргу) за період прострочки з 23.01.2013 р. по 20.11.2014 р. становить 359 398,94 грн.; інфляційне збільшення становить 456 041,33 грн., що підтверджується розрахунком. Загальний борг за договором позики від 04.02.2010 р. складає 3 970 490, 12 грн.. Сума процентів в розмірі облікової ставки НБУ за договором від 01.08.2011 р. від суми боргу 2 400 000,00 грн. за період прострочки з 01.12.2011 р. по 20.11.2014 р. становить 573 379,85 грн.; інфляційне збільшення становить 469 415, 14 грн., що підтверджується розрахунком. Загальний борг за договором позики від 01.08.2011 р. складає 3 442 794, 99 грн.. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 7 413 285, 86 грн.. До теперішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу. В силу статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1049 ч.1 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як встановлено ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідач порушив взяті на себе зобов"язання. Станом на 20.11.2014 р. залишається неповернутою позика в сумі 2 360 000,00 грн. та 2 400 000,00 грн., усього на загальну суму 4 760 000,00 грн.. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України суд судові витрати покладає на відповідачів. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved