Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

В листопаді 2016 року служба у справах дітей Фастівської районної державної адміністрації Київської області в інтересах [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON], третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог - [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Зазначила, що [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON],[INFO]. Батько дитини - [PERSON] помер у 2001 році.Відповідач з 2007 року року проживає в с.Привітне Млинівського району Рівненської області без реєстрації разом зі своїм співмешканцем [PERSON]. З 2007 по 2010 роки разом із ними проживав неповнолітній [PERSON]. За місцем проживання відповідач характеризується негативно: зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життяю Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов та умов проживання від№247 відповідач [PERSON] протягом восьми років із неповнолітнім сином [PERSON] не проживає, не цікавиться його життям, матеріальної допомоги на його утримання не надає. 13.09.2016 року [PERSON] написала власноруч заяву про те, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно сина [PERSON], [INFO]. Просить суд, позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Стягувати з [PERSON], [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 часткиз усіх видів її заробітку та доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача та особа в інтересах якої пред»явлено позов - [PERSON] підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що внук з 2010 року проживає з ними, матір жодного разу не навідалась до нього, не цікавилась його життям тане надавала матеріальної допомоги на його утримання. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її сина [PERSON] та стягувати з неї аліменти на його утримання. Суд, заслухавши представника позивача, неповнолітнього в інтересах якого заявлено позов, відповідача, третьої особи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З огляду на зміст норми закону (п.2 ч.1 ст. 164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст.150 СК України. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав та призначення опікуна (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір»ю неповнолітнього [PERSON] та ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини: не спілкується з ним, не цікавиться його життям, здоров"ям, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 04 грудня 2000 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.5) Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 19 червня 2014 року, підтверджується, що [PERSON], помер [INFO] у віці 29 років, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 34 (а.с.7). Факт ухилення відповідачем від виконання обов'язків по вихованню дитини підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов та умов проживання від №247, згідно якого відповідач протягом восьми років із неповнолітнім сином [PERSON] не проживає, не цікавиться його життям, фінансової допомоги на його утримання не надає. (а.с.9) Згідно довідки-характеристики №846 від 17.08.2016 року [PERSON] характеризується виключно з негативної сторони: постійно зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, життям дитини не цікавиться. В сім»ї часто виникають сварки та бійки. (а.с.8) Згідно довідки № 876 від 17.05.2016 року [PERSON] вісім років не проживає в с.Старий Чорторийськ Маневицького району Волинської області. З довідки № 875 від 17.05.2016 року вбачається, що [PERSON] вісім років не проживає в с.Старий Чорторийськ Маневицького району Волинськоїї області, однак за даною адресою зареєстрована. (а.с.10) З письмових пояснень від 13.09.2016 року наданих [PERSON] та заяви написаної нею власноручно 13.09.2016 року вбачається, що відповідач не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. (а.с.11,12) З письмових пояснень класного керівника № 59 від 16.05.2016 року вбачається, що [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON], які беруть активну участь у вихованні онука, цікавляться його поведінкою та рівнем навчальних досягнень, відвідують класні та загальношкільні збори. [PERSON] жодного разу не мала зв»язків із школою, не цікавилася навчанням та вихованням свого сина. (а.с.19) Відповідно до висновку від 02.08.2016 року № 06-21/2491 орган опіки та піклування Фастівської райдержадміністрації Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] р/н відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]. (а.с.24-25) Суд, приймаючи рішення про задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав [PERSON]Р, врахував думку неповнолітнього [PERSON], який виявив бажання проживати разом з бабусею та дідусем. Згідно ст. 171 Сімейного кодексу України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. У ст.12 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, закріплюється, що дитина, здатна сформулювати власні погляди, має право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага, вона може бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами. Відповідно до статті 9 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на вільне висловлювання особистої думки, формування власних поглядів, розвиток власної суспільної активності, отримання інформації, що відповідає її віку. Таким чином, враховуючи викладене, приймаючи до уваги думку дитини, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON], оскільки вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини. За приписом ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. У відповідності до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Як встановлено всудовому засіданні, відповідач є матір»ю неповнолітньої дитини та, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, зобов'язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд враховує те, що відповідач є фізично здоровою, будь-яких інших осіб на утриманні не має. Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів визначається судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Тому, суд вважає, що рішення про задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку та доходів відповідача буде справедливим та відповідає чинному законодавству. За приписом ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Днем пред»явлення позову вважається день прийняття судом позовної заяви. Згідно штампу на позовній заяві, позовна заява подана до суду 23.11.2016 року. Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Враховуючи наведене, на підставі ст.19, 75, 84, 164, 165,180-182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved