Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 17 жовтня 2007 року між ним та ВАТ КБ «Надра»було укладено споживчий кредитний договір № 8/2007/840-МК28-12М про надання строкового споживчого кредиту в сумі 29400 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком по 14.10.2022 року. В порядку забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором він, як позичальник, передав у заставу продовольчий магазин «Бульвар», загальною площею 45,4 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Тернівка бул. Артема 3/76, та в другу чергу квартиру загальною площею 35,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Тернівка вул. Харківська 21/14. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] своєю постановою серії ВТ №074628 від 06.05.2014 року звернула стягнення на продовольчий магазин «Бульвар» загальною площею 45,4 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Тернівка бул. Артема 3/76, у звязку з виниклою заборгованістю за період з 17 жовтня 2007 року по 16 січня 2014 року у розмірі 612580 грн. 85 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом 28669,85 доларів США (еквівалент 229158,11 грн.); сума заборгованості по сплаті відсотків за кредитом 35315,55 доларів США (еквівалент 282277,19 грн.); сума пені 5274,12 доларів США (еквівалент 42156,04 грн.); сума штрафу 7167,46 доларів США (еквівалент 57289,51 грн.); плата за вчинення виконавчого напису 1700 грн. Стверджує, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] не направляла йому копію постанови серії ВТ №074628 від 06.05.2014 року, а тому не має жодних доказів про отримання ним даної постанови. Також стверджує, він не отримував від ВАТ КБ «Надра» будь-яких листів про існування будь-якої заборгованості за кредитним договором. Постановою відділу ДВС Тернівського міського управління юстиції в Дніпропетровській області серії ВП №46119209 від 21.01.2015 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису нотаріуса. Вказану постанову відділу ДВС Тернівського міського управління юстиції в Дніпропетровській області він знайшов у своїй поштовій скриньки. При ознайомлені з матеріалами виконавчого провадження він дізнався про існування виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу [PERSON] серії ВТ №074628 від 06.05.2014 року. Вважає, що при винесені постанови приватним нотаріусом не було враховано: безспірність заборгованості за зазначеним кредитним договором та вимоги ЦК України про позовну давність щодо нарахованої пені в один рік; достовірність даних про направлення вимоги про наявність заборгованості і дострокове погашення заборгованості з кредиту позичальнику та отримання ним даної вимоги; отримання ним постанови серії ВТ №074628 від 06.05.2014 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON]; достовірність документів, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості; наявність можливості звернення застави згідно виконавчого напису нотаріуса; нотаріусу має бути подана засвідчена копія рахунку з доказом її вручення позичальнику та відміткою про несплату платежів; з яких підстав виконавчий напис нотаріуса від 06.05.2014 року був направлений на виконання тільки в лютому 2015 року. З сумою заборгованості за кредитним договором він взагалі не згоден. В уточнених позовних вимогах позивач зазначає, що при вчинені оспорюваного виконавчого напису нотаріус діяв у порушення вимог ч.ч. 1, 3 ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат», тобто здійснював нотаріальну діяльність за межами Київського міського нотаріального округу, до якого цей нотаріус належить, оскільки іпотечне майно, на яке запропоновано звернути стягнення за виконавчим написом, знаходиться на території Дніпропетровського міського нотаріального округу та, крім того, виконавчий напис було вчинено в період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Просить суд визнати виконавчий напис вчинений 06 травня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] постановою серії ВТ №074628 від 06.05.2014 року на підставі споживчого кредиту №8/2007/840-МК28-12М, укладеного між ним та ВАТ КБ «Надра» таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Представник відповідача надав суду письмові заперечення відповідно до змісту яких вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими і просить відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. Позивач надав до суду письмову заяву, згідно якого позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомила, але в матеріалах справи є заяви третьої особи від 03.03.2015 року та від 07.04.2015 року в яких вона просить розглядати справу у її відсутності та відмовити у задоволені позовних вимог. У звязку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», з послідуючими внесеними змінами, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з вимогами ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчинив виконавчий напис на предмет іпотеки, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а стягнення згідно ст. 90 даного Закону проводиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ повязаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно ч.1 ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрація обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Згідно ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. У разі звернення стягнення на рухоме майно, яке є предметом декількох обтяжень, переважне право на проведення процедури звернення стягнення належить обтяжувачу з вищим пріоритетом. Якщо процедура звернення стягнення ініціюється обтяжувачем з нижчим пріоритетом, обтяжувач з вищим пріоритетом вправі протягом 30 днів з дня її ініціювання на підставі письмової вимоги припинити таке звернення стягнення обтяжувачем з нижчим пріоритетом та розпочати власну процедуру звернення стягнення. Частину 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» доповнено п. 5 згідно із Законом України від 22 вересня 2011 року, яким передбачена можливість реалізації заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, проте відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦК України закон зворотної сили не має. В судовому засіданні встановлено, що 17 жовтня 2007 року між позивачем та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір № 8/2007/840-МК28-12/М про надання кредиту у сумі 29400,00 доларів США на придбання комерційної нерухомості, у порядку і на умовах, зазначених у Кредитному договорі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком по 14 жовтня 2022 року, що підтверджується копією договору. В забезпечення зобовязань по кредиту позичальник передає у заставу продовольчий магазин «Бульвар», загальною площею 45,4 кв.м. за адресою: м. Тернівка бул. Артема 3/76, в другій черзі - квартиру, загальною площею 35,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-12). Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 06 травня 2014 року був винесений виконавчий напис про звернення стягнення на продовольчий магазин «Бульвар», що знаходиться за адресою: м. Тернівка бул. Артема 3/76 у звязку з виниклою заборгованістю позивача перед відповідачем у розмірі 612580,85 грн. (а.с.16). Державним виконавцем ДВС Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області 21 січня 2015 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису виданого 06 травня 2014 року про стягнення боргу в сумі 612580,85 грн. з [PERSON] на користь ПАТ КБ Надра (а.с.15). В той же час, Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України «Про заставу» застосовуються лише в частині, що не суперечать Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». При цьому, на підтвердження своїх будь-яких заперечень відповідач не надав та в матеріалах справи відсутні данні щодо безспірності суми заборгованості позивача [PERSON] на момент вчинення виконавчого напису. Крім того, відповідачем на підтвердження своїх будь-яких заперечень не надано та в матеріалах справи відсутні будь-які данні проте, що він виконав вимоги передбаченні наведеним вище чинним законодавством та вручив позивачеві вимогу про сплату боргу за кредитним договором, а після спливу тридцятиденного строку звернувся до приватного нотаріусу з вимогою про винесення виконавчого напису. Суд не може взяти до уваги доводи позивача стосовно того, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] при вчинені виконавчого напису діяла в порушення ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат», тобто здійснювала свою нотаріальну діяльність за межами Київського міського нотаріального округу, до якого вона належить, так як відповідно до ч.1 ст. 41 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 55, 60, 65, 66, 70-73, 85, 93 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, приймаючи до уваги ті обставини, що доказів на підтвердження безспірності боргу позивача відповідачем суду не надано, враховуючи, що відсутні докази того, що позивач отримав письмову вимоги про сплату боргу, на якій, згідно наданої відповідачем копії вимоги, відсутня навіть дата її складення, за кредитним договором, а також вищезазначених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та необхідно визнати виконавчий напис вчинений, 06 травня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], серії ВТХ № 074628, на підставі споживчого договору кредиту № 8/2007/840-МК28-12М, укладеного між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, тобто сторони, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі постанови Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року №83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 лютого 2015 року № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра», згідно з яким з 06 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра». Відповідно до ч.22 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, але вказані проавовідносини не стосуються зазначених питань. У зв"язку з чим необхідно стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на користь [PERSON], сплачений ним при зверненні з позовом судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved