Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Недригайлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про відшкодування моральної шкоди заподіяної незаконними рішеннями та діями органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень в якому просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 100000 (сто тисяч) грн. та витрати, пов'язані з оплатою допомоги юриста у розмірі 800 (вісімсот) грн. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримав повністю та просив суд задовольнити їх в повному обсязі мотивуючи їх тим що рішенням суду було зобов'язано комісію Управління Пенсійного фонду України в Недригайлівському районі призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах але посадові особи Управління Пенсійного фонду України в Недригайлівському районі Сумської області свідомо не виконували рішення суду з квітня місяця 2013 року, хоча він неодноразово звертався до відповідача з проханням виконання рішення. Вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача йому завдано моральної шкоди яку він оцінює в 100 ( сто) тисяч гривень. Представник Недригайлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, відповідача по справі, [PERSON] проти позовних вимог заперечив пояснивши що в обгрунтування своїх вимог, до своєї позовної заяви, [PERSON] не надав жодних доказів щодо розміру моральної шкоди та доказів, що підтверджують факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, а також жодних доказів які б підтверджували наявність такої шкоди та причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та просив суд відмовити в їх задоволенні. Прокурор Недригайлівського відділу Роменської місцевої прокуратури Стріла П.П. просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] так, як підстави для стягнення моральної шкоди відсутні. Суд за своєю ініціативою залучив до участі у справі в якості третьої особи управління державної казначейської служби у Недригайлівському районі, представник якої пояснив суду, що згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Компетенція Управління Державної казначейської служби визначена Бюджетним кодексом України та Положенням про управління (відділення) Державної казначейської служби України у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2011р. №1280 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.10.2011р. за №1236/19974. Як вбачається із змісту заяви позивач взагалі не обґрунтовує позовні вимоги в частині зобов'язання Управління Державної казначейської служби України у Недригайдівському районі Сумської області не вказує на те, які саме незаконні дії вчинив орган Державної казначейської служби України та/або в чому полягає протиправна бездіяльність даного державного органу, що могли б порушити права та законні інтереси позивача в даних спірних правовідносинах. Станом на момент порушення провадження по даній справі Управління Державної казначейської служби України у Недригайлівському районі Сумської області не має ніяких правовідносин з позивачем і не порушило по відношенню до позивача жодного законодавчого та нормативно-правового акта України. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають за наступних обставин. Судом було встановлено, що [PERSON] 16 лютого 2012 року, звернувся до управління Пенсійного фонду України в Недригайлівському районі про нарахування йому пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» по Списку №2 за наявним пільговим стажем роботи по спеціальності електрозварника не менше 12 років 6 місяців. Рішенням комісії Управління Пенсійного фонду України в Недригайлівському районі 01.03.2012 року період його роботи на вказаній посаді починаючи із 22.08. 1092 року не був зарахований до пільгового стажу із за відсутності атестації робочого місця, і відповідно в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах [PERSON] було відмовлено в зв"язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 12 років 6 місяців. З вказаним рішенням позивач не був згоден і звернувся до Недригайлівського районного суду Сумської області з адміністративним позовом за захистом своїх порушених прав. Постановою Недригайлівського районною суду Сумської області від 25 лютого 2013 року адміністративний позов [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в Недригайлівському районі було задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Управління Пенсійного фонду України в Недригайлівському районі №1 від 01 березня 2012 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах. Зобов'язано комісію Управління Пенсійного фонду України в Недригайлівському районі з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що Дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, призначити [PERSON] пенсію за віком на пільгових умовах як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 відповідно до п.б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення з 17 лютого 2012 року. 16 квітня 2013 року Ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Недригайлівському районі Сумської області залишено без задоволення, а постанову Недригайлівського районного суду Сумської області від 25 лютого 2013 року залишено без змін. 06.10 2014 року [PERSON] було видано виконавчий лист щодо виконання рішення суду який він 19.05.2016 року подав до примусового виконання до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області. В подальшому 29.06.2016 року Управління Пенсійного фонду України в Недригайлівському районі Сумської області провело призначення [PERSON] пенсію за віком на пільгових умовах як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 відповідно до п.б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення з 17 лютого 2012 року. Стаття 56 Конституції України передбачає відшкодування моральної шкоди у разі заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевою самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, ВІДШКОДОВУЄТЬСЯ державою або органом місцевою самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідальність держави за зобов'язаннями визначено у Главі 11 ЦК України та ст. ст. 1173-1175 ЦК України, якими встановлено правило про відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі, незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю органу державної влади посадових чи службових осіб цих органів та шкоди, завданої у результаті прийняття органом державної влади нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований. Відповідальність держави встановлено також і деякими іншими законами. Проте, закон, в якому визначений порядок відшкодування державою шкоди завданої актами і діями, що в подальшому визнані неконституційними, відсутній. Встановивши фактичні обставини, суд приходить до висновку, що правові підстави для стягнення моральної шкоди відсутні, оскільки позивачем в судовому засіданні не доведено у відповідності до вимогст. 60 ЦПК України факту заподіяння шкоди. Відповідно до ст. ст.170,176 ЦК України, якими передбачено, що держава здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, а тому в деліктних правовідносинах зобов'язання держави - Недригайлівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Сумській області, на яке постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду, є тільки виконавцем і тому вимоги для стягнення шкоди з Недригайлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону. Згідно з ст. ст. 58,59,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана належними та допустимими доказами довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач зазначив, що предметом позову є порушення по відношенню до нього норм матеріального права, а за такі дії відповідальність несе Держава, проте, в порушення наведених норм позивач не надав належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження встановлення того, що йому заподіяно шкоду та не довів наявність такої шкоди, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вину останнього в її заподіянні. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази, суд вважає, що позивач не надав доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди, перенесення моральних страждань, а також наявності причинного зв'язку між такою шкодою та неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади - відповідача. Відповідно до ст.ст.10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Outcome: dismissed