Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.03.2014 сталась доржньо - транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль позивача «Дайхатсу», д.н.з. [NUMBER], зазнав технічних пошкоджень. Позивач вказав, що винуватцем у скоєнні ДТП постановою Оболонського районного суду м. Києва від 08.04.2014 визнана [PERSON], яка є власником автомобіля «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] цивільно - правова відповідальність якої була застрахована відповідачем. Позивач зазначив, що 11.03.2014 він подав до відповідача письмове повідомлення про настання страхового випадку, 16.05.2014 він подав відповідачу письмову заяву на виплату страхового відшкодування зі всіма документами, що вимагались. Також позивач наголосив на тому, що виплата страхового відшкодування мала бути здійснена відповідачем не пізніше 16.08.2014, однак до цього часу страхове відшкодування за пошкоджений транспортний засіб позивачу не сплачено. Крім того, позивач вказав, що 22.09.2014 та 02.04.2015 він направив відповідачу претензії з вимогою сплатити суму страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб, але відповідач відповіді на претензії не надав, страхове відшкодування не сплатив. Тому позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача 17 504, 01 грн., яка складається з 15 046, 66 грн. - сума страхового відшкодування, 2 010, 90 - пеня, 446,45 грн. - 3% річних. Також просив стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн. До початку судового засідання від позивача надійшла заява, у якій він просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити та постановити заочне рішення. Представник відповідача своє право на участь в судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності сторін та постановлення заочного рішення по справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З розрахунку суми пені, наданого позивачем вбачається, що пеня складає 446,45 грн. (а.с. 5). Позивачем подано відповідачу повідомлення про настання страхового випадку по договору страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, одержане 11.03.2014 та зареєстровано в журналі реєстрації за № 2095 (а.с. 6). Відповідно до даних довідки про дорожньо - транспортну пригоду № 9359148, ДТП сталось по вул. Луговій, 12 08.03.2014 о 17 год. 30 хв., учасниками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 18.04.2014 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а..с 8). Позивачем подано СТзДВ «Гарантія» заяву про виплату страхового відшкодування, яку одержано 16.05.2014 та зареєстровано в журналі реєстрації за № 3887 (а.с. 9). Відповідно до рахунку - фактури № ДУ -0000080 від 18.07.2015, позивачем за ремонт автомобіля сплачено 14 798,66 грн. (а.с. 10). З акту виконаних робіт № РА - 000728 від 18.07.2015 вбачається, що позивачем ФОП [PERSON] сплачено 250 грн. за дефектовку з складання рахунку - фактури (а.с. 11). Позивачем на адресу відповідача направлено претензії від 22.09.2014 та 02.04.2015 щодо виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб, отримання якої відповідачем підтверджується зворотними поштовими повідомленнями (а.с.а.с. 12-17). Згідно з ч. З ст. 61 ЦПК України постанова суду про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки для особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідач не надав доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача. Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування» та умовами Договору страхування. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 20 Закону України „Про страхування" страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику. При настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Зі змісту ч. 1 ст. 988 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про страхування» вбачається, що страховик зобов'язаний на умовах договору страхування при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Позивач на виконання умов Договору страхування, надав відповідачеві необхідні документи для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Підставою для притягнення до цивільно-правової відповідальності є склад цивільного правопорушення: протиправна поведінка (дія чи бездіяльність особи); шкода, завдана такою поведінкою; причинний зв'язок між протиправною поведінкою й шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду, у вигляді умислу або необережності. Відповідно до ч. ст. 1188 ЦК України, цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки настає у особи, винної у заподіянні збитків. В той же час згідно із ст. 988 ЦК України та ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 992 ЦКУ, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі,встановленому договором або законом. Відповідно до п. 37.2 ст. 37. Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня. Згідно зі ст. 625 ЦКУ, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачем в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не було подано до суду доказів, які б спростовували позовні вимоги. Також відсутні в матеріалах справи докази, які б дали можливість суду зробити висновок про підстави звільнення відповідача від доказування. З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, знайшли свого доведення, а тому підлягають задоволенню, з відповідача підлягає стягненню сума і розмірі 17 504 гривень 01 копійка, яка складається з 15 046 гривень 66 копійок - сума страхового відшкодування, 2 010 гривень 90 копійок - пеня, 446 гривень 45 копійок - 3% річних. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст. ст. 258, 526, 625, 988, 992, 1188 ЦК України, ст. 20 Закону України "Про страхування",

Outcome: approved