Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 грудня 2015 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір №8232704315ГМ/2015-12 у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії. Відповідно до умов договору банк відкрив на ім'я позичальника кредитну лінію для проведення операцій з використанням картки з лімітом не більше 4000 гривень зі сплатою відсотків за фіксованою процентною ставкою у розмірі 34% річних з кінцевим терміном повернення - 28 грудня 2018 року. Однак з 2016 року відповідач взяті на себе обов'язки не виконує, тому станом на 23 січня 2017 року виникла прострочена заборгованість в розмірі 5534 гривні 31 копійка. Оскільки позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а останній в порушення норм закону та умов договору свої зобов'язання за договором належним чином не виконує у зв'язку з чим станом на 23 січня 2017 року має заборгованість в розмірі 5534 гривні 31 копійка, звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 5534 гривні 31 копійка та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву в якій справу просить розглянути без участі представника позивача, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заяву в якій розгляд справи просить проводити без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. 15 грудня 2015 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України" та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №8232704315ГМ/2015-12. Згідно з п.п. 2.1, 2.4, 2.6, 2.10 кредитного договору позивач відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом не більше 4000 гривень під 34% річних, з кінцевою датою погашення 28 грудня 2018 року (а.с.6 на звороті). Відповідно до п. 2.6, 3.9, 7.2.15, 7.2.18 кредитного договору відповідач зобов'язаний повернути отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця, а в разі звільнення - протягом 3 банківських днів наступних за днем такого звільнення погасити заборгованість по кредиту та процентах (а.с. 6 та 8 на звороті). Згідно з п. 8.1.1 та 8.1.2 кредитного договору у разі несвоєчасної оплати банківських послуг, кредиту та процентів відповідач сплачує банку пеню за кожний день прострочення (а.с. 8). Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 23 січня 2017 року заборгованість відповідача перед банком становить 5534 гривні 31 копійка та складається із заборгованості за основним боргом в сумі 3990 гривень 42 копійки, заборгованість за процентами в сумі 822 гривні 88 копійок, пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами 48 гривень 64 копійки та пеня нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом в сумі 672 гривні 37 копійок (а.с. 11). Згідно листа №072-17-02/688 від 17 червня 2016 року направленого ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на адресу [PERSON] банком попереджено останню про заборгованість по кредиту, обов'язок її погасити, а також, в разі непогашення заборгованості, стягнення її в судовому порядку (а.с. 17). Вищевказаний лист [PERSON] отримала 22 липня 2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 18). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.ст. 626, 628, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України визначено, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Факт отримання відповідачем кредитних коштів не спростований останнім та об'єктивно підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості, [PERSON] станом на 23 січня 2017 року за договором №8232704315ГМ/2015-12, який суд визнає достовірним та правильним, приймаючи до уваги як належний та допустимий доказ, що відповідає вимогам ст.ст. 77-78 ЦПК України (а.с.11). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтями 546, 548 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Враховуючи норми ЦК України та положення договору, які погоджені сторонами, а також ту обставину, що судом встановлено факт порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором, суд приходить до висновку про доведеність заявлених позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч.2 ст.16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов'язку внатурі. Оскільки відповідач несвоєчасно сплачує кредит та несвоєчасно вносить відсотки за користування кредитом, заборгованність по їх сплаті підлягає стягненню в судовому порядку. Разом з тим, відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнала позов та не заперечує проти його задоволення, за таких обставин суд вважає, його таким, що ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає до задоволення. Оскільки позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1600 гривень, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у вищезазначеному розмірі на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved