Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Козіївської сільської ради про визнання права власності на землю. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що в жовтні 2003 р. померла його тітка [PERSON] , яка проживала в с.Козіївка та мала на праві приватної власності , відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, земельну ділянку площею 3,0437 га , що знаходиться на території Козіївської сільської ради . Після її смерті відкрилася спадщина на майно. Позивач має намір оформити спадщину та успадкувати земельну ділянку , однак , в нотаріальному порядку оформити спадщину неможливо , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на землю, так як державний акт на право приватної власності на земельну ділянку втрачений. Іншим шляхом спадщину оформити не можливо. У відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав позов , прохав його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з»явився , подав заяву слухати справу у відсутність представника , проти позову не заперечував, прохав вирішити на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи ,допитавши свідка, дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець - [PERSON], яка проживала в с.Козіївка Краснокутського району Харківської області, померла [INFO] року , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Козіївською сільською радою від 01.11.2003 р. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 23.10.2003 року, [PERSON] мала на праві приватної власності земельну ділянку площею 3,0437 га для ведення особистого селянського господарства , яка розташована на території Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області . Вказаний державний акт на право приватної власності на земельну ділянку зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян за [NUMBER]. Згідно довідки Козіївської сільської ради, [PERSON] на день смерті була зареєстрована разом з племінником [PERSON] по [ADDRESS] Заповіт по Козіївській сільській раді не посвідчувався. Оголошенням в газеті « Промінь» від 17.06.2017 року підтверджується , що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку виданий на ім»я [PERSON] втрачений. Про те, що позивач є племінником [PERSON] підтверджується матеріалами справи. Допитаний по справі свідок [PERSON] пояснила суду , що дійсно [PERSON] на момент смерті проживала зі своїм племінником [PERSON], який фактично спадщину прийняв. Дітей та інших близьких родичів у [PERSON] не було. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] р. ,про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] Постановою Краснокутської державної нотаріальної контори від 05.08.2017 р. , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Крім того , як вбачається з постанови , спадкова справа після [PERSON] не заводилася , заяв про прийняття та відмову від спадщини ,не надходили. Частинами 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в ред..2004 р.) передбачено, що щодо цивільних відносин ,які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України , положення цього Кодексу застосвується до тих прав і обов»язків , що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини ,яка відкрилася ,але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Як передбачає ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини... У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтею 1266 ч.3 ЦК України передбачено , що племінники спадкодавця спадкують ту частку у спадщини ,яка належала б за законом їхнім матерям , батькові ( сестрі , братові спадкодавця ), якби вони були живими на час відкриття спадщини. В силу ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець ,який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини ,вважається таким , що прийняв спадщину ,якщо протягом строку ,встановленого статтею 1270 цього Кодексу ,він не заявив про відмову від неї. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту державної реєстрації цих прав, що передбачено ч.1 ст.125 ЗК України. Відповідно дост.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.ч.1,2 ст.78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з п.5 ч.1 ст.19 даного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно до п.«г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено , що спадщина відкрилася в жовтні 2003 року. Позивач є спадкоємцем по закону за правом представлення , оскільки на час відкриття спадщини батько позивача [PERSON] живим не був. Інші спадкоємці відсутні. Право [PERSON] на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є невизнаним, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що надало позивачу, в порядку ст.3 ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх прав . В судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлої [PERSON], до складу спадкового майна входить земельна ділянка ,яка знаходиться на території Козіївської сільської ради. Іншого шляху, ніж визнання права власності на дану земельну ділянку в судовому порядку, у позивача немає. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивача, так як він надав суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того , позивач пропустив строк звернення до суду , оскільки щойно дізнався про порушене право ,який прохає поновити . Суд ,розглянувши дане клопотання , вважає , що строк позовної давності пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Outcome: approved