Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про виселення з приватного житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зняти з реєстрації за вказаною адресою. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликаються на те, що в будинку, який належить їй на праві приватної власності, зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], однак, в будинку вона не проживають понад півтора роки, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не приймають. В судовому засіданні позивач позовні вимоги змінила, просила суд визнати [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зняття їх з реєстрації у житловому будинку. Окрім того позивач пояснила суду, що їй на праві власності належить вказаний житловий будинок, разом зі нею в даному будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON], які не являються членами її сім'ї. Відповідачів вона зареєструвала у своєму будинку з умовою, що вони проживатимуть там тимчасово, на даний момент відповідачі вже півтора роки не проживають у вказаному будинку. Реєстрація відповідачів на належній їй жилій площі та фактичне їх не проживання зумовлює до зайвих витрат по оплаті комунальних послуг, перешкоджає їй використовувати своє право щодо користування та розпорядження своїм майном, тому просить ухвалити заочне рішення у відсутність відповідача за згодою позивача та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином про що свідчить оголошення в газеті «Вісті Рівненщини» № 1 від 03 січня 2014 року. Суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, проти чого позивач не заперечує, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Судом встановлено, що позивачу належить житловий будинок [ADDRESS], стверджується довідкою №387 виданою виконкомом Пеньківської сільської ради Костопільського району Рівненської області від 08.11.2013 року. З довідки №387 від 08.11.2013 року виданої виконкомом Пеньківської сільської ради Костопільського району Рівненської області вбачається, що у будинку позивача зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що являється знайомою позивача і саме за її проханням [PERSON] зареєструвала у своєму будинку відповідачів, адже останнім була необхідна прописка для можливості виготовлення закордонних паспортів, а також зазначила, що [PERSON] та [PERSON] фактично жодного дня не проживали у будинку, що належить позивачу, наданий час вони знаходяться за межами України і повертатись не збираються. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила суду, що являється сусідкою позивача і тому може з впевненістю зазначити, що відповідачі жодного дня в будинку позивача не проживали і на даний час не проживають. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. З пояснень позивача та свідків судом встановлено, що відповідачі були зареєстровані у будинку позивача у 2006 році за проханням [PERSON], однак фактично там не проживали та не проживають на сьогоднішній день, не сплачують комунальні послуги, не беруть участь в утриманні будинку. Ніяких особистих речей відповідачів в будинку не має. Точне місце проживання [PERSON] та [PERSON] на даний час не відоме. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 150 ЖК України передбачене право громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину) будинку, користуватись ним для особистого проживання членів їх сімей і право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд, дарувати, продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи зареєстрованими у житловому будинку позивача перешкоджають користуванню належним позивачу майном через необхідність нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг відповідно до кількості зареєстрованих чоловік. Частиною першою ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином в судовому засіданні повністю доведено обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача. Судом не встановлено обставин, які б перешкоджали б визнанню [PERSON] та [PERSON] такими, що втратила право користування житловим будинком, що розташований по [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації за вказаною адресою, а тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved