Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-24 00:00:00

Заявниця звернулася до Яготинського районного суду, зацікавлена особа: приватний нотаріус Яготинського нотаріального округу Київської області [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, в котрій зазначено, що вона є донькою [PERSON]. 12 грудня 2015 року її матір померла. В передбачений законодавством шестимісячний термін вона звернулася до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 44033197 від 01.06.2016 року. Під час перегляду нотаріусом документів зясувалось, що в її свідоцтві про народження міститься підчистки в прізвищі її матері, крім того невірно зазначено по-батькові останньої, а саме замість «Власенко Ганна Орестівна» було зазначено «Власенко Ганна Арестівна». За змістом ч.ч. 1, 2 гл. 8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, «нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережені виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження…». В звязку з цим, дані обставини не дають їй можливості підтвердити її родинні відносини зі спадкодавцем та скористатися своїм правом передбаченим ст.174.2.1 Податкового Кодексу України тобто не сплачувати податки від вартості успадкованого майна як спадкоємцю першого ступеня споріднення із спадкодавцем. В силу п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до п.1 ст.256 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхід\-не заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоц\-тва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не вправі відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадського стану. Крім того, при ознайомлені з правовстановлюючими документами на спадкове майно померлої матері, нотаріусом було виявлено, що під час виготовлення та видачі свідоцтва про право власності на житло (на житловий будинок по вул. Поліська, 28 с. Годунівка Яготинського району Київської області) від 21 травня 1996 року відповідними посадовими особами було не вірно зазначено по-батькові її матері, а саме замість «Орестівна» було зазначено «Орестіївна». Відповідно до пункту до п. 4.15 глави 10 Порядку про\~вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012\~ № 296/5 «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві…».Окрім цього, в свідоцтві про право власності на житло (на житловий будинок по вул. Поліська, 28 с.Годунівка Яготинського району Київської області) від 21 травня 1996 року, не було вказано, що будинок належить співвласникам на підставі спільної часткової власності в рівних частках. Як зазначено в ч. 4 ст. 355 ЦК, спільна власність на майно є спільною частковою власністю осіб, крім випадків, коли договором або законом не передбачено виникнення спільної сумісної власності осіб, тобто, як відзначено в літературі, встановлена презумпція, відповідно до якої спільна власність у випадку її виникнення передбачається спільною частковою власністю. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року, передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку). З узагальнення судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення ВС України за 2010 рік вбачається, що «…коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим….». Врегулювати дане питання шляхом виправлення допущеної помилки в правовстановлюючому документі, вона не може, оскільки організація, яка посвідчувала даний правовстановлюючий документи неодноразово змінювала печатку, а також власник [PERSON] - померла. Пунктом 12 Поставнови Пленуму ВСУ N 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факт належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства…» Просила встановити, що вона є донькою [PERSON], яка померла 12 грудня 2015 року та встановити, що свідоцтво про право власності на житло від 21 травня 1996 року, яке розташоване по вул. Поліській, будинок № 28 в с. Годунівка Яготинського району Київської області, що зареєстроване у Переяслав-Хмельницькому міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 17, реєстровий номер № 7 від 27.05.1996 року виготовлене на імя «[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]» дійсно належить «[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], померлій 12 грудня 2015 року» в рівних частках. В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заяву. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення заявниці, покази свідків, дослідивши докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. В силу п.1 ч.1, ч.2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З показів свідків [PERSON] та [PERSON] даних в судовому засіданні вбачається, що вони на протязі тривалого часу знайомі із заявницею та її померлою матір"ю [PERSON], проживали по сусідству з ними та підтвердили їх родинні стосунки, а також пояснили, що сім"я заявниці отримала будинок № 28 по вулиці Поліська в с. Годунівка після переселення з зони відчуження. З свідоцтва про смерть (а.с.6) вбачається, що [PERSON] померла 12 грудня 2015 року в с. Годунівка Яготинського району Київської області у віці 88 років. З копії свідоцтва про народження (а.с.7) вбачається, що [PERSON] народилася 22 жовтня 1973 року в с. Мартиновичі Поліського району Київської області та її батьками є [PERSON] та [PERSON]. З свідоцтва про шлюб (а.с.7) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 листопада 1993 року в Максимовецькій сільській раді Поліського району Київської області та прізвище дружини після одруження- Прокопчук. З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.8) вбачається, що 01.06.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] заведена спадкова справа померлої 12.12.2015 року [PERSON]. З копії свідоцтва про право власності на житло від 21 травня 1996 року, виданого КСП "Прогрес" с. Годунівка Яготинського району та зареєстрованого у Переяслав-Хмельницькому міжміськінвентарбюро в реєстровій книзі № 17 за реєстровим № 7 від 27 травня 1996 року (а.с.11) вбачається, що будинок за № 28 по вул. Поліська в с. Годунівка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що 12 грудня 2015 року померла матір заявниці [PERSON]. Заявниця є спадкоємицею померлої матері та в передбачений законодавством шестимісячний термін звернулася до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 44033197 від 01.06.2016 року. В свідоцтві про народження заявниці містяться підчистки в прізвищі її матері, та невірно зазначено її по-батькові, а саме, замість «Власенко Ганна Орестівна» зазначено «Власенко Ганна Арестівна». В свідоцтві про право власності на житло від 21 травня 1996 року відповідними посадовими особами невірно зазначено по-батькові матері заявниці, замість «Орестівна» вказано «Орестіївна» та не вказано, що будинок належить співвласникам на підставі спільної часткової власності в рівних частках в силу ст. 370 ЦК України. З копії свідоцтва про народження заявниці, копії паспорта, копії свідоцтва про смерть її матері, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі видно, що дані про заявницю та її матір співпадають, допущена помилка лише в написанні двох літер по батькові матері заявниці. Крім того, факт родинних відносин та факт належності правовстановлюючих документів підтверджуються показами свідків, в зв"язку з чим, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], померлої 12 грудня 2015 року, а свідоцтво про право власності на житло в рівних частках від 21 травня 1996 року, яке розташоване по вул. Поліській, будинок № 28 в с. Годунівка Яготинського району Київської області, що зареєстроване у Переяслав-Хмельницькому міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 17, реєстровий номер № 7 від 27.05.1996 року виготовлене на імя «[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]» належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], померлій 12 грудня 2015 року. Таким чином, оцінюючи всі докази в сукупності, суд вважає, що заява грунтується на законі та підлягає до задоволення.

Outcome: approved