Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви зазначає, що є особою з інвалідністю 2-ої групи. 02.02.2021 року вийшов на пільгову пенсію. Однак, при нарахуванні пенсії управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не було прийнято до розрахунку пенсії період навчання Заявника у Львівському кінотехнікумі Держкіно УPCP, починаючи з 1978 року по 1983 рік. З метою здійснення перерахунку за вказаний період Заявник звернувся до Головного - управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Головним управлінням Пенсійного України у Львівській області заявнику повідомлено, що відсутня можливість здійснити рахунок пенсії за період його навчання у Львівському кінотехнікумі Держкіно УPCP, починаючи з 1978 року по 1983 рік, так як в Дипломі про навчання в Львівському технікумі Держкіно УРСР ([NUMBER]) та Виписці до диплому ( [NUMBER] ) зазначено, що він виданий « [PERSON] », а відповідно до паспорту серії [NUMBER] прізвище, ім`я та по батькові зазначено як « [PERSON] », а тому за наявними документами підстав врахування вищевказаного періоду до трудового стажу немає," належність Заявнику диплому він має довести у судовому порядку. Враховуючи наведене, просить встановити факт належності встановлюючого документу особі. А саме, що Диплом про навчання в Львівському кінотехнікумі Держкіно УРСР ([NUMBER]) та Виписка до диплому (ДТ 377) належать [PERSON] . На адресу суду 05.10.2021 року представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подав письмові заперечення. Згідно яких, зазначає, що заява [PERSON] є безпідставною з огляду на наступне. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", при розгляді справи про встановлення, відповідно до ст. 315 Цивільно-процесуального кодексу України, факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Пунктом 18 вищезазначеної Постанови "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що саме рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до Цивільного процесуального кодексу України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не змінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. В судовому порядку належність правовстановлюючих документів встановлюється, якщо помилка не може бути виправлена органом, що видав документ. Крім того предметом заяви є встановлення факту належності Диплому про навчання у Львівському кінотехнікумі Держкіно УРСР ([NUMBER]) заявнику,). Отже, заінтересованою особою має бути Львівський кінотехнікум (код ЄДРПОУ 02404428, юридична адреса: м. Львів, вул. Кушевича, 5), а не Головне управління. Відтак у задоволенні заяви просить відмовити. Представник заявника в судове засідання подав заяву, згідно якої просить здійснювати розгляд у відсутності заявника та представника. Просить заяву задоволити. Заінтересована особа надала в судовому засіданні клопотання, в якому просить у задоволенні заяви відмовити. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заінтересованих осіб, на підставі наявних доказів, оскільки це не суперечить вимогам закону. Дослідивши матеріали справи, подані письмові заперечення та заяви, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] є особою з інвалідністю 2-ої групи та одержує пільгову пенсію, що стверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 02.02.2021 року. Як вбачається із Диплому про навчання в Львівському технікумі Держкіно УРСР ([NUMBER]) та Виписці до диплому ( [NUMBER] ) зазначено, що він виданий « [PERSON] », а відповідно до паспорту серії [NUMBER] прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено як « [PERSON] ». Як встановлено судом, заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що Диплом про навчання в Львівському кінотехнікумі Держкіно УРСР ([NUMBER]) та Виписка до диплому (ДТ 377) належать [PERSON] . Такі розбіжності при написані персональних даних в документах, створили заявнику перешкоди у здійсненні своїх прав, а саме: щодо перерахунку пенсії за період його навчання у Львівському кінотехнікумі Держкіно УРСР. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У статті 55 Конституції України визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом. У судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Встановлення цього факту, має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить їй в подальшому реалізувати своє право на перерахунок пенсії. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Заявником надано достатньо доказів на підтвердження викладених обставин, а заінтересованими особами не спростовано доводи, викладені у заяві. Таким чином, у суду не виникає сумніву у тому, що заявнику [PERSON] належить Диплом про навчання в Львівському кінотехнікумі Держкіно УРСР ([NUMBER]) та Виписка до диплому (ДТ 377). Встановлення даного юридичного факту за рішенням суду породжує для заявника певні правові наслідки. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved