Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки, видалення земельних ділянок з Публічної кадастрової карти України посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки, яка належить йому на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 50.1 га в межах Мотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області, яку він з часу виділення по теперішній час обробляє, використовуючи за цільовим призначенням та сплачує податки. Відповідачі є суміжними землекористувачами. При розроблені технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі було встановлено накладання земельних ділянок відповідачів на земельну ділянку позивача. В позасудовому порядку вирішити дане питання неможливо із-за відсутності погодження зі сторони відповідачів. В судовому засідані позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовільнити. Відповідач [PERSON], проти позову заперечила та суду пояснила, що позивач намірений забрати в неї частину її земельної ділянки з чим вона не погоджується. Просить суд відмовити в задоволені позову. Відповідач [PERSON], подала до суду заяву де проти позову не заперечує та просить справу слухати у її відсутність. Представник Управління Держгеокадастру у [PERSON] районі надав до суду письмові пояснення та просив справу слухати у його відсутність. Представник Агрофірма Конкорд-Агро в судове засідання не зявився про час слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, будь-яких заяв до суду не надав. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що згідно з державним актом на право користування землею виданий виконавчим комітетом [PERSON] районної ради депутатів трудящих 1991 року [PERSON] позивачу по справі, було надано в користування 50.1 га землі для ведення фермерського господарства в межах згідно з планом землекористування. З 1991 року позивач використовує зазначену земельну ділянку за цільовим призначенням, а саме для ведення фермерського господарства. 14 квітня 2017 року позивач звернувся з заявою до Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Київської області з заявою про реєстрацію та присвоєння кадастрового номера його земельної ділянки, яка розташована на території Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області, однак рішенням від 26 квітня 2017 року №РВ-3200539772017 йому було відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Підставою відмови визначене - знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачалось зареєструвати, інших земельних ділянок з кадастровими номерами 3224987200:02:008:0431, 3224987200:02:008:0109. Вказані земельні ділянки належать відповідачам по справі: [PERSON], відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії КВ №049634 від 28.04.2004 року, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВАА від 23.08.2002 року площею 0,0898 га розташована СТ Легенда Червономотовилівської сільської ради для ведення садівництва, кадастровий номер 3224987200:02:008:0109 та [PERSON], відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 10.12.2009 року, виданого на підставі розпорядження [PERSON] районної держадміністрації №1203 від 04.11.2009 року, площею 0,6298 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3224987200:02:008:0431. Також, в ході судового розгляду встановлено, що згідно договору оренди земельної ділянки/2014 (ВМ) від 14 листопада 2014 року укладеного між ПСП агрофірма Конкорд-Агро та [PERSON], остання передала належну їй земельну ділянку в оренду вказаній агрофірмі, строком на пять років. Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку та право постійного користування нею виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно із ч.1 ст.126 ЗК право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) посвідчується державними актами. Як передбачалося на момент отримання державного акту позивачем (1990 рік) право власності на земельну ділянку посвідчувалося державними актами, які видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ст.23 ЗК 1990 року в редакції, яка була чинною на час видачі спірного державного акта), та виникає з моменту державної реєстрації цього права. Частина 1 ст.15 ЦК закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті грунтуються на нормах Конституції, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (ст.13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч.1 ст.55). Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Згідно зі ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Як вбачається з листа Головного Управління Держгеокадастру у Київській області державним кадастровим реєстратором Відділу у [PERSON] районі, відповідно до Порядку були направлені відповідачам листи-повідомлення від 26.04.2017 року про виявлення органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру помилки, допущеної у його відомостях. Відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги, відповідач [PERSON], не заперечувала про існування накладення земельних ділянок але вважає, що отримала належну їй земельну ділянки без будь-яких порушень. Таким чином, позовні вимоги в частині скасування державних актів на земельні ділянки, які належать відповідачам підлягають задоволенню. Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині скасування державної реєстрації та видалення земельних ділянок, які належать відповідачам з Публічної кадастрової карти України так, як згідно до Закону України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та обтяжень" передбачена певна процедура реєстрації прав на нерухомість, до складу якої входять також земельні ділянки. Так, відповідно до пункту 2 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закону) державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частинами шостою, сьомою статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об'єднань у діяльність державного кадастрового реєстратора, пов'язану зі здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється. За положеннями ст. 26 Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Стаття 27 Закону передбачає скасування державної реєстрації речових прав в разі винесення судом відповідного рішення, про що вносяться дані до державного реєстру прав. Визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним є підставою для скасування його державної реєстрації. Таким чином, суд в своїй діяльності не може підміняти інші державні органи, до відання яких віднесені вищевказані питання, а по-друге, судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані чи оспорені на час звернення до суду права особи. За таких умов вказані вимоги не підлягають до задоволення, оскільки направлені на захист від лише можливого в майбутньому, гіпотетичного порушення права, що є неприпустимим. Також, представником позивача в судовому засіданні під час судових депатів було заявлено вимогу про скасування договору оренди земельної ділянки/2014 (ВМ) від 14 листопада 2014 року укладеного між ПСП агрофірма Конкорд-Агро та [PERSON]. Однак, відповідно до ч.8 ст.193 ЦПК України, під час судових дебатів не можна подавати нові докази, заяву про залишення позову без розгляду, збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог. Згідно з положенням ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: partial