Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи 19 січня 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 18 червня 2007 року між банком та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг № б/н, який за своєю природою є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідач отримала встановлений кредитний ліміт на карту, який протягом терміну користування послугами позивача збільшився до 10 000 гривень. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені у письмовій формі складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором не виконувала, на вимоги банку не реагувала, унаслідок чого станом на 27 жовтня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 22 757,31 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 18 299,91 грн; заборгованість за простроченими відсотками - 4 457,40 грн. З урахуванням викладеного, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати. Представник АТ КБ "ПриватБанк" у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (арк.спр. 38). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась,причини неявки суду не повідомила, відзив на позов, заяви про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подала. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлена шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання - [ADDRESS] . Судові повістки вручені адресату (арк. спр. 51,53). Враховуючи наявність підстав для ухвалення заочного рішення, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи. Процесуальні дії у справі 12 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 11 травня 2021 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247, частиною третьою статті 211 ЦПК України, здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів. Фактичні обставини справи, встановлені судом В підписаній відповідачем [PERSON] заяві від 18 червня 2007 року містяться умови 2-х укладених договорів - строкового кредитного договору "Розстрочка" (Стандарт), а також кредитного договору, укладеного шляхом приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів, за яким відповідач отримала кредитну картку. Умови останнього договору розташовані в нижній частині підписаної відповідачем заяви. Так, згідно умов заяви банк надав [PERSON] строковий кредит у сумі 2348,5 грн на строк 12 місяців з 18 червня 2007 року по 18 червня 2008 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1.0% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту. Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки, винагороду, комісію зазначені в Заяві та в Умовах надання споживчого кредиту («Розстрочка" Стандарт) строки. Погашення заборгованості здійснюється щомісячно з 18 по 23 число кожного місяця. Для виконання зобов`язань банк відкриває позичальнику рахунок № [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам (арк. спр. 6). Позичальник доручає Банку без додаткового узгодження перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту в сумі 2135 грн на поточний рахунок № [NUMBER] в ХМ.Ф.ЗАТ КБ «Приватбанк», м. Хмельницький з призначенням платежу «Перерахування коштів згідно з рахунком -фактурою №29 від 18 червня 2007 року, у т.ч. ПДВ 355 грн. 83 коп.»; в сумі 213 грн 50 коп. на поточний рахунок № [NUMBER] в ПриватБанк з призначенням платежу «Сплата единоразової винагороди за надання фінансового інструменту за кредитним договором № RC07060087 від 18 червня 2007 року». Таким чином, умовами договору, погодженого з відповідачем, передбачено перерахування коштів на оплату товару. Також, із заяви вбачається, що [PERSON] висловила бажання на отримання кредитки «Універсальна» та кредитного ліміту у розмірі (графа не заповнена). Базова процентна ставка за кредитом 3,0 % на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія (у графі прочерк) %. Погашення заборгованості за кредитом може проводитись шляхом внесення коштів на картку клієнтом або шляхом списання коштів з дебетової картки № (графа не заповнена). Кредитна карта № [NUMBER] отримана 18 червня 2007 року (арк. спр.6) Зі змісту позовної заяви та доданих до неї доказів, відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд не розглядає договір в частині кредитного договору №RC07060087 від 18 червня 2007 року, оскільки предметом даного спору є кредитний договір № б/н від 18 червня 2007 року, згідно якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,00 % на місяць на залишок заборгованості. Видача платіжної картки відповідачу підтверджується довідкою в якій вказані кредитні карти, які були видані [PERSON] за час користування послугами банку (арк. спр.7). Згідно з даними довідки про зміну умов кредитування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] відкритий 18 червня 2007 року, кредитний ліміт встановлений 12 липня 2007 року у сумі 500 грн, кредитний ліміт зменшувався та збільшувався, зокрема, 09 серпня 2018 року кредитний ліміт збільшено до 10 000 грн, а 13 травня 2019 року - зменшено до 0,00 грн (арк. спр.8). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за кредитним договором № б/н від 18 червня 2007 року станом на 27 жовтня 2020 року заборгованість становить 22 757,31 грн, з якихзаборгованість за тілом кредиту - 18 299,91 грн, в тому числі 18 299,91 грн - за простроченим тілом кредиту, заборгованість за простроченими відсотками - 4 457,40 грн. Заборгованість за поточним тілом кредиту, нарахованими відсотками, у тому числі за ст. 625 ЦК України, пенею, комісією, штрафах - відсутня (арк. спр. 15). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ (далі - Закон №2664-ІІІ)). Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №2664-ІІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами підприємницької діяльності на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта підприємницької діяльності; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. Однак такі докази суд не бере до уваги, оскільки вони не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 червня 2007 року шляхом підписання анкети-заяви. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд установив, що між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] 18 червня 2007 року був укладений кредитний договір, умови якого визначені у заяві від 18 червня 2007 року (нижня частина). Отримання кредитних коштів [PERSON] підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача, з якого вбачається, що позичальник користувалась кредитними коштами та вносила кошти на погашення заборгованості по кредиту. У анкеті-заяві позичальника від 18 червня 2007 року, яка підписана [PERSON] , визначена процентна ставка за кредитом (3%). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути лише тіло кредиту та заборгованість за відсотками, вимог про стягненняпені, штрафу не пред`являв, оскільки вказав про їх відсутність у розрахунку заборгованості. Відповідач користувалась кредитними коштами, а тому зобов`язана повернути суму отриманих кредитних коштів та сплатити проценти за користування ними. Відповідно до вимог частини другої статті 1050, частини другої статті 1054 ЦК України, у разі порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини кредиту позивач, як позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини суми кредиту, що залишилася, а також сплати належних процентів. Тому, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти та передбачені договором відсотки за користування кредитом у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав відповідачем, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 22 757,31 грн, розмір якої підтверджено розрахунком банку та банківською випискою по картковому рахунку і не спростовано відповідачем. З огляду на викладене позов необхідно задовольнити повністю. Розподіл судових витрат Водночас, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2102 грн.

Outcome: approved