Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Заявник просить суд, встановити факт прийняття ним спадщини, після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що після смерті матері залишилось спадкове майно , а саме житловий будинок [ADDRESS], Маловисківського району. Він фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки після її смерті почав користуватись вказаним будинком та земельною ділянкою, яка знаходилась у користуванні спадкодавця. Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину , отримав відмову через пропуск строку визначеного законом для подання заяви про прийняття спадщини. Тому вимушений звернутись до суду з вказаною заявою. [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник Мар»янівської сілької ради в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та не заперечував щодо встановлення даного факту. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що вони з достовірністю можуть підтвердити той факт , що [PERSON] після смерті матері розпорядився її речами та почав користуватись житловим будинком [ADDRESS]. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити заяву, виходячи з наступних підстав. Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. Глава 6 ЦПК, а також постанова Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії. Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов»язує виникнення , зміну або припинення правовідносин. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення ( ч. 2 ст. 256 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності [PERSON], являлась власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно довідки № 260 від 10.02.2015 року, виданої виконавчим комітетом Мар»янівської сілької ради, [PERSON] після смерті матері і до теперішнього часу користується будинком в якому вона проживала та земельною ділянкою, яка знаходилась у її користуванні (а.с. 15). Приватний нотаріус листом від 12.02.2015 року відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], через пропуск ним строку встановленого законом для прийняття спадщини (а.с 15). Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 23.02.2015 року інформація щодо [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України 2003 року передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. ( ст. 1270 ЦК України 2003 року ). Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Встановлено, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO], тому питання щодо прийняття спадщини після її смерті і кола її спадкоємців за законом має вирішуватися за правилами ЦК УРСР. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) чинного на час виникнення правовідносин, визнається що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ч. 2 ст. 548 цього Кодексу прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Зважаючи на те, що [PERSON] після смерті матері фактично вступив в управління та володіння її майном, тобто прийняв спадщину після її смерті , як це передбачено п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), суд вважає за можливе заяву задовольнити.

Outcome: approved