Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення посилаючись на те, що у книзі реєстрації актів громадянського стану при видачі на неї свідоцтва про народження [NUMBER] були допущені помилки, а саме: дата народження вказана замість «[INFO]» - «[INFO]» та вказане свідоцтво видано на «[PERSON], замість «[PERSON]». Вказані помилки унеможливлюють встановити дату народження заявниці, а також родинні стосунки з її сестрою. Тому просить встановити факт, що в актовому записі про народження № 1445 від 04 серпня 1946 року, складеному бюро запису актів громадянського стану Дубровенського району Вітебської області Республіки Білорусь, прізвища дитини та матері російською мовою є «[PERSON]», прізвище батька «[PERSON]», рік народження дитини «1941». Заявник в судовому засідання заяву підтримала в повному обсязі та просить її задовольнити. Заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явилась, від начальника відділу Воротнікової О.О. надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника та просить винести рішення відповідно до обставин справи. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, [PERSON] народилась [INFO] в селі Брюховці, Вітебської області, Республіка Білорусь, що підтверджується копією паспорта громадянина України. (а.с.6) В актовому записі про народження [PERSON] № 1445 від 04.08.1946 року поновленому бюро ЗАГС Дубровенського району Вітебської області Республіки Білорусь зазначено, що запис поновлено комісією від 04.08.1946 року за № 567565, дата народження вказана: [INFO]. Прізвище зазначено «[PERSON]». (а.с.7) В актовому записі про шлюб [PERSON] та [PERSON] № 13 від 01.10.1983 року, зробленого Аріаднінською с/р Дальнереченського району Приморського краю Російської Федерації, дошлюбне прізвище нареченої зазначено - «[PERSON]», дата народження «[INFO]». (а.с.14) Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України). Заявницею надано копію її трудової книжки, де її прізвище зазначено «[PERSON]», а дата народження виправлена на «1941 рік». (а.с.9) Також, надано копію диплома [NUMBER] про навчання [PERSON] в Спасському педагогічному училищі Приморського краю у період з 1957 року по 1961 рік. (а.с.10) З копії даного диплому вбачається, що [PERSON] вступила до професійного училища в 1957 році, а враховуючи дату, яка вказану у свідоцтві про народження, - [INFO], то на момент вступу їй було 11 років, що не вбачається можливим та підтверджує факт помилкового запису про дату народження заявниці. З метою усунення неправильності запису про народження [PERSON], вона звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, однак отримала роз'яснення (висновок) про неможливість внесення змін до актового запису про народження № 1445 від 04 серпня 1946 року, в зв'язку з документальною непідтвердженістю. (а.с.13,17-19) Пункт п'ятий частини другої ст. 234 ЦПК України, визначає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 1 ст. 256 ЦПК передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`я, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи. зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність встановлення факту, що в актовому записі про народження № 1445 від 04 серпня 1946 року, складеному бюро запису актів громадянського стану Дубровенського району Вітебської області Республіки Білорусь, прізвища дитини та матері російською мовою є «[PERSON]», прізвище батька «[PERSON]», рік народження дитини «1941». Стосовно вимоги заявниці про зобов'язання Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві внести відповідні зміни до актового запису про народження, то суд не вбачає підстав для задоволення вказаної вимоги, з огляду на те, що розгляд справи в порядку окремого провадження передбачає лише встановлення певних об'єктивних фактів та не передбачає можливості зобов'язання третіх осіб вчиняти дії на користь заявника. Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial