Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач 11.09.2019 року звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, шо втратив право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що спірне житлове приміщення належить позивачу на праві власності. Право власності він набув на підставі договору купівлі-продажу житлового приміщення, який він уклав з [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Кулиняком І.Я. 6 червня 2018 р. Відповідач в даній справі - [PERSON] , 1986 р.н., є членом сім`ї попереднього власника. У відповідності до п.12 укладеного договору купівлі-продажу [PERSON] зобов`язувався звільнити спірне житлове приміщення в тому числі від членів своєї сім"ї та передати йому вказане приміщення до 6 серпня 2018 р. Але своїх зобов`язань не виконав: він передав йому спірне приміщення та особисто знявся із реєстрації, але відповідач з реєстрації не знявся, хоча й фактично не проживає в квартирі тривалий час. Відповідач з серпня 2019 р. в квартирі не проживає, але добровільно подати заяву про зняття з реєстрації не бажає. Реєстрація відповідача створює позивачу перешкоди в користуванні власністю: в квартиру постійно дзвонять люди в пошуках відповідача, який оформив декілька договорів про кредит, погрожують, що заберуть його житлове приміщення. Крім того, він не може оформити житлову субсидію, змушений сплачувати за відповідача комунальні послуги, зокрема за газопостачання. У зв`язку з наведеним просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, проте 26.11.2019 року подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти зачного розгляду справи. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином. 25.10.2019 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що проти задовлення позову не заперечує та підтвердив, що більше двох років він не користується спірним житловим приміщенням та не заперечує проти припинення його права користуватися таким. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, 23.10.2019 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Оглянувши матеріали справи, дослідивши усі наявні докази у справі, суд виходив з наступного. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Зміст права власності, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч.1 ст. 319 ЦК України. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Відповідно до положень статей 391, 396 Цивільного кодексу України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 06.06.2018 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта /а.с.7-10/. Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрацію, виданої ЖБК №260 №348 від 05 вересня 2019 року у даній квартирі зареєстрований [PERSON] , [INFO] /а.с. 6/. Також встановлено, що відповідач на даний час не проживає у даній квартирі, наведене підтверджується актами ЖБК №260 від 06.06.2018 р., 18.02.2018 р., 03.01.2019 р. та 05.09.2019 р. /а.с. 11-14/. Дана обставина відповідачем не заперечується, так у своєму відзиві [PERSON] зазначив, що він протягом двох років не користується квартирою [ADDRESS] . Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації у квартирі [ADDRESS] і не проживає в цьому житлі понад один рік, в судовому засіданні не встановлено домовленості між ним і власником житла щодо порядку користування житловим приміщенням, добровільно виписатись із квартири позивача відповідач не бажає, тим самим створює перешкоди позивачу у здійсненні свого конституційного права власності на житло, яким він вправі володіти, користуватися і розпоряджатися на власний розсуд, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В порядку ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача в користь позивача 768,40 грн. судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved