Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що Спільною Постановою Ясинуватської дирекції залізничних перевезень ДП «Донецька залізниця» (протокол № 13 від 18.05.2012 р. «Про розподіл квартир у житловому будинку за адресою: [ADDRESS]) відповідно до п. 38 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР від 11.12.1984 р. № 470 (далі по тексту - Правила обліку), у порядку черговості, для користування сім'ї [PERSON] було розподілено квартиру [ADDRESS], яка знаходиться на балансі Ясинуватської дистанції колії Державного підприємства «Донецька залізниця». Пунктом 59 Правил обліку передбачається, що жилі приміщення в будинках громадського житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням органу відповідної організації та її профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідно районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. У відповідності до п.п. 69, 72 Правил обліку, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом ЗО днів. Бланки ордерів зберігаються як документи суворої звітності. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово- експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім'ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. На підставі рішення Виконавчого комітету Ясинуватської міської ради від 30.05.2012 р. № 154 був виписаний ордер на жиле приміщення № 11 серія АФ від 06.06.12 р. за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що за станом на початок 2013 року ордер як документ суворої звітності не був зданий відповідачкою в Ясинуватську дистанцію колії, що є балансоутримувачем наданого житла, Позивач звернувся до виконкому з запитом, чи був відповідачкою отриманий ордер. Надійшла відповідь, в якій зазначалося, що ордер був отриманий [PERSON] тільки 01.10.2012 р. Станом на час звернення до суду, ордер Відповідачем не зданий, також відповідачкою не вжито заходів щодо реєстрації своїх прав відносно вищезазначеної квартири. Разом з цим, відповідачкою пропущений тридцятиденний строк для здійснення реєстрації в зазначеній квартирі, встановлений п. 69 Правил обліку. Після закінчення цього строку ордер автоматично втрачає свою силу. При наявності поважних причин пропуску 30-денного строку він може бути продовжений виконкомом органу місцевого самоврядування, що його видав. Із матеріалів вбачається, що ордер відповідачкою був продовжений, але і цей строк сплинув. Ордер, виданий відповідачці, за формою та змістом відповідає вимогам діючого законодавства, містить застереження про 30-денний строк його дії. Строк дії ордеру № 11 серія АФ від 06.06.2012 p., виданого [PERSON] на склад сім'ї з п'яти осіб на вселення в квартиру [ADDRESS], сплинув. За таких обставин, ордер втратив чинність. А виходячи з того, що ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, Відповідачка зі складом сім'ї із п'яти осіб є такими, що втратили право на вселення і користування житловим приміщенням. На теперішній час відповідачка перебуває в вищезазначеній квартирі без законних підстав і добровільно виселятися відмовляється. В ході судового розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги, просив визнати ордер на жиле приміщення № 11 серія АФ від 06.06.2012 p., виданий Виконавчим комітетом Ясинуватської міської ради 01.10.2012 р. [PERSON] на вселення в квартиру [ADDRESS], таким, що втратив чинність. Визнати [PERSON] зі складом сім'ї із п'яти осіб такими, що втратили право вселення та користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Зобов'язати [PERSON] зі складом сім'ї із п'яти осіб звільнити незаконно займану квартиру [ADDRESS], з наданням приміщення, яке вони раніше займали. Ухвалою суду від 23.09.2013 р. до участі у справі у якості третіх осіб залучено [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Службу у справах дітей Ясинуватської міської ради. У судовому засіданні представниця позивача підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, надала пояснення по суті позову. Відповідачка та її представниця позов не визнали, надали письмові заперечення, в яких зазначено, що зі спільної постанови Ясинуватської дирекції залізничних перевезень ДП «Донецька залізниця» від 18.05.2012 року № 13 встановлено, що при розгляді списків осіб, що перебувають на квартирному обліку по вузлу Ясинувата Ясинуватської дирекції залізничних перевезень станом на 30.03.2012 року, враховуючи строки перебування на квартирному обліку осіб, що перебувають на загальній, першочерговій і позачерговій чергах та у відповідності до п. 7.11 Колективного договору між керівництвом та дорожнім комітетом профспілки Донецької залізниці, вирішено розподілити жилу площу в жилому будинку [ADDRESS], зокрема, рекомендовано надати [PERSON] квартиру [ADDRESS] за вищевказаною адресою. Зазначене право [PERSON] на вказану квартиру було закріплено та визначено рішенням виконавчого комітету Ясинуватської міської ради № 154 від 30.05.2012 року. Відповідно до ст. 4 Житлового кодексу Української РСР (надалі - ЖК України), житловий фонд включає, зокрема, державний та громадський житловий фонд. Так, згідно цієї статті, державний житловий фонд - це жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі. Громадський житловий фонд - жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об'єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям. Пунктом 6, 10 ст. 15 ЖК України визначена компетенція виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду, відповідно до яких виконавчі комітети міських рад приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради (стаття 51), затверджують спільні рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації про надання жилих приміщень у будинках відомчого житлового фонду (стаття 52); видають ордери на жилі приміщення (частина перша статті 58, частина перша статті 122, частина друга статті 141). Аналогічні повноваження виконавчих комітетів міських рад визначена ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (із змінами т; доповненнями). Тобто, з зазначених норм Закону вбачається, якщо жиле приміщенням або житловий будинок відноситься до державного або громадського житлового фонду, то вирішення питання щодо надання громадянинові та відповідно визначення за ним права на те чи інше жиле приміщення належить виключно виконавчим комітетам, у даному випадку виконавчому комітету Ясинуватської міської ради, що оформлюється у вигляді рішення суб'єкта владних повноважень. Разом з тим, ст. 52 ЖК України визначено порядок надання жилих приміщень у будинках відомчого житлового фонду. Так, жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. Тобто, єдиною підставою для закріплення за громадянином та заселення до приміщення у будинках відомчого житлового фонду є спільне рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради. Так, з доданих до матеріалів справи документів не вбачається, що будинок [ADDRESS] належить до відомчого житлового фонду ДП «Донецька залізниця», а тому на час подання позову до суду відповідачем не вбачається таке повноваження та компетенції позивача, як постановления питання про визнання ордеру недійсним, що був виданий на підставі рішення виконавчого комітету Ясинуватської міської ради. Разом з тим, з ордеру від 6 червня 2012 року встановлено, що його дійсно було видано на підставі рішення виконавчого комітету Ясинуватської міської ради від 30.05.2012 року за № 154, та це в свою чергу свідчить про те, що спірний будинок [ADDRESS] знаходиться у державному житловому фонді. Крім того, вважає, що ствердження позивача щодо того, що ДП «Донецька залізниця» несе збитки, пов'язані з утриманням будівлі, оскільки вона знаходиться на балансі підприємства, а тому є підстави для визнання ордеру недійсним, не можуть бути прийняті судом до уваги. Оскільки, позивачем не надано доказів з приводу того, що ДП «Донецька залізниця» дійсно несе збитки, пов'язані з утриманням будівлі за адресою: [ADDRESS]. Не вбачається прямий причинний зв'язок між нібито збитками ДП «Донецька залізниця» по утриманню будівлі та правом відповідачки на жиле приміщення - квартиру [ADDRESS] у вищевказаній будівлі та закінченням строку дії ордеру, оскільки спірна будівля - це багатоквартирний будинок, а тому є незрозумілим, як через одну квартиру підприємство може нести збитки по утриманню всієї будівлі, оскільки у квартирі мешкають й інші мешканці, які відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Закону «Про захист прав споживачів» повинні сплачувати кошти на утримання будинку та передбудинкової території. Жодною нормою житлового кодексу України не передбачено позбавлення громадянина права на житлове приміщення (що визначено на підставі рішення суб'єкта владних повноважень), у зв'язку з тим, що організація чи підприємство, що є балансоутримувачем будівлі, несе збитки з утримання спірної будівлі. З приводу цього, Верховний Суд України у своєму листі від 26.05.2001 р. «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ «Житлове право» надає роз'яснення, відповідно до яких право на жиле приміщення виникає з часу його надання. А оскільки, на час подання позову до суду, позивачем не доведено, що він дійсно є власником будинку [ADDRESS] Донецької області та має повноваження щодо вирішення питання про надання ордеру на жиле приміщення / визнання недійсним ордеру або повноваження щодо скасування рішення суб'єкта владних повноважень, яким закріплено право громадянина на жиле приміщення, вважаю, що у даному випадку та на даний час відсутні підстави у ДП «Донецька залізниця» щодо визнання ордеру недійсним. Крім того, обставини, викладені позивачем у позові щодо нібито нею не вижито заходів щодо реєстрації своїх прав на квартиру [ADDRESS] за вищевказаною адресою не відповідає дійсності. Відповідачкою та членами її сім'ї були здійснені неодноразові спроби здійснити реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS]. Так, з заяви про реєстрацію місця проживання від 07.11.2012 року, адресовану на адресу СГІРФО Ясинуватського MB ГУМВС України в Донецькій області вбачається, що [PERSON], особисто подала заяву про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS], на підставі ордеру від 06.06.2012 року. Заяву прийняли в.о. начальника відділу кадрів ПЧ-21 - Ю.Ю. Конькова та зав. гуртожитком - Т.В. Шиян. Крім того, є талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні відповідно до якого вбачається, що [PERSON] 31 жовтня 2012 знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] та зазначено, що вибуваю я за адресою: [ADDRESS]. Аналогічні талони, зі сплаченим державним митом за реєстрацію місця проживання, є у відношенні останніх членів її сім'ї, окрім колишньої невістки - [PERSON], оскільки вона та син відповідачки - [PERSON] розірвали шлюб 25 червня 2012 року, а тому на час подання заяв про реєстрацію місця проживання, вона вже здійснила реєстрацію за місцем проживання своїх батьків за адресою: [ADDRESS], та вона не бажала надавати свій паспорт для здійснення реєстрації нового місця проживання, та відповідачки зі своєю сім'єю не бажали реєструвати колишню невістку, фактично вже чужу людину, у новій квартирі. З приводу, того що [PERSON] вже не є членом її сім'ї неодноразово ставила до відома виконавчий комітет Ясинуватської міської ради з питання виключення [PERSON] з ордера, оскільки на момент звернення її до виконкому, ордер на жиле приміщення виданий ще не був. На всі наші спроби зареєструватися за адресою: [ADDRESS], відповідачці в усній формі постійно відмовлялось Державною міграційною службою України в Донецькій області з причини того, що колишня невістка, яка теж включена до ордера, не надала свого паспорту для здійснення реєстрації місця проживання. Не отримавши письмової відмови з Державної міграційної служби України в Донецькій області для можливого оскарження цієї відмови у судовому порядку, вона вимушена була звернутися з письмовими заявами до них через Ясинуватський районний відділ державної міграційної служби України в Донецькій області (заяви від 15.11.2012р, 23.11.2012 p., 29.01.2013р.) Крім того, відповідачка та її родина вселилися у спірне житлове приміщення на підставі ордеру на жиле приміщення, що є єдиною підставою про вселення у жиле приміщення, та фактично й постійно проживають у квартирі [ADDRESS]. Ордер - це підстава для вселення, при цьому він не є підставою позбавлення осіб права на жилим приміщенням, що було визнано рішенням виконавчого комітету Ясинуватської міської ради, а тому є юридично некоректним постановления питання з боку позивача щодо виселення з займаної квартири без надання іншого жилого приміщення. Вважає, що з її боку (або з боку членів сім*ї) не було допущено обставин, на підставі яких ордер на жиле приміщення можливо було би визнати недійсним, відповідно до ст. 59 ЖК України. У задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі. Треті особи також заперечували проти задоволення позову. Представник виконавчого комітету Ясинуватської міської ради надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно рішенням виконкому Ясинуватської міської ради від 22.02.2012 р. відомчий жилий будинок [ADDRESS] переданий у власність ДП «Донецька залізниця». Як вбачається з п. 1 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР № 470 від 11 грудня 1984 року (надалі - Правила), вони регулюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання. Пунктом 2 цих правил визначено, що жилі приміщення надаються громадянам, які потребують поліпшення житлових умов, постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю. Спільною Постановою Ясинуватської дирекції залізничних перевезень ДП «Донецька залізниця», відповідно до п. 38 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР від 11.12.1984 р. № 470, у порядку черговості, для користування сім'ї [PERSON] було розподілено квартиру [ADDRESS] знаходиться у власності Ясинуватської дистанції колії Державного підприємства «Донецька залізниця». Право відповідачки на вказану квартиру закріплено та визначено рішенням виконкому Ясинуватської міської ради від 30.05.2012 р. №154 «Про затвердження списків осіб, що перебувають на квартирному обліку по вузлу Ясинувата Ясинуватської дирекції залізничних перевезень ДП «Донецька залізниця для заселення житлового будинку [ADDRESS]» станом на 30.03.2012 року, враховуючи строки перебування на квартирному обліку осіб, що перебувають на загальній, першочерговій і позачерговій чергах та у відповідності до п. 7.11 Колективного договору між керівництвом та дорожнім комітетом профспілки Донецької залізниці, вирішено розподілити жилу площу в жилому будинку [ADDRESS], зокрема, рекомендовано надати [PERSON] квартиру [ADDRESS] На підставі рішення Виконавчого комітету Ясинуватської міської ради від 30.05.2012 р. № 154 був виписаний ордер на жиле приміщення № 11 серія АФ від 06.06.12 р. за адресою: [ADDRESS], на ім'я [PERSON] Згідно до п. 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Кабінета Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року N 470, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. Відповідно до п. 72 вказаних вище Правил при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. Одночасно подаютья паспорти усіх членів сім'ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Так, є встановленим, що ордер, виданий 06.06.12 р. на ім"я [PERSON], відповідачка двічі зверталась до виконкому Ясинуватської міської ради із заявами про його подовження та який було подовжено (а.с.55) Під час подовження Ордеру відповідачка неодноразово зверталась до відділу СГІРФО України в Донецькій області про реєстрацію місця проживання у спірній квартирі на підставі наданого ордеру (а.с.19,24) Також з заяв вбачається, що [PERSON] в усній формі на усне звернення щодо реєстрації було відмовлено (а.с.22,23) Згідно талону зняття з реєстрації місця проживання 31.10.2012 р. відповідачка знята з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] (а.с.20) у зв'язку з вибуттям за адресою: [ADDRESS]. Крім того, відповідачка зверталась до виконкому Ясинуватської міської ради з питанням виключення колишньої невістки [PERSON] з ордеру, оскільки остання не є членом її родини на підставі рішення про розірвання шлюбу (а.с.21). На неодноразові спроби відповідачки зареєструватись у спірній квартирі разом із членами родини їй було відмовлено в усній формі. Однак відповідачка [PERSON] та члени її родини вселились у квартиру на підставі ордеру та постійно мешкають за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи викладене, судом не встановлено, що з боку відповідачки [PERSON] було допущено обставини, на підставі яких ордер на жиле приміщення можливо було би визнати недійсним, відповідно до ст. 59 ЖК України. Позивачем не доведений факт ухилення відповідачки від реєстрації постійного місця проживання, не доведений факт пропуску строку дії ордера без поважної причини, таким чином, немає підстав для визнання ордеру таким, що втратив чинність, оскільки відповідачкою доведено, що нею та членами її родини вчинені усі необхідні дії для здійснення реєстрації у спірній квартирі, у чому їй неодноразово було відмовлено з причин незалежних від неї, з вказаних підстав за заявою відповідачки термін дії ордеру двічі подовжувався, отже причини пропуску терміну дії ордеру поважні. Оскільки суд не визнає підстав для визнання ордеру таким, що втратив чинність, то відсутні підстави для задоволення інших позовних вимог. Що стосується позовних вимог в частині визнання відповідачки та членів її родини такими, що втратили право вселення та користування житловим приміщенням спірною квартиро., вони не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] та члени її родини вселились у квартиру за адресою: [ADDRESS], та постійно мешкають у спірній квартирі без реєстрації. Також не підлягає задоволенню вимога щодо зобов'язання [PERSON] зі складом родини звільнити незаконно займану квартиру з наданням приміщення, яке вони займали раніше. Як вбачається з рішення виконкому Ясинуватської міської ради №241 від 31.08.2011 р. домоволодіння за адресою: [ADDRESS], де раніше мешкала відповідачка визнане непридатним до експлуатації. Відповідачка та її родина вселились у квартиру на підставі наданого ордеру, підстав для визнання ордеру таким що втратив чинність немає, отже відмовляючи у задоволенні вимог щодо нечинності ордеру, суд відмовляє у задоволенні позову повністю. На підставі ст.ст. 9 ч.ч. 3, 4, 58-59, 61 Житлового кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985р. з подальшими змінами і доповненнями,

Outcome: dismissed