Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

До суду 28.11.2017 року звернувся [PERSON]І з позовом до\~[PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що заочним рішенням Кузнецовського міського суду від 22.12.2008 року з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в добровільному порядку сплачував аліменти по 2013 в розмірі визначеному судовим рішенням. В 2013 році позивач втратив роботу, його матеріальний стан змінився, тому він сплачував аліменти в такому розмірі, який дозволяв його матеріальний стан, внаслідок чого станом на 01.10.2017 року утворилась заборгованість по сплаті за аліментами у розмірі 27192,91 грн. На момент стягнення з позивача аліментів він проживав сам, тому був спроможний утримувати свою малолітню дитину. Наразі позивач одружився вдруге, від шлюбу має двох дітей, які перебувають на його утриманні. На теперішній час позивач ніде офіційно не працює та здійснює догляд за особою, яка досягла 80 років. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач\~в судовому засідання позов не визнала повністю та заперечила проти задоволення позову через його безпідставність та подала до суду відзив на позовну заяву, пояснення в якому зводяться до того, що позивач бажає фактично змінити спосіб стягнення аліментів, однак спосіб стягнення може бути змінено лише за вибором того з батьків з ким проживає дитина. Щодо позовної вимоги про звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах зазначила, що заборгованість по аліментах виникла до народження дітей позивача у новому шлюбі. Щодо посилання позивача на утримання особи, яка досягла 80 років вказала, що рішення про отримання допомоги за даною особою датоване 18.10.2017 року, тобто обставини утримання зазначеної особи виникла значно пізніше. Просила відмовити у задоволені позову повністю. Представник відповідача в судовому засіданні також заперечила проти задоволеня позовних вимог з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Володимирецького районного відділу державної виконавчої служби в Рівненській області в судове засідання не зявився та подав до суду клопотання, у якому просить справу розглядати без участі представника, розгляд заяви вирішити на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до\~ч.1\~ст.192 Сімейного кодексу України,\~ розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу даної норми слідує, що зміна саме способу виконання судового рішення про стягнення аліментів, а не розміру аліментів, передбачена законом лише за позовом одержувача аліментів, а не платника аліментів. Згідно копії рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22.12.2008 року, саме з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в частці від заробітку (доходу) [PERSON] Отже, позивачем обрано спосіб захисту своїх прав, який не передбачений чинним законодавством, оскільки позивач фактично просить у своїй позовній вимозі не змінити розмір аліментів, шляхом їх зменшення, в порядку передбаченому ст. 192 СК України, а змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, що передбачено ч.3 ст. 181 СК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. В позовній заяві позивач не вказує на тяжке захворювання, а вказує на обставини, зокрема тяжке матеріальне становище, що на його думку є суттєвим. У судовому засіданні позивач підтвердив, що стан його здоров"я є задовільним, на обліку як інвалід він не перебуває. Позивач не зазначив про наявність у нього рухомого та нерухомого майна, за рахунок якого може бути погашена заборгованість. Посилання позивача на те, що він втратив роботу і його матеріальний стан змінився після народження дітей у новому шлюбі в даному випадку не свідчить про його повну матеріальну неспроможність утримувати себе та своїх дітей та не є істотною обставиною для звільнення від сплати заборгованості. Також, суд зазначає, що знаходження двох інших дітей на утриманні платника аліментів не може бути розцінено як істотна обставина для звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за ними. Виходячи з вищевикладених обставин справи та, враховуючи положення законодавство щодо правовідносин, які виникли між сторонами, суд не вбачає достатніх підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено наявність обставини, що має істотне значення для звільнення від сплати заборгованості. Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищевказаного,

Outcome: dismissed