Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», [PERSON] про відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування. Свої вимоги мотивував тим, що 19 травня 2017 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір № 208.17.2354484 добровільного страхування наземних транспортних засобів, відповідно до якого застраховано автомобіль марки «Toyota» д/н [NUMBER] . 15 травня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ЗАЗ 110307» д/н [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля марки «Toyota» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] 14 вересня 2018 року постановою Подільського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 16 травня 2018 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно звіту № 328 про оцінку колісного транспортного засобу від 30 травня 2018 року вартість відновлюваного ремонту становить у розмірі 123 690,06 грн. Згідно страхового акту № 3.18.1070-12 заявлена подія є страховим випадком за договором страхування № 208.17.2354484 від 19 травня 2017 року виплата страхового відшкодування підлягає у розмірі 113 883,83 грн. Згідно платіжного доручення № ЦО01943 від 30 травня 2018 року позивачем перераховано на користь ТОВ «Автосаміт ЛТД» страхове відшкодування в сумі 113 883,83 грн. 05 жовтня 2018 року позивачем направлено на адресу Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» заяву про відшкодування шкоди. Згідно платіжного доручення № 52792 від 26 жовтня 2018 року Публічним акціонерним товариством «НАСК «Оранта» перераховано на користь позивача страхове відшкодування в сумі 99 000,00 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», [PERSON] у відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування у розмірі 12 883,83 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] франшизу за полісом № АМ/2185782 у розмірі 1 000,00 грн. та франшизу за полісом АК/9939311 у розмірі 1 000,00 грн., судові витрати. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідачів про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 19 травня 2017 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір № 208.17.2354484 добровільного страхування наземних транспортних засобів, відповідно до якого застраховано автомобіль марки «Toyota» д/н [NUMBER] (а.с. 17-19, 20-21). 15 травня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ЗАЗ 110307» д/н [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля марки «Toyota» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с. 23). 14 вересня 2018 року постановою Подільського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 24). 16 травня 2018 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 25). Згідно звіту № 328 про оцінку колісного транспортного засобу від 30 травня 2018 року вартість відновлюваного ремонту становить у розмірі 123 690,06 грн. (а.с.29-61). Згідно страхового акту № 3.18.1070-12 заявлена подія є страховим випадком за договором страхування № 208.17.2354484 від 19 травня 2017 року виплата страхового відшкодування підлягає у розмірі 113 883,83 грн. (а.с. 27). Згідно платіжного доручення № ЦО01943 від 30 травня 2018 року позивачем перераховано на користь ТОВ «Автосаміт ЛТД» страхове відшкодування в сумі 113 883,83 грн. (а.с. 28). 05 жовтня 2018 року позивачем направлено на адресу Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» заяву про відшкодування шкоди (а.с. 66). Згідно платіжного доручення № 52792 від 26 жовтня 2018 року Публічним акціонерним товариством «НАСК «Оранта» перераховано на користь позивача страхове відшкодування в сумі 99 000,00 грн. (а.с. 67). Позивач просить стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», [PERSON] у відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування у розмірі 12 883,83 грн. Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що для повного відшкодування завданої шкоди відповідачі зобов`язані сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 12 883,83 грн. (113 883,83 грн. - 99 000,00 грн.). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги не визнає повністю. Представник відповідача зазначив, що 11 листопада 2017 року між страховиком та [PERSON] було укладено поліс № АМ/2185782 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було застраховано автомобіль марки «ВАЗ 110307» д/н [NUMBER] . Однак, згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду у водія автомобіля марки «ВАЗ 110307» д/н [NUMBER] був наявний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/9939311, укладений з Публічним акціонерним товариством «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта», а тому поліс № АМ/2185782 від 11 листопада 2017 року є нікчемний. Крім того, позивач отримав страхове відшкодування від Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» у розмірі 99 000,00 грн. в межах Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Представник позивача скористався своїм правом подачі відповіді на відзив, відповідно до якої зазначив, що станом на дату дорожньо-транспортної пригоди поліс № АМ/2185782 та поліс АК/9939311 були діючими, а тому цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ВАЗ 110307» була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та Публічному акціонерному товаристві «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта». Крім того, поліс АМ/2185782, укладений Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» є першим полісом ніж поліс укладений з Приватним акціонерним товариством «НАСК «Оранта», а тому не є нікчемним. Публічне акціонерне товариство «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта» визнало дію полісу № АК/9939311 та виплатило на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 99 000,00 грн. Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» скористався процесуальним правом подачі письмових заперечень щодо позову, відповідно до якого зазначає, що оскільки Приватним акціонерним товариством «НАСК «Оранта» здійснено на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 99 000,00 грн., тому це виключає подальшу майнову відповідальність Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно із ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України). в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Відповідно до частини 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (ст. 541 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 20-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. У разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов`язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність. Судом встановлено, що позивач отримав страхове відшкодування від Приватного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» у розмірі 99 000,00 грн. в межах Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За встановлених обставин суд приходить висновку, що позивач скористався своїм правом на отримання суми страхового відшкодування, визначеного Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, ні зазначеним договором, ні законодавством не передбачений солідарний обов`язок щодо відшкодування завданої шкоди страхувальником і страховиком та не передбачено стягнення зі страхової компанії різниці між матеріальною шкодою та страховою виплатою. Також, судом встановлено, що 19 травня 2017 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір № 208.17.2354484 добровільного страхування наземних транспортних засобів, відповідно до якого застраховано автомобіль марки «Toyota» д/н [NUMBER] . 30 травня 2018 року позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 113 883,83 грн. 26 жовтня 2018 року Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» перераховано позивачу страхове відшкодування у розмірі 99 000,00 грн. З урахуванням загальної суми матеріального збитку у розмірі 113 883,83 грн., суми страхового відшкодування, яка сплачена позивачу у розмірі 99 000,00 грн., різниця між матеріальними збитками та страховим відшкодуванням становить у розмірі 14 883,83 грн. (113 883,83 грн. - 99 000,00 грн.). Однак позивач просить стягнути з відповідача різницю між матеріальними збитками та страховим відшкодуванням у розмірі 12 883,83 грн. з вирахуванням розміру франшиз за полісом № АМ/2185782 та полісом АК/9939311 у розмірі 2 000,00 грн. (113 883,83 грн. - 99 000,00 грн. - 2 000,00 грн.). Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», [PERSON] про відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування частково: стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», код ЄДРПОУ 36086124, знаходиться за адресою: 01024, вул.. Велика Васильківська, 15/2, м. Київ, у відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування у розмірі 12 883 (дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят три) грн. 83 коп., що є в межах позовних вимог. В решті вимог відмовити. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] франшизу за полісом № АМ/2185782 у розмірі 1 000,00 грн. та франшизу за полісом АК/9939311 у розмірі 1 000,00 грн. Відповідач [PERSON] не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Судом встановлено, що полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/9939311, укладеним з між відповідачем та Публічним акціонерним товариством «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта» передбачено франшизу 1 000,00 грн. Однак відповідачем не укладався поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/2185782 з Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». За встановлених обставин суд приходить висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] франшизи за полісом № АМ/2185782 у розмірі 1 000,00 грн. та франшизи за полісом АК/9939311 у розмірі 1 000,00 грн. частково: стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», код ЄДРПОУ 36086124, знаходиться за адресою: 01024, вул. Велика Васильківська, 15/2, м. Київ, франшизу за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/9939311 у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп. В решті вимог відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1921 грн. 00 коп., відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1921,00 грн.

Outcome: partial