Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства 'ВТБ Банк' , треті особи [PERSON], Перша Павлоградська державна нотаріальна контора про визнання іпотеки нікчемною та недійсною, в якому посилається на те, що 03.10.2007 року між відповідачем як банком з одного боку і третьою особою як клієнтом була укладена Генеральна угода № 06.19-1\\07-СК. 03.10.2007 року між третьою особою та відповідачем в рамках вищевказаної Генеральної угоди № 06.19-1\\07-СК був укладений Кредитний договір № 06.19-1\\07-СК. 04.10.2007 року , та між позивачем і банком був укладений іпотечний договір № 06.19\\07-ДІ. Згідно п. 1.3 даного іпотечного договору № 06.19\\07-ДІ іпотекодавець передав іпотекодержателю (відповідачу) в іпотеку об'єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: м.Павлоград, вул.Шевченко, б.138 б. Посилаючись на обставини, викладені в позові, вважає, що відповідачем неправомірно вчинено реєстрацію обтяження іпотекою майна за №8952273 від 08 серпня 2009 року, яку слід визнати нікчемною та недійсною. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач проти позову заперечував, зазначивши, що відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про іпотечне кредитування" операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати", чинного на дату укладення Договору іпотеки, іпотека виникає відповідно до цього Закону та Закону України "Про іпотеку" щодо нерухомого майна, об'єктів незавершеного будівництва та майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено. Крім того відповідачем надана суду заява про застосування строків позовної давності. Посилаючись на зазначені обставини, він просить суд в задоволенні позову відмовити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Третя особа [PERSON] позов не визнав підтримавши пояснення представника позивача. Від Першої Павлоградської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.10.2007 року між відповідачем як банком з одного боку і третьою особою як клієнтом була укладена Генеральна угода № 06.19-1\\07-СК. Згідно п. 1.1. Генеральної угоди № 06.19-1М37-СК банк на положеннях та умовах вищевказаної угоди зобов'язується надавати позивачу кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, договорах про відкриття мультивалютної кредитної лінії, договорах про відкриття кредитної лінії, договорах про відкриття валютної кредитної лінії, укладених у рамках угоди і які є її невід'ємними частинами. 03.10.2007 року між третьою особою та відповідачем в рамках вищевказаної Генеральної угоди №06.19-1\\07-СК був укладений Кредитний договір № 06.19-1\\07-СК . Згідно Кредитного договору № 06.19-1\\07-СК відповідач надав третій особі кредит в сумі 170000 доларів США з кінцевим терміном повернення коштів до 03.10.2014 року. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору № 06.19-1\\07-СК [PERSON] був зобов'язаний за користування кредитом сплачувати відповідачу плату у розмірі 14,1 відсотків річних у строк до 03.10.2014 року згідно графіку погашення кредиту, встановленого додатком № 1 до кредитного договору. 04.10.2007 року для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань позичальника перед банком за Генеральною угодою № 06.19-1\\07-СК від 03.10.2007 року та кредитними договорами, що укладені та\\або будуть укладені на її підставі між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний договір № 06.19М37-ДІ (а.с.8-9). Згідно п. 1.3 даного іпотечного договору № 06.19\\07-ДІ іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку об'єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: м.Павлоград, вул.Шевченко, 138б. 04 жовтня 2007 року іпотечний договір № 06.19\\07-ДІ був посвідчений державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий № 1-5062 та зареєстровано в реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №470. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 08 серпня 2009 року до Державного реєстру іпотек за реєстраційним № 8952273 було внесено запис про реєстрацію обтяження нерухомого майна іпотекою (а.с. 97). Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.236 Цивільного кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Нормою ст.ст. 3, 18 Закону України «Про іпотеку», ст. 574 в контексті ст. 575 ЦК України передбачено, що іпотека як форма застави виникає і на підставі договору. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення, що також передбачено і ст.ст. 577, 585 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою визнання недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 ст. 203 ЦК, а саме: зміст правочину не може суперечити вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати внутрішній волі, а також правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені. Статтею 4 Закону України передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до абз.1 п.6 Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 р. N 410 (який діяв на момент реєстрації оспорюваного обтяження), Внесення до Реєстру відомостей про обтяження майна іпотекою здійснюється реєстратором на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду. З огляду на викладене , суд приходить до висновку, що позивач був обізнаним з умовами цього іпотечного договору, у зв'язку з чим приходить до висновку про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з позовом про визнання іпотеки нікчемною та недійсною та відсутністю підстав для його поновлення. Отже , суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача необґрунтовані, недоведені та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed