Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості спожитої теплової енергії, обгрунтовуючи вимоги тим, що 01 січня 2008 року між Концерном «Міські теплові мережі» та [PERSON] був укладений договір № 704278 «Купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді» На виконання умов даного договору КОНЦЕРН МТМ здійснював постачання теплової енергії боржнику в нежитлове приміщення житлового будинку, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Позивачем було відпущено теплової енергії Відповідачу за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року на загальну суму 1458,09 грн. Відповідач не виконав свої обов`язки по сплаті за спожиту теплову енергію, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 1458,09 грн.. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 1458,09 грн. , 3% річних в сумі 11,49 грн. , інфляційні втрати в сумі 12,41 грн., пеню , яка складає 136,73 грн та . витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн. Представник Концерну „Міські теплові мережі" в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що в матеріалах справи є відповідна заява. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, але він був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01 січня 2008 року між Концерном «Міські теплові мережі» та [PERSON] був укладений договір № 704278 «Купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді» (а.с. 9-16), відповідно до умов якого Теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в термін та порядку, встановленими умовами договору. Згідно електронного запиту , підприємницьку діяльність фізичної особи - підприємця [PERSON] - припинено. Статтею 19 Законом України Про теплопостачання передбачено, що «Теплогенеруюча організація має право постачати\~вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі- продажу. Споживач повинен\~щомісячно здійснювати\~оплату теплопостачальній\~організації за фактично отриману теплову енергію». Згідно п. 4 Правил користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією. Згідно п. 23 Правил розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді . Відповідно до п. 40 Правил споживач теплової енергії зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно- технічних документівта договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію. Згідно ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в строк, що встановлений законом, договором Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання З аналізу положень ст. ст. 51, 52, 609 ЦК України вбачається, що однією із особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю усім своїм майном і у випадку припинення (банкрутства) СПД (відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 04 грудня 2013 року по справі № 6-125цс 13). На виконання умов договору № 704278 від 01.01.2008 року КОНЦЕРН МТМ здійснював постачання теплової енергії боржнику в нежитлове приміщення житлового будинку, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, договору купівлі- продажу, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] є власником приміщення за адресою споживання теплової енергії: [ADDRESS] . ( а.с. 20, 21, 22) . Враховуючи відсутність у Боржника -власного приладу обліку теплової енергії, нарахування здійснювалися розрахунковим способом відповідно до Правил користування теплової енергії № 1198 затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 року, пропорційно до теплового навантаження споживача зазначеного у додатковій угоді № 1 від 01.03.2008 року до договору «Купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді» а саме: 0,005050 Гкал/годину на опалення. Позивачем було відпущено теплової енергії Відповідачу за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року на загальну суму 1458,09 грн., що підтверджується розрахунком суми основної заборгованості Відповідач за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року не виконав свої обов`язки по сплаті за спожиту теплову енергію, у зв`язку з чим за Відповідачем виникла заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 1458,09 грн. Відповідно до ст. 530 ЦКУ, Позивач направив Відповідачу акти приймання - передачі теплової енергії за період з листопада 2018\~року по\~квітень 2019 року (акти п/п теплової енергії та копії доказів відправлення вказаних актів додаються). Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Приміщення Боржника знаходиться у 9-ти поверховому житловому будинку. Внутрішня система опалення нежитлового приміщення загальна з житловим будинком. Тобто Боржник має єдину з будинком систему опалення з житловим будинком (копія розрахунку теплового навантаження додається). В зв`язку з тим, що об`єкти теплопостачання Боржника мають спільне з житловими будинками підключення до теплової мережі Заявника, то факт отримання теплоносія підтверджується рішеннями про початок та закінчення опалювального сезону 2018-2019 відповідно до яких Концерном «Міські теплові мережі» було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі. Рішення про початок та закінчення опалювального сезону у м. Запоріжжя приймає виконавчий комітет Запорізької міської ради. Згідно з приписами п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, пунктом 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна зжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Згідно ст. 276 ГК України Споживач зобов`язаний був оплатити відпущену теплову енергію у встановлений термін за встановленими цінами. Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Факт постачання теплової енергії підтверджується рахунками, актами приймання-передачі теплової енергії, рішеннями про початок та закінчення опалювальних сезонів у м.Запоріжжя. Розділом 6 договору визначено порядок розрахунків за теплову енергію. Так, пунктом 6.2. договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Відповідно до п. 6.3. договору, Споживач зобов`язаний до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Згідно п. 6.6. Договору, Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації документи за розрахунковий період: -рахунок-фактуру; -акт приймання-передачі теплової енергії; -податкову накладну (платнику ПДВ). Пунктом 6.6.1. договору встановлено, що отриманий Акт приймання-передачі теплової енергії Споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації на протязі п`яти днів з дати отримання. Датою отримання акту вважається: -при отриманні нарочним - дата вручення представнику Споживача; -при направлені рекомендованим листом - дата, зазначена у відбитку поштового штемпеля на документі, що зроблений поштовим відділенням та підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа. У разі неотримання Теплопостачальною організацією підписаного Акту приймання-передачі, або обгрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений п. 6.6.1. договору, акт підписується Теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є піде гавою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період. Не дивлячись на те, що відповідно до умов договору № 704278 від 01.01.2008 року у Концерну «МТМ» відсутній обов`язок надсилати Споживачу рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії, Заявник надсилав на адресу Споживача розрахункові документи ( а.с. 33-38) Пунктом 10.2. договору передбачено, що договір припиняє свою дію у випадках: -взаємної згоди сторін про його припинення; -прийняття відповідного рішення Господарським судом; -ліквідації однієї із сторін. Пунктом 10.4. договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо не відбулася ні одна із обставин, вказаних у п. 10.2. На момент подання заяви про видачу судового наказу жодних заяв про припинення дії договору від Боржника не надходило, прийняття відповідного рішення Господарським судом не було, фізична особа продовжує існувати. Таким чином, договір є діючим та таким, що підлягає виконанню сторонами. Невиконанням своїх грошових зобов`язань Споживач порушив вищевказані вимоги законодавства. Згідно розрахунку основного боргу за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року позивачем було відпущено теплової енергії відповідачу на загальну суму 1458,09 грн.( а.с.23). Відповідач за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року не виконав свої обов`язки по сплаті за спожиту теплову енергію, у зв`язку з чим за Відповідачем виникла заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 1458,09 грн. Згідно з частиною 2 ст. 9 Цивільного кодексу України законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Відповідні особливості щодо наслідків порушення грошових зобов`язань у зазначеній сфері визначено статтями 229-232, 234, 343 Господарського кодексу України та нормами Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань». З урахуванням приписів ст. 549, та ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу. Відсутність грошових коштів у боржника не є підставою для звільнення останнього від сплати як основного боргу так нарахованих санкцій. Відповідно до ст. 625 ЦК України - боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляціїза весь час прострочення та 3\~%\~річнихвід простроченої суми. 3 % річних за весь період порушення грошового зобов`язання складає 11,49 грн. (а.с.24). Розрахунок інфляційних втрат складає 12,41 грн. (а.с.25) Згідно Договору № 704278 від 01.01.2008 за порушення Споживачем строків оплати за теплову енергію, останній сплачує Теплопостачальній організації пеню за кожен день прострочення по день фактичної оплати. Розрахунок пені за порушення строків оплати за теплову енергію складає 136,73 грн (а.с.26) На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved