Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] грошові кошти в порядку регресу 10646 (десять тисяч шістсот сорок шість) грн.. 57 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що 15.04.2015 року між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» укладено договір добровільного страхування автотранспорту № 068242/4002/000030 від 15.04.2015 р. згідно якого, було застраховано автомобіль «Peugeot», реєстраційний номерний знак [NUMBER]. У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 14.06.2015 р. по вул. Стрийська у м. Львові відбулось зіткнення автомобіля «BMW 520І», "реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] , із Застрахованим автомобілем. В наслідок дорожньо- транспортної пригоди застрахований автомобіль був пошкоджений. Зіткнення відбулося в результаті порушення Відповідачем, Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Франківського районного суд м. Львова від 26.06.2015 року. З метою визначення вартості завданих збитків, позивач звернувся до автотоварознавця [PERSON] Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 11.08.201 року, вартість матеріального збитку застрахованого автомобіля в результаті його пошкодження у вищевказаній ДТП, склала 15.635,27 грн. Відтак, відповідно до розрахунку розміру страхового відшкодування , просить стягнути із відповідача страхове відшкодування у розмірі 10646, 54 грн. Уподальшому, позивач на виконання вимог ухвали про усунення недоліків, подав заяву уточнену, згідно якої позовні вимоги уточнив, просить стягнути в порядку суброгації 12306, 21 грн. Уточнені позовні вимоги мотивує тими же доказами, що й позовну заяву. В судове засідання представник позивача не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився,заяви про слухання справи у його відсутності не надав, хоч завчасно був повідомлений про час та місце слухання справи. Відповідно, до ст.ст.223, 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю таких. Судом встановлено, що 15.04.2015 року між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» укладено договір добровільного страхування автотранспорту № 068242/4002/000030 від 15.04.2015 р. згідно якого, було застраховано автомобіль «Peugeot», реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Позивач стверджує, що 14.06.2015 р. по вул. Стрийська у м. Львові, відбулось зіткнення автомобіля «BMW 520І», "реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] , із автомобілем «Peugeot», реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Внаслідок дорожньо- транспортної пригоди застрахований автомобіль був пошкоджений. Разом з тим, постановою Франківського районного суду м. Львова від 26.06.2015 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, що мало місце 14.06.2015 року із автомобілем [NUMBER]. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 11.08.2015 року , вартість матеріального збитку застрахованого автомобіля в результаті його пошкодження у вищевказаній ДТП, склала 15.635,27 грн. Позивач, у відповідності до положень Договору добровільного страхування, суму страхового відшкодування визначив у розмірі спочатку 10 тис. грн., а потім як суброгацію в розмірв 12306, 21 грн. При цьому, позивач мотивує свої вимоги покликаючись на одні і ті ж самі доводи, хоч регрес і суброгація не є тотожними поняттями. Позивач стверджує, що сума у розмірі 12306,21 грн. , перерахована на рахунки ТОВ " Ілта Львів" , що підтверджується платіжним дорученням № 041748 від 26 листопада 2013 року. Разом з тим, відповідно до вказаного платіжного доручення перераховано кошти у розмірі 1000000 грн. за ремонт транспортних засобів відповідно до договору від 17.11.2013 року,хоч страховий випадок мав місце 14.06.2015 року. Таким чином, позивач покликається на розрахунок, яким здійснено проплату майже за 2 роки до настання страхового випадку. Крім того, доводи позивача суперечать заяві, поданій [PERSON], згідно якої він просить перерахувати страхову суму на банківський рахунок. Однак, позивач не надав жодного підтвердження про перерахунок коштів за заявою страхувальника. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.ст.1166,1188 ЦК України, матеріальна шкода відшкодовується при наявності вини заподіювача. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 26.06.2015 року, встановлено обставини щодо вини водія [PERSON] у скоєнні ДТП із автомобілем [NUMBER], що не є об"єктом страхування відповідно до Договору№ 068242/4002/000030 від 15.04.2015 р. і позивачем ця розбіжність не спростована. Зважаючи, що вина [PERSON] у заподіянні шкоди автомобілю [NUMBER], у законному порядку не встановлена, як і не підтверджено перерахунку страхового відшкодування в розмірі 12306, 21 грн., які на думку позивача, підлягають стягненню із відповідача, у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed