Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач 24.10.2016року звернувся до суду з позовом до Калінінської районної в місті Донецьку Ради, в якому просить визнати за ним, [PERSON], [INFO], право власності на квартиру номер [NUMBER], яка складається з трьох кімнат, загальною площею 72,30 кв.м., у тому числі житлової 42,2 кв.м., в будинку [ADDRESS]. Позов обґрунтовано тим, що позивач на підставі договору купівлі-продажу №4144 від 31 серпня 2001року є власником квартири [ADDRESS]. У зв'язку з окупацією міста Донецька незаконними озброєними формуваннями у 2014 році, позивач був змушений покинути місто. При переїзді частина його речей і документів були втрачені, в тому числі й оригінал договору купівлі-продажу, що засвідчує право власності на квартиру. На теперішній час позивачу необхідно продати квартиру, але без правовстановлюючого документу він не може це зробити, у зв'язку із чим змушений звернутись до суду, посилаючись на норми ст. 392 ЦК України. Від представника позивача 25.01.2016року надійшло клопотання, в якому він зазначає, що розбіжності у написанні повного іменті позивача [PERSON] у договору купівлі-продажу квартити і відповідно у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, а саме : "[PERSON]" сталися при перекладі його прізвища з російської мови(" [PERSON]") на українську, в паспорті позивача українською мовою правильно його ім"я та прізвище - [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно наданої копії договору [PERSON] є власником [NUMBER] яка складається з трьох кімнат, загальною площею 71,20 кв.м., у тому числі житлової 42,2 кв.м., в будинку номер 6а (шість а) по [ADDRESS] (а.с.3). Право власності на вищевказану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер 17831687, номер запису 588 в книзі 1/22дк-208, при цьому загальна площа змінена згідно Інструкції № 127 від 24.05.2001року, зазначено : загальна площа 72,3 кв.м.,житлова площа 42,2 кв.м. (а.с.6). Згідно з нотаріально засвідченою копією паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 16.03.2006року, ПІБ позивача - [PERSON], 20.06.2003 року він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Тому суд вважає доведеним той факт, що оригінал договору купівлі-продажу №4144 від 31 серпня 2001року, у якому прізвище позивача зазначено, як [PERSON], копія якого надана позивачем( а.с.3), належав саме позивачу - [PERSON]. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Донецьк включено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно ст.182 ЦК України право власності на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ст.ст. 391, 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряження своїм майном, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Згідно ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності здійснюється в порядку: 1) прийняття/ отримання документів для державної реєстрації прав. Відповідно до п.п.6,9 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127(в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553) державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу. Зібраними по справі доказами підтверджується законність вимог позивача по справі. Оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, яким є договір купівлі-продажу, існував у природі, але був втрачений її власником, право власності позивача [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, і ця обставина ніким з сторін не оспорюється, та підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Договір купівлі-продажу квартири, державна реєстрація права власності на квартиру не визнавались недійсними, не скасовувались, є діючими, законними. Посилання позивача на ст. 392 ЦК України, як правове обґрунтування позовних вимог, є правомірними, оскільки вказана норма закону стосується можливості власника майна пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема, у разі втрати документу, який посвідчує його право власності, що в даному випадку і було здійснено. Отже, існують правові підстави для визнання за позивачем права власності на квартиру номер [NUMBER], в будинку [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved