Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з Верховної ради України 100 000,00 грн. моральної шкоди, завданої в результаті незаконних дій посадових осіб Верховної Ради України. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в результаті порушення законодавства Верховною радою України було порушено термін надання відповіді на його звернення від 12.11.2013р., 20.12.2013 р. та 06.02.2014 р., що призвело до порушення його прав, гарантованих Конституцією України та спричинило йому моральні страждання у вигляді приниження честі, гідності та ділової репутації, моральних переживань, оскільки у зв"язку з відсутністю запитуваної інформації він не може відстояти свої права в суді. За наведених обставин просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб. В судове засідання [PERSON] не з'явився, про місце день і час розгляду справи повідомлений належним чином, направив листа про проведення судового засідання за його відсутності. В судове засідання представник Верховної ради України не з'явився, проте подав заперечення на позовну заяву та просив розглядати справу у його відсутності. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. [PERSON] заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди з Верховної ради України, яка була завдана в результаті незаконних дій посадових осіб Верховної ради України. Такі вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідач всупереч вимогам статті 40 Конституції України, статті 5 Закону України «Про інформацію», статей 19, 20 Закону України «Про звернення громадян», статей 20, 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», статті 16 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» порушив терміни надання відповіді на його звернення від 12.11.2013р., 20.12.2013 р. та 06.02.2014 р., що призвело до порушення його прав, гарантованих Конституцією України та спричинило йому моральні страждання у вигляді приниження честі, гідності та ділової репутації, моральних переживань, оскільки у зв'язку з відсутністю запитуваної інформації позивач не може відстояти свої права в суді. Для відновлення попереднього стану вимагає як моральну шкоду в сумі 100 000,00 грн., яка, на думку позивача, на підставі вимог ст.ст. 22, 64 Конституції України не може бути обмежена. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Таким чином, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов'язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст. 10, 60 ЦПК України. Позивачем з урахуванням заявлених позовних вимог не було доведено наявності передбачених ст. ст. 23, 1167 ЦК України підстав відшкодування відповідачем моральної шкоди. Твердження позивача про незаконність дій посадових осіб Верховної ради України при розгляді його звернення від 12.11.2013р., 20.12.2013 р. та 06.02.2014 р. не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, так як позивачем не було надано доказів визнання цих дій незаконними в установленому законом порядку, наявності причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів, що відповідач вчинив дії, якими порушив права позивача при розгляді заяв, чим завдав позивачу моральну шкоду, а тому у задоволенні позову [PERSON] до Верховної ради України про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed