Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16 січня 2014 року уклав із [PERSON] договір позики, згідно з яким передав йому грошові кошти у сумі 2800 доларів США з умовою їх повернення до 15 січня 2015 року. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки від 16.01.2014, а 25 вересня 2014 року на прохання відповідача [PERSON], ще уклав із [PERSON] договір позики, згідно з яким передав йому грошові кошти у сумі 700 доларів США з умовою їх повернення до 10 жовтня 2014 року. Також, договір укладено у письмовій формі, у вигляді розписки від 25.09.2014. По закінченню зазначеного строку указаного у розписках відповідач [PERSON] борг мені повернув. Згідно із наданою суду довідкою Філії - Кременецького відділення №6351 Відкритого Акціонерного Товариства "ДЕРЖАВНИЙ [PERSON] УКРАЇНИ" за № 415 від 29.09.2017, офіційний курс НБ України становить за 100 доларів США 2647,2830 гривень. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики від 16.01.2014 сума боргу за курсом у 2647,2830 гривень за 100 доларів США становить: 26,472830 гривень х 2800 доларів США = 74 124 гривень 00 копійок, за договором позики від 25.09.2014 сума боргу за курсом у 2647,2830 гривень 00 копійок за 100 доларів США становить: 26,472830 гривень х 700 доларів США = 18531 гривень 00 копійок, а всього загальна сума становить 92655 гривень 00 копійок. Згідно з п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування матеріальної та моральної (немайнової шкоди). На підставі вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; завдання моральної шкоди полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % від простроченої суми. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Нормою ч. 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути надана розписка позичальника. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позивальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ст.ст. 79, 87 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані із вчиненням дій, не обхідних для розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. Розрахунок 3% річних за період з 01.02.2015 по 01.10.2017 (970 днів) буде наступним: 74124,00 грн. : 100% х 3% : 365 (діб за рік) х 970 (всього прострочених днів) = 5910,00 гривень. Розрахунок 3% річних за період з 01.11.2014 по 01.10.2017 (1065 днів) буде наступним: 18531,00 грн. : 100% х 3% : 365 (діб за рік) х 1065 (всього прострочених днів) - 1623,00 гривень. Всього 5910,00 гривень + 1623,00 гривень = 7533 гривень. Розрахунок індексу інфляції за весь час прострочення 74123,00 гривень становить: З лютого 2015 року, а саме 105,3* 110,8* 114,0* 102,2* 100,4* 99,0* 99,2* 102,3* 98,7* 102,0* 100,7= 139%, за 2016 рік індексу інфляції становить = 112,4 %, з січня 2017 року по включно серпень 2017 рік індексу інфляції становить 101,1* 101,0* 101,8* 100,9* 101,3* 101,6* 100,2* 99,9 - 108,1%. Всього індексу інфляції за час прострочення боргу з лютого 2015 року по 31.08.2017 рік становить 139*112,4*108,1 = 168,9%. Сума боргу з врахуванням індексу інфляції становить 168.9%*74124,00 гривень = 125195 гривень Розрахунок індексу інфляції за весь час прострочення 18530,00 гривень становить: З листопада 2014 року, а саме 101,9* 103,0* 143,3(за 2015 рік)* 112,4(за 2015 рік)* з січня 2017 року по включно серпень 2017 рік індексу інфляції становить 101,1* 101,0* 101,8* 100,9* 101,3* 101,6* 100,2" 99,9 = 108,1%. Всього індексу інфляції за час прострочення боргу з листопада 2014 року по 31.08.2017 рік становить 101,9* 103,0* 143,3*112,4*108,1= 182,7%. Сума боргу з врахуванням індексу інфляції становить 182.7% *18531,00 гривень = 33856 гривень. Всього разом сума боргу з врахуванням індексу інфляції становить 125195 + 33856 = 159051 грн. Заподіяння відповідачем [PERSON] моральної шкоди полягає у заподіяння, як учаснику бойових дій моральної шкоди, яка полягає у переживаннях, стражданнях, розладі сну, погіршенні здоров'я, порушенні звичайного способу життя, у зв'язку з чим в сім'ї постійно виникають сварки, скандали, ігнорування на неодноразові прохання, звернення, у припиненні порушення його прав на власність, у приниженні честі і гідності, ділової репутації, доведення до нервового зриву, у зв'язку з чим погіршилось здоров'я, що підтверджується доказами захворюванням на нервовому ґрунті цукрового діабету. Протиправна поведінка відповідача відносно завдає великих душевних страждань, тому оцінює нанесену моральної шкоди у сумі 100 000 гривень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з наведених у позовній заяві підстав та дав аналогічні пояснення, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди з відповідача не наполягав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та пояснив, що дані договори позики є удаваним, тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення. Його довіритель, дійсно писав дані розписки власноруч та добровільно. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 січня 2014 року [PERSON] уклав із [PERSON] договір позики, згідно з яким передав [PERSON] грошові кошти у сумі 2800 доларів США з умовою їх повернення до 15 січня 2015 року. 25 вересня 2014 року на прохання [PERSON], [PERSON] уклав договір позики із [PERSON], згідно з яким передав останньому грошові кошти у сумі 700 доларів США з умовою їх повернення до 10 жовтня 2014 року. Факт отримання грошових коштів [PERSON] підтверджується письмовими розписками останнього від 16.01.2014 та 15.012015 (а.с.4, 5). Згідно із наданою суду довідкою Філії - Кременецького відділення №6351 Відкритого Акціонерного Товариства "ДЕРЖАВНИЙ [PERSON] УКРАЇНИ" за № 415 від 29.09.2017р., офіційний курс НБ України становить за 100 доларів США 2647,2830 гривень (а.с.6). Стаття 526 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст.1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка, підписана відповідачем, є саме таким документом. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як передбачено ч.1ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Слід зазначити, що згідно ч.1 ст.192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Частиною третьою статті 533 ЦК України визначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим, частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також слід зазначити, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях. Проте, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в еквіваленті до національної валюти України гривні в сумі 92655 гривень та 3% річних від простроченої суми в розмірі 7533 гривні. З урахуванням вищевикладеного, в решті позовні вимоги до задоволення не підлягають. Судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved