Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 16.11.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №397/ФКВ-07, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 20000,00 дол. США з розрахунку 14,40 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 16.11.2007 року по 15.11.2017 року мета кредитування -споживчі цілі. Станом на 27.01.2014 року відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість у сумі 221 839,8 гривень. Представник позивача в судове засідання не з»явився, але подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив такі задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві, та розглянути справу без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] які належним чином повідомлені про день і час розгляду справи, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання не з"явилися. Суд вважає можливим на підставі ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Обстеживши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй заяві. Судом встановлено, що [PERSON] 16.11.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №397/ФКВ-07, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 20000,00 дол. США з розрахунку 14,40 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 16.11.2007 року по 15.11.2017 року мета кредитування -споживчі цілі. 30.06.2010 року між TOB «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань TOB «Укрпромбанку» на користь AT «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав о боржників. Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за ш та забезпечувальними договорами. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №397/ ФКВ-07 віл 16.11.2007 року. Відповідно до п. 2.4, 2.5 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно І тетивами у розмірі не менш як 166,67 дол. США по 20 (двадцяте) число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту. Шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку Позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного Договору поруки № 397/ZФПОР-07-01 від 16.11.2007 року між TOB Український промисловий банк» та [PERSON] (Поручитель), [PERSON] (Боржник), згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №397/ФКВ-07 від 16.11.2007 року. Відповідальність Поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником ; зобов'язань за Договором. Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність, а Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник. Суд констатує, що правовідносини, які відповідають встановленим фактам, врегульовані нормами ЦК України та умовами кредитного договору №397/ФКВ-07 від 16.11.2007 року укладеного між сторонами. Так, у відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В свою чергу ч.2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, яка регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконуються, у зв'язку з чим, станом на 27.01.2014 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі: 221 839,8 гри., з яких: -тіло кредиту-137 080,83 гри.; -відсотки-84 758,97 гри.; - комісія за ведення кредиту-7 653,77 грн. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved