Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за користування земельним паєм за період із 2006 по 2011 рік, та стягнення моральної шкоди за самозахват в сумі 15 000 грн. Як на підставу своїх вимог покликався на те, що [INFO] року померла його тітка [PERSON], яка на ім»я позивача залишила заповіт. Так як позивач не проживав із [PERSON] відповідно до ст.1269 ЦК України 7 листопада 2005 року він звернувся із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] являлася власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2.12 га в адміністративних межах Великосевастянівської сільської ради. Починаючи із 2006 по 2011 рік позивач не отримував орендну плату, а тому просить суд, стягнути із відповідачів борг за користування земельним паєм за період із 2006 по 2011 рік, та стягнути моральну шкоди за самозахват в сумі 15 000 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити, однак пояснив суду, що свідоцтво про право на спадщину та державний акт на право приватної власності на землю він не отримував та не переоформляв. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та пояснив суду, що між [PERSON] та корпорацією «Украгротех» було укладено договором оренди земельної ділянки, позивач не переоформив право власності на земельну ділянку у відповідності до ст.125,126 Земельного Кодексу України. Відповідач неодноразово пропонував оформити право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку і отримати розрахунок за договором оренди. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного; Судом встановлено, що [PERSON] являється спадкоємцем [PERSON], померлої [INFO] року. Згідно спадкової справи № 528/2005 Христинівською державною нотаріальною конторою [PERSON], 7 листопада 2005 року звернувся із заявою про прийняття спадщини для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, інші спадкоємці суду не відомі. На час розгляду справи , відповідне свідоцтво та Державний акт на право приватної власності на землю виданого на ім»я позивача суду не надано. 1 лютого 2005 року між [PERSON] та корпорацією «Украгротех» було укладено договір оренди земельної ділянки. Окрім того, 1 лютого 2005 року між [PERSON] та корпорацією «Украгротех» було підписано акт прийому передачі земельної ділянки. Даний договір оренди земельної ділянки був зареєстрований в Держкомземі Христинівського району 1 лютого 2006 року. Відповідно до ч. 2 ст. 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України моментом укладення договору є момент одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді другої сторони про прийняття цієї пропозиції. Згідно ч. 2 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідно також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Згідно ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно зі статтею 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто об'єктом спадкування є сукупність прав та обов'язків, носієм яких був спадкодавець і котрі переходять до його спадкоємців після відкриття спадщини. За загальним правилом у спадщину переходять усі цивільні права та обов'язки спадкодавця. Виняток становлять ті з них, які є невідчужуваними, нерозривно пов'язані з його особою, а відтак, не можуть передаватися іншим суб'єктам. Згідно статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкодавців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. -відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування нею посвідчувалися Державним актом. Кожен набувач права власності незалежно від способу його набуття має отримати Державний акт, зареєстрований належним чином. Відповідно до ст. 4 Закону України „Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Стаття 125 ЗК передбачає виникнення права власності на земельну ділянку з моменту його державної реєстрації. У разі відчуження земельної ділянки шляхом укладання цивільно-правової угоди в порядку, встановленому законом, а також у разі оформлення права власності на земельну ділянку на підставах спадкування правовстановлюючим документом на право власності є така цивільно-правова угода, свідоцтво про право на спадщину. Тобто, при оформленні права на спадщину Державний акт долучається до свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Частиною 2 статті 11 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Обов'язок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи позивачем не доведено перед судом, що саме відповідачем було порушено право позивача. Таким чином позивачем, не виконано вимоги ст.1216 ЦК України, а саме обов'язок, щоб оформити спадщину у встановленому законом порядку та отримати Державний акт на земельну ділянку. Також не підлягає задоволенню вимога позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки не надано жодних доказів та не доведено нанесення йому моральних страждань та спричинення їх саме відповідачами. Отже, судом встановлено, що вимоги позивача є не обґрунтовані та такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Оцінка наданих доказів і заперечень сторонами переконують суд, що позивач не бажає виконати свої обов'язки, покладені на нього ЦК України, однак в свою чергу звертається до суду за захистом своїх надуманих порушених прав. На підставі викладеного ст. ст.125, 126 ЗК України, ст. 11, 15, 16, 570,571,625,792 ЦК України, закону України «Про оренду землі»,

Outcome: dismissed