Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості зазначаючи, що 10 серпня 2015 року [PERSON] позичив у нього під розписку гроші в сумі 10000.00 доларів США, під 12% річних строком до 10.08.2017 року. У разі неповернення зазначених коштів, позичальник зобов`язувався провести відповідний розрахунок з позивачем належним йому на праві приватної власності майном, а саме - квартирою [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв його брат, відповідач по справі, [PERSON] , який у травні 2017 року повідомив позивачу мене про смерть [PERSON] . Позивач повідомив відповідача про те, що спадкодавець взяв в борг грошові кошти, та пред`явивши йому розписку, просив повернути мені борг, але останній відмовився. В зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись з позовом та просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 264379,83 грн., відсотки в розмірі 92136,37 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 11.07.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.07.2018 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову. 11.12.2018 до Скадовського районного суду Херсонської області надійшла уточнена позовна заява у відповідності до якої позивачем уточнено підстави позову та позовні вимоги, у відповідності до якої просив стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти, а саме суму основного боргу в розмірі - 264379,83 грн., суму процентів у розмірі - 92136,37 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. шляхом звернення стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі - а саме квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 19.12.2018 року задоволено заяву про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 19.12.2018 року задоволено клопотання представника позивача та призначено оціночну експертизу. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою суду від 26.03.2019 року в зв`язку з надходженням висновку експерта провадження у справі відновлено. Ухвалою суду від 15.05.2019 року задоволено клопотання представника позивача та направлено судове доручення до компетентного суду Російської Федерації для вручення відповідачу матеріалів справи та допиту його в якості відповідача. Провадження у справі на час виконання доручення зупинено. Ухвалою суду від 07.11.2019 року в зв`язку з поверненням судового доручення без виконання провадження у справі відновлено. Ухвалою суду від 12.11.2019 року задоволено клопотання представника позивача та повторно направлено судове доручення до компетентного суду Російської Федерації для вручення відповідачу матеріалів справи та допиту його в якості відповідача. Провадження у справі на час виконання доручення зупинено. 05.01.2021 року до суду надійшли матеріали по виконанню судового доручення у відповідності до яких [PERSON] зазначив, що його покійний брат [PERSON] взяв у [PERSON] гроші в борг, але вважає що розписку його брат не писав. Ухвалою суду від 06.01.2021 року в зв`язку з виконанням судового доручення провадження у справі відновлено. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності на уточнених позовних вимогах наполягає та просить задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до виконаного доручення Долгопрудненського міського суду Московської області про дату, час, місце слухання справи повідомлений належним чином. Також, згідно виконаного судового доручення [PERSON] зазначив, що його покійний брат [PERSON] взяв у [PERSON] гроші в борг, але вважає що розписку його брат не писав. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, матеріали судового доручення, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором ( ч. 1ст. 1049 ЦК України). Так, в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що "відповідно до норм ст.ст.1046,1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання". Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки". Судом встановлено, що 10.08.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на отримання грошових коштів в сумі 10000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 12% річних, що підтверджується власноручно написаною розпискою позичальником [PERSON] . З розписки вбачається, що позичальник зобов`язується повернути грошові кошти до 10.08.2017 року, а в разі неповернення взятої суми в строк зобов`язується розрахуватись нерухомим майном, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Таким чином підтвердженням укладення договору між сторонами є борговий документ, власноручно написана [PERSON] розписка, яка посвідчує зобов`язання [PERSON] повернути [PERSON] гроші в сумі 10000.00 доларів США та відсотки у розмірі 12% річних. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10, 49 на звороті). З копії спадкової справи №31/2016, вбачається, що вказана спадкова справа заведена приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу Херсонської області Шершуковою Н.В. за заявою [PERSON] від 29.08.2016 року (а.с.46). Свідоцтво про право на спадщину [PERSON] який помер [INFO] , та яка складається з квартири [ADDRESS] , видано 25.09.2017 року [PERSON] (а.с.57). Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст.1281,1282 ЦК України. У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За положеннями ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. Позивач не знав про смерть позичальника та про смерть [PERSON] йому повідомив [PERSON] лише у травні 2017 року. Позивач повідомив спадкоємця [PERSON] про боргові зобов`язання померлого [PERSON] та пред`явив вимогу щодо повернення позики, однак [PERSON] відмовив йому, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи №1 від 20.03.2019 року, встановлено, що ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 368860,00 гривень (а.с.135-171). Так, станом на 05.07.2018 року, офіційний курс Національного Банку України стосовно долара США до Української гривні становить 2643 грн. 7983 коп. за 100 доларів США. Позивачем надано розрахунок заборгованості з урахуванням 12% річним за період з 10.08.2015 року по 07.05.2018 року в розмірі 356516,20 грн., з яких 264379,83 грн. - сума основного боргу (10000 доларів США х 26,437983), 92136,37 грн. - 12% річних за період з 10.08.2015 року по 07.05.2018 року. Однак з вказаним розрахунком відсотків неможливо погодитись, оскільки зі смертю позичальника втрачають силу умови щодо нарахування відсотків, а тому розрахунок відсотків повинен проводитись з моменту укладання договору позики по час смерті позичальника, а саме з 10.08.2015 по 31.07.2016 року. Таким чином сума відсотків складає: період з 10.08.2015 по 31.07.2016 року - 356 днів; ((264379,83 х 12 / 100) / 365) х 356 = 30943,31 грн. Всього заборгованість за позикою становить: 264379,83 + 30943,31 = 295323,14 грн. Таким чином встановлено, що кредитор у передбачений законом строк пред`явив вимоги до спадкоємця. Відповідач, як спадкоємець померлого позичальника, який не виконав рішення суду, прийнявши спадщину, в силу ст. ст.1281, 1282 ЦК України зобов`язаний у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в межах розрахунку наведеного судом, оскільки відповідач успадкував не лише майно, яке належало спадкодавцю, а і всі зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 1762 грн., що підтверджується квитанцією Ощадбанку, а також витрати на проведення експертизи в сумі 6000,00 грн. (а.с.134). У зв`язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені з оплати судового збору та оплати експертизи пропорційно задоволеним вимогам - 6430,04 грн.. (295323,14 / 356516,20) х 100 = 82,84% (1762,00 + 6000) х 82,84% = 6430,04 грн.

Outcome: partial