Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами в яких вказав, що позивач уклав договір купівлі-продажу меблів із ФОП [PERSON], передавши йому завдаток у розмірі 5700 гривень. Згідно договору продавець повинен був виготовити та доставити меблі впродовж 25 робочих днів, а саме до 09.06.2013 року, але так і не виконав покладених на нього обов'язків за договором. Тому, згідно п.4.2. Договору, в разі порушення строків з вини постачальника замовнику сплачується пеня в розмірі 0,1 % від вартості Договору за кожен день прострочки, тобто станом на 14.08.2013 р. відповідач повинен сплатити позивачу за 66 днів, тобто 5700 *1%* 66= 376,20 грн. Своїми діями відповідач завдав позивачу моральну шкоду, завданої внаслідок порушення прав. Розмір моральної шкоди розрахований з урахуванням ступеня протиправності дій відповідача та його безпосередньої вини у цьому, в тому числі через тривалу неможливість здійснити своє право власності на товар, що завдало позивачу додаткових незручностей. Більш того, коли позивач дізнався, що відповідач не поверне йому гроші, та не передасть товар, він та його родина зазнали глибоких душевних страждань. Позивач змушений був звернутися до правоохоронних органів, та до організації з захисту прав споживачів. Декілька разів його викликали до прокуратури та міліції для надання пояснень. У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму передплати у розмірі 5700 гривень та відшкодувати пеню у розмірі 376 грн.20 копійок, стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 1 000 гривень, та моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень. У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 31053 гривень, та судові витрати у розмірі 310 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце був повідомлений своєчасно та належним чином, але надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, в якій вказав, що на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Не маючи відомостей про причину неявки відповідача, суд визнав можливим розгляд справи без його участі на підставі наявних матеріалів та доказів згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, тобто заочно. Вислухавши сторін по справі всесторонньо дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні їм правовідносини. Позивач уклав договір купівлі-продажу меблів із ФОП [PERSON], передавши йому завдаток у розмірі 5700 гривень. Згідно договору (а.с.3) продавець повинен був виготовити та доставити меблі впродовж 25 робочих днів, а саме до 09.06.2013 року, але так і не виконав покладених на нього обов'язків за договором. Тому, згідно п.4.2. Договору, в разі порушення строків з вини постачальника замовнику сплачується пеня в розмірі 0,1 % від вартості Договору за кожен день прострочки, тобто станом на 14.08.2013 р. відповідач повинен сплатити позивачу за 66 днів, тобто 5700 *1%* 66= 376,20 грн. Згідно зі ст.ст.525, 530 ЦК України, зобов"язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає, або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму грошей. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, з урахуванням моральних переживань, згідно яких позивач зазнав моральні страждання, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, тривалості захисту свого порушеного права, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди частково у розмірі 1000 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За змістом ст. ст. 79, 84 ЦПК до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать, в тому числі, витрати на правову допомогу адвоката або іншого фахівця і галузі права. Процесуальне становище особи, яка надає правову допомогу, її права і порядок вступу у процес визначені ст. 56 ЦПК. Зазначені особи відносяться до інших учасників процесу. В матеріалах справи є договір між [PERSON] та адвокатом [PERSON], в якому позивач зумовив повноваження адвоката на ведення справи у суді в якості представника. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006р. №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджені граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і зазначено, що граничний розмір не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). В матеріалах справи крім договору про надання юридичних послуг, інші документи пов'язані з надання правової допомоги відсутні, тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає доводи позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: partial