Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Заставнівського районного суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Від спільного проживання в них народилася дочка- [PERSON] , 2004 року народження. Згідно рішення Заставнівського районного суду від 20.04.2005 [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/3 всіх видів доходу щомісячно, починаючи із 23.03.2005 і до її повноліття. Позивач посилається на те, що з дня винесення судового рішення щодо стягнення аліментів значно зросли витрати на комунальні послуги, продукти харчуваня, побутові речі, які вона самостійно оплачує. В неї погіршився матеріальний стан у зв`язку із відсутністю роботи. В даний час вона отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1564 грн. Неповнолітня дочка [PERSON] є студенткою 1 курсу Вижницького коледжу прикладного мистецтва ім.В.Шкрібляка, що призводить до суттєвих витрат, а вона самостійно не спроможна забезпечити потреби дитини на належному рівні. Їй відомо, що відповідач працює не офіційно, має стабільний заробіток, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання доньки в більшому розмірі. У зв"язку із наведеним позивач просить стягувати із [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення її повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтрима повністю, суду пояснила, суду , що після розлучення із відповідачем донька [PERSON] залишилася проживати із нею. В 2005 році Заставнівським районним судом постановлено рішення, яким зобов`язано [PERSON] сплачувати аліменти в розмірі 1/3 всіх видів доходу щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначила, що аліменти отримує на картку , їх розмір становить 660 грн. Дочка [PERSON] на даний час навчається на першому курсі Вижницького коледжу прикладного мистецтва, що потребує матеріальних витрат, а вказаних коштів, які сплачує відповідач в рахунок аліментів і коштів, які вона отримує як пенсіонер по інвалідності в розмірі 1564 грн. не вистачає на повноцінне утримання дитини. У зв`язку із наведеним вона змушена звертатись до суду із даним позовом. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, зазначив, що являється інвалідом 2 групи, проживає в сім`ї брата, який опікується ним; не працює, оскільки є інвалідом другої групи із обмеженням трудової діяльності. Єдиним джерелом доходу є пенсія, із якої регулярно стягуються аліменти. Розмір пенсії становить 2000 грн. Зазачив, що не уникає сплати аліментів, проте запропоновані розміри аліментних платежів ставлять його у вкрай скрутне та принизливе становище. Протягом двох місяців, а саме із 23.04.2019 по 14.06.2019 проходив чергове лікування в умовах стаціонару в Житомирській психіатричній лікарні, що потребує матеріальних затрат. Просив позов задовольнити частково, визначивши розмір аліментів у сумі 1/4 частини його доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення донькою повноліття. Заслухавши пояснення позивача, врахувавши відзив на позовну заяву, який наданий відповідачем, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.05.2003. Від спільного проживання мають доньку- [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.05.2004 відповідач є батьком останньої (а.с.8). Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 20.04.2005 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця та мешканця с. Стара Чортория Любарського району Житомирської області аліменти на користь [PERSON] , 1979 року народження, мешканки с.Кадубівці на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 всіх видів доходу щомісячно, починаючи із 23.03.2005 і до її повноліття (а.с.6). Згідно довідки Кадубовецької сільської ради № 1953 від 13.08.2019 (а.с.10) сім`я [PERSON] складається: дочка - [PERSON] , 2004 року народження. Згідно акту обстеження умов проживання позивача [PERSON] , вбачається, що остання проживає в будинку, який розташований в [ADDRESS] , який належить її бабі [PERSON] , 1925 року народження (а.с.7). Згідно довідки МСЕК серії АВ №0196926 [PERSON] являється інвалідом 2 групи з дитинства. Не здатна до трудової діяльності у звичайних виробничих умовах (а.с.13). Із довідки, яка видана Управління ПФУ Головного управління ПФУ в Чернівецькій області вбачається, що [PERSON] отримує соціальну пенсію в розмірі 1564 грн. (а.с.11). На час присудження аліментів судом, позивач також була не здатна до трудової діяльості, як і на час звернення до суду із позовом про зміну розміру аліментів. Із довідки №269 від 02.08.2019, яка видана Вижницьким коледжом прикладного мистецтва ім.В.Ю. Шкрібляка (а.с.12) вбачається, що [PERSON] є студенкою 1 курсу Вижницького коледжу прикладного мистецтва ім.В.Ю. Шкрібляка, за спеціальністю 022 дизайн, денної форми навчання, за державним замовленням. Термін навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. Це положення також відображене в статті 180 Сімейного кодексу, згідно з якою батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Із положень ст. 182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів , або погіршенням матеріального стану одержувача аліментів, такий одержувач може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Така зміна обставин має настати після того, як суд або батьки (за домовленістю) визначили первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення ст. 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК). При цьому одержувач аліментів має право змінити спосіб стягнення. Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Отже, якщо суд визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі, позивач може змінити їх виплату на частку від доходу відповідача або навпаки. Але у таких випадках потрібно звертати увагу саме на доходи платника аліментів, їх розмір, форму (грошова, натуральна), періодичність надходження. Із довідки № 1348 від 30.09.2019, яка видана Старочорторийською сільською радою Любарського району Житомирської області (а.с.34) вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , проживає в с. Стара Чортория Любарського району Житомирської області і його сім`я складається із: брата- [PERSON] , дружини брата- [PERSON] та племінника- [PERSON] . Із довідки МСЕ серії ЖИК № 057593, яка видана 10.11.2004 (а.с.36) вбачається, що [PERSON] , 1969 року народження являється івалідом 2 групи та має обмеження до трудової діяльності . Із копії трудової книжки серії [NUMBER] , яка видана 12.08.1986 вбачається, що в грудні 1992 року [PERSON] був звільнеий з роботи у зв`язку із отриманням інвалідності (а.с. 37). Згідно довідок, які видані Управлінням ПФУ Головного управління ПФУ в Житомирській області (а.с.32-33) вбачається, що [PERSON] отримує пенсію по інвалідності, яка станом на 30.09.2019 становить 2000 грн., а також із його пенсії проводяться щомісячні відрахування в розмірі 1/3 частки в рахунок сплати аліментів. Заборгованості по сплаті аліментів не має. Згідно довідки лікаря (а.с.35) [PERSON] знаходився на лікуванні в Житомирській обласній психіатричній лікарні №1 з 23.04.2019 по 14.06.2019. Рекомендовано спостереження психіатра за місцем проживання. Судом встановлено, що після визначення первісного розміру аліментів, матеріальне становище платника аліментів відповідача [PERSON] не змінилося в кращу сторону, проживає він із братом та його сім`єю, знаходиться під його опікою, не працює, оскільки являється інвалідом другої групи із обмеженням трудової діяльності; єдиним джерелом доходу є пенсія, розмір якої становить 2000 грн., із якої регулярно стягуються аліменти на утримання дитини; заборгованості по сплаті аліментів відсутні; тривале перебування в психіатричні лікарні, підтверджує, що стан здоров`я в нього не покращився. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Із змісту позовної заяви [PERSON] вбачається, що вона просила суд змінити розмір аліментів, тобто збільшити первісний розмір аліментів, шляхом зміни способу стягнення з частки на тверду суму. Отже, вимагаючи збільшити розмір аліментів у даному випадку, позивач мала довести факт зміни будь-якої з обставин, зазначеної в ст. 192 СК України. Належних і допустимих доказів погіршення матеріального стану позивача або покращення матеріального стану відповідача, що є підставою для збільшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також позивачем не доведено, що доходи відповідача дозволяють сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, визначеній позивачем у позовній заяві. З огляду на вищенаведене суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити, оскільки доказів на підтвердження своїх вимог позивачкою не надано. На підставі ст. 51 Конституції України, ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 3, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, ст.ст. 180, 182, 183, 184, 192 СК України,

Outcome: dismissed