Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

В травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом. В обґрунтування позову вказав, що з 15 квітня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають двох дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . З травня 2019 року вони з дружиною припинили спільне проживання та відповідно до розпорядження Снігурівської райдержадміністрації № 222-р від 16 серпня 2019 року, донька [PERSON] фактично проживає разом з ним, відповідно перебуває на його повному матеріальному забезпеченні, відвідує місцеву школу і в подальшому також буде проживати з ним. Посилаючись на вказані обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.16), просить суд звільнити його від сплати аліментів на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення за місцем реєстрації судового виклику рекомендованим листом з повідомленням, яке повернулося за вручення особисто. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що з 15 квітня 2010 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15 квітня 2010 року Виконкомом Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області за актовим записом № 1. Від вказаного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . За судовим наказом, виданого 12 жовтня 2018 року Снігурівським районним судом Миколаївської області у справі № 485/1115/18 провадження № 2-н/485/87/18, з позивача на користь відповідачки утримуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) батька, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 червня 2018 року та до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач офіційно працевлаштований у ВП ВЧДЕР-11 Одеської залізниці та з його заробітної плати щомісячно відраховуються аліменти на користь відповідачки на утримання двох дітей в розмірі від 3000 до 5000 грн., що підтверджується наданими позивачем довідками про утримані аліменти та звітом про здійснені відрахування та виплати. Як встановлено, сторони фактично припинили спільне проживання з 31 травня 2018 року. Відповідач згідно з довідкою Василівського старостинського округу від 21 травня 2020 року № 69, зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . Розпорядженням Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області від 16.08.2019 року за №222-р "Про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] " визначено місце проживання дитини разом з батьком [PERSON] . Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05.12.2019 року [PERSON] відмовлено у задоволенні позову до [PERSON] про встановлення місця проживання їх доньки [PERSON] , [INFO] , разом з матір"ю. Рішення суду набрало законної сили 09 січня 2020 року. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 273 СК України передбачено, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (звільнення від сплати аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. З наданих доказів суд встановив, що з травня 2019 року донька [PERSON] не проживає з матір?ю, на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, і що з травня 2019 року донька постійно проживає з позивачем, батьком і платником аліментів, і знаходиться на його утриманні. Відповідач заперечень щодо постійного проживання доньки з батьком з травня 2019 року та доказів у підтвердження своєї участі в утриманні дитини у вказаний період не надала, в судове засідання не з"явилася. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що дитина проживає з батьком, який є платником аліментів, відпали підстави для стягнення з нього аліментів на утримання цієї дитини на користь матері, яка проживає окремо від дитини. Враховуючи викладене вище, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За таких обставин, суд доходить висновку, що проживання дитини з батьком і перебування на його повному утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою для стягнення аліментів з позивача і має тягнути за собою звільнення від сплати аліментів. Враховуючи, що аліменти є періодичними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою попередження необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів, то припинення стягнення аліментів у межах заявлених позовних вимог має бути з дати подання позову до суду, тобто з 07 травня 2020 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved