Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обгрунтування позову вказує, що з 24.05.1985 року по 01.07.2013 року він перебував у шлюбі з [PERSON] За час шлюбу з відповідачкою 02 лютого 2008 року нами придбано нежитлове приміщення (приміщення магазину А-1, металеві ворота № 1, металева хвіртка № 2, огорожу з бетону № 3, бетоне замощення 1) загальною площею 35,7 кв. м, яке знаходиться у м. Миколаїв, по вулиці Шептицького, будинок № 87, Львівської області, зокрема між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі -продажу нежитлового приміщення. 02 лютого 2008 року цей договір посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] Крім того, 02 лютого 2008 року нами придбано земельну ділянку площею 0,0149 га, надану для обслуговування магазину, що знаходиться у м. Миколаїв, по вулиці Шептицького, будинок № 87, Львівської області, зокрема між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки. 02лютого 2008 року цей договір посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] На даний час вартість даного нежитлового приміщення разом з земельною ділянкою становить 700000,00 гривень. Отже, нежитлове приміщення та земельна ділянка, надана для обслуговування магазину, є їхньою спільною сумісною власністю, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та частки цієї власності між ними є рівними, тобто кожному належить по 1/2 його частині, а тому просив визнати за ним право власності на 1/2 (одну другу) частину нежитлового приміщення (приміщення магазину А-1, металеві ворота № 1, металева хвіртка № 2, огорожу з бетону № 3, бетонне замощення 1) загальною площею 35,7 кв. м, яке знаходиться у м. Миколаїв, по вулиці Шептицького, будинок № 87, Львівської області та право власності на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки площею 0,0149 га, надану для обслуговування магазину, що знаходиться у м. Миколаїв, по вулиці Шептицького, будинок №87, Львівської області; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) частину нежитлового приміщення (приміщення магазину А-1, металеві ворота № 1, металева хвіртка № 2, огорожу з бетону № 3, бетоне замощення 1) загальною площею 35,7 кв. м, яке знаходиться у м. Миколаїв, по вулиці Шептицького, будинок № 87 , Львівської області та право власності на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки площею 0,0149 га, надану для обслуговування магазину, що знаходиться у м. Миколаїв, по вулиці Шептицького, будинок №87, Львівської області. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні позовні заяві та просили таку задоволити в повному обсязі. Відповідач та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували та подали зустрічну позовну заяву, згідно якої вбачається, що окрім вказаного майна стороними під час перебування у шлюбі було придбано також: 1) земельна ділянка та будинок 124 по вул..Шевченка м.Ходорів Жидачівського району Львівської області, право власності зареєстровано на ім.»я [PERSON], згідно купівлі-продажу від 05.01.2007 року в реєстрі за № 30 у приватного нотаріуса [PERSON] Жидачівського райнотокругу, вартістю 700 000,00 грн.; 2) автомобіль марки КАМАЗ, моделі 65111, 2007 року випуску, бежевого кольору, номер шасі № ХТС 65111071142030, тип ТЗ самоскид - С, реєстраційний номер ВС 1361ВН, вартістю 200 000 грн. 3) автомобіль марки MERCEDES - BENZ SPRINTER 416 CDI, 2008 року випуску, шасі WDF 9046631А990356,реєстраційний номер [NUMBER],вартістю 500 000 грн. 4)автомобіль Т5 Саrаvеllе ТLLК 2, 5 ТDІ 6 G 96/130, вартістю 300 000грн. 5)автомвбіль PEUGEOT EXPERT пасажирський легковий, сірий, реєстраційний №ВС 8021ЕЕ,вартістю 250 000 грн. 6)гаражний бокс № 16 в авто гаражному кооперативі «Ветеран» ,площею 17,4 кв м по вул.Орлика ,5 в м.Львові , вартістю 25 000 грн. 7)земельна ділянка, площею 1000 м кв за адресою м.Львів, вул.Земельна 11, вартістю 750 000 гривень, набута у власність відповідно до ухвали Львівської міської ради № 34 від 23.07.98 року , оформлена на ім.»я відповідача. 8) стаціонарні електричні швейні машини фірми в кількості 14 штук , вартість однієї машинки - 26 000 гривень,загальна вартість -26 000 х 14 = 364 000 грн., які вивезені відповідачем та продані без її дозволу, 9) швейна електрична бейочна машина -вартістю 10 000 грн- в кількості 2 шт.,всього - на 20 000 грн. вивезені відповідачем та продані без її дозволу. 10) мобільні електричні передувочні машини для очистки пір»я, виробництво Харків, вартістю 15 000 грн. - в кількості 11 штук, всього на суму 165 000 грн., 11) генератор електричний - вартістю 208 000 грн., вивезені відповідачем та продані без її дозволу, 12) стаціонарна електрична швейна машина «Мамонт» для пошиття ковдри, виробництво Німеччина, вартістю 10 000 доларів США, 260 000 грн., знаходяться в будинку 5 по вул. Кругляк в селі Серники Перемишлянського р-ну, 13) стаціонарна електрична швейна машина «Мекка»,виробництво Німеччина, для пошиття підкладки, вартістю 10 000 доларів США. або 26 000 грн. вивезена відповідачем та продані без її дозволу, 14) стаціонарна електрична машина передувочна (на читку пі»я), виробництво Харьків, вартістю 17 000 доларів США, 442 000 грн., знаходяться в будинку 5 по вул.Кругляк в селі Серники Перемишлянського р-ну, 15) будинковолодіння за адресою м.Бібрка, Перемишлянського р-ну, Львівської області, вул. Галицька, 30, вартістю 14 000 доларів США., яке було відчужене відповідчем без її дозволу. 16) гараж ний бокс № 16 у місті Львові по вул..Орлика, 5-а в авто гаражному кооперативі «Ветеран»,площею 17,4 м.кв. Оскільки вказане майно було придбано під час проживання однією сім»єю, відтак є спільною сумісною власністю подружжя, а тому 1/2 вартості зазначеного майна належить їй за змістом статей 368, 369 ЦК України, у звязку з чим просила визнати за нею право власності на приміщення магазину м. Миколаїв, вул.Щептицького,87; визнати за нею право власності на наземельну ділянку, площею 0,11 га за адресою м.Львів, вул.3емляна,11., визнати право власності на швейне стаціонарне устаткування, що розташоване в селі Серники Перемишлянського р-ну буд.5 по вул..Кругляк., визнати за нею право власності на гаражний бокс № 16 по вул.Орлика , 5 в м.Львові в авто гаражному кооперативі «Ветеран», стягнути з [PERSON] на її користь 55 500 грн.. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення зустрічного позову заперечили та пояснили, що автомобіль марки КАМАЗ, моделі 65111, 2007 року випуску, бежевого кольору, номер шасі № ХТС 65111071142030, тип ТЗ самоскид - С, реєстраційний номер ВС 1361ВН, власником якого був брат позивачки [PERSON]І, та який надав позивачці [PERSON] довіреність на право проджу був проданий самою позивачкою 15.09.2011р.; автомобіль Т5 Саrаvеllе ТLLК 2, 5 ТDІ 6 G 96/130, проданий ними за час спільного проживання та перебування у шлюбі 28.08.2012р.; автомобіль марки MERCEDES - BENZ SPRINTER 416 CDI, 2008 року випуску, шасі WDF 9046631А990356,реєстраційний номер [NUMBER] проданий ними за час спільного проживання та перебування у шлюбі 28.08.2012р.; автомвбіль PEUGEOT EXPERT пасажирський легковий, сірий, реєстраційний №ВС 8021ЕЕ, власником якого є [PERSON] був придбаний останнім 08.04.2014 року та переданий відповідачу в користування за довіреністю після розірвання шлюбу строком на один рік. 19.02.1997 року його батько [PERSON] згідно договору дарування подарував йому будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в м. Львові по вул. Земельній 11, який розташований на спірній земельній ділянці. В подальшому він приватизував земельну ділянку, зокрема на підставі ухвали 1 сесії 3-го скликання Львівської міської ради народних депутатів №34 від 23.07.1998 року, яка була передана йому у приватну власність для обслуговування подарованого йому житлового будинку, у звязку з чим просив розділити приміщення магазину в м. Миколаєві та м. Ходорові по 1/2 кожному, відповідно і земельні ділянки на яких вони знаходяться, а в решті позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи приходить до наступного. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 1985 по 2013 р.р. перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого придбало придбано рехоме та нерухоме майно. Згідно зі ст. 60 СК України (чинного з 1 січня 2004 року) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, у відповідності до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При цьому статтею 71 СК України визначено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»зазначив у п.22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, законодавець визначився, що поділ спільної сумісної власності подружжя здійснюється в натурі. При цьому у п.25 вищезазначеної Постанови зазначено, в разі якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Виходячи з презумпції рівності часток кожного із подружжя, враховуючи пояснення позивача за первісним позовом та пояснення відповідача за первісним позов, оскільки інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду, суд приходить до висновку, про те, що позовні вимоги за первісним позовом є обгрунтованими та підтвердженні належними доказами у справі, а тому підлягають до задоволення повному обсязі. Позовні вимоги за зустрічним позов підлягають до часткового задоволення, оскільки автомобіль марки КАМАЗ, моделі 65111, 2007 року випуску, бежевого кольору, номер шасі № ХТС 65111071142030, тип ТЗ самоскид - С, реєстраційний номер ВС 1361ВН, власником якого був брат позивачки [PERSON]І, та який надав позивачці [PERSON] довіреність на право проджу був проданий самою позивачкою 15.09.2011р.; автомобіль Т5 Саrаvеllе ТLLК 2, 5 ТDІ 6 G 96/130, проданий ними за час спільного проживання та перебування у шлюбі 28.08.2012р.; автомобіль марки MERCEDES - BENZ SPRINTER 416 CDI, 2008 року випуску, шасі WDF 9046631А990356,реєстраційний номер [NUMBER] проданий ними за час спільного проживання та перебування у шлюбі 28.08.2012р.; автомвбіль PEUGEOT EXPERT пасажирський легковий, сірий, реєстраційний №ВС 8021ЕЕ, власником якого є [PERSON] був придбаний останнім 08.04.2014 року та переданий відповідачу в користування за довіреністю після розірвання шлюбу строком на один рік. Земельна ділянка , яка знаходиться в м. Львові, по вул. Земляна 11 згідно норм ст. 57 ч.1 п.5 Сімейного кодексу України є особистою приватною власністю відповідача за зустрічним позовом , а тому не підлягає поділу. Стаціонарні електричні швейні машини фірми в кількості 14 штук , швейна електрична бейочна машина в кількості 2 шт., мобільні електричні передувочні машини для очистки пір»я в кількості 11 штук, генератор електричний, стаціонарна електрична швейна машина «Мекка», для пошиття підкладки, будинковолодіння за адресою м.Бібрка, Перемишлянського р-ну, Львівської області, вул. Галицька, 30, на даний час перебувають у власності третіх осіб, були продані сторонами за час спільного проживання та перебування у шлюбі, а тому не підлягають поділу. Спірне майно, а саме стаціонарна електрична швейна машина «Мамонт» для пошиття ковдри, виробництво Німеччина, вартістю 10 000 доларів США, 260 000 грн., та стаціонарна електрична машина передувочна (на читку пі»я), виробництво Харьків, вартістю 17 000 доларів США, 442 000 грн., що знаходяться в будинку 5 по вул.Кругляк в селі Серники Перемишлянського р-ну, перебуває в будинковолодінні, що не належить сторонам по справі на праві власності, відсутні докази, які б підтверджували належність вказаного майна сторонам, а тому не може бути об"єктом поділу. Виходячи з презумпції рівності часток кожного із подружжя, враховуючи пояснення позивача за зустрічним позовом та пояснення відповідача за зустрічним позов, оскільки інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду, суд приходить до висновку про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 ідеальну частину нежитлового приміщення (приміщення магазину) загальною площею 35,7 кв.м. яке знаходиться у м. Миколаєві по вул.. Шептицького № 87 Львівської області та право власності на 1/2 ідеальну частину земельної ділянки площею 0,0149 га надану для обслуговування магазину, яка знаходиться у м. Миколаєві по вул.. Шептицького № 87 Львівської області, на 1\\2 ідеальну частину житлового будинку № 124 загальною площею 99 м. кв. що знаходиться за адресою м. Ходорів вул. Шевченка Жидачівського району Львівської області, на 1/2 ідеальну частину земельної ділянки площею 0,1930 га, що знаходиться за адресою м. Ходорів вул. Шевченка 124 Жидачівського району Львівської області та на 1\\2 ідеальну частину гаражного боксу № 16 загальною площею 17,4 м. кв. що знаходиться за адресою: м. Львів, вул.. Орлика 5»а».

Outcome: dismissed