Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

До суду 19.08.2020 року звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Посилається на таке. Він є батьком відповідачки та дідом неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідачка має трьох неповнолітніх дітей, які проживали разом з його колишньою дружиною [PERSON] та її цивільним чоловіком. Питання про позбавлення батьківських прав обговорювалось з колишньою дружиною впродовж трьох років, оскільки відповідачка ніде не працює, вживає спиртні напої та наркотичні засоби, що призводить до невиконання своїх батьківських обов`язків. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] попросили захисту, звернулись до Первомайського сільського голови [PERSON] просили захистити їх від матері, вказували, що подальше проживання в родині загрожує їхньому життю, вказували на те, що громадянський чоловік спонукає їх до розбещення. Вважає, що [PERSON] не виконує своїх батьківських прав та не може надати дітям належного виховання. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 01.09.2020 р. провадження по справі відкрито, справу постановлено розглядати в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач позов підтримав, додатково пояснив, що до нього навесні приїхали онуки [PERSON] та [PERSON] , а потім приїхав ще один онук [PERSON] . Онучки приїздили до нього на кожні канікули. Він має двох доньок, [PERSON] - відповідачку та [PERSON] , яка має сина [PERSON] та доньку [PERSON] , вона була позбавлена батьківських прав ще два роки потому. Над [PERSON] він раніше оформив опікунство. Діти розповіли, в яких умовах вони проживають в Запоріжжя. Пояснили, що там відбуваються постійні п`янки. [PERSON] разом зі своєю матір`ю вживають спиртні напої, відбуваються сварки, драки. Під час однієї сварки, [PERSON] захищав бабу від [PERSON] та зламав їй руку. Діти не мали можливості ходити до школи та нормально займатися. [PERSON] є його донькою, дітям уваги не приділяла, отримувала державну допомогу на дітей, які витрачала на себе. Діти розповіли про те, що побоюються посягань від співмешканця бабки. Діти не бажають повертатися в родину матері, категорично умовляють його не віддавати назад матері. Він отримує пенсію та соціальну державну допомогу на двох дітей, які перебувають під опікою . Відповідачка [PERSON] позов не визнала, пояснила, що все викладене в позові не відповідає дійсності. Вона проживає в будинку, який належить її матері [PERSON] та її співмешканцю [PERSON] юридично дівчата не мають батьків, вона є матір`ю-одиначкою. Дівчата раніше не скаржились на умови проживання. На період карантину [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] поїхали до діду та відмовились повертатися. Після поїздки на карантин до діда, діти змінились. Раніше дід не виявляв турботи та піклування за дітей, коли вони були маленькі, а зараз бажає опікуватись дорослими дітьми, які не потребують додаткової уваги. Позивач є особою похилого віку, не може здійснювати за ними догляд. Позивач не надає можливості [PERSON] спілкуватися з нею, забрав в неї телефон. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування - [PERSON] позов підтримала, вважає, що є підстави для його задоволення. Пояснила, що Судом за клопотанням позивача були допитані свідки [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] допитана в суді повідомила що вона була головою Первомайської сільської ради. Навесні 2020 року до неї звернулись [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та попросили про допомогу, пояснила, що не бажають повертатися в м. Запоріжжя, бо їм там погано жити. Вони написали на її ім`я заяви, в яких виклали обставини справи. Вона зверталась до служби у справах дітей Верхньорогачинського району та служби за місцем реєстрації дітей за консультацією. Спілкувалась з дідусем [PERSON] , він не знав про те, що діти звертались до неї. Поясняв, що знає від дітей, що їм погано живеться в м. Запоріжжя, але побоювався відповідальності. Хоча він вже є опікуном малолітньої дитини, онуки від іншої доньки, яка позбавлена батьківських прав. [PERSON] свідок знає багато років, він проживає в селі з дитинства, проте, певний час проживав в м. Запоріжжя. Останні 20 років, проживає в селі, працює, веде нормальний спосіб життя. Може охарактеризувати його лише з позитивного боку. Вона спілкувалась з вчителями, директором школи, в якій зараз навчаються діти. Відзиви про дітей лише добрі, не має проблем ні з навчанням, ні з поведінкою Свідок [PERSON] в суді повідомила, що вона навчається в 10 класі, [PERSON] є її матір`ю, а [PERSON] є її дідусем. Разом з матір`ю проживати вона не бажає. В певний період часу вони проживала на орендованій квартирі разом з матір`ю, [PERSON] та [PERSON] . Мати вживала алкоголь, кричала на них безпідставно. Казала їй, що якщо вона хоче дорослого життя, то повинна їй на трасу та заробляти гроші там. Свідок пояснила, що уроки зі [PERSON] вчила лише вона, тим самим приділяючи увагу молодшій сестрі вона не мала часу на зайняття своїми уроками. Мати школою дітей не цікавилась, з вчителями не спілкувалась. Були випадки коли мати приходила додому у стані дуже сильного алкогольного сп`яніння. Мати отримувала допомогу від держави на дітей, саме ці кошти були джерелом доходів їх родини, мати практично не працювала. Також вони разом з матір`ю та сестрами протягом трьох років проживали в будинку бабки [PERSON] разом з її чоловіком. Там матеріальним забезпеченням її та сестер займалася баба, вона отримує пенсію та працює. Але чоловік баби виказував їй та [PERSON] увагу, яка їй здається домаганням. Вона побоювалась за себе, казала про це матері та бабці, проте вони не вжили ніяких заходів, щоб змінити ситуацію. Вона разом з [PERSON] та [PERSON] спали на одному ліжку, іноді коли приходила мати, вона також спала з ними. В іншій кімнаті спала бабка з чоловіком та двоюрідний брат [PERSON] спав на підлозі. До діда вона приїхала разом з сестрами на початку карантину та проживає з ним весь час. Зараз вона ходить до школи за місцем проживання діда. Вона вважає за необхідне позбавити мати батьківських прав. Разом з дідом відчуває себе захищеною, вдома завжди порядок, мається їжа. Свідок [PERSON] допитана в суді пояснила, що бажає проживати в родині дідуся, оскільки він більше приділяє їй увагу, піклування, ласки. Коли вона проживала разом з матір`ю то часто бачила мати у стані алкогольного сп`яніння, вона приводила своїх чоловіків до них на квартиру. До того, як проживали на орендованій квартирі, вони проживали в будинку баби та її співмешканця [PERSON] . [PERSON] вона боялася, тому що він міг трогати їх тіло. Їх матеріальним забезпеченням в цей час займалась бабка. Мати могла по декілька днів не з`являтися вдома. Зараз, проживаючи в родині діда все змінилось, в них добрі відносини, він опікується дітьми. Вона не відчувала раніше такого доброго відношення. Підтвердила, що півтора місяця назад був випадок, коли вона посварилась з [PERSON] та просила мати забрати її. Зібрала свої речі пішла на зупинку, де зустрілася з матір`ю, але приїхав дідусь, вона з ним поспілкувалась та передумала. В неї є телефон, вона в будь-який час ним користується, в користуванні її ніхто не обмежує. Мати зателефонувала їй всього два рази. [INFO] в неї народження, її привітала бабуся, а мати зателефонувала через день чи два. Подарунок передавала бабуся. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.15), визнається та не оспорюється сторонами. З довідки №876 від 18.08.2020 року виданої виконавчим комітетом Первомаївської сільської ради Верхньорогачинського району Херсонської області судом встановлено, що його сім`я складається з [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] , 2004 року народження (діти знаходяться під опікою) (а.с.4) 09.07.2020 р. Службою у справах дітей Запорізької міської ради були видані накази №584, 583 про тимчасове влаштування [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] в родину [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.6) З житлово-побутової характеристики та акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, він є пенсіонером за віком, спиртні напої не вживає, має власний будинок за адресою: [ADDRESS] , який має площу 60 кв.м, складається з 50 житлових кімнат, які обставлені меблями; для навчання та відпочинку створено задовільні умови. В будинку чисто, охайно, маються продукти харчування. В підсобному господарстві утримує свиней та птахів для особистого використання, вирощує овочі для власних потреб (а.с.12,13). Свідок [PERSON] також позитивно охарактеризувала позивача [PERSON] та підтвердила відомості щодо його матеріального забезпечення. З пояснень відповідачки [PERSON] судом встановлено, що вона власного житла, постійного місця роботи не має, працює неофіційно на ринку, реалізатором, проживає разом з дітьми в будинку [ADDRESS] , який належить співмешканцю її матері [PERSON] Відділом по Шевченківському району Служби у справах дітей Запорізької міської ради були обстежені умови проживання в будинку [ADDRESS] , та встановлено, що будинок складається з двох житлових кімнат, одна кімната поєднана з кухнею, ванна кімната та санвузол в кімнаті відсутні. Опалення пічне. Будинок об лаштований необхідними меблями (спальні місця, шафа для одягу та інше). В будинку проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 2012 року народження. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 15.12.2020 р. №2261/01-37/05 районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] беручи до уваги, що мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться фізичним, духовним та психічним розвитком дітей, не забезпечує здобуття ними повної загальної середньої освіти, ніде не працює, веде асоціальний спосіб життя.(а.с.60). Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як міжнародні договори, так і національне законодавство в питаннях виховання дітей направлені на забезпечення найвищих інтересів дітей. У статтях 8, 9, 20 Конвенції про права дитини вживається термін „найкращі" інтереси дитини, а у ст. 3 зобов`язано усі державні та приватні установи, які займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні та законодавчі органи у всіх діях щодо дітей приділяти першочергову увагу „як найкращому забезпеченню інтересів дитини". У частині 2 ст. 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей записано: „предметом цієї Конвенції є підтримка - у найвищих інтересах дітей - їхніх прав...". Стандарти Ради Європи у галузі прав людини виходять із того, що спілкування батька та дитини є ключовим моментом сімейного життя, що розуміється як зв`язок між близькими родичами. Батьківські права щодо дітей визнаються і захищаються ст..8 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України №789 від 27.02.1991 р.. Сімейне життя, як розуміється в договірних країнах, охоплює широкий спектр прав батьків, пов`язаних з турботою і опікою над їх неповнолітніми дітьми. Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одним з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. У статті 12 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. 01 квітня 2007 для України набула чинності Європейська конвенція про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року. Положеннями статті 3 Європейської конвенції передбачено права дитини бути проінформованим та висловити свою думку під час розгляду справи (судового розгляду). Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється наступними правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультації; мати можливість висловлювати свої думки; бути поінформованою про можливі наслідки реалізації цих думок та про можливі наслідки будь-якого рішення. Статтею 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей передбачено порядок прийняття рішення судовими органами під час розгляду справи, що стосується дитини. Так, якщо внутрішнім законодавством дитина взнається такою, що має достатній рівень розуміння, перед прийняттям рішення судовий орган: упевнюється в тому, що дитина отримала всю відповідну інформацію; у відповідних випадках консультує дитину сам або через інших осіб чи інші органи в зрозумілий дитині спосіб (у разі необхідності - приватно), якщо це явно не суперечить найвищим інтересам дитини; надає можливість дитині висловлювати її думки; приділяє належну увагу думкам, висловленим дитиною. Згідно зі статтею 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ч. 1 ст.164 СК України у випадках їх винної поведінки: ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей, або зловживання своїми батьківськими правами, або жорстоким поводженням з дітьми, або шкідливого впливу на них своєю аморальною антигромадською поведінкою, зокрема коли вони є хронічними алкоголіками або наркоманами. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26.04.2001 р. вказує на те, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Стаття 12 цього Закону передбачає права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що відповідно до статті 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження аргументи позову щодо ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньок [PERSON] , 2004 р.н. та [PERSON] , 2007 р.н. Судом враховано, що відповідачка [PERSON] не має та не мала офіційного працевлаштування, не має житла, придатного для проживання сім`ї з трьома неповнолітніми дітьми. Джерелом доходів протягом тривалого часу була лише допомога від держави як сім`ї з дітьми. За останні два роки, які передували позову, сім`я проживала в будинку сторонньої особи, в умовах, які не можна назвати сприятливими для проживання трьох неповнолітніх дітей та трьох дорослих. З акту обстеження побутових умов та пояснень неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] судом встановлено, що на трьох неповнолітніх дітей в будинку було одне ліжко, яке стояло в кухні. При цьому всі діти є шкільного віку, отже потребували облаштування місця для приготування уроків, якого фактично не існувало. З показань неповнолітніх свідків судом встановлено, що за час спільного з матір`ю проживання неповнолітні [PERSON] та [PERSON] не відчували себе захищеними, вважали, що наражаються на небезпеку з боку співмешканця бабки, але відповідачка на їх звернення заходів для зміни ситуації не приймала. В судовому засіданні відповідачкою не заперечувались та не спростовувались показання неповнолітніх доньок стосовно відсутності з її боку належної уваги до навчання та виховання дітей. Судом врахована категорична думка неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які за віком здатні розуміти значення своїх дій та висловлювати свою думку з приводу позбавлення батьківських прав у відношенні їх матері, які вважали за необхідне позбавити матір батьківських прав. З квітня 2020 року неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають в родині діда - позивача [PERSON] . Тобто, станом на день розгляду справи минуло більше десяти місяців, як діти та відповідачка не проживають разом. За цей час фактичне спілкування матері та дітей не відбувалось. Ініціативи до такого спілкування відповідачка не проявляла, матеріальної допомоги на утримання дітей не надавала, не цікавилась матеріальним забезпеченням дітей. З показань неповнолітнього свідка [PERSON] , матір не вітала доньку [PERSON] з днем народження, телефонувала лише бабка з цього приводу. Відповідачка в суді послалась на відсутність коштів для здійснення дзвінку. Суд не вважає такі пояснення доречними, оскільки встановлено, що відповідачка проживає в одному будинку зі своєю матір`ю, яка в цей день телефонувала онуці та вітала її, тобто відповідачка мала можливість приділити увагу та привітати доньку, скориставшись телефоном матері. Під час допиту неповнолітніх свідків та в судовому засіданні відповідачка [PERSON] не виражала родинні почуття до дітей, а всі пояснення, питання до них ставилися в претензійній формі. Відповідачка повинна була сприймати свою відповідальність як матері за життя, здоров`я дітей та докладати зусиль до виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню доньок. Суд прийшов до висновку про необхідність застосування п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якою передбачено, що батько, матір можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Суд прийшов до такого висновку, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що матір дітей - [PERSON] свідомо, з власної провини ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітніх доньок [PERSON] , 2004 р.н., та [PERSON] , 2007 р.н. , а саме: не піклувалась про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, не спілкувалась з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляла інтересу до їх внутрішнього світу, свідомо нехтувала своїми батьківськими обов`язками. Факт заперечення відповідачкою проти позову про позбавлення її батьківських прав може свідчити про її інтерес до дітей, але є недостатнім для збереження батьківських прав щодо дітей. В даному випадку роль матері не може зводитись до пасивного спостерігання за життям дітей. В судовому засіданні не встановлені обставини, які б свідчили про існування об`єктивних перешкод для реалізації відповідачкою її батьківських обов`язків, що спричинили неналежне піклування про дітей з підстав, що не залежать від відповідачки. Відповідачка в судовому засіданні неодноразово зазначала, що не проти того, щоб діти проживали з дідусем, але заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Суд вважає, що фактично відповідачка самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, переклавши їх на позивача. В такому випадку проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] в родині позивача потребує юридичного врегулювання, оскільки фактично діти залишаються такими, що позбавлені батьківського піклування, не маючи при цьому юридично оформленого статусу. Статус дитини, позбавленої батьківського піклування, тобто визначене відповідно до законодавства становище дитини, надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування (ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування») З метою захисту якнайкращих інтересів дітей суд визнає за доцільне позбавити матір батьківських прав, що забезпечить їх розвиток у безпечному та стійкому середовищі. Відповідно до п. 3 ст. 166 Сімейного кодексу, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи, що відповідачка є працездатного віку, офіційно не працює, має на утриманні ще одну малолітню дитину, суд вважає за можливе стягнути з неї аліменти на утримання доньок в розмірі 1/3 частини її доходу (заробітку). Позивач при поданні позову був звільнений від сплати судового збору, тому він стягується з відповідача на користь держави: 840 грн. 80 коп. за вимогу немайнового характеру та 840 грн. 80 коп. за стягнення аліментів.

Outcome: approved