overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить надати йому додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи тим, що [INFO] померла [PERSON], але він не звернулась в нотаріальну контору протягом 6-ти місячного строку, визначеного для прийняття спадщини, оскільки не знав про існування спадкового майна. Сторони в судове засідання не з'явились, але надали заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, представник відповідача позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.03.2012 року. Позивач є онуком померлої, про що свідчать копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 17.10.1963 року, серії [NUMBER] [NUMBER] від 14.11.2014 року; про смерть серії [NUMBER] від 14.04.2009 року; й про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.01.1986 року, а отже, в силу ч.1 ст.1265 ЦК України, є спадкоємцем п'ятої черги. Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (смерті спадкодавця), а тому строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 17.11.2011 року. Позивач не проживав з померлою на час відкриття спадщини і до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк не звернувся. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертались, що підтверджується довідкою Народицької ДНК №323/01-16 від 21.11.2014 року. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що позивач, який є спадкоємцем п'ятої черги, зазначив в позовній заяві, що не знав про існування спадкового майна, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити й визнати поважною причину пропуску позивачем встановленого законом терміну звернення до нотаріальної контори та визначити позивачу додатковий строк в 2 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.2 ст.5 Закону України „Про судовий збір".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачкою, посилаючись на те, що сім"я розпалась і примирення неможливе. Крім того, просить визначити місце проживання їх неповнолітніх дітей, синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з ним. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов частково обгрунтованим, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 28.10.1994 року. Від шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім»ї. Суперечності, що виникали між ними з різних причин, привели до її розпаду. Сторони перестали підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарства, проживають окремо. На примирення сторони не згодні. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Виходячи з викладеного вище, небажання сторін продовжувати шлюб,суд приходить до висновку, що сім»я сторін розпалась і поновлена бути не може, а тому шлюб підлягає розірванню. Крім того, нормою ст.141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Так, старшому сину сторін [PERSON] на даний час виповнилося 17 років, а тому місце проживання ним, з точки зору закону, обирається ним самим. Молодшому сину сторін Олексію на даний час виповнилося 12 років. Сторони в судовому засіданні підтвердили бажання старшого сина проживати з батьком, а також свою згоду та бажання самої дитини, сина [PERSON], проживати з батьком. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача і в частині визначення місця проживання сина [PERSON], [INFO], з ним.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачкою, посилаючись на те, що сім"я розпалась і примирення неможливе. Сторони подали до суду заяви, якими просять розглядати спау в їх відсутності. Позивач позов підтримав, відповідачка визнала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 02.11.1996 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім»ї. Суперечності, що виникали між ними з різних причин, привели до її розпаду. Сторони перестали підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарства, на примирення не згодні. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Виходячи з викладеного вище, небажання сторін продовжувати шлюб,суд приходить до висновку, що сім»я сторін розпалась і поновлена бути не може, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути аліменти з відповідача [PERSON] на утримання їхніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що від спільного проживання з відповідачем [INFO] у них народився син [PERSON]. 21 листопада 2008 р. вони зареєстрували шлюб. [INFO] у них народилася донька [PERSON]. З жовтня 2013 року проживають окремо, діти проживають з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу, хоча має таку можливість. В судове засідання позивачка не з'явилася, направила заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ро зяснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом . Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідач працездатний, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Тому суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку ( доходу) з моменту подачі позову до повноліття сина, а потім по 1/4 частини заробітку ( доходу) до повноліття доньки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути аліменти з відповідача [PERSON] на утримання їхньої доньки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що від спільного проживання з відповідачем у них народилася донька. В даний час проживають окремо, дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу не бажає, хоча має таку можливість. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ро зяснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом . Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком їхньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідач працездатний, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) з моменту подачі позову. Судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання їхньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що від спільного проживання з відповідачем у них народилася донька. В даний час проживають з відповідачем окремо, дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу не бажає, хоча має таку можливість. В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися. Представник позивача направив заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ро зяснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом . Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком їхньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідач працездатний, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу) з моменту подачі позову. Судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить ухвалити рішення, яким визнати, що кожному із співвласників квартири [ADDRESS] належить по 1/3 частки квартири, обгрунтовуючи вимоги тим, що його дружина і співвласник квартири померла, рівність часток прямо у правовстановлюючому документі на квартиру не була зазначена, що на даний час є перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину. У судове засідання сторони надіслали до суду заяви про підтримання позовних вимог та їх визнання зі сторони відповідачів і прохання розглядати справу за їх відсутності. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню підлягає з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що трикімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 63,9 кв.м., житловою площею 42,9 кв.м., належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.06.1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради (а.с.6). Разом з тим, зазначеним правовстановлюючим документом частки співвласників у спільній частковій власності не зазначалась. У зв'язку зі смертю [INFO] року співвласника квартири [PERSON], позивач як спадкоємець за законом, звернувся до нотаріуса, однак йому було роз"яснено про право звернення до суду для визначення частки спадкодавця (а.с.10). Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача законні й обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги мотивував тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03.01.2002 року стягнуто з нього аліменти на користь відповідачки на утримання неповнолітньої доньки року народження в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення донькою повноліття. Після винесення рішення, його сімейний та матеріальний стан змінився, він зареєстрував шлюб з іншою жінкою, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], крім того він ніде не працює, а тому просить зменшити розмір стягуваних аліментів до 380 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилась, подала заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи судом повідомлений належним чином, в своїй заяві просить справу слухати в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. В судове засідання сторони не з'явилися, були повідомлені належним чином, в зв'язку з чим суд розглянув заяву відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України без фіксації технічними засобами. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03.01.2002 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку до повноліття дитини, на підставі даного рішення було видано виконавчий лист (а.с.10). 27.12.2003 року позивач уклав шлюб з [PERSON] і від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.11),згідно довідки до акту огляду МСЕК позивач є інвалідом 3-ої групи (а.с.12), згідно довідки-розрахунку позивач має заборгованість з аліментів в розмірі 681,31 грн.(а.с.13). Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що дійсно сімейний та матеріальний стан позивача змінився, тому й розмір стягуваних аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] підлягає зменшенню. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд враховує сімейний стан та матеріальне становище позивача та відповідачки, стан здоров'я позивача та неповнолітньої дитини, позицію відповідача, яка не заперечує проти зменшення розміру аліментів. За таких підстав, суд вважає за необхідне задовольнити його позовні вимоги і зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки до 380 грн.00 коп. щомісячно починаючи стягнення з 10.04.204 року . У випадку зміни матеріального або сімейного стану сторін або необхідності несення додаткових витрат на утримання дитини, відповідачка не позбавлена можливості звернутись з відповідним позовом до позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги мотивував тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20.01.2012 року стягнуто з нього аліменти на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Після винесення рішення, його матеріальний стан змінився, оскільки офіційно працевлаштувався і тепер йому доводиться сплачувати не тільки аліменти, а ще й виплачувати пеню у розмірі 8000 грн. за несвоєчасну сплату аліментів, в зв'язку з чим виплати щомісяця досягають 50 % заробітної плати, тому просить зменшити розмір аліментів на утримання сина з 600 грн. до ? частини його щомісячного доходу. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка позов не визнала і вважає, що позивач має можливість сплачувати аліменти в розмірі зазначеному в рішенні суду, тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити за необґрунтованістю з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20.01.2012 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі 600 грн. щомісяця до повноліття дитини (а.с.6). 28.01.2014 року згідно ухвали апеляційного суду було залишено в силі рішення Зарічного районного суду про стягнення з [PERSON] пені за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 8000 грн. (а.с.7-8). Згідно довідки СМНВО ім. Фрунзе відповідач працює та отримує постійний дохід з якого, щомісяця утримується кошти в розмірі 10% від заробітку в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів та 600 грн. аліментів (а.с.10). Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них. Враховуючи досліджені докази та розмір стягуваних аліментів суд вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, оскільки позивачем не наведено фактів, які б підтверджували погіршення його матеріального становища, крім того [PERSON] офіційно працевлаштований та має середньомісячний дохід 1734, 36 грн.( 8671,79/5= 1734,36), що підтверджується довідкою про доходи позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги мотивував тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27.09.2013 року з [PERSON] на на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в сумі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, однак на даний час її матеріальний стан значно погіршився у зв'язку зі значним підвищенням вартості споживчого кошика та втратою робочого місця, в зв'язку з чим просить збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання дитини до ? частини всіх доходів відповідача. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вважає, що сплачує аліменти у достатньому розмірі та погоджується сплачувати 20% від отриманого доходу, пояснив що має постійне місце роботи. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27.09.2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в сумі 400 грн. щомісяця до повноліття дитини, на підставі даного рішення було видано виконавчий лист (а.с.6). [PERSON] навчається КУ СЗШ №23 в 2-Б класі (а.с. 9). Відповідач має постійне місце роботи, отримує заробітну плату близько 4000грн., що визнав в судовому засіданні. Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що матеріальний стан позивача погіршився, а відповідач офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, тому й розмір стягуваних аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] підлягає збільшенню до ? части всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02.03.2015 року. Відкликати з ВДВС Сумського міського управління юстиції виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в сумі 400 грн., щомісячно, до її повноліття. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved