Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказують про те, що 08 квітня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 10/МК/2008-980, за умовами якого банк надав відповідачу кредит (грошові кошти) в розмірі 150000 гривень зі сплатою 18,9 % річних з кінцевим терміном повернення 08 квітня 2015 року. Крім того, з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань відповідачем [PERSON] за кредитним договором, 08 квітня 2008 року між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено Договір поруки № 10/МК/2008-980. В забезпечення виконання кредитного зобов'язання з позичальником [PERSON] було укладено договір іпотеки. Проте, відповідачі взяті на себе зобов'язання щодо отриманих коштів не виконують. В зв'язку із чим банк просив задовольнити позов шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя [PERSON] Представник позивача ПАТ«КБ «Надра» у судове засідання не зявився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника банку та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, подавши письмові заперечення. Зокрема, вказують про те, що банк безпідставно предявив вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором до поручителя [PERSON], оскільки порука припинилася 08 квітня 2015 року. Нарахування штрафу та пені є одним видом цивільно-правової відповідальності, що тягне за собою подвійну відповідальність за порушення кредитних зобовязань, а тому одночасне стягнення штрафу та пені не допускається. Крім того, у своїх запереченнях зазначають, що одночасне звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення суми заборгованості за кредитним договором призведе до подвійної відповідальності, а тому просять задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши заборгованість за кредитним договором у розмірі 122719,18 гривень, згідно поданого розрахунку. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, [PERSON] у судовому засіданні підтвердила факт проживання у будинку, який є предметом іпотеки, неповнолітніх дітей, іншого житла діти не мають. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні обєктивно встановлено, що 08 квітня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 10/МК/2008-980, за умовами якого банк надав відповідачу кредит (грошові кошти) в розмірі 150000 гривень зі сплатою 18,9 % річних з кінцевим терміном повернення 08 квітня 2015 року. Крім того, з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань відповідачем [PERSON] за кредитним договором, 08 квітня 2008 року між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено Договір поруки № 10/МК/2008-980. В забезпечення виконання кредитного зобов'язання з позичальником [PERSON] було укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку банку було передано нерухоме майно, а саме житловий будинок № 20 по вулиці Будівельній в місті Славута Хмельницької області, ціну продажу якого сторонами договору іпотеки було узгоджено у розмірі 281003 гривень. Відповідачі взяті на себе зобов'язання щодо повернення отриманих коштів не виконують, станом на 14 липня 2015 року за ними рахується заборгованість по тілу кредиту 88094,18 гривень, заборгованість по відсотках 27115,21 гривень, штраф за порушення умов кредитного договору у розмірі 7500 гривень та нарахована пеня 39748,62 гривень, згідно подано розрахунку заборгованості представником банку. Разом з тим, відповідачем [PERSON] надано розрахунок заборгованості за кредитним договором, сформований в електронному вигляді, за даними якого заборгованість становить 122719,18 гривень, таким чином у позивача виникло право на звернення до суду з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки до іпотекодавця та стягнення суми заборгованості з поручителя. Позивачем ставилося питання про звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності з вимогами\~ст.39 Закону «Про іпотеку». Відповідно до ч.1 ст.33, ст. 39 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. У розумінні норми\~ст.39 Закону «Про іпотеку»\~встановлення початкової ціни предмету іпотеки у\~грошовому вираженні\~визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою\~статті 38 цього Закону. Частиною 6\~ст.38 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Сторонами договору іпотеки було узгоджено ціну продажу предмета іпотеки житлового будинку № 20 по вулиці Будівельній в місті Славута Хмельницької області, яка встановлена у розмірі 281003 гривень, а тому слід визначити саме таку початкову вартість предмета іпотеки. Таке визначення початкової вартості предмета іпотеки не перешкоджає сторонам на стадії виконання рішення суду визначити вартість предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності та відповідно не обмежує права сторін щодо цього. Звернення стягнення на предмет іпотеки, безпосередньо не тягне за собою позбавлення неповнолітній дітей права користування даним житлом, тому заперечення органу опіки та піклування щодо порушення прав неповнолітніх дітей на житло не заслуговують на увагу. Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Сторонами кредитного договору не визначався інший строк виконання зобов'язання за кредитним договором. Строк дії кредитного договору визначено сторонами до 08 квітня 2015 року, а з позовом банк звернувся 31 липня 2015 року. Позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за кредитним договором банком заявлено тільки до поручителя [PERSON] Статтею 554 ЦК України\~встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У відповідності зі\~ст.543 ЦК України\~у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З врахуванням викладеного, з поручителя [PERSON] слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 122719,18 гривень згідно поданого стороною електронного розрахунку. Не заслуговують на увагу посилання відповідача на відмову в задоволенні позову в звязку з не направленням письмового повідомлення поручителю про необхідність погашення заборгованості та припинення дії договору поруки, оскільки згідно п.5.3. Договору поруки, дія договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобовязань, згідно з умовами цього договору. Відповідно до п.9 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»\~право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша\~статті 20 ЦК, статті\~3\~і\~4 ЦПК). З врахуванням наведеного, суд критично оцінює заперечення відповідача та його представника, що одночасне стягнення суми заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки призведе до подвійної відповідальності за кредитним договором. З врахуванням наведеного, даючи аналіз зазначеним правовим нормам, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки ґрунтуються на законі та договорах. Відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: partial