Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Христинівського районного суду Черкаської області з позовом до Талалаївської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди за давністю володіння. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що ще у 1994 році, за 300,00 дол. США, вона купила у гр. [PERSON] належний їй житловий будинок по [ADDRESS] . У свою чергу [PERSON] даний житловий будинок за договором купівлі-продажу від 12.05.1990 посвідченого Барабаш О.Ф. заступником голови Малосевастянівської сільської ради Христинівського району та зареєстрованого в реєстрі за №12, було придбано у гр. [PERSON] , яка його успадкувала після смерті [PERSON] . На підтвердження укладеного між нею та гр. [PERSON] цього будинку, продавцем було передано їй виготовлений, ще на ім`я [PERSON] технічний паспорт на будинок, а також договір його купівлі-продажу у гр. [PERSON] . Таким чином з липня 1994 року, вона відкрито заволоділа, стала користуватися житловим будинком [ADDRESS] . У 1995 році в зв`язку із виділом з Малосевастянівської сільської ради та утворення самостійної Талалаївської сільської ради Христинівського району, житловий будинок по [ADDRESS] територіально до Талалаївської сільської ради Христинівського району . Пізніше Талалаївською сільською радою Христинівського району, було змінено нумерацію житлових будинків по [ADDRESS] , у зв`язку із цим на сьогоднішній день, житловому будинку [ADDRESS] , присвоєно номер [NUMBER], про, що нею буде додатково надано відповідне рішення органу місцевого самоврядування. Факт її безперервного володіння та користування житловим будинком [ADDRESS] із середини 1994 року, стверджується довідкою виконкому Відповідача від 03.07.2019 №100/02-13 (додається). Разом з цим відповідно довідки виконкому Відповідача від 03.07.2019 №101/02-13, житловий будинок по [ADDRESS] до цих пір згідно погосподарської книги рахується, ще за [PERSON] , сама ж [PERSON] з дня утворення сільської ради з приводу цього будинку, жодного разу до сільської ради не зверталася. Позивач в судове засідання не з`явилась, проте надала до суду заяву, якою просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Від Талалаївської сільської ради Христинівського району Черкаської області представник в судове засідання не з`явився. До Суду надійшов відзив за підписом сільського голови в якому визнаються позовні вимоги та міститься клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. Розглянувши заявлений позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході судового розгляду справи встановлено, що в 1994 році, за 300,00 дол. США, я купила у гр. [PERSON] належний їй житловий будинок по [ADDRESS] . У свою чергу [PERSON] даний житловий будинок за договором купівлі-продажу від 12.05.1990 посвідченого Барабаш О.Ф. заступником голови Малосевастянівської сільської ради Христинівського району та зареєстрованого в реєстрі за №12, було придбано у гр. [PERSON] , яка його успадкувала після смерті [PERSON] . Згідно платіжного документу за споживання електроенергії за адресою по [ADDRESS] , та договору на постачання Христинівським РЕМ, вбачається, що [PERSON] володіла вищезазначеним будинком та сплачувала послуги за споживчу електроенергію. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Талалаївської сільської ради Христинівського району Черкаської області, № 101/02-13 від 03.07.2019 року, про те, що житловий будинок який розміщений за адресою [ADDRESS] , згідно по господарської книги сільської ради, рахується та гр.. [PERSON] . Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Талалаївської сільської ради Христинівського району Черкаської області, №100/02-13 від 03.07.2019 року, про те, що присадибна земельна ділянка яка розміщена за адресою [ADDRESS] , згідно земельнокадастрової книги використовується гр.. [PERSON] , з 1994 року по даний час. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, а відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа наділена правом звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Згідно рішення Конституційного Суду України у справі № 1-10/2004 року від 01 грудня 2004 року надано тлумачення, що поняття "охоронюваний законом інтерес", у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як умовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам Відповідно, до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність ), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набувальна давність - одна з підстав набуття права власності. Суб`єктом набувальної давності може бути як фізична, так і юридична особа. Як зазначено у ч. 8Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки , коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року, відповідно до ч. 1ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом За правилами частини другої статті 344 ЦК особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Відтак, враховуючи, що попередні власники часток заволоділи нерухомим майном у 2005 році для позивача цей строк має бути приєднаний до строку його володіння і загалом складає більше 12 років. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Судовою практикою (Постанова Вищого господарського суду України від 6 червня 2007 р. у справі № 3/269) визначено наступні положення: відповідно до п.п. 1, 4, 8Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.04 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності; щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності П.13. Постанови Пленуму можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред"явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України Пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16ЦК України, а також частини четвертої ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності Враховуючи, що відкрите і безперервне володіння позивачем нежитловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] перевищує 15 років є підстави для визнання за нею права власності на зазначений вище об`єкт нерухомого майна.

Outcome: approved