Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] в м. Івано-Франківську та зняти його з реєстрації за даною адресою Позов мотивував тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. На даний час в належній йому квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] та не зважаючи на це понад строки встановлені законом в ній не проживає, участі у витратах на утримання квартири не приймає. За вказаних обставин просив визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловою площею в квартирі [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив суд позов задовольнити та подав суду заяву про подальше слухання справи без його участі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що в квартирі [ADDRESS] позивач проживає сам, недавно померла його дружина. Зазначив, що три роки тому позивач купив дану квартиру, а відповідача ніколи не бачив . Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку через оголошення в редакцію газети «Галичина». Про причини неявки суд не повідомив. З урахуванням положень ст. 224 Цивільно-процесуального кодексу України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши думку представника позивача та покази свідка, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування належним позивачу житловим приміщенням. За договором купівлі-продажу квартири від 11.09.2011 року [PERSON] (Продавець) продав, а [PERSON] (Покупець) купив належну Продавцю квартиру [ADDRESS] Право власності на вищезазначену квартиру підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 14.09.2011 року. Відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], що підтверджується копією будинкової книги на дану квартиру. Позивач вказує, що реєстрація у його квартирі [PERSON], який насправді має зовсім інше місце проживання, перешкоджає здійсненню ним прав власника на вільне користування і розпоряджання майном. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того згідно із ч. 2 ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Суд вважає можливим застосовувати положення ст. 167 ЖК України до спірних правовідносин, оскільки норми глави 2 розділу 3 ЖК про користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду до житлових відносин у приватному житловому фонді застосовуються у випадках, коли схожі житлові відносини не врегульовані нормами глави 6 і застосування до них норм глави 2 не суперечить їх змісту. Отже, відповідач не проживає у вищевказаній квартирі, понад строки встановлені законодавством, а тому його слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Вирішуючи вимогу про зняття з реєстрації відповідача в належному позивачу житловому приміщенні, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, аналізуючи дані норми закону, суд вбачає, що прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням вже є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, а тому додатково зобов'язувати уповноважений на це орган знімати особу з реєстрації є передчасним, так як до прийняття судом рішення про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, спір з таким органом відсутній. З такого роду вимогою сторона вправі звертатись до суду в разі відмови в знятті з реєстраційного обліку особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково. Сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в користь позивача на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. 167 ЖК України, ст. ст. 317, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: partial