Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

До Казанківського районного суду Миколаївської області звернувся з позовною заявою Виконавчий комітет Казанківської селищної ради, як орган опіки та піклування в інтересах неповнолітнього [PERSON] , та малолітніх дітей, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Відділення соціальної роботи Центру надання соціальних послуг Казанківської селищної ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Мати дітей [PERSON] , перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога. Родина малозабезпечена, перебуває на обліку як сім`я, що опинилась в складних життєвих обставинах. Відповідач не працює, на обліку у службі зайнятості не перебуває, проживає за рахунок тимчасових заробітків. Неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей). Рішенням Казанківської селищної ради № 48 від 28.04.2021 року було затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Казанківської селищної ради «Про доцільність негайного відібрання малолітніх дітей у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків [PERSON] » 29.04.2021 року передано неповнолітнього [PERSON] , малолітніх [PERSON] та [PERSON] до КЗ «Миколаївський центр соціально психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради а малолітню [PERSON] влаштовано до КНП «Миколаївський обласний будинок дитини». Позивач зазначає, що з моменту ухвалення вищеозначеного рішення, відповідачка не змінила свого ставлення до дітей,один раз їх відвідала 07.07.2021 року в п`яному вигляді разом зі своїм співмешканцем [PERSON] , неадекватно там себе поводила, вчинила там сварку. Ухилятися від виконання своїх обов`язків, щодо фізичного і духовного розвитку дітей, не забезпечувала необхідним харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на їх фізичний розвиток. Відповідачка свідомо продовжує нехтувати своїми батьківськими обов`язками, неоднаразово притягалася до адменістративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків , також притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки. За місцем проживання характеризується негативно, а саме зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, до виконавчої комісії надходили усні скарги в усній формі від сусідів та інших мешканців села Миколо-Гулак Казанківського району Миколаївської області , також за місцем проживання відсутні належні умови для фізичного та розумового розвитку дітей. Посилаючись на наведене, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її синів: неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітнього [PERSON] , [INFO] а також малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 30.11.2020 року провадження у справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 28.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позовну заяву в частині стягнення аліментів залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивача - органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Казанківської селищної ради Миколаївської області Вознік С.В. позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити суд в його задоволенні. Пояснила суду, що вона виправилася та зробила належні умови для фізичного та розумового розвитку своїх дітей. Представник третьої особи судовому засіданні позов позивача підтримала та просила суд його задовольнити. Пояснила , що відповідач не виправилася, продовжує вести аморальний спосіб життя, не зробила належні умови належні умови для фізичного та розумового розвитк своїх дітей, тому її виправлення неможливе. Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого висновку. Відповідно статті 9 Конституції України, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , неповнолітній [PERSON] , [INFO] , та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , малолітній [PERSON] , [INFO] , є синами відповідача [PERSON] . Відповідно до повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , малолітня [PERSON] , [INFO] , та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] , малолітня [PERSON] , є доньками відповідача [PERSON] . З довідки за № 03-38/101, виданої виконкомом Казанківської селищної ради Миколаївської області 29.04.2021 року та № 21 від 05.05.2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно характеристики, наданої старостою с. Миколо-Гулак Казанківського району Миколаївської області від 05.05.2021 року (за місцем фактичного проживання відповідача), [PERSON] характеризується негативно: ухиляється від своїх обов`язків щодо виховання дітей. На тривалий час залишає дітей без догляду, не турбується про їх виховання та лікування. Ніде не працює та не прагне працевлаштуватись, на життя із співмешканцем зароблять одноразовими заробітками, живуть також за рахунок коштів, які отримують на дітей. Зловживає спиртними напоями, бродяжить. Відповідно до характеристики ( вих/№ 1971/65/1-204 від 11.05.2021 року), наданою сектором поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області [PERSON] характеризується негативно. Від мешканців с. Миколо- Гулак неодноразово надходили як усні так і письмові заяви, скарги, в тому числі у зв`язку з невиконанням нею обов`язків по вихованню дітей. Неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності. З 2021 року перебуває на обліку в ДУ «Центр пробації» за вироком Казанківського районного суду за крадіжку телефона. Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 12.04.2017 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей) та накладене стягнення у вигляді попередження. Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 17.10.2018 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей) та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян (51 грн). Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 05.08.2020 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей) та накладене стягнення у вигляді попередження. Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 07.10.2020 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей) та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1700 грн). Згідно вироку Казанківського районного суду Миколаївської області від 19.01.2021 року [PERSON] було визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (крадіжка) та призначено їй покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин. Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 16.02.2021 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей). Провадження закрите у зв`язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення. Рішенням виконавчого комітету Казанківськох селищної ради № 28 від 23.02.2021 року родину [PERSON] разом з малолітніми дітьми взято на облік як сім`я, яка опинилися в складних життєвих обставинах. Відповідно довідки КНП «Казанківська багатопрофільна лікарня» № 01-10/309 від 24.05.2021 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з діагнозом з діагнозом F 10.26 («Психічні та поведінкові розлади внаслідок епізодичного вживання алкоголя») з 29.04.2021 року. (Психические и поведенческие растройства вследствии епизодического употребления алкоголя) Як вбачається з актів обстеження матеріально-побутових умов проживання № 2 від 20.02.2021 року та № 28 від 22.02.2021 року, [PERSON] проживає (без реєстрації) по [ADDRESS] разом із співмешканцем [PERSON] та чотирма малолітніми дітьми. Будинок складається з чотирьох житлових кімнат. Санітарно-гігієнічні умови проживання дітей незадовільні. Дитячий одяг дітей знаходиться в жахливому стані (порваний та брудний). Кімнати частково умебльовані, відсутні окремі ліжка для дітей, відсутній також стіл для навчання та виконання домашніх завдань. Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 28.04.2021 року, [PERSON] та її співмешканець були відсутні. Зі слів дітей було встановлено, що мати та її співмешканець пиячать у друзів. Співмешканець ( [PERSON] ) знову бив старшого сина ( [PERSON] ). З остраху [PERSON] та [PERSON] дві ночі не ночували вдома, побоюючись побоїв з боку співмешканця матері. На час огляду будь яка їжа була відсутня, діти голодні. В кімнатах брудно, засоби гігієни відсутні. Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 29.04.2021 року, встановлено, що [PERSON] вже декілька днів не було вдома. Дітей ніхто не годував. Незважаючі на холодну погоду (квітень-місяць) хлопчаки босоніж у ставку ловили рибу щоб попоїсти та нагодувати своїх сестер. В помешканнях суцільна антисанітарія: кругом бруд, постільна білизна брудна, посуд немитий. В домі відсутні будь які продукти харчування та продукти. Відсутній запасний дитячий одяг для того щоб переодягти та зігріти дітей. Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 04.08.2021 року, встановлено, що на кухні і в літній кухні відсутен посуд та продукти харчування. Пояснила коміссії [PERSON] , що проживає зі своїм співмешканцем [PERSON] , але обіцяла комісії що не буде з ним проживати. Діти неодноразово скаржилися на співмешканця [PERSON] , який проявляв відносно них агресію. На роботу [PERSON] не влаштувалася. З дослідженого в судовому засіданні висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Казанківської селищної ради від 28.04.2021 року вбачається, що діти (різного полу), не забезпечені окремими спальними ліжками, відсутній стілець для навчать. Діти ходять в брудному одязі, який сам по собі знаходиться у жахливому стані. Часто в сім`ї відсутні миючі засоби та засоби інтимної гігієни. [PERSON] та її співмешканець зловживають алкоголем, внаслідок чого стають агресивними по відношенню до дітей, що призводить до їх втечі з дому та бродяжництву. Висновок комісії: комісія вважає за доцільне негайне відібрання малолітніх дітей від [PERSON] за неналежне виконання нею батьківських обов`язків. Рішенням виконавчого комітету Казанківської селищної ради від 28.09.2020 року № 48, затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Казанківської селищної ради «Про доцільність негайного відібрання малолітніх дітей» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків [PERSON] ». Другим пунктом рішення було встановлено забезпечити тимчасове влаштування неповнолітнього [PERSON] , малолітніх [PERSON] та [PERSON] до КЗ «Миколаївський центр соціально психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради а також забезпечити тимчасове влаштування малолітньої [PERSON] до КНП «Миколаївський обласний будинок дитини». З листа Комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради від 29.04.2021 року № 03-269 вбачається, що неповнолітній малолітній [PERSON] , [INFO] та малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , перебував в центрі з 29.04.2021 року. Рішенням виконавчого комітету Казанківської селищної ради від 27.05.2021 року № 74, затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . З дослідженого в судовому засіданні висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Казанківської селищної ради вбачається, що [PERSON] була попереджена про необхідність зміни ставлення до виховання та належного утримання малолітніх дітей, проте належних висновків для себе не зробила, та продовжує свідомо ухилятися від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей. З огляду на наведений висновок, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] . Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164 - 167). Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в статті 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Так, судом було встановлено, що після відібрання малолітніх дітей, відповідачка [PERSON] не цікавилась їх долею, місцем знаходження, станом здоров`я, матеріально не забезпечує, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя тощо. Таким чином, малолітні діти позбавлені не тільки материнської турботи та піклування, забезпечення фізичного та духовного розвитку зі сторони матері, а й необхідного для нормального психологічного розвитку спілкування із рідними йому людьми (матір`ю). Зазначені фактори суд розцінює як ухилення від виховання дітей саме у зв`язку з винною поведінкою матері - відповідача по справі, так як вона свідомо нехтувала своїми обов`язками, не вживає будь-яких дій, з метою їх належного утримання та виховання. В судовому засіданні не встановлено поважності причин такого тривалого невиконання [PERSON] обов`язків щодо виховання дітей та, на думку суду, діями відповідача свідомо тривалий час порушуються права її дітей на отримання з боку матері належного виховання, спілкування, уваги, турботи та матеріального забезпечення. Відсутні об`єктивні підстави, які б зумовлювали таку тривалу неналежну поведінку матері відносно своїх дітей, тому суд приходить до переконання, що інші заходи впливу на відповідача окрім позбавлення її батьківських прав будуть недостатніми, а позбавлення її батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Суд, дослідивши обставини справи, приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню враховуючи наступне. Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» саме батьки несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, забезпечення її права на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. На підставі викладеного суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення коштів (аліментів) на утримання дітей є аргументованими та підлягають задоволенню. За статтею 183 СК України, аліменти на двох та більше дітей завжди визначаються у єдиній частці від заробітку, яка стягується до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти щомісячно у розмірі 1/2 частини від її заробітку (доходу) на користь державної установи, де знаходяться діти, або іншої особи, яка буде виконувати обов`язки опікуна, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, на утримання дітей, до досягнення останніми повноліття.

Outcome: approved