Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Держава Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди , в якому з урахуванням уточненого позову просить стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 грн. В обґрунтування позову вказує, що в наслідок неправомірних дій та бездіяльності відповідача вона зазнала моральних страждань, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 червня 2019 року позовну заяву було прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивачка в судовому засідання підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Представник Головного управління Національної поліції в Харківській області Синюшко С.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що позивач не довів наявність моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Крім того у встановленому законом порядку та строки відповідачем Головним управлінням Національної поліції в Харківській області був наданий відзив у якому свої заперечення він обґрунтовує тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками поліції моральної шкоди, яка згідно з частиною 2 ст. 23 ЦК України полягає у фізичному болі та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не надавав. Суд, заслухавши пояснення представника позивача , відповідача дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до довідки медико-соціальної експерптної комісії серії 12 ААА №971066 від 29.11.2018 року [PERSON] має другу групу інвалідності. Дата чергового переогляду27.11.2019 року. (а.с. 12). Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №46020, [PERSON] має діагноз - Са правої грудної залози р. Т2N0М0, ст. 2А, супутнє захворювання кардиосклероз ГБ 1 ст. . (а.с. 12). Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.03.2019 року скаргу [PERSON] на бездіяльність службових осіб Шевченківського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області щодо не внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 13 березня 2019 року, задоволено. Визнано незаконною бездіяльність службових осіб Шевченківського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області, яка полягає у не внесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявами [PERSON] від 13 березня 2019 року. Зобов`язано відповідних службових осіб Шевченківського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області внести відомості за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 355, 356, 358, 364, 365, 366 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявами [PERSON] від 13 березня 2019 року та приступити до досудового розслідування у кримінальному провадженню. На підставі ухвали Дзержинського РС м. Харкова від 22.03.2019 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.04.2019 р. були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 355, ст. 356, ч.1 ст. 358, ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366 , КК України (а.с. 18) Відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.06.2019 року визнано наявність бездіяльності слідчого Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області Гур"євої О.І. по кримінальному провадженню № 12019220480001562 від 19.04.2019 року щодо ненаданні відповіді на клопотання [PERSON] від 24.05.2019 року у строк , в порядку та у формі , встановлений вимогами ст.. 220 КПК України. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів ; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як зазначено в ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої (окрім незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. За таких обставин, суд вважає за можливе відшкодувати позивачу моральну шкоду завдану неправомірними діями та бездіяльністю Головного управління Національної поліції в Харківській області та стягнути на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено і судом не встановлено наявність передбачених законом підстав для відшкодування моральної шкоди. У зв`язку з тим, що позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі п.13 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» судові витрати компенсуються за рахунок держави, що відповідає положенням ст.. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial