Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог відділ з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, про усунення перешкод в користуванні власністю, який мотивує тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], з яким позивачка перебувала у шлюбі до 01 лютого 2007 року. Факт реєстрації відповідача у квартирі порушує права позивача щодо володіння, користування та розпорядження своїм житлом, враховуючи, що сторони припинили спільне проживання, відповідач не являється членом сім'ї позивача, в звязку з чим просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, направила до суду своїх представників. Представники позивача [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявляється, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 4\~ст. 169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1\~ст. 224 цього ж Кодексу\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представники позивача не заперечували щодо заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та згідно до\~ст. 169 ЦПК України\~винести заочне рішення. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], що підтверджено даними: копії свідоцтва про право власності на житло, копії договору дарування частки в праві спільної власності на квартиру, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копії технічного паспорту на квартиру. За даними копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-БВ № 017808, шлюб між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] було розірвано 01 лютого 2007 року. Фактично, відповідач [PERSON] є колишнім членом сім'ї, який в добровільному порядку знятися з реєстрації відмовляється. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. У відповідності до\~ст. 10 Цивільного кодексу\~України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.ст.\~41,\~47 Конституції України,\~ст. 391 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно\~ст. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбаченому законом. Згідно із\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 182 ЦК України, встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до ст.ст.\~\~317,\~319\~\~ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном і він здійснює ці права на власний розсуд. Стаття 319 Цивільного кодексу України\~передбачає, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому положення\~статті 391 ЦК України\~підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Як вбачається із матеріалів справи між сторонами договір найму (оренди) житла не укладався. Відповідно до\~ст. 361\~\~ЦК України\~ [PERSON], як власник квартири, має право самостійно розпоряджатися своєю власністю. Згідно\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї.\~ У пункті 33 Постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що відповідно до положень статей\~391,\~396 ЦК\~позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 34,39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Згідно ст.7 Закону України „Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Аналізуючи докази в їх сукупності, враховуючи встановлені обставини, суд вважає доведеним, що перебування відповідача на реєстраційному обліку у квартирі, яка належить на праві власності позивачу, порушує її право вільно розпоряджатися своїм майном, а тому порушені права позивача підлягають захисту. Оскільки відповідач не є членом сім'ї позивача, у добровільному порядку з місця реєстрації він не знявся, його необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 4 по вулиці Ізяславська, 4 в місті Славута Хмельницької області. Відповідно до статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі. На підставі\~ст. 41 Конституції України, ст.ст.\~317,\~321,\~383,\~391 ЦК України,\~ст. 150 ЖК УРСР,

Outcome: approved