Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» - позивач по справі, звернувся до суду з цим позовом у якому просив стягнути з [PERSON]- відповідача по справі, заборгованість у розмірі 23436 грн. 85 коп. за кредитним договором № б/н від 06.05.2010 року та судові витрати у розмірі 1600 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписав Заяву № б/н від 06.05.2010 року та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Останній підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифи банку» складає Договір про надання банківських послуг. Вказує, що ПАТ КБ «ПриватБанк» своїх договірні зобов'язання виконав належним чином. Однак, відповідач не виконував, у зв'язку з чим, перед ПАТ КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість у розмірі 23436 грн. 85 коп., з яких: 8522 грн. 49 коп. - заборгованість за кредитом, 2864 грн. 43 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 10457 грн. 70 коп. - нарахована пені, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1092 грн. 23 коп. - штраф (процентна складова). А тому відбулося звернення до суду з даним позовом (а.с.4-7). У запереченні на позовну заяву, яке надійшло до суду 28.07.2017 року, відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Вказував на те, що позивачем не було роз'яснено йому про те, що він отримує кредитну картку, за якою необхідно сплачувати проценти та будь-які штрафні санкції. Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка підписана ним, не може вважатися договором. Договір містить несправедливі умови. Розрахунок платежів проведений поверхнево. Банком не надано графік платежів. Зазначена у договорі сума кредиту не відповідає його умовам і вартості кредиту. Крім того, у запереченні відповідач просив визнати недійсним та скасувати у цілому кредитний договір б/н від 06.05.2010 року, визнати його права порушеними, повернути йому відсотки, пеню, штрафи, послуги банкомата, виплатити йому різницю між коштами, які він перераховував банку і коштами, які банк надав йому (а.с.97-103). 17.08.2017 року представник відповідача у заяві до суду просила заявлені вимоги свого довірителя, викладені у запереченні, яке надійшло до суду 28.07.2017 року, не розглядати (а.с.104). 17.08.2017 року ухвалою суду провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області по справі № 285/866/16-ц за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним (а.с.109). 26.01.2018 року ухвалою суду провадження у справі поновлено, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження на 27.03.2018 року (а.с.117). У запереченні (фактично відзиві) на позовну заяву, яке надійшло до суду 26.03.2018 року, представник відповідача просила відмовити у задоволенні заявлених вимог позивача. Вказувала на те, що її довірителю не було надано його примірник договору. Договір з додатками до нього, а саме, Умовами та Правилами надання банківських послуг з недотриманням цифрової послідовності, без підпису позичальника. Переддоговірна робота з її довірителем не проводилася. Анкета-заява з інформацією має нерозбірливу дату виконану не відповідачем. Умови не містять даних про час їх прийняття. Оскільки договір укладався на протязі 15 хвилин, відповідач не мав реальної змоги дати оцінку положенням договору, підписати умови договору та передбачити наслідки його укладання. У письмовій формі банком не надано інформації про умови кредитування, не було надано графік розрахунку, формулу розрахунку та розрахунок значення процентної ставки. Банк не перевіривши платоспроможність відповідача у односторонньому порядку збільшив кредитний ліміт. Зазначає про несправедливі умови договору (а.с.133-140). У відповіді на заперечення (фактично відзив) представник позивача вказує на те, що при укладенні договору з відповідачем були обумовлені усі істотні його умови, при цьому сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Після отримання кредитних коштів, відповідач користувався коштами (а.с.155-163). У відзиві (фактично запереченні) на відповідь на відзив представник відповідача повторює обґрунтування заперечення (фактично відзиву) на позовну заяву. Крім того, вказує на різницю операцій в днях. Повідомляє про відкриття касаційного провадження у справі № 285/866/16-ц (а.с.203-208). У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у заяві до суду заявлені вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримує, просить задовольнити, справу розглянути у його відсутності (а.с.58). У судове засідання з'явилася представник відповідача, заявлені вимог в інтересах свого довірителя не визнала, просила відмовити у їх задоволені з підстав, викладених у запереченні (відзиві) на позовну заяву та відзиві (запереченні) на відповідь на відзив. Доповівши зміст заявлених вимог, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, які знаходяться у матеріалах справи, суд прийшов до наступного. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства . Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Тобто, положення даної статті надають учасникам цивільного обороту право вільно, з урахуванням власних інтересів, вирішувати, вступати їм у договірні відносини чи не вступати, а також вільно вибрати майбутнього контрагента у договірних відносинах. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якої отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою базової ставки 2,5 % на місяць, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Власні зобов'язання за кредитним договором банк виконав, що фактично не оспорюється відповідачем. В свою чергу, підписуючи анкету-заяву відповідач надав згоду на те, що його заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді під розписку. Зобов'язувався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПРИВАТБАНКУ. У додатковій інформації про умови кредитування платіжна картка зазначена, як КРЕДИТКА «Універсальна» (а.с.26,27). Відповідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На переконання суду, в силу положень ч. 1 ст. 634 ЦК України, між сторонами був укладений договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у стандартних формах, тому протилежна думка відповідача та його представника не є обґрунтованою. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача останньому неодноразово збільшували кредитний ліміт (а.с.25). Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4. Правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Таким чином, збільшення кредитного ліміту на платіжну картку не суперечить Правилам та спростовує посилання відповідача та його представника в цього приводу. В свою чергу, згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Як встановлено судом, кредитне зобов'язання відповідачем не виконано, доказів протилежного відповідачем не надано, в матеріалах справи такі відомості відсутні. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достатніми є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). З розрахунку заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача за Договором № б/н від 06.05.2010 року станом на 05.12.2016 року становить 23436 грн. 85 коп., з яких: 8522 грн. 49 коп. - заборгованість за кредитом, 2864 грн. 43 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 10457 грн. 70 коп. - нарахована пені, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1092 грн. 23 коп. - штраф (процентна складова) /а.с.8-24/. Належних та достатніх доказів, які б спростовували вказану позивачем суму боргу відповідачем та його представником суду не надано. Що стосується поданого представником відповідача свого розрахунку щодо різниці операцій в днях, то останній не є належним та достатнім, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України. При цьому, представнику відповідача неодноразово роз'яснювалося право щодо заявлення клопотання про призначення по справі відповідної експертизи та наслідки не з'явлення такого клопотання, у разі незгоди із розрахунком, наданим позивачем. Проте, представник відповідача в інтересах свого довірите таким правом не скористалася. Тобто, належних та достатніх доказів на спростування наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості ні відповідачем, ні її представником суду не надано. Крім того, суд не може взяти до уваги доводи відповідача та його представника, викладені у їх запереченнях (відзиві) на позовну заяву, відзиві (запереченні), у тому ж числі, щодо висновку зробленого ВС України у постанові від 11.03.2015 року по справі № 6 -16цс15, оскільки відповідач отримував у позивача кредитні кошти, у тому ж числі, після підняття кредитних лімітів, користувався ними, чим погоджувався на умови кредитування. При цьому, після підняття кредитних лімітів не заявляв про те, що він не погоджується з розмірами кредитних лімітів, у порядку встановленому законом, та не ставив питання про закриття кредитної картки. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відтак, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Зокрема, суд вважає за доцільне зменшити розмір нарахованої пені (10457 грн. 70 коп.) до нуля, оскільки вона значно перевищує тіло кредиту та оскільки на утриманні відповідача перебувають двоє неповнолітніх дітей. У зв'язку із зменшенням пені, суд зменшує і розмір штрафу (процента складова) та розрахувати його таким чином: 8522 грн. 49 коп. (заборгованість за кредитом) + 2864 грн. 43 коп. (нараховані проценти за користування кредитом) = 11386 грн. 92 коп. * 5 % (п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг) = 569 грн. 35 коп. Разом з тим, суд стягує з відповідача на користь позивача 8522 грн. 49 коп. заборгованості за кредитним договором № б\\н від 06.05.2010 року, 2864 грн. 43 коп. нарахованих процентів за користування кредитом, 00 грн. 00 коп. зменшений розмір пені, 500 грн. 00 коп. штрафу (фіксована складова) та 569 грн. 35 коп. штрафу (процентна складова). Згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, суд стягує з відповідача на користь позивача, сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір в сумі 1600 грн., що підтверджується платіжним дорученням /а.с.1/.

Outcome: partial