Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення №91 м. Львова, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму вкладу 7500,00 євро, а також проценти річних за фактичну кількість днів незаконного користування сумою вкладу понад строк дії договору. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 29.09.2014 р. між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 91 м.Львова був укладений договір заяви №300131/113069/3-14 про банківський строковий вклад «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті. Відповідно до п.1 Договору [PERSON] передав, а банк прийняв на Вкладний рахунок №2630.0.210066.001 грошові кошти у сумі 7500,00 євро. Даний договір був укладений на строк з 29.09.2014 р. по 29.12.2014 р. Таким чином, 29.12.2014 р., після закінчення строку цього договору, згідно п.6 відповідач на вимогу [PERSON] мав би повернути відповідну суму вкладу. Отже, враховуючи вищенаведене та те, що відповідачем не було повернуто [PERSON] депозит у сумі 7500,00 та 11,70 % річних, а тому просить позов задоволити. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до позову. Просив позов задоволити та проти винесення заочного рішення не заперечив. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 29.09.2014 р. між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення №91 м.Львова був укладений договір заяви №300131/113069/3-14 про банківський строковий вклад «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті. Відповідно до п.1 даного договору вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок №2630.0.210066.001 у сумі 7500,00 євро, на строк з 29.09.2014 р. по 29.12.2014 р. Пунктом 2 передбачено, що за час користування коштами Вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього договору заяви, Банк нараховую і виплачує Вкладникові проценти за ставкою 11,70 % річних. /а.с.4/. Згідно ч.1 ст.1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 1 ст.1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Так, відповідно до п.10 Договір заява набуває чинності після його підписання Вкладником та Банком з дня надходження коштів на Вкладний рахунок і діє до повного виконання Сторонами своїх зобовязань за договором банківського вкладу. Відповідно до роз'яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено в статті 57 ЦПК України,доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як з'ясовано у судовому засіданні, позивач [PERSON]М стверджує, що вніс на вкладний рахунок №2630.0.210066.001 грошові кошти у сумі 7500,00 євро, однак на підтвердження чого ним в матеріали справи не надано жодного доказу. Як вбачається із матеріалів справи 27.01.2015 р. [PERSON] звертався із заявою до відповідача про повернення його вкладу та відсотків за користування таким. /а.с.5/. Однак, вказана заява позивача не може бути нележним та допустимиим доказом підтвердження внесення позивачем грошових коштів у сумі 7500,00 євро на рахунок позивача. Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Однак, позивач, не зважаючи на роз"яснення йому вказаних положень ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 3 ст. 212 ЦПК України визначено, щосуд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі вищенаведеного та аналізуючи надані по справі докази в їх сукупності, які не підтверджують факт внесення [PERSON] грошових коштів у сумі 7500,00 євро на Вкладний рахунок №2630.0.210066.001, відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення №91 м.Львова є необґрунтованими та тикими, що не підлягають до задоволення, а тому слід відмовити у позові. На підставі ст.ст. 11, 15, 1058, 1066 ЦК України,

Outcome: dismissed