Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які підтримав у судовому засіданні та мотивує тим, що він з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2006 року до 30.07.2013 року. Від подружнього життя є неповнолітні діти: донька [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Під час спільного життя вони придбали чотирьох кімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить їм на праві спільної часткової власності йому 75/100 частин, відповідачу 25/100 частин. Ще до розірвання шлюбу відносини між ними погіршилися, виникали постійні сварки та відповідач переїхала проживати до батьків у будинок, 1/2 частина якого належить їй на праві власності. На час звернення до суду у спірній квартирі ніхто не проживає. Квартира складається з чотирьох кімнат, після ремонту та перепланування лише дві кімнати залишились ізольованими, решта стали прохідними, а тому поділ для спільного користування є неможливим та при поділі буде порушена дольова визначеність у власності сторін. У зв»язку із неможливістю сумісного проживання він також змушений піти з квартири та проживати в квартирі своїх батьків, але одноособово несе витрати по утримання спірної квартири - сплачує комунальні послуги, але квартирою не користується, тому необхідно вирішити питання про припинення права власності відповідача в спільному майні із сплатою їй грошової компенсації за належну її 25/100 частин, оскільки проживання в квартирі двох сімей неможливе. Просить суд припинити право власності [PERSON] на 25/100 частин в спільному частковому майні у квартирі [ADDRESS], сплативши їй грошову компенсацію, яка перерахована на депозитний рахунок суду, за її частку майна та визнати за ним право власності на 25/100 частин вищевказаної квартири. Відповідач в судовому засіданні з позовними вимогами погодилася частково та суду пояснила, що вона погоджується отримати грошову компенсацію за свою 1/4 частину квартири [ADDRESS], але з урахуванням загальної ринкової вартості квартири - 55000 доларів США, що 1/4 частина складає 13750 доларів США, в гривневому еквіваленті на час розгляду справи. Якщо позивач не погоджується збільшити частину грошової компенсації, то вона не погоджується з позовними вимогами та вважає, що припинення її частки буде порушувати її інтереси та інтереси її малолітніх дітей, які фактично будуть позбавлені житла. Внесені позивачем кошти на депозитний рахунок суду є такими, що вона не зможе придбати собі окреме житло. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог про припинення її права власності на 25/100 частин квартири за необґрунтованістю. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 05.03.2008 року, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с.12). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2006 року до 30.07.2013 року, що підтверджується копією рішення суду про розірвання шлюбу та стягнення аліментів (а.с.9). Від подружнього життя є неповнолітні діти: донька [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 50,51). Згідно договору про поділ квартири між подружжям від 04.06.2008 року підтверджується те, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] - 75/100 часток квартири та [PERSON] - 25/100 часток квартири (а.с.13). Відповідно до довідок ПП „Рубін" від 06.02.2014 року в квартирі [ADDRESS] зареєстрованих немає (а.с.78), КП «Сумижитло» СМР від 13.02.2014 року в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (а.с.79), КП «Сумижитло» СМР від 18.02.2014 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 114). Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], квартира складається з чотирьох кімнат площею 59.5 кв.м., в тому числі 1 кімната - 22,3 кв.м., 2-га - 14,5 кв.м., 3-тя - 22,4 кв.м., 4-та - 11,3 кв.м., кухні площею 9,9 кв.м., коридор площею 8,8 кв.м., ванна 4.2 кв.м., туалет 1,2 кв.м. та шафи - 0,6 кв.м., загальна площа 84,2 кв.м. (а.с.14,15). Відповідно до висновку будівельно-технічного дослідження ТОВ «Суми-експерт МС» № 2 від 22.01.2014 р. вбачається, що виходячи з проведеного дослідження розташування та внутрішнього планування квартири за адресою [ADDRESS], розміру ідеальної частки, нормативних вимог, експерту не видається за можливе запропонували можливий варіант виділу в натурі ? частини квартири та варіант поділу між співвласниками ([PERSON] -3/4, [PERSON] - ?) зазначеної квартири, без втрати її цільового призначення (а.с 55-61). Згідно звіту про оцінку майна ТОВ «Сумського бюро незалежної експертної оцінки» від 18.12.2013 року вбачається, що оціночна вартість 4-х кімнатної квартири, загальною площею 85,35 кв.м. за адресою [ADDRESS] станом на 18.12.2013 року складає 356658 грн., а вартість 1/4 частини цієї квартири становить 89165 грн. 50 коп. (а.с.62-71). Довідкою Начальника ЦТО УДСО при УМВС України в Сумській області від 24.02.2014 року вбачається, що квартира за адресою [ADDRESS] була поставлена під централізоване спостереження УДСО при УМВС України в Сумській області з 18-59 - 09.09.2013 року та до 24.02.2014 р. з охорони не знімалась (а.с.110). Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, які регулюються цивільним законодавством України. Стаття 365 ч.1 ЦК України передбачає, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї. За змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам його сім»ї. На момент розгляду справи в квартирі [ADDRESS] сторони не зареєстровані та мешкають по різним адресам: позивач [PERSON] за місцем своєї реєстрації за адресою [ADDRESS], відповідач [PERSON] - за адресою [ADDRESS], разом з нею мешкають і неповнолітні діти. Між сторонами виникли неприязнені відносини, які підтверджуються заявами до СМУ УМВС України в Сумській області про притягнення до відповідальності один одного (а.с.16,17, 20), після розірвання шлюбу та з вересня 2013 року по цей час в спірній квартирі [ADDRESS] ніхто не мешкає, що підтверджується довідкою УДСО при УМВС України в Сумській області та приєднаними до матеріалів справи фотографіями про пошкодження замків на вхідних дверях, відсутністю нарахування за водопостачання та водовідведення і за електроенергію. Позивач заперечує проти спільного користування спільною частковою власністю з колишньою дружиною [PERSON], оскільки під час її звернень до суду, саме відповідачка зазначала, що подальше спільне життя з ним не можливе. Таким чином, суд вважає, що за змістом ч.1 ст. 365 ЦК України припинення права особи на частку у спільному майні можливе лише за наявності всіх зазначених у ній обставин, вказані обставини підтвердив у судовому засіданні позивач [PERSON], тому відповідачку [PERSON] можливо позбавити права власності на житло, оскільки таке припинення не завдасть їй та членам її сім»ї істотної шкоди, бо у неї є інше благоустроєне житло у м. Суми, а саме ? частина квартири [ADDRESS], якою вона володіє на підставі договору міни від 06.11.2001 року та в якої вона разом з дітьми зареєстрована та ? частина будинку за адресою [ADDRESS], яким вона володіє на підставі свідоцтва про право власності від 29.03.2012 року виданого виконавчим комітетом Сумської міської ради, що підтверджується довідками управління майна комунальної власності Сумської міської ради, де вона мешкає разом з дітьми на час розгляду справи, належна їй 25/100 частин у спірній квартирі, з урахуванням зроблених переобладнань є незначною і не може бути виділена в натурі. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] згідно вимог ч.2 ст. 365 ЦК України до початку судового розгляду справи вніс на депозитний рахунок суду вартість частки квартири [ADDRESS], яка належить відповідачу [PERSON] на праві часткової власності, що підтверджується платіжним дорученням № 2998178 від 28.11.2013 року в розмірі 110000 грн. (сто десять тисяч) грн. 00 коп., які внесені на р/р ТУ ДСА у Сумській області (а.с.39). Згідно із ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. Відповідно до ст. 84 ЦПК України та враховуючи положення Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» щодо даних про 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи (всього в судових засіданнях адвокат брав участь протягом 7 год. 40 хв., готувала позовну заяву, клопотання, листи пропозиції, різні звернення), тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 5848 грн. 60 коп. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 1100 грн., витрат за проведення експертизи та експертно оцінки в розмірі 1500 грн.,

Outcome: approved