overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від фактичних шлюбних стосунків сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходяться на утриманні матері. Відповідач ухиляється від матеріального забезпечення дитини, не бере участі у його вихованні, в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Позивачка у судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках, від яких мають сина [PERSON], [INFO],який проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні матері. Відповідно до свідоцтва про народження, батьком дитини зазначений [PERSON]. Сторони проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не укладено , а тому позивачка просить стягнути з батька дитини аліменти на утримання дитини. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач здоровий, працездатний, аліментних зобов"язань не має, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина . Враховуючи матеріальний стан позивачки та відповідача, вік дитини, суд вважає доцільним стягувати з відповідача, щомісячно, аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.04.2016 року у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20.05.2015 року вказану цивільну справу повернуто до суду першої інстанції для виконання вимог п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України, а саме вирішення питання щодо сплати судових витрат однією із сторін в дохід держави або звільнення від сплати цих витрат відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Згідно ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Позивач з"явилась у судове засідання, відповідач подав до суду 02.06.2016 року заяву про розгляд справи за його відсутності та представника відповідача. Дослідивши матеріали цивільної справи № 639/1523/16-ц, суд приходить до висновку про необхідність винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей для вирішення питання про судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 25.02.2016 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі. Таким чином, суд роподіляє судові витрати відповідно до вимог, передбачених ст. 88 ЦПК України. Згідно ст. 4 Закону України « Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 р. із змінами та доповненнями, станом на 01.01.2016 р. розмір ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551 грн. 20 коп.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6890 грн.). [PERSON] ціна позову зазначена 2000 грн. Оскільки позивачу відстрочено сплату судового збору до вирішення справи по суті, у задоволенні позову відмовлено, то з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття, мотивуючи тим,що 15 травня 2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO],спільно з відповідачем не проживають, діти проживають з нею. Відповідач офіційно ніде не працює, є працездатним, виїзджає на заробітки, має тимчасові заробітки, тому має можливість надавати матеріальну допомогу в розмірі 1500 гривень. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю і пояснив, що має можливість сплачувати аліменти на двоє своїх неповнолітніх дітей в розмірі 1500гривень. Суд, заслухавши сторони, приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що є законні підстави для задоволення позову, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси сторін. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] 15 травня 2008 року зареєстрував шлюб з [PERSON] в відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 426, дружина залишила прізвище [PERSON]( а.с. 2 ). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] , батьками в свідоцтві про народження зазначені сторони у справі ( а.с.3-4). Згідно довідки Рокитнівської селищної ради № 1512 від 22.04.2015 року діти проживають з матір"ю і знаходяться на її утриманні (а.с.5).. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 184 Сімейного Кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, розмір аліментів визначається судом у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що відповідач ніде не працює, суд вважає за необхідне визначити аліменти у твердій грошовій сумі - 1500 гривень щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у звязку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона разом із сином третьою особою у справі [PERSON] зареєстровані та проживають у [INFO]. На даний час у спірному жилому приміщенні зареєстрований [PERSON], який з 1999 року за зазначеною адресою не проживає, не сплачує за комунальні послуги, кореспонденцію не отримує. Особисті речі відповідача в квартирі відсутні. Перешкод у користуванні житловим приміщення вона відповідачу не чинила. Відповідач без поважних причин не проживає в квартирі понад шість місяців, через що позивач звернулася із зазначеним позовом. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, з підстав наведених у позові. Відповідно до п.9 ст.74 ЦПК України відповідач викликалася через оголошення у газеті Запорізької обласної ради та обласної державної адміністрації „Запорізька правда" №31 (23715), але у судове засідання останній не з'явився. Третя особа: [PERSON] у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони є сусідами [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], б. 8, кВ. 26. [PERSON] разом із сином [PERSON] переїхали до [PERSON] більш ніж 10 років тому. Приблизно 2 роки вони проживали однією сімєю, вели спільне господарство. Потім [PERSON] залишив зазначене місце поживання, де він проживає на даний час, повідомити не змогли. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на даний час у квартирі [ADDRESS] разом із позивачем та третьою особою, зареєстрований відповідач [PERSON]. Відповідно до актуЦентру обслуговування абонентів у Заводському районі Єдиної абонентської № 3 від 12.07.2016 року [PERSON] у спірному житловому приміщенні не проживає з 1999 року по теперішній час (а.с. 8). Цей факт також підтвердили свідки у судовому засіданні. Згідно із відповіді начальника Заводського районного у м. Запоріжжі відділу ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області [PERSON] відсутній актовий запис про смерть громадянина [PERSON] (а.с.49). Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Зважаючи на те, що відповідач без поважних причин за власною ініціативою не проживає у спірній квартирі понад 6 місяців, відсутні будь-які домовленості з цього питання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Оскільки позивач не заявляє про стягнення з відповідача сплаченого нею судового збору, суд вважає можливим не стягувати з відповідача судові витрати, хоча позов і задовольняється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому з врахуванням уточнених позовних вимог просить виселити відповідача з квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18.10.2013 року купила з прилюдних торгів квартиру [ADDRESS] та є її власником згідно свідоцтва про право власності. Проте, не має можливості проживати в такій, оскільки відповідач чинить перешкоди. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Крім цього, пояснив, що позивач телефонувала до відповідача, яка зареєстрована в даній квартирі, декілька разів зустрічалася з нею та зверталася з проханням виселитися, однак остання не погоджувалась вирішити даний спір добровільно. Відповідач в судове засідання не з"явилась, причин своєї неявки не повідомила, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити. Судом встановлено, що 18 жовтня 2013 року позивач [PERSON] придбала на прилюдних торгах квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з протоколу №1413366-1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, дана квартира була придбана позивачем на прилюдних торгах як предмет іпотеки. Згідно з витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно серії ЕАО №455230, виданого 30 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та свідоцтвом серії ВО №117391 від 30.10.2013 року, власником квартири [ADDRESS] є позивач - [PERSON] Таким чином, [PERSON] є одноособовим власником вищевказаної квартири. Згідно з вимогами ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб, зокрема у спосіб, передбачений ст.319 ЦК України. Згідно ч.3 ст.109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Як встановлено судом, у квартирі [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON] та не бажає добровільно виселятись з такої, що перешкоджає позивачу користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, відповідача слід виселити з квартири [ADDRESS]. Також з відповідача підлягає стягненню понесений позивачем судовий збір у розмірі 229грн. 41 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрована позивач разом з дітьми [PERSON] та [PERSON]. У 2000 році у даній квартирі зареєструвався відповідач [PERSON]. У грудні 2004 року відповідач залишив сім»ю, в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує та не несе обов»язки по утриманню і проведенню ремонтних робіт. Протягом 10 років відповідач не проживає та його речі у даній квартирі відсутні. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи у порядку встановленому законом повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Представник третьої особи - Управління Державної міграційної служби в Полтавській області в судове засідання не з'явився, суду надано заяву про розгляд справи в його відсутність. Враховуючи клопотання позивача, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного провадження. Суд, заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач є квартиронаймачем [ADDRESS], квартира належить до комунальної власності. Згідно довідки № 268 від 20 серпня 2014 року виданої КП «Житлово-експлуатаційною організацією № 2» за адресою [ADDRESS] зареєстрована позивач [PERSON] як квартиронаймач, діти квартиронаймача [PERSON], 1995 року народження та [PERSON], 1995 року народження та колишній чоловік [PERSON] - відповідач по справі. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, сторони 04 листопада 2005 року розірвали шлюб. Згідно п.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а так як відповідач не проживає без поважних причин більш ніж шість місяців, то його необхідно визнати таким, що втратив право на користування жилим приміщенням та зняти з реєстраційного обліку . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що проживають по-сусідству з позивачем, яка мешкає в квартирі [ADDRESS] разом з дітьми. Відповідач в даній квартирі не проживав, його речі відсутні. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] більше шести місяців, його речі відсутні, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, який втратив право на користування жилим приміщенням в [ADDRESS] покликаючись на те, що вона являється наймачем названого жилого приміщення і проживає по вказаній адресі. Так як подружнє між нею та відповідачем не склалося, рішенням Яворівського районного суду від 27 вересня 2007 року, шлюб між ними було розірвано. Оскільки конкретне місце знаходження відповідача було невідомим, для вирішення всіх спірних сімейних проблем, 19 серпня 2008 року, вона змушена була звернутися до суду із заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Починаючи з 2007 року і по даний час, відповідач [PERSON], по місцю своєї реєстрації не проживає, жодних витрат по оплаті комунальних послуг за проживання не робить і їй самій приходиться оплачувати всі комунальні послуги та квартирну плату, в тому числі і за відповідача, який зареєстрований у спірному житлі, але фактично проживає в іншому місці. До суду позивач [PERSON] подала письмове клопотання в якому підтримує свої позовні вимоги, просить позов задовольнити і просить також справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявок суду не повідомив, хоч про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно ордера на житлове приміщення №1414 від 16 лютого 1982 року, позивачу [PERSON], на сім"ю у складі двох чоловік надано право на заняття житлового приміщення квартири [ADDRESS]. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2007 року, шлюб між [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], розірвано. Як вбачається з копії рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 19 серпня 2008 року, [PERSON], [INFO], визнано безвісно відсутнім з 01 січня 2002 року. В судовому засіданні встановлено та підтверджено документально, що в квартирі [ADDRESS] є зареєстрованими: позивач - [PERSON], [INFO], колишній чоловік - [PERSON],[INFO], дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що так як відповідач [PERSON] по місцю своєї реєстрації не проживає більше дванадцяти років, до спірного житла позивача не має жодного відношення, тривалий час проживає в іншому місці, тому його слід визнати таким, який втратив право на користування жилим приміщенням в [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку із згаданого житла.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, який втратив право на користування жилим приміщенням в селищі Івано Франкове по вулиці Л.Українки, 10. Яворівського району Львівської області покликаючись на те, що вона є власником жилого будинку за названою адресою, який належить їй на праві приватної власності і в якому вона проживає разом з своєю сім»єю. В названому приватному жилому приміщенні є зареєстрованим також її колишній зять [PERSON], відповідач по справі, котрий після розірвання шлюбу з її дочкою, вже більше п"яти років не проживає по місцю своєї реєстрації. Вже тривалий час, їй самій приходиться оплачувати всі комунальні послуги та плату за житло, в тому числі і за відповідача, який прописаний у спірному житлі, але до її приватного житла, як і вже до її сім»ї, не має жодного відношення і фактично проживає за іншою адресою. До суду представник позивача подав письмову заяву в якій підтримує позовні вимоги [PERSON], просить позов задовольнити у повному обсязі і просить також справу слухати у його відсутності. Відповідач [PERSON], в судове засідання повторно не зявився, причини неявок суду не повідомив, хоч про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, а тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю відповідача. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. З копії паспорта громадянина України вбачається, що [PERSON] народилася 29 серпня 1950 року в селищі Івано-Франкове Яворівського району Львівської області. Також в судовому засіданні встановлено та підтверджено документально, що позивач [PERSON] проживає і є зареєстрованою в [INFO]. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на жилий будинок від 15 лютого 1999 року, [PERSON], в цілому, на праві особистої власності, належить житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в селищі Івано-Франколве по вулиці Л.Українки, 10, Яворівського району Львівської області. З будинкової книги вбачається, що у житловому будинку №10 в селищі Івано-Франкове по вулиці Л.Українки Яворівського району Львівської області, власником якого є позивач [PERSON], є також зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05 квітня 2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано. Акти обстежень за період з 15 квітня 2016 року і по 12 вересня 2016 року підтверджують факт непроживання відповідача [PERSON] у спірному жилому приміщенні в селищі Івано-Франкове по вулиці Л.Українки, 10, Яворівського району Львівської області. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що так як відповідач [PERSON], за місцем своєї реєстрації тривалий час не проживає, до спірного приватного житла позивача [PERSON] не має жодного відношення, тому відповідача [PERSON] слід визнати таким, який втратив право на користування жилим приміщенням в селищі Івано-Франкове по вулиці Л.Українки, 10, Яворівського району Львівської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, який втратив право на користування жилим приміщенням в селі Чолгині по вулиці Зелена Гора, 23, Яворівського району Львівської області покликаючись на те, що вона є одноосібним власником житлового будинку за названою адресою, який в цілому належить їй на праві приватної власності. У названому житловому будинку є зареєстрований також її брат [PERSON], відповідач по справі, який фактично не проживає у вказаному будинку з жовтня 2013 року. Їй самій приходиться оплачувати всі комунальні послуги, в тому числі і за відповідача, який зареєстрований у її житлі, але фактично проживає зі своєю дружиною та двома дітьми в іншому місці. Представник позивача подав до суду письмове клопотання в якому підтримує вимоги позивача [PERSON] про визнання [PERSON] таким, який втратив право на користування жилим приміщенням, просить позов задовольнити і просить також справу слухати у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, причини неявок суду не повідомив, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. З копії паспорта громадянина України вбачається, що [PERSON] народилася 19 серпня 1970 року в селі Чолгині Яворівського району Львівської області. Як вбачається з копії витягу про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 28 березня 2017 року, житловий будинок №23 по вулиці Зелена Гора в селі Чолгині Яворівського району Львівської області, в цілому, на праві приватної власності, належить [PERSON]. \~ Судом встановлено та підтверджено докуменально, що позивач [PERSON] зареєстрована і проживає в [INFO]. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON], зареєстрований в [INFO]. Акти обстежень за 2016 рік підтверджують факт тривалого непроживання відповідача [PERSON] в житловому будинку №23, по вулиці Зелена Гора в селі Чолгині Яворівського району Львівської області. З письмової розписки відповідача [PERSON] від28 жовтня 2013 року вбачається, шо він зобовязується на протязі листопада-грудня 2013 року виписатися з спірного житлового будинку в селі Чолгині Яворівського району Львівської області і крім цього зобов"язується не ступати в конфлікти з [PERSON] Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що так як відповідач [PERSON] за місцем своєї реєстрації тривалий час не проживає, до спірного приватного житла позивача він не має жодного відношення, тому його слід визнати таким, що втратив право на користування жилим приміщенням в селі Чолгині по вулиці Зелена Гора, 23, Яворівського району Львівської області.\~

Outcome: approved