Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" [PERSON] міської ради, треті особи - Третя [PERSON] державна нотаріальна контора, [PERSON] державна нотаріальна контора, про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на квартиру, і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що 10.07.1993 року він отримав ордер на житлову кімнату № 93 в будинку № 2/1 по вул. Жукова (перейменована на вул. [PERSON]) в м. Суми, в якій він проживав до 1999 року та яку приватизував. В жовтні 1999 року він виїхав до Російської Федерації на заробітки, доручивши колишній дружині приглядати за своєю квартирою. В Російській Федерації він перебував до 2015 року. В період його перебування в Росії він продовжував спілкуватися телефоном із своїм рідним братом [PERSON], із своїми дітьми [PERSON] та [PERSON], із своїми друзями [PERSON] та [PERSON]. Коли він повернувся додому, то від свого сина [PERSON] дізнався про те, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.03.2001 року його було визнано безвісно відсутнім з 01.11.1999 року, а згодом, 12.11.2002 року рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми його було визнано померлим. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.08.2016 року було скасовано рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.03.2001 року про визнання його безвісно відсутнім. У звязку із зазначеними рішеннями Ковпаківського районного суду м. Суми 2001 та 2002 року квартира позивача неодноразово відчуждалася і на даний час він вже не є її власником, хоча в паспорті ще міститься відзначка про реєстрацію саме за тією адресою, де знаходиться ця квартира, а саме: м. Суми, вул. Жукова (перейменована на вул. [PERSON])[ADDRESS]. Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, про те, що спірне майно перебуває у володінні відповідача [PERSON] на підставі договору дарування від 28.09.2006 року, посвідченого Третьою [PERSON] державною нотаріальною конторою Дарувальником за договором з відповідачем був [PERSON], який придбав його квартиру за договором купівлі-продажу від 06.08.2003 року, посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] в сина позивача [PERSON]. Син, в свою чергу, володів квартирою позивача на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.07.2003 року, виданого Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою. Спадщину він прийняв на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми про визнання позивача померлим, яке в свою чергу було прийняте на підставі вже скасованого рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.03.2001 року. Отже, відповідач придбав спірну квартиру, що розташована за адресою: в м. Суми, вул. Жукова (перейменована на вул. [PERSON])[ADDRESS], в особи, яка не мала права її відчужувати. Тому позивач змушений звернутися до суду і просить витребувати з володіння відповідача [PERSON] квартиру [ADDRESS] (перейменована на вул.. [PERSON]) в місті Суми на його користь. Крім того, просить визнати за ним право приватної власності на квартиру [ADDRESS] (перейменована на вул.. [PERSON]) в місті Суми. Крім того, просить зобовязати реєстраційну службу Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" [PERSON] міської ради скасувати реєстрацію права власності відповідача [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (перейменована на вул.. [PERSON]) в місті Суми та здійснити реєстрацію права власності на зазначений обєкт нерухомості за позивачем. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити в частині витребування з володіння відповідача [PERSON] квартири [ADDRESS] (перейменована на вул. [PERSON]) в місті Суми на його користь та визнання за ним права приватної власності на квартиру [ADDRESS] (перейменована на вул.. [PERSON]) в місті Суми. В задоволенні іншій позовних вимог просив відмовити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Представниця відповідача за дорученням адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Крім того, у своїй заяві зазначила про те, що не наполягає на задоволенні позовної вимоги щодо зобовязання реєстраційної служби Управління «ЦНАП» [PERSON] міської ради скасувати реєстрацію права власності відповідача [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (перейменована на вул.. [PERSON]) в місті Суми та здійснити реєстрацію права власності на зазначений обєкт нерухомості за позивачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, письмових заперечень суду не надав. У судове засідання представник відповідача - Управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" [PERSON] міської ради не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника Управління. Заперечував проти задоволення позовної вимоги позивача щодо зобовязання Управління скасувати реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: м. Суми, вул. Жуков ([PERSON]) 2/1, кв. 93, та здійснити реєстрацію права власності за іншою особою. Щодо задоволення інших позовних вимог, які містяться в позовній заяві, покладався на розсуд суду. У судове засідання треті особи не зявились, надали суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. 10.07.1993 року позивач [PERSON] отримав ордер на житлову площу в гуртожитку за адресою: м. Суми, вул. Жукова ([PERSON])[ADDRESS]. В жовтні 1999 року [PERSON] виїхав до Російської Федерації на заробітки, доручивши колишній дружині приглядати за своєю квартирою за адресою: м. Суми, вул. Жукова ([PERSON])[ADDRESS]. В Російській Федерації він перебував до 2015 року. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.03.2011 року [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] було визнано безвісно відсутнім з 01.11.1999 року. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.11.2002 року [PERSON] було визнано померлим. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.08.2016 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.03.2001 року про визнання безвісно відсутнім [PERSON] було скасовано. У звязку із зазначеними рішеннями Ковпаківського районного суду м. Суми 2001 та 2002 року квартира позивача неодноразово відчуждалася і на даний час він вже не є її власником, хоча в паспорті позивача на сторінці № 12 ще міститься відзначка про реєстрацію саме за тією адресою, де знаходиться ця квартира, а саме: м. Суми, вул. Жукова (перейменована на вул. [PERSON])[ADDRESS]. З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.01.2007 року квартира за адресою: м. Суми, вул. Жукова (вул. [PERSON])[ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування, ВЕВ/935540, від 28.09.2006 року, посвідченого нотаріусом Третьої державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 3-290. Відповідно до зазначеної вище інформаційної довідки дарувальником за договором дарування з відповідачем був [PERSON], який придбав квартиру в сина позивача [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 06.08.2003 року, ВАМ/776435, посвідченому приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за № 4062. Син позивача - [PERSON] володів квартирою, що розташована за адресою: : м. Суми, вул. Жукова (перейменована на вул. [PERSON])[ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.07.2003 року, виданого Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою, яке в свою чергу було видане на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.11.2002 року про визнання [PERSON] померлим. Отже, відповідач [PERSON] придбав спірну квартиру [ADDRESS] ([PERSON]) в м. Суми в особи, яка не мала права її відчужувати. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати, власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублено власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 12.02.2014 року по справі № 6-165цс13 відповідно до п. п. 2 та 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно від добросовісного набувача в тому разі, якщо майно було викрадене в нього або вибуло з його володіння не з його волі іншим шляхом. Таким чином, на основі зясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача [PERSON]на користь позивача.

Outcome: approved