overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 13.11.2014 року звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на земельні ділянки, розташовані в межах с.Федорівка Березанського району Миколаївської області а саме: земельна ділянка загальною площею 0,1717 га, кадастровий номер 4820983505:06:009:0004, для ведення особистого селянського господарства, та земельна ділянка загальною площею 0,25 га., кадастровий номер 4820983505:06:009:0003, для будівництва і обслуговування житлового будинку, придбані [PERSON] у 2011 році за договорами купівлі-продажу, про що містяться відмітки у державних актах на право приватної власності на вказані земельні ділянки. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] та проживав разом з нею на момент відкриття спадщини, а тому є таким, що прийняв спадщину після смерті матері, проте через відсутність відмітки про державну реєстрацію права власності на вказані земельні ділянки у державних актах нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому позивач просить визнати за ним право власності на вказане спадкове майно. Ухвалою суду від 23 грудня 2014 року до участі у справі як співвідповідача залучено [PERSON]. Позивач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з*явились, надали заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Оскільки відповідачі визнали позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи з того, що позивач на підставі ст.1261 ЦК України є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року, та на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після її смерті, а тому до позивача на підставі ст.ст.1216, 1218 ЦК України перейшли усі права та обов"язки, що належали [PERSON] Оскільки позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно через відсутність на державних актах на право власності на земельні ділянки відмітки про державну реєстрацію права власності, зважаючи, що державна реєстрація свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки є адміністративним актом, майнові права позивача на підставі ст.392 ЦК України підлягають захисту у судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 вересня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В поданій до суду заяві посилалася на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Позивач в судове засідання не з'явилася, подавши заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань до суду не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 04 липня 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01 лютого 2016 року , яке вступило в законну силу. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Відповідач жодних заперечень щодо позовних вимог не надав. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. З цих підстав вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також судом враховано, що за чинним законодавством розмір аліментів в будь-якому випадку не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в сумі в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 лютого 2017 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В поданій до суду заяві посилалася на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON] [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи, просив суд розглядати справу без його участі. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 08 червня 2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2016 року, яке вступило в законну силу. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. З цих підстав вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також судом враховано, що за чинним законодавством розмір аліментів в будь-якому випадку не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в сумі в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 14 жовтня 2013 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала та пояснила, що відповідач є батьком її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Кодимського районного суду сплачує на її користь аліменти у розмірі 50 грн. щомісяця. Однак, сплачуваних відповідачем аліментів не достатньо для належного утримання дитини, тому просила позов задовольнити та збільшити розмір аліментів до 1000 грн. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі ордера та угоди про надання правової допомоги, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що дійсно є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] і вже сплачує аліменти на її утримання згідно рішення Кодимського районного суду Одеської області від 18 липня 2006 року у розмірі 50грн. щомісяця. Позов визнав частково та погодився сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 500грн. щомісяця. Заслухавши позивача, її представника та відповідача, дослідивши надані ними докази, матеріали цивільної справи, суд вважає можливим позов задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 27 жовтня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області). Відповідно до рішення Кодимського районного суду Одеської області від 18 липня 2006 року відповідач зобов'язаний сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання вказаної дитини у розмірі 50 грн. щомісяця. Згідно зі ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. При цьому, обов'язок доведення обставин, на які позивач посилається як на підставу для задоволення свого позову, покладено саме на нього (ст.11, 60 ч.1 ЦПК). Тобто, цивільно-процесуальне законодавство України покладає на позивача обов'язок довести наявність обставин, передбачених у ст.192 СК України, які є підставою для задоволення позову та збільшення розміру аліментів. Судом встановлено, що відповідач постійної роботи не має, однак має бажання та змогу сплачувати аліменти у розмірі 500 грн. щомісяця на утримання неповнолітньої [PERSON], позаяк має достатній тимчасовий (мінливий) заробіток. У зв"язку з цим, існуючий наразі розмір аліментів на утримання дитини визнається судом мізерним, а тому підлягає збільшенню. Водночас, позивач не довела спроможності відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн на місяць, тому суд вважає необхідним її позов задовольнити частково. Аліменти у зміненому розмірі стягуються з дня набрання чинності рішенням суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 14 квітня 2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В поданій до суду заяві посилалася на те, що з відповідачем проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Вказувала, що відповідач коштів на утримання дитини не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд відповідач не повідомив, клопотань не подавав. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (до зніми імені - [PERSON]) є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Встановлено, що [PERSON], [INFO], 11 березня 2013 року змінив ім'я на [PERSON], актовий запис № 3 від 11 березня 2013 року. [PERSON], будучи батьком малолітнього [PERSON], [INFO], допомоги на утримання дитини не надає. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. З цих підстав вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також судом враховано, що за чинним законодавством розмір аліментів в будь-якому випадку не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в сумі в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 14 травня 2018 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Посилалася на те, що з відповідачем 13 червня 2015 року зареєструвала шлюб, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначала, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. В поданій до суду позовній заяві просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 травня 2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] жодних клопотань та відзив на позов до суду не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 13 червня 2015 року зареєстрували шлюб. Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Статтею 183 СК України передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та одержувача, приходить до висновку, що позовні [PERSON] про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. Відповідно до норм ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави за розгляд справи в суді в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.04.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Підставами своїх вимог вважає те, що 25.08.2011 року він з відповідачкою вперше зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастирищенського районного управління юстиції у Черкаській області зроблений відповідний актовий запис за № 59 та 08.04.2015 року повторно видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від даного шлюбу сторони мають спільну дочку - [PERSON], [INFO]. Взаємовідносини позивача з відповідачкою ускладнилися через постійні сварки, непорозуміння. Вони практично не спілкуються та спільно не проживають 6 місяців, сумісне проживання та збереження сім"ї за таких умов є неможливим. Позивач [PERSON] позов підтримав повністю, просить його задоволити, про що подав письмову заяву. Відповідачка [PERSON] позов визнала, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], про що подала письмову заяву. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача та відповідачки, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 15 жовтня 2015 року звернувся до суду із позовом і просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 29 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області (актовий запис № 265).Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через зникнення взаєморозуміння, несумісность характерів, протилежних поглядів на головні критерії шлюбу. Сторони з жовтня 2013 року шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Зазначив, що наданий судом строк для примирення результатів не приніс, відповідач і надалі проживає в м. Запоріжжя. Вона не змогла знайти спільну мову з його дітьми від першого шлюбу. Все це створює негативну психологічну ситуацію в сім'ї, від якої дуже страждають діти. Вважає, що в розірванні шлюбує і його вина також. Відповідач [PERSON] до суду після відновлення провадження в справі не з'явилася, повідомлена належним чином. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 265 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 01 жовтня 2015 року) (а.с.11). Від шлюбу мають неповнолітнього син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 20 листопада 2013 року) (а.с.12). Згідно довідки Лецьківської сільської ради № 700 від 08 жовтня 2015 року позивач [PERSON]., який зареєстрований та проживає [ADDRESS], має такий склад сім"ї : дочка - [PERSON], [INFO]; син - [PERSON], [INFO] (а.с.13). Із свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], вбачається, що їх батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15,16). Відповідно до довідки Лецьківської сільської ради № 701 від 08 жовтня 2015 року на утриманні позивача [PERSON] перебувають діти : дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] (а.с.14). Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обставини справи, відсутність підстав для примирення сторін, довготривалість не проживання однією сім'єю, те, що наданий судом строк для примирення результатів не дав, суд дійшов висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 15 серпня 2014 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що з відповідачем знаходилася в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, мають доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні. В судовому засіданні позивач уточнила свої вимоги та просила суд стягнути з відповідача на утримання кожної дитини аліменти щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі по 350 грн. Відповідач повністю визнав позовні вимоги та не заперечував щодо їх задоволення, але посилався на відсутність заробітку для сплати аліментів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 28 листопада 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2010 року. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. За вимогами ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 350 грн. щомісячно, на кожну дитину, до повноліття, починаючи з часу пред'явлення позову. Також судом враховано, що за чинним законодавством розмір аліментів в будь-якому випадку не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також з відповідача необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи в суді в частині вимог про стягнення аліментів в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved