Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

В січні 2017 р. позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.05.2012 р. померла її бабуся [PERSON], спадкоємцем майна якої є позивач за правом представлення свого батька [PERSON], який помер 25.05.2003 р. Іншим спадкоємцем першої черги є відповідач [PERSON], син померлої. Померла бабуся від її імені приймала спадщину після батька та дідуся. З відповідачем спілкування було вкрай рідко. Про смерть бабусі позивач дізналась випадково від інших родичів, після чого відповідач повідомив їй про існування заповіту померлої на його імя, у звязку з чим вона й не зверталась до нотаріальної контори заявою про прийняття спадщини. Однак, наприкінці грудня 2016 р. вона отримала від Васильківської міської держнотконтори лист з повідомленням про пропуск нею встановленого строку подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що відповідач ввів її в оману з метою одноосібного заволодіння спадковим майном померлої, приховав факт її смерті, у звязку з чим вона не могла скористатися правом прийняття спадщини. Посилаючись на викладене, позивач просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після померлої [PERSON]. Позивач в судовому засідання позов підтримала, посилаючись на те, що не знала про смерть бабусі, дізналась від сестри бабусі та була на похороні, де відповідач їй сказав, що все належить йому, з яким з 2012 по 2016 р. стосунків не підтримувала. В кінці серпня 2016 р. вона зустрілась з ним у Василькові. Спірну квартиру оцінили та мали намір продати та поділити кошти, проте відповідач відмовився потім. ЇЇ батьки розлучились, тому вона не співлкувалась з батьком. З бабусею та дідусем майже не спілкувалась. Після померлого дідуся та батька вона приймала спадщину. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на те, що бабуся позивача, що померла в 2012 р., займалась оформленням майна як чоловіка так і сина. Спілкування позивача та бабусі не було частим. Про смерть бабусі позивач дізналась від сторонньої особи. Позивач частково отримала спадщину та не мала наміру відмовлятись від спадщини бабусі. В строки, визначені в листі нотаріуса, позивач з"явилась до нотаріальної контори та написала заяву. Строк для подання заяви про прийняття спадщини позивач пропустила з формальних підстав. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Представник відповідача позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, оскільки відсутні поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, позивачу було відомо про смерть спадкоємця 12.05.2012 р., оскільки вона була присутня на її похороні. Крім того, юридична необізнаність та відсутність інформації про смерть не є поважною причиною пропуску строку прийняття спадщини. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 11.05.2012 р. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області 17.05.2012 р., актовий запис № 18 (а.с.68). Спадкоємцями майна померлої [PERSON] є її син [PERSON], який 08.10.2012 р. звернувся до Васильківської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та повідомив про іншого спадкоємця - [PERSON] (а.с.71,65). [PERSON] (дівоче прізвище «Колесник») у відповідності до положень ст.1266 ЦК України є спадкоємцем тієї частки майна померлої [PERSON], яка б належала за законом її батьку [PERSON], померлому 25.05.2003 р., якби він був живим на час відкриття спадщини (а.с.10, 11, 72). Вказана обставина не заперечується відповідачем. Листом від 08.10.2012 р. Васильківська міська державна нотаріальна контора повідомила [PERSON] про відкриття спадкової справи до майна померлої [PERSON] та запропонувала подати заяву про прийняття спадщини (а.с.73). Листом від 20.12.2016 р. №1218/02-14 Васильківська міська державна нотаріальна контора повідомила [PERSON] про те, що 30.01.2017 р. [PERSON] буде видаватись свідоцтво про право на спадщину за законом до майна померлої 11.05.2012 р. [PERSON], запропоновано звернутись до суду з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та зявитися до нотаріальної контори у визначений час (а.с.74). Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] суду показала, що вона весь час проживала в м. Луцьк. Про смерть бабусі вона дізналась в день її смерті - 12.05.2012 р. від двоюрідної бабусі [PERSON]. З заявою до нотаріальної контори не зверталась на протязі шести місяців, тому що не знала, що може щось отримати в спадщину, не була проінформована. Відповідач сказав їй, що на його імя є заповіт бабусі і не повідомив. що вона має на щось право. Лист нотаріуса від 08.10.2012 р. вона не отримувала, отримала лише від 20.12.2016 р. З грудня 2016 р. вона почала боротись за спадщину. Отримавши відповідь з нотаріальної контори, вона зверталась до адвокатів, також надала нотаріусу копію даної позовної заяви. Допитаний в якості свідка відповідач суду показав, що коли 11.05.2012 р. померла його мама, він повідомив про це всіх родичів. На похорон приїхали всі родичі, в тому числі і позивач. В 2013 р. позивач подзвонила йому і повідомила, що вийшла заміж, відносно спадщини вони не розмовляли. Вважає, що не є його обовязком повідомляти позивача про необхідність подання заяви про прийняття спадщини, про відкриття якої їй було відомо. В серпні 2013 р. він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, в якій вказав, що є ще спадкоємці, а саме позивач, та вказав адресау. яку йому було відомо. Таким чином, в судовому засіданні було достовірно встановлено факт обізнаності позивача [PERSON] про смерть спадкодавця [PERSON] та невчинення нею дій, передбачених ст.1269 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1272 ЦК України\~визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно змісту\~ст. 1272 ЦК України\~позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Згідно роз'яснень, викладених у п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Окрім того, Верховним судом України також наголошується, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до положень ч.1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підтвердження поважності причин пропуску, встановленого\~ст. 1270 ЦК України\~строку для прийняття спадщини, позивачем зазначено про незнання про смерть спадкодавця, що цілком було спростовано в судовому засіданні, а також про необізнаність про необхідність подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Відповідно до Листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Необґрунтованою є практика місцевих судів щодо визнання поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини фактичним користуванням і володінням майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Таким чином, судом не встановлено жодних об'єктивних перешкод для звернення позивача із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а тому зазначені позивачем причини пропуску цього строку суд поважними не вважає. З огляду на викладене, суд не вбачає передбачених ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини, тому ця вимога позову задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, ст.ст.\~15,\~16,\~1268-1270,\~1272,\~1273 ЦК України,

Outcome: dismissed