Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

ПАТ «СК «Універсальна» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних із виплатою страхового відшкодування. Мотивуючи свої вимоги тим, що 25 травня 2014 року близько о 18 годині 45 хвилин на вулиці Ахматової, 16 «Б» в місті Києві було вчинено протиправні дії - розбито пляшкою заднє скло автомобіля «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого щодо вказаного автомобіля була застрахована в ПАТ «СК «Універсальна» за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу за № 3111/261/000190 від 12 лютого 2014 року. Дане правопорушення було предметом розгляду Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві, який надав висновок за результатами звернення громадянина від 04 червня 2014 року про те, що працівниками міліції на місці події був затриманий громадянин [PERSON], 1978 року народження, проживаючий за адресою: [ADDRESS], який пояснив, що водій автомобіля «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER], не дотримувався правил дорожнього руху, та хто розбив вікно в автомобілі йому не відомо. З приводу відшкодування збитків рекомендованого вирішувати питання шляхом переговорів або в судовому порядку. Відповідно до п.1.2, 2.2 договору добровільного страхування наземного транспортного засобу за № 3111/261/000190 від 12 лютого 2014 року ПАТ «СК «Універсальна» вказана подія була визнана страховим випадком, розмір шкоди шодо якого, а саме - вартість матеріалів та заміна задного скла, визначено на підставі рахунку від 11 червня 2014 року, в сумі 10 902 грн. 18 коп., та які були виплачені страхувальнику відповідно до платіжного доручення № 61604 від 21 липня 2014 року. Наразі позивач просить стягнути із [PERSON], як заподіювача шкоди (збитки) та підставі частин 1 та 2 статті 1166 ЦК Українита та ст. 27 Закону України «Про страхування» у порядку зворотньої вимоги (регресу), повнесені ним як витрати, пов»язані із виплатою страхового відшкодування у визначеній сумі. В судовому засіданні представник позивача Мухамеджанова В.В., діюча на підставі довіреності від 28 грудня 2017 року, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити - стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Страхова команія «Універсальна» 10 902 грн. 00 коп. - витрат, пов"язаних із виплатою страхового відшкодування. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав уцілому та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючи на недоведеність та безпідставність позовних вимоги. Надав до суду відзив на позов, вважаючи, що його вина не доведена та він до неї не причетний, був лише її свідком. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Дана справа була предметом неодноразового розгляду в судах. Так, постановою Верховного Суду від 23 січня 2018 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Страхова команія «Універсальна» до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних із виплатою страхового відшкодування, відмовлено, залишене без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року, скасовано з передачею справи до суду першої інстанції на новий розгляд (а.с. 156-158). Відповідно до ч.2 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Судом встановлено, що 25 травня 2014 року близько о 18 годині 45 хвилин на вулиці Ахматової, 16 «Б» в місті Києві було вчинено, первинно невстановленою особою, протиправні дії - розбито пляшкою заднє скло автомобіля «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого щодо вказаного автомобіля була застрахована в ПАТ «СК «Універсальна» за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу за № 3111/261/000190 від 12 лютого 2014 року (а.с.23, 177). Дане правопорушення було предметом розгляду Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві, який надав висновок за результатами звернення громадянина від 04 червня 2014 року про те, що працівниками міліції на місці події був затриманий громадянин [PERSON], 1978 року народження, проживаючий за адресою: [ADDRESS], який пояснив, що водій автомобіля «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER], не дотримувався правил дорожнього руху, та хто розбив вікно в автомобілі, йому не відомо. З приводу відшкодування збитків рекомендованого вирішувати питання шляхом переговорів або в судовому порядку (а.с.23, 177). Відповідно до п.1.2, 2.2 договору добровільного страхування наземного транспортного засобу за № 3111/261/000190 від 12 лютого 2014 року ПАТ «СК «Універсальна» вказана подія була визнана страховим випадком, розмір шкоди шодо якого, а саме - вартість матеріалів та заміна задного скла, визначено на підставі рахунку від 11 червня 2014 року, в сумі 10 902 грн. 18 коп., та які були виплачені страхувальнику відповідно до платіжного доручення № 61604 від 21 липня 2014 року (а.с. 39-49). Наразі позивачем ставиться вимога про стягнення із [PERSON], як заподіювача шкоди (збитків), та підставі частин 1 та 2 статті 1166 ЦК Українита й ст. 27 Закону України «Про страхування» у порядку зворотньої вимоги (регресу), повнесені ним витрати, пов»язані із виплатою страхового відшкодування у сумі сумі 10 902 грн. 18 коп. Відповідно до ст. 8 Закону № 85/96-ВР страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Так, як вбачається із листа Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві, встановлено, що за зверненням дружини страхувальника щодо завдання шкоди автомобілю останнього, проведено перевірку, й з приводу відшкодування матеріальних збитків [PERSON] необхідно звернутися до суду або вирішити питання мирним шляхом (шляхом переговорів) (а.с. 177). Відповідно, на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. У зв»язку з проведеною позивачем регламентною виплатою страхувальнику у позивача виникло право зворотної (регресної) вимоги до заподіювача шкоди (оцінених збитків) - відповідача. Так, до страховика, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Проте частиною 3 зазначеної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п.1 Розділу Х Правових позицій, висловлених Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України при перегляді цивільних справ у касаційному порядку і у зв»язку з винятковими обставинами у 2008 році, у спорах про відшкодування шкоди згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України, діє презумпція заподіювача шкоди. У зв'язку з цим не позивач повинен довести наявність вини відповідача, а відповідач повинен довести відсутність його вини у завданні шкоди. Тобто законодавець у деліктних зобов»язанням закріпив презумпцію вини заподіювача шкоди і доведення відсутності вини у спричиненні шкоди поклав на заподіювача шкоди. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2, ч.1 ст. 22 ЦК України). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК України). Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв»язок між шкодою та проситправною поведінкою заподіювача шкоди, вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Суд, зважаючи на матеріали досудової перевірки за зверненням потерпілої особи, внаслідок заповідяних його майну збитків, та висновки цього правоохоронного органу, вважає доведеною вину відповідача у завданих матеріальних збитках, заподіяних майну [PERSON] внаслідок протиправних дій відповідача, яке мало місце 25 травня 2014 року на вулиці Ахматової, 16 «Б» в місті Києві, яким протиправними діями розбито пляшкою заднє скло автомобіля «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER], збики якого оцінені у сумі 10 902 грн. 18 коп. (а.с.19-51), які мають бути стягнуті із [PERSON], як заподіювача шкоди (збитків), та підставі частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» у порядку зворотньої вимоги (регресу) на користь позивача. Судом надана правова оцінка заперечень відповідача проти позову та вважає, що останні не заслуговують на увагу, розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення від відповідальності, оскільки докази ним на спростування позовних вимог не надані, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами наданими позивачем по справі. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних з виплатою страхового відшкодування, обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір - 243 грн. 60 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 993, 1166 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved