Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, уточнивши в подальшому позовні вимоги, в якому просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову та до досягнення кожним із дітей повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15 жовтня 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, однак подружні відносини між ними припинились з квітня 2020 року, з цього часу спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Від шлюбу у них є спільні діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та повністю перебувають на її утриманні. Окрім того, діти займаються у вокальних та танцювальних гуртках, які несуть за собою чималі витрати. Відповідач від надання матеріальної допомоги на утримання дітей ухиляється. Вважає, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти, чому просить позов задоволити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.01.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до приписів ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту частини 2 статті 184 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 1 січня 2021 року у розмірі 2395 гривень, з 1 липня 2021 року - 2510 гривень, з 1 грудня 2019 року - 2618 гривень. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.10.2005 рокуі від спільного подружнього життя мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями свідоцтв про народження /а.с. 4-7/. З акту ЛКП «Левандівка»№ 307 від 20.11.2020 року вбачається, що неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не зареєстровані, проте проживають з позивачкою за її місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] /а.с.8, 9/. Згідно із довідкою від 08.12.2020 року №191 позивач працює в ВСП «Львівська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Львівська залізниця» на посаді головного бухгалтера, де позитивно характеризується /а.с. 12,13/. Доказів того, що відповідач надає кошти на утримання дітей або за домовленістю із позивачкою бере участь у їх утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, сторонами не надано. Із врахуванням наведеного, а також того що відповідач є здоровою, працездатною молодою особою, даних про наявність обмежень за станом здоров`я не має, дані про наявність на його утриманні інших непрацездатних осіб також відсутні, враховуючи рівність обов`язків батьків щодо матеріального утримання дитини, встановлений Законом України „Про державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 1 січня 2021 року у розмірі 2395 гривень, з 1 липня 2021 року - 2510 гривень, з 1 грудня 2019 року - 2618 гривень і який батьки повинні забезпечити дітям, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивачки аліменти на неповнолітніх дітей в розмірі по 1500,00 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, відповідатиме реальним потребам дітей, не суперечитиме чинному законодавству, інтересам сторін та є необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. В решті позову слід відмовити за безпідставністю вимог. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити питання про розподіл судових витрат і стягнути з відповідача на користь держави 840,80 грн. судового збору за вимогу про стягнення аліментів, від сплати яких при звернені до суду із позовом була звільнена позивач. На підставі ст.ст. 2, 12,13,81,82,89,133,141,264,265, 274-275,279 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed