Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

До суду надійшов зазначений позов, в якому позивачка [PERSON] просила стягувати аліменти на її користь на її утримання з [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування позову позивачка [PERSON] зазначила, що відповідач є її батьком, однак, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Після досягнення нею повноліття, починаючи з 01.09.2017 року до 30.06.2021 року вона продовжує навчання на денному відділенні в Житомирському торговельно-економічному коледжі Київського національного торговельно- екеномічного університету, а тому працевлаштуватися не має можливості. ЇЇ мати, [PERSON] з 31.01.2020року втратила роботу, тому також не має можливості надавати їй матеріальну допомогу. На підставі викладених обставин, позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу, щомісячно, до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-х років. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позов підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, (а.с.28), причини неявки суду не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не подав. З цих підстав, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, вирішивши її на підставі наявних в ній доказів. Оскільки, сторони в судове засідання не з"явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, суд не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою відповідача [PERSON] , що стверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.3). Згідно довідки виданої Житомирським торговельно-економічним коледжом Київського національного торговельно-економічного університету 13.01.2020року за № 22, [PERSON] є студенткою вищевказаного навчального закладу денного відділення ІІІ курсу з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року (а.с.7). Вартість навчання за один рік складає 9,900грн. (а.с.6). Відповідно до довідки виданої КП "Житомирський обласний лікувально- санаторний центр радіаційного захисту дитячого та дорослого населення "Дениші" Житомирської обласної ради (а.с.31), відповідач працює охоронцем в даному центрі та регулярно отримує заробітну плату в середньому розмірі 6000,00грн. щомісячно. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 Сімейного кодексу України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наявність порушення відповідачем своїх обов"язків, як батька, утримувати свою повнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги. Відповідач не оспорював обставин, викладених в позовній заяві, не оспорював суму аліментів, що заявлена до стягнення, можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі, а тому суд задовольняє позов. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Аліменти суд стягує з дня пред`явлення позову, в частині стягнення аліментів за один місяць суд допускає до негайного виконання згідно ст.ст.191 СК України, ст.430 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved