Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

\~\~\~ Позивач звернувся в суд з позовом до Фізичної особи - підприємця [PERSON] про зобов"язання вчинити дії та стягнення неустойки. В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що 14.12.2019 на орендованому ФОП [PERSON] місці продажу товару, який знаходиться в торговому центрі «Карпати» ринку «Південний» ним, позивачем, придбано стіл та чотири табурети з матеріалу дерево дуб, загальною вартістю зі знижкою в розмірі 7\~500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп. Ним, позивачем, було сплачено завдаток в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 коп. Інформація щодо даних обставин викладена в товарному чеку б/н від 14.12.2019р. 31.01.2020р. товар був доставлений йому, позивачу, за адресою [ADDRESS] , та були сплачені кошти в сумі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 коп. В той же час відповідачем одночасно з товаром не надано розрахункових документів про отримання готівкових. 12.04.2020р. ним, позивачем, виявлено на одній із бокових частин (ширина 0,65м) горизонтальної поверхні (стільниці) стола наскрізну тріщину довжиною 10 см, про що того ж дня, повідомлено відповідача в телефонній розмові та надіслано фотографії виявленого недоліку столу. Зазначає, що протягом 2020 року та в березні поточного року відповідач під час телефонних розмов з ним, позивачем, неодноразово обіцяв усунути вказаний недолік стола. При спілкуванні відповідач декілька разів повідомляв, що ним вже виготовлено нову горизонтальну поверхню (стільницю) для проведення заміни тріснутої стільниці мого стола., яка знаходиться\~ в\~його столярному\~цеху у\~м.\~Стрий Львівської\~області. Однак, своїх усних обіцянок відповідач так і не виконав та не усунув вищезазначеного недоліку товару. У зв`язку із фактичною відмовою відповідача у задоволенні законних вимог, він, позивач, звернувся до нього з письмовою вимогою від 04.03.2021р. про безоплатне усунення недоліків товару, яка отримана 06.03.2021р. Разом з тим, відповідач не забрав в ремонт вказаний стіл, а відтак не здійснив безоплатного усунення недоліку товару. З урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить зобов`язати відповідача у тижневий строк безоплатно усунути недолік столу (наскрізну тріщину довжиною 10 см. на боковій частині горизонтальної поверхні стільниці стола, виготовленого на замовлення [PERSON] та здійснити безоплатну доставку стола в ремонт та із ремонту, стягнути з відповідача неустойку в розмірі 8\~160 (вісім тисяч сто шістдесят) гривень 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2\~000 (дві тисячі) гривень 00 коп. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21.09.2021р. закрито підготовче\~провадження та\~призначено до\~судового розгляду\~по суті\~цивільну справу. В чергове судове засідання учасники судового процесу не прибули, про причини неявки суд не повідомили, позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, з урахуванням фактичних обставин, строків розгляду справи, вважає за можливе провести розгляд справи без участі відповідача, про що позивач не заперечив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). \~ \~ \~ У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно товарного чеку від 14 грудня 2019 року позивач придбав у відповідача стіл в кількості однієї штуки та табурети в кількості чотирьох штук, загальною вартістю зі знижкою в розмірі 7\~500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп., з сплаченим завдатком в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 коп. Після придбання товару, зокрема, столу, на ньому наявний недолік у вигляді наскрізної тріщини. В матеріалах справи міститься письмова вимога про безоплатне усунення недоліків товару, яка отримана відповідачем 06.03.2021р. Однак, станом на день розгляду справи, відповідачем недоліки товару не усунені, кошти не повернені. Відповідно до ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, регулює Закон України «Про захист прав споживачів», яким встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. При вирішенні спорів про захист прав споживача слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання, лежить на продавцеві. Згідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 672 ЦК України, якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі-продажу, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Відповідно до ч. 1 ст. 678 ЦК України, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Відповідно до ч. 1 ст. 688 ЦК України, покупець зобов`язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару. Судом встановлено, що після виявлення недоліків, позивач повідомив відповідача про наявність таких у придбаному товарі, однак жодних активних дій відповідачем з приводу вирішення питання усунення недоліків товару, не здійснено. Згідно ч. 5 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживача», встановлено, що продавець, виробник зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. За змістом ст. 524, 533 - 535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання, незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Отже, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Відповідно до частини першої та пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В спростування даних обставин відповідачем жодних доказів не надано. В матеріалах справи відсутні докази і такі не надані відповідачем, які б свідчили про те, що ним в позасудовому порядку виплачені кошти на користь позивача. Так само і відсутні докази, які б спростовували обгрунтування позивача. Для спростування доводів позову відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, жодних належних і допустимих доказів, визначених законом, суду не надав. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано підстав права вимоги у позивача стягнення грошових коштів. \~ \~ За ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. П.1 ч.3 цієї статті вказує на те, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно з п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23). На підставі викладеного,

Outcome: approved