Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] районна адміністрація Львівської міської ради 28.09.2016 року звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] здійснено будівництво цегляних перегородок на площі коридору загального користування на четвертому поверсі будинку №55 по вул..Широкій у м.Львові. Своїми діями відповідачі чинять перешкоди іншим мешканцям будинку у безперешкодному користуванні приміщенням загального користування. Відповідачі були притягнути до адміністративної відповідальності за самочинно перепланування. Крім того, на міжвідомчій комісії розглядалось питання щодо самочинного будівництва та комісія прийшла до висновку про демонтаж самочинного будівництва та приведення його у попередній стан. Головою ЗРА було винесено розпорядження , яким рекомендовано відповідачам демонтувати цегляну суцільну перегородку довжиною 1,40 м та 2 цегляні перегородки довжиною 1,40 м. з дверними блоками , самочинно влаштовані на площі коридору загального користування під літ.ІІІ на четвертому поверсі біля квартир№37,41,42 у житловому будинку №55 по вул..Широкій у м.Львові. Добровільно розпорядження не виконується. Просить зобовязати відповідачів демонтувати зазначену огорожу. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив викладені обставини , також зазначив, що квартира №37 , в якій мешкає відповідачка [PERSON] не приватизована, знаходиться в державній формі власності та користування ним. З цієї підстави саме у ЗРА виникає право на звернення до суду з приводу порушення прав, просив позов задовольнити . Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнала, зазначила, що будинок №55 по вул..Широкій знаходиться в сумісній власності, відповідач [PERSON] М є власником квартири 41, позивач втручається у права власності, перегородки не можуть вважатися самочинним будівництвом та не потребують дотримання ст.ст.100,152 ЖК, та, крім того, не надано доказів того , що порушуються чиїсь права, ніхто з мешканців з позовом про демонтаж не звертався. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що вона є власником квартири 42 та близько 8 років тому були встановлені перегородки , будували разом з іншими сусідами. Просила у позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та розгляд справи була попереджена належним чином, причина неявки суду невідома. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та зазначила, що встановлені огорожі перешкоджають мешканцям будинку, а їй - у доступі до електричного щитка та до підвалу. Просила задовольнити вимоги. Третя особа ЛКП «Сяйво» [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, зазначила, що були звернення скарги мешканців будинку на встановлення огорож в коридорі будинку, у звязку з чим здійснювались виходи для обстеження та попередження про усунення перешкод. Просила позов задовольнити. Суд, вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 144. Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], відповідач [PERSON] є власником квартири 42 зазначеного будинку, відповідач [PERSON] основний наймач квартири 37 зазначеного будинку. Відповідачами не заперечувалось, що цегляна перегородка довжиною 1,40 м та 2 цегляні перегородки довжиною 1,40 м. з дверними блоками , самочинно ними влаштовані на площі коридору загального користування під літ.ІІІ на четвертому поверсі біля квартир№37,41,42 у житловому будинку №55 по вул. Широкій у м. Львові. Відповідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно до ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав". Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном. Суд вважає, що позовні вимоги ЗРА обґрунтовані, оскільки місцева державна адміністрація , як власник житлового фонду, на якого законом покладено здійснення контролю за використанням останнього, має право звертатися до суду за захистом порушеного права. З пояснень представника позивача, третіх осіб вбачається, що відповідачі чинять перешкоди у користуванні житлом, їх права власника порушуються та потребують захисту у відповідності до вимог 391 ЦК. Судом встановлено, що відповідачам 10.06.2016 головою ЗРА було винесено розпорядження, яким рекомендовано демонтувати цегляну суцільну перегородку довжиною 1,40 м та 2 цегляні перегородки довжиною 1,40 м. з дверними блоками, самочинно влаштовані на площі коридору загального користування під літ.ІІІ на четвертому поверсі біля квартир№37,41,42 у житловому будинку №55 по вул. Широкій у м.Львові. З метою добровільного виконання зазначеного розпорядження ЛКП «Сяйво» 12.07.2016 року та 19.07.2016 року направляло попередження про добровільно виконання вимог розпорядження. Однак добровільно огорожі не демонтовані. Суд вважає, що відповідачі, як власники самочинно встановлених огорож, зобовязані їх демонтувати. Заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved