Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 01.09.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, згідно якого [PERSON] взяв в борг у [PERSON] кошти в розмірі 34500 грн. 00 коп. Відповідно до боргової розписки, відповідач повинен повернути позивачу [PERSON] борг не пізніше 31.12.2014 року. Однак, до цього часу відповідач борг не повернув. Позивач прохає стягнути на його користь з [PERSON] борг за договором позики в розмірі 34500 грн., та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали, дав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, і позивач прохає позов задовольнити повністю, додавши, що повернення боргу з боку відповідача не мало місця. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав в заявленій сумі повністю та повідомив суду, що в 2013 році він працевлаштувався на роботу до позивача [PERSON] В серпні 2013 року на пропозицію останнього погодився приймати у себе на дому горіхи. Позивач авансував його, відповідача, однак прийом горіхів прибутку не дав і [PERSON], не забравши горіхи, які на той час з причини неналежного зберігання попсувались, почав вимагати повернення авансованих грошей в сумі 34500 грн. Надалі, з причини неповернення грошей, застосовуючи психологічний тиск, вимусив його , [PERSON], 01.09.2013 року написати боргову розписку на 34500 грн., з поверненням боргу не пізніше 31.12.2014 року. Після написання такої розписки він, [PERSON] почав збирати грошу з метою повернення боргу. З заявою за захистом до правоохоронних органів він не звертався, можливість на таке звернення мав. В кінці грудня 2014 року він о темній порі доби в межах населеного пункту Градизьк повернув [PERSON] борг в сумі 34500 грн., однак, останній боргову розписку не повернув та не дав розписки про отримання грошей. Про такі обставини повернення боргу він, [PERSON] за захистом своїх прав до правоохоронних органів не звертався. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, приходить до слідуючого. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 526, 527, 530, 610, 625, 1050 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, боржник зобов»язаний виконувати свій обов»язок, якщо у зобов»язанні встановлений строк( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), порушення зобов»язання є його невиконанням, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 1046,1047 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімумів доходів громадян. Між сторонами, чого вони не заперечують, укладено договір в простій письмовій формі на суму 34500,00 грн., що відповідає вимогам ст.. 1047 ЦК України. В судовому засіданні свідок [PERSON] (заявлений відповідачем) засвідчив повернення в селищі Градизьк о темній порі доби в безлюдному місці відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] борг в сумі 34500 грн. без отримання від останнього розписки про повернення боргу а також без повернення [PERSON] раніше написаної [PERSON] розписки про позику у позивача 34500,00 грн., однак свідчення [PERSON] суд не вважає доказом повернення боргу, так як згідно ч.2 ст. 1051 ЦПК України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження. Також, в судовому засіданні не підтвердилось, що договір позики між сторонами укладався під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Як матеріалами справи, поясненнями сторін, так і борговою розпискою доведено, що позивач [PERSON] 01.09.2013 року позичив відповідачу [PERSON] 34500 грн. В обумовлений термін [PERSON] позику не повернув, про що доводить наявність боргової розписки у позивача на суму 34500 грн.. Доказів про повернення позивачу [PERSON] боргу відповідачем не надано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю в заявленому розмірі. Також суд находить необхідним на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача в відшкодування понесених судових витрат та витрати за надану правову допомогу.

Outcome: approved