Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування даної заяви зазначено, що [INFO] року помер брат заявника - [PERSON] (факт родинних відносин встановлено рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.10.2017 року). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається, зокрема з частки земельної ділянки загальною площею 0, 0839 га, що розташована по [ADDRESS] та призначена для обслуговування житлового будинку за цією адресою. Вищевказана земельна ділянка зареєстрована на праві спільної сумісної власності за спадкодавцем та позивачем згідно державного акта на право приватної власності на землю, виданого 22.03.1994 року на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради Миколаївської області від 19.01.1993 року за № 20. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON], є позивач. Проте оформитись належним чином в своїх спадкових правах останній не має змоги, оскільки правовстановлюючий документ на вказане спадкове майно містить помилку в написанні прізвища власника, замість "[PERSON]" зазначено "[PERSON]". Разом з тим, отримати новий документ для заявника в адміністративному порядку є неможливим з об'єктивних причин. Посилаючись на наведені обставини, а також на те, що встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, останній просив заяву задовольнити. В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали в повному обсязі. Надали пояснення аналогічні викладеним у ній. Представник заінтересованої особи - Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з'явився. Згідно заяви, що наявна в матеріалах справи, просив розглянути справу за його відсутності. Не заперечував проти встановлення обумовленого факту. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, відповідно до ст.3, ч.1 ст.234 ЦПК України, п.п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення " (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. За правилами п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Так, як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради Миколаївської області від 19.01.1993 року за № 20, 22.03.1993 року [PERSON] та [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю, відповідно до якого земельна ділянка загальною площею 0, 0839 га, що розташована по [ADDRESS] та призначена для обслуговування житлового будинку за цією адресою була передана їм у спільну сумісну власність. [INFO] року помер [PERSON] (а.с.4). Позивач, як спадкоємець за законом після смерті [PERSON], прийняв спадщину в передбаченому законом порядку, частково її оформив. 02.11.2017 року на ім'я останнього були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] та 1/3 частку житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки загальною площею 0, 0839 га, наданої для обслуговування вищевказаного житлового будинку, нотаріусом було відмовлено , в зв'язку з тим, що обумовлений правовстановлюючий документ містить помилку в написанні прізвища спадкодавця, як одного з власників (а.с.8). Разом з тим, виправити допущену помилку в державному акті на право приватної власності на землю неможливо з об'єктивних причин. В той же час факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів в їх сукупності. Розумних сумнівів щодо достовірності даних обставин у суду немає. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації своїх спадкових прав, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved