Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та ТОВ «Страхова Компанія «Київ РЕ» про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП мотивуючи вимоги тим, що 20.03.2019 р. о 7 год. 45 хв. в м. Києві водій [PERSON] керуючи автомобілем «Опель Астра» д.н. [NUMBER] по пр - ту Л.Курбаса 15, при виїзді з прибудинкової території на надав перевагу в русі автомобілю «Форд» держ.номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] внаслідок чого відбулося зіткнення даних тиранспортних засобів внаслідок чого вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Водія [PERSON] було визнано винним в скоєні вказаної ДТП, та відповідно до постанови Святошинського районного суду м.Києва від 10.04.2019 р. притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно - праово відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в страховій компанії ТОВ «СК «Київ РЕ», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АО/0121723, що був чинним на момент скоєння ДТП. Згідно висновку про вартість відновленого ременту транспортного засобу «Форд Ескорт» держ.номер [NUMBER] , складоного ТОВ «Інтер Тех Сервіс Моторс» від 27.03.2019 р. слідує., що вартість транспортного заобу до пошкодження складала 60 154 грн.; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складала 99 035 грн.11 коп.; вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу транспортного засобу складала 39 280 грн. 5 коп. Крім майнової шкоди, позивач зазнав моральної шкоди, що полягає в неправомірних діях відповідача, що призвело до нервового стресу та душевних страждань. Розмір відшкодування моральної шкоди визначено в сумі 20 000 грн. які просить стягнути з відповідача [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі з обставин, що викладені в позовній заяві, та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відпповідача [PERSON] в судовому засіданні позов стосовно свого довірителя не визнав обгрунтовуючи це тим, що позивачем не доведені позовні вимоги щодо [PERSON] , стосовно позовних вимог ТОВ «СК «Київ РЕ» просив прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства, напоялгаючи на тому факті, що цивільно - правова відповідальність відповдача [PERSON] була застразована у відповідності до вимог чинногор законодавства. Представники ТОВ «СК «Київ РЕ» в зал судового засідання не з`явилися, сповіщалися належним чином про день, місце та час розгляду справи в суді. Представник третьої особи МТСБУ в зал судовго засідання не з`явився, але надав до суду свої письмові пояснення , в яких визнав факт, що цивільно - правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахова у страхровій компанії ТОВ «СК «Київ РЕ» та вказав в яких випадках до третьої осоди переходить обов`язок щодо здійснення регламентної виплати позивачу, та просив прийняти рішення в відповідності до вимог цивільного законодавства та слухати справу у відсутність представника МТСБУ. Заслухавши учасників судового зщасідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що 20.03.2019 р. о 7 год. 45 хв. в м. Києві водій [PERSON] керуючи автомобілем «Опель Астра» д.н. [NUMBER] по пр - ту Л.Курбаса 15, при виїзді з прибудинкової території на надав перевагу в русі автомобілю «Форд» держ.номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] внаслідок чого відбулося зіткунення даних тиранспортних засобів внаслідок чого вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Водія [PERSON] було визнано винним в скоєні вказаної ДТП, та відповідно до постанови Святошинського районного суду м.Києва від 10.04.2019 р. притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Форд» держ.номер [NUMBER] , який перебував в розпорядженні позивача [PERSON] . Згідно висновку про вартість відновленого ременту транспортного засобу «Форд Ескорт» держ.номер [NUMBER] , складоного ТОВ «Інтер Тех Сервіс Моторс» від 27.03.2019 р. слідує., що вартість транспортного засобу до пошкодження складала 60 154 грн.; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складала 99 035 грн.11 коп.; вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу транспортного засобу складала 39 280 грн. 5 коп Крім майнової шкоди, позивач зазнав моральної шкоди, що полягає в неправомірних діях відповідача, що призвело до нервового стресу та душевних страждань. Розмір відшкодування моральної шкоди визначено в сумі 20 000 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] . Як убачається з матеріалів справи власником транспортного засобу «Форд Ескорт» держ.номер [NUMBER] був [PERSON] . Позивач [PERSON] розпоряджався вказаним автомобілем на підставі нотаріально - посвідченого доручення від 26.09.2017 р. з правом позивачу представляти інтереси [PERSON] розпоряджатися вказаний транспортним засобом на власний розсід, знімати з реєстрації, отримувати кошти в тому числі і по грошовим виплатам, а також грошову компенсацію за заподіяну шкоду. На момент скоєння ДТП та на момент розгляду даної справи в суді вказана довіреннійсть є чинною, строк дії довіреності закінчується 20.12.2021 р. Також як убачється з матеріалів справи, що в момент ДТП вказаним вище автомобілем Форд керував [PERSON] , а не позивач по справі. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до вимог статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. Стаття 22 цього Закону визначає, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Так, судом було встановлено, що на дату скоєння ДТП, а саме 20.03.2019 року цивільно правова відповідальність власника автомобіля Опель Астра д.н. [NUMBER] була застрахована в ТОВ «СК «Київ РЕ», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АО/0121723. Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Отже, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 грудня 2018 року року № 703/2166/16ц. Під час розгляду справи суд врахував правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, про те, що власник автомобіля який постраждав внаслідок ДТП може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом спочатку до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Також статтею 52.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, на підставі зібраних у справі доказів встановлено факт ДТП, причини та обставини її настання. Визначено розмір заподіяної шкоди визначеного висновком про вартість відновленого ременту транспортного засобу «Форд Ескорт» держ.номер [NUMBER] , складоного ТОВ «Інтер Тех Сервіс Моторс» від 27.03.2019 р Враховуючи те, що страховий випадок стався 20.03. 2019 року та те, що право страхувальника вимагати страхову виплату згідно зі статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передається потерпілому, то позивач повинен вимагати кошти за майнову шкоду з страхової компанії, а у випадку завершення процедури ліквідації та затвердження ліквідаційного балансу - від МТСБУ. У статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди ( страхового відшкодування ) знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду. Щодо заявлених позивачем вимог про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути душевні страждання, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 (Постанова), передбачено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до абз. 2 п.5 Постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Пункт 9 Постанови вказує на те, що при визначенні судом розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Положення ст. 23 ЦК України передбачають, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Однак, позивачем не було доведено обсягу моральних страждань, який би відповідав вимогам щодо відшкодування в розмірі 20000 грн., а також те, що в момент ДТП позивач не перебував за кермом автомобіля, що був учасником ДТП та не переносив страждань та хвилювань, які вказує у позовнеій заяві. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позовна вимога про стягнення моральної шкоди у сумі 20000 грн. не підлягає до задоволення. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, суд прийшов висновку про задоволення позову частково, а саме в частині стягнення матерілаьної шкоди з ТОВ "СК "Київ РЕ". Враховуючи наведене та

Outcome: partial