Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» звернулося до суду із заявою стягнути з [PERSON] 19 005, 10 грн. в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, 29.09.2012 року на перехресті вул.Кульпарківська - вул.Перфецького в м.Львів сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «Шкода», д.н.з.[NUMBER], під керуванням [PERSON] та «Мазда», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вину відповідача було встановлено у судовому порядку. У зв'язку з тим, що відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія», власник транспортного засобу «Мазда», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Оскільки відповідач, своєчасно протягом трьох робочих днів не повідомив страховика про ДТП, останній має право у порядку регресу стягнути із страхувальника, який спричинив ДТП суму страхового відшкодування у порядку регресу. Позивач позов підтримав у повному обсязі, подав суду заяву про розгляд справи без участі повноважного представника. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 25.11.2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіля марки «Шкода», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Строк дії договору до 24.11.2012 року. 28.09.2012 року о 22 годині 30 хвилин на перехресті вул.Кульпарківська - вул.Перфецького в м.Львів, керуючи автомобілем [NUMBER] проїхав на заборонений сигнал світлофора (червоний), чим порушив п.8.7.3. «е» ПДР України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER]. В результаті вказаних дій обидва транспортні засоби отримали технічні пошкодження. Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 25.10.2012 року винним у дорожньо-транспортній пригоді визнано відповідача та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП України у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Згідно Звіту №828/12 від 04.02.2013 року вартість відновлювального ремонту без врахування значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ складає 33469,81 (тридцять три тисячі чотириста шістдесят дев'ять грн., 81 коп.) грн. Згідно страхового акту № 10975 від 26.07.2013 року розмір страхового відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «Мазда 3», який належить потерпілому [PERSON], з врахуванням франшизи становить 19 005,72 грн. На підставі заяви потерпілого [PERSON], відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування позивачем здійснено виплату потерпілому [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 36021 грн. 17 коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 4552 від 06 серпня 2013 року, №5090 від 03 вересня 2013 року, №5142 від 05 вересня 2013 року, №5187 від 09 вересня 2013 року, №6443 від 08 листопада 2013 року, №6691 від 18 листопада 2013 року, №7726 від 07 листопада 2014 року і в сумі становить 19005,10 грн. У процесі розгляду спору відбулася заміна позивача на підставі договору про надання фінансових послуг факторингу №02/05.10.16 від 05.10.2016 року, який у справу залучено ТОВ «Маркс.Капітал». Статтею 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. Відповідач доказів своєчасного звернення до страхової компанії з письмовою заявою повідомленням про настання страхового випадку суду не надали. Згідно ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. За правилами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. В судовому засіданні встановлено, що винним у заподіянні шкоди потерпілому [PERSON] визнано відповідача. Також в судовому засіданні встановлено, що позивачем потерпілому виплачено страхове відшкодування на загальну суму 19005 грн. 10 коп. Так, в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.09.2015 року № 6-284цс15 дійсно висловлена правова позиція, сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. В той же час, за загальними правилами, зазначеними в ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. Таким чином, діюче законодавство поклало обов'язок доказування відсутності вини на особу, яка завдала шкоду. Тобто, не позивач повинен доводити провину відповідача, а саме відповідач зобов'язаний доводити відсутність вини у заподіянні шкоди. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності вини відповідача суду не надано. За таких обставин суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду на користь держави було сплачено судовий збір в розмірі 1378,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 243 від 27.07.2016 року. Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved