Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 17.11.2020 року надійшов позов [PERSON] , пред`явлений до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, за яким просив стягнути із відповідача на його користь кошти у розмірі 72\~531, 20 грн. (заборгованість за період із 05.03.2020 року по 01.11.2020 року). В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 року було відмовлено в задоволенні його позову, пред`явленого до ГУПФУ в Одеській області, за яким він просив визнати протиправними дії пенсійного органу щодо відмови йому, [PERSON] , здійснити перерахунок пенсії; зобов`язати пенсійний орган здійснити перерахунок його пенсії з 01.05.2019 року з урахуванням належного йому права на пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 року вищевказане рішення суду 1ї інстанції було скасовано та постановлено нове рішення, яким його позов задоволено частково, зокрема, зобов`язано пенсійний орган обчислити [PERSON] пенсію по інвалідності у відповідності до ч.3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із 5-тикраткого розміру мінімальної заробітної плати, установленої на 1 січня відповідного року, починаючи з 01.05.2019 року, із урахуванням виплачених сум (справа №420/7048/19). Рішення суду набрало законної сили та було видано виконавчих лист по справі. Вказував, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області 25.03.2020 року відкрито виконавче провадження №61644047, постановлено зобов`язати ГУПФУ в Одеській області обчислити йому пенсію по інвалідності у відповідності до ч.3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із 5-тикраткого розміру мінімальної заробітної плати, установленої на 1 січня відповідного року, починаючи з 01.05.2019 року, із урахуванням виплачених сум. Проте, позивач вважає, що при визначені суми, належної йому до виплати, відповідачем було невірно розраховано суму заборгованості. Посилався на те, що мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2020 року становить 4723 грн.. Згідно розрахунку пенсійного органу, позивачу виплачувалась, починаючи із 05.03.2020 року по теперішній час, сума пенсії у розмірі 14\~548,60 грн.. Проте, на думку позивача, належна йому до сплати сума пенсії (у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати) повинна становити 23\~615 грн.. Отже, за період із часу з 05.03.2020 року по дату подачі даного позову до суду (01.11.2020 року) на думку позивача виникла недоплата у розмірі 72\~531,20 грн. (8 х (23615 грн. 14548, 60 грн.), які позивач просить стягнути із відповідача. Ухвалою суду від 14.12.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні в судовому засіданні на 13.01.2021 року. До суду 04.01.2021 року надійшов відзив від представника відповідача, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову. Посилався на те, що ними було виконано постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 року належним чином та здійснено перерахунок пенсії у відповідності до законодавства, що підтверджується рішеннями пенсійного органу від 20.02.2020 року та 25.02.2020 року №951060113067. У відзиві викладено наступний розрахунок: 4404,35 грн. (середня заробітна плата в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначена як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки) х 2,67127 (коефіцієнт заробітної плати) = 11\~765,20 грн.. Коефіцієнт заробітної плати розрахований із 5тикратного розміру мінімальної заробітної плати: 5 х 4173,00 грн. (мінімальна заробітна плата на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018 рік). Розрахунок пенсії: 60% (відсоток втрати працездатності) х 11\~765,20 грн. = 7059,12 грн. розмір пенсії, до якого встановлюються всі надбавки та підвищення, передбачені законодавством для інвалідів війни. Отже, при страховому стажі 28 років 11 місяців та середньомісячній заробітній платі 11\~765,21 грн., розмір пенсії з 01.05.2019 року встановлено на рівні 7438.72 грн., у тому числі: 7059.12 грн. основний розмір пенсії, 379,60 грн. додаткова пенсія інвалідам 2 групи унаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно посилань пенсійного органу, загальна сума боргу згідно постанови апеляційного суду від 05.03.2020 року №420/7042/19 за позовом [PERSON] становить 47\~381,16 грн.. За період із 01.05.2019 року по 04.03.2020 року сума боргу становить 43\~631,12 грн., та включена до реєстру судових рішень відповідно до Постанови КМУ від 22.08.2018 року №649, а з 05.03.2020 року по 31.03.2020 року сума боргу становила 3750,04 грн. та була виплачена позивачу в квітні 2020 року. У свою чергу відсутність бюджетних асигнувань не є неповажною причиною не виконання рішення суду, а отже вважають, що ГУПФУ в Одеській області вищевказане рішення суду було виконано згідно вимог діючого законодавства України та в межах повноважень, покладених на пенсійний орган. За викладеного, вважають, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства України. Через неявку сторін розгляд справи 13.01.2021 року був відкладений. У судове засідання 11.02.2021 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Від позивача 10.02.2021 року надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно якої просив стягнути із відповідача на його користь грошову суму у розмірі 182\~838. 36 грн. за період із 01.05.2019 року по 04.03.2020 року, з моменту подачі позову до ухвалення рішення по справі; а також грошову суму у розмірі 99\~730,40 грн. (заборгованість за період із 05.03.2020 року по 10.02.2021 року суму недоплаченої пенсії, на виконання рішення суду). Згідно уточненої позовної заяви, позивач посилався на те, що мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2019 року становила 4173 грн., а на 01.01.2020 року 4723 грн.. За період із 01.05.2019 року по 04.03.2020 року становить 214\~150 грн. за виключенням виплачених сум. Посилався на те, що за період часу з травня 2019 року по березень 2020 року йому було виплачено пенсію у розмірі 31\~311, 64 грн.. За період часу із 05.03.2020 року по теперішній час 10.02.2021 року виникла недоплата в розмірі 11 місяців х 23\~615, 00 грн. (4723х5 ) = 99\~730, 40 грн.. Проте, пенсійним органом було виплачено за період із 05.03.2020 року по теперішній час сума пенсії у розмірі 14\~548, 60 грн., що на думку позивача також не відповідає розміру пенсії, визначено в постанові суду, яка має виконуватись. При цьому, вказував, що в рішенні суду апеляційної інстанції не було визначено ніякого коефіцієнту пенсії, який застосовує пенсійний орган при розрахунку його пенсії. Розгляд справи 10.02.2021 року був відкладений на 04.03.2021 року. У судове засідання 04.03.2021 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. У матеріалах справи наявна заява позивача, згідно якої просив справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача поважність причин неявки суду не повідомив. Україна Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Згідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З урахуванням викладеного, зважаючи на обізнаність сторін про існування відповідного спору, суд вважає за можливе вирішити спір по суті за відсутності сторін, сповіщених належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складення цього судового рішення 10.03.2021 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно матеріалів справи, встановлено що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 року було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] , пред`явленого до ГУПФУ в Одеській області, за яким він просив визнати протиправними дії пенсійного органу щодо відмови йому, [PERSON] , здійснити перерахунок пенсії; зобов`язати пенсійний орган здійснити перерахунок його пенсії з 01.05.2019 року з урахуванням належного йому права на пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 року вищевказане рішення суду 1ї інстанції було скасовано та постановлено нове рішення, яким позов задоволено частково, зокрема, зобов`язано пенсійний орган обчислити [PERSON] \~пенсію по інвалідності у відповідності до ч.3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із 5-тикраткого розміру мінімальної заробітної плати, установленої на 1 січня відповідного року, починаючи з 01.05.2019 року, із урахуванням виплачених сум (справа №420/7048/19). Таким чином, спірні правовідносини між позивачем та ГУ ПФУ в Одеській області щодо перерахунку пенсії позивача вирішено судовим рішенням, яке набрало законної сили, по справі №420/7048/19. Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Коваленко В.О. 25.03.2020 року відкрито виконавче провадження №61644047, постановлено зобов`язати ГУПФУ в Одеській області обчислити [PERSON] пенсію по інвалідності у відповідності до ч.3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із 5-тикраткого розміру мінімальної заробітної плати, установленої на 1 січня відповідного року, починаючи з 01.05.2019 року, із урахуванням виплачених сум. Згідно довідки пенсійного органу про здійснення нарахування на виконання рішення суду від 13.05.2020 року зазначено, що розмір пенсії обчислено згідно ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови КМУ від 15.11.2017 року №851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При цьому, розмір відшкодування фактичних збитків визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи. Управлінням здійснено перерахунок пенсії рішеннями від 20.02.2020 року та 25.02.2020 року №951060113067. Загальна сума боргу згідно постанови апеляційного суду від 05.03.2020 року №420/7042/19 за позовом [PERSON] становить 47\~381,16 грн.. За період із 01.05.2019 року по 04.03.2020 року сума боргу становить 43\~631,12 грн., та включена до реєстру судових рішень відповідно до Постанови КМУ від 22.08.2018 року №649, а з 05.03.2020 року по 31.03.2020 року сума боргу становила 3750,04 грн. та буде виплачена позивачу в квітні 2020 року. Згідно відповідей пенсійного органу, наданих 08.05.2020 року та 16.06.2020 року на запити позивача, розрахунок заробітку проведено за нормами п.9-1 Постанови №1210, а саме: 4404,35 грн. (середня заробітна плата в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначена як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки) х 2,67127 (коефіцієнт заробітної плати) = 11\~765,20 грн.. Коефіцієнт заробітної плати розрахований із 5тикратного розміру мінімальної заробітної плати: 5 х 4173,00 грн. (мінімальна заробітна плата на одну застраховану особу в цілому по Україні на 01.05.2019р.). Розрахунок пенсії: 60% (відсоток втрати працездатності) х 11\~765,20 грн. = 7059,12 грн. розмір пенсії, до якого встановлюються всі надбавки та підвищення, передбачені законодавством для інвалідів війни. Отже, при страховому стажі 28 років 11 місяців та середньомісячній заробітній платі 11\~765,21 грн., розмір пенсії з 01.05.2019 року встановлено на рівні 7438.72 грн., у тому числі: 7059.12 грн. основний розмір пенсії, 379,60 грн. додаткова пенсія інвалідам 2 групи унаслідок Чорнобильської катастрофи. Не погоджуючись із нарахованою йому сумою пенсії, [PERSON] звернувся до суду з дійсним позовом, та просив стягнути із пенсійного органу на його користь кошти у розмірі 182\~838, 36 грн. за період із 01.05.2019 року по 04.03.2020 року, з моменту подачі позову до ухвалення рішення по справі; а також грошову суму у розмірі 99\~730,40 грн. - заборгованість за період із 05.03.2020 року по 10.02.2021 року суму недоплаченої пенсії, на виконання рішення суду. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення. Відповідно до статті\~\~ 129-1\~Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Конституційний Суд України зазначив, що\~\~складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту\~\~ 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26\~\~ червня 2013\~\~ року №\~\~ 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт\~\~ 2 мотивувальної частини Рішення від 13\~\~ грудня 2012\~\~ року №\~\~ 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт\~\~ 3 мотивувальної частини Рішення від 25\~\~ квітня 2012\~\~ року №\~\~ 11-рп/2012). Конституційний Суд\~України у\~Рішенні від\~26\~\~\~червня 2013\~\~\~року взяв\~до уваги\~практику Європейського\~суду з\~прав людини\~(далі\~\~\~-\~\~\~ЄСПЛ),\~який,\~зокрема,\~в пункті\~\~\~43\~рішення у\~справі «Шмалько\~проти України»,\~заява №\~\~\~60750/00, від 20\~\~ липня 2004\~\~ року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею\~\~ 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. При цьому, в положеннях ч.1ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України наголошується на тому, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 2 та ч.1 ст. 3 Закону України від 05.06.2012 року №4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган; державні підприємство, установа, організація. Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень, шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Згідно з п. 1 ст. 7 вказаного Закону, виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права. Кабінетом Міністрів України 22.08.2018 р. прийнято постанову № 649, якою затверджено Порядок погашення\~заборгованості з\~пенсійних виплат\~за рішеннями\~суду , згідно якого суд враховує наступне. Вказаний Порядок визначив механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету. Пунктами 3 6 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду передбачено, що орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України. Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника. Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія). Комісія утворюється у складі не менше семи осіб. Персональний склад комісії, її голова, заступник голови та секретар затверджуються Головою правління Пенсійного фонду України. Пунктом 8 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду \~передбачено, що Комісія приймає одне з рішень. Рішення про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку або про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку. У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови. У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання. Таким чином вирішення питання щодо виплати розрахованої суми доплати за рішенням суду приймає спеціально створена Комісія при Пенсійному фонді України. Отже, Порядок №\~\~ 649, розроблений та затверджений Кабінетом Міністрів України на виконання своїх конституційних повноважень для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, є обов`язковим для виконання всіма органами та посадовими особами, включаючи органи Пенсійного фонду України. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання вимог Порядку № 649, включено до реєстру інформацію відносно судового рішення по даній справі з інформацією про суму, що підлягає виплаті (43\~631, 12 грн.). Згідно п. 10 Порядку, в иділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України у межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику. Разом з тим, суд враховує, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі N 640/5248/19 від 12 листопада 2019 року за позовом до Кабінету Міністрів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Пенсійний фонд України, про визнання протиправною та нечинною постанови - визнано протиправним та скасовано Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року N 649. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року у справі N 640/5248/19 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року змінено, пункт 2 резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: "Визнати протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року N 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду". Згідно частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, вказаним судовими рішеннями, які набрало законної сили, ухваленим за результатами розгляду іншої судової справи, встановлено невідповідність оскаржуваної Постанови N 649 вимогам законодавства. Таким чином, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто боржника. . З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини по даній справі є такими, що вирішені рішенням суду, яке набрало законної сили, та стосуються виконання вказаного рішення суду, і дії, бездіяльність чи рішення вчинені, допущені, прийняті під час такого виконання, можуть бути оскаржені в порядку ст.383 КАС України. Таким чином, даний спір підлягає вирішенню за правилами ст.383 КАС України, а не за правилами позовного провадження у рамках цивільного судочинства. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed