Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом,в якому зазначив,що [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,2452 га, кадастровий номер 1820384000:05:000:0024,розташована в межах території Зарубинецької сільської ради Андрушівського району Житомирської області.У квітні 2016р. позивачу стало відомо про існування договору оренди належної йому земельної ділянки, нібито укладеного між ним та Приватним (орендним) сільськогосподарським підприємством по птахівництву "Надія, який він не підписував.Також, як стало відомо позивачу, вказаний договір був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у встановленому порядку.Факт наявності у відповідача речового права оренди на належну позивачу земельну ділянку підтверджується Інформаційною довідкою з Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку.Примірник зазначеного договору оренди, на підставі якого відповідачем було зареєстроване право на нерухоме майно, у позивача - відсутній.На час звернення до суду між позивачем та відповідачем не було жодних домовленостей щодо укладання договорів оренди землі, орендна плата відповідачем не сплачувалася.Відповідач не узгоджував з позивачем умови договору оренди і останній його не підписував, що вказує на відсутність вільного волевиявлення позивача на укладання такого договору. Акти приймання-передачі земельних ділянок, які мають бути обовязковими додатками до договорів оренди, позивачем також не підписувались, що вказує на те, що позивач не передавав свою земельну ділянку відповідачу.Просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,2517 га.,кадастровий номер 182038400:05:000:0023,укладений між [PERSON] та Приватним (орендним) сільськогосподарським підприємством по птахівництву «Надія» від 02.11.2011 року. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з тих самих підстав,обґрунтувавши його наведеними в позовній заяві обставинами. Відповідач та його представник,позов не визнали та пояснили,що вважають договір укладеним,оскільки позивачу було відомо про існування договору оренди належної йому земельної ділянки та він своєчасно отримував орендну плату.Просили в задоволенні позову відмовити. Суд,вислухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи,встановив : договір оренди земельної ділянки площею 3,2517 га.,кадастровий номер 182038400:05:000:0023,укладений між [PERSON] та Приватним (орендним) сільськогосподарським підприємством по птахівництву «Надія» від 02.11.2011 року підписаний не позивачем,а іншою особою. Зазначені обставини підтверджені дослідженими судом доказами:згідно висновку судової почеркознавчої експертизи № 1/811 від 7.07.2017 року договір оренди земельної ділянки площею 3,2517 га.,кадастровий номер 182038400:05:000:0023,укладений між [PERSON] та Приватним (орендним) сільськогосподарським підприємством по птахівництву «Надія» від 02.11.2011 року підписаний не позивачем,а іншою особою. Спірні правовідносини виникли з цивільних правовідносин та регулюються ст.ст.202,204,205 207, 215,236,638 ЦК України. Згідно ст.14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до вимог ст.15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, що діяла до 12.02.2015р.,в договорі повинні бути визначені істотні умови договору оренди землі. Згідно вимог ч.І ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.І ст.202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч.І ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Пункт 2 ст. 207 ЦК України також вказує, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.З ст.215 ЦК України). Відповідно до положень ч.З ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути зільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно із ч.І ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент зчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, тятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Тобто, за своєю правовою природою відсутність волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання правочину недійсним (ч.З ст.203, ч.І ст.215 ЦК України) Згідно ч.2 ст.207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено,що позивач договір оренди земельної ділянки площею 3,2517 га.,кадастровий номер 182038400:05:000:0023,укладений між [PERSON] та Приватним (орендним) сільськогосподарським підприємством по птахівництву «Надія» від 02.11.2011 року не підписував, волевиявлення на укладення цього договору не виявляв, а тому з врахуванням положень ст.203 ч.З, ст.215 ЦК України,суд визнає вищезазначений договір оренди землі недійсним. Задовольняючи позов суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витраті по оплаті судового збору в сумі 551 грн.21 коп. та витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 2250 грн. 24 коп.

Outcome: approved