Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу торгівельного павільйону від 03 вересня 2008 року, укладений з відповідачем, визнати право власності на громадський будинок «Торгівельний павільйон», загальною площею 39,20 квадратних метрів, розташований за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначає, що нею та відповідачем [PERSON] 03 вересня 2008 року було укладено договір купівлі-продажу торгівельного павільйону біля житлового будинку [ADDRESS]. Згідно умов зазначеного договору, вона, як покупець та відповідач [PERSON] - продавець дійшли згоди про продаж будівлі торгівельного павільйон загальною площею 39,20 квадратних метрів, якому в подальшому, вже на її ім'я - [PERSON] було присвоєно поштову адресу [ADDRESS]. Згідно до п. 2.1. договору продаж Об'єкту здійснено за 31 200,00 грн. Факт передачі Об'єкту підтверджується п. 3.2, п. 3.3. договору, згідно до яких під передачею майна за Договором сторони вважали передачу технічної документації на торгівельний павільйон, а саме оригіналу погодженого належним чином містобудівного обґрунтування розташування об'єкту та рішення Пісочинської селищної ради про виділення землі для будівництва та експлуатації об'єкту. А пунктом 3.3. Договору зазначено, що Позивач отримав від Відповідача оригінал містобудівного обґрунтування розташування будівель для здійснення підприємницької діяльності біля житлового будинку [ADDRESS]. Про факт передачі свідчить також знаходження оригіналів вище зазначених документів в Позивача. Посилаючись на те, що сплатила відповідачу [PERSON] вартість торгівельного павільйону, а відповідач передав зазначений об'єкт їй у власність, але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договору що є перешкодою для реєстрації права власності на торгівельного павільйону на її ім'я, позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу торгівельного павільйону від 03 вересня 2008 року, укладений з відповідачем дійсним та визнати право власності в цілому на ім'я [PERSON] на громадський будинок «Торгівельний павільйон» літ А-1, загальною площею 39,20 квадратних метрів, розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, згідно якої, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої, заявлені позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши пояснення позивача в позовній заяві до суду, дослідивши докази, прикладені до позовної заяви в підтвердження позову, суд приходить до наступного. Між сторонами [PERSON] та [PERSON] 03 вересня 2008 року було укладено договір купівлі-продажу торгівельного павільйону біля житлового будинку [ADDRESS]. Згідно умов зазначеного договору, сторони дійшли згоди про продаж будівлі торгівельного павільйон загальною площею 39,20 квадратних метрів, якому в подальшому, на ім'я позивача, було присвоєно поштову адресу: [ADDRESS]. Згідно до п. 2.1. договору продаж зазначеного об'єкту здійснено за 31 200,00 грн. Факт передачі торгівельного павільйону підтверджується п. 3.2, п. 3.3. договору, згідно до яких під передачею майна за Договором сторони вважали передачу технічної документації на торгівельний павільйон, а саме - оригіналу погодженого належним чином містобудівного обґрунтування розташування об'єкту та рішення Пісочинської селищної ради про виділення землі для будівництва та експлуатації об'єкту. Пунктом 3.3. Договору зазначено, що позивач отримав від відповідача оригінал містобудівного обґрунтування розташування будівель для здійснення підприємницької діяльності біля житлового будинку [ADDRESS]. Про факт передачі свідчить також знаходження оригіналів вище зазначених документів у позивача. Суд враховує, що позивач сплатив відповідачу [PERSON] вартість торгівельного павільйону, а відповідач передав його у власність позивачеві. Однак відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договору, що є перешкодою для реєстрації права власності на торгівельний павільйон на ім'я позивача. Під час здійснення господарської діяльності відповідачем [PERSON] було виготовлено містобудівне обґрунтування розташування нежитлових будівель для здійснення підприємницької діяльності біля житлового будинку по [ADDRESS] Дане містобудівне обґрунтування погоджено начальником відділу Містобудування та архітектури ХРДА Усовою М.М. 27.06.2007 року, начальником відділу земельних ресурсів Харківського району Вакуленком В.Я. 13.08.2007 року, головним санітарним лікарем Харківського району Масаловою Т.А. 06.09.2007 року, начальником Харківського районного управління ГУ МНС України Коноваловим Г.А., начальником відділу міжрайонної екологічної інспекції Північного регіону Теребило О.М. 24.10.2007 року та головою Пісочинської селищної ради Чернобаєм О.В. Можливість забудови зазначеної ділянки визначена рішенням 15 сесії 5 скликання Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 26.12.2007 року «Про надання дозволу" ФО-П [PERSON] на оформлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки». На існуючій земельній ділянці біля будинку по [ADDRESS] в межах дозволеної забудові відповідачем було збудовано торгівельний павільйон загальною площею 39,20 м2. До теперішнього часу відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. 29.03.1213 року позивачем було замовлено та виготовлено КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» технічний паспорт на громадський будинок - торгівельний павільйон. За даними технічного паспорту (інвентаризаційна справа № 4063) павільйон має зовнішні розміри 5,12х8,15, загальну площу 39,20 квадратних метрів та складається з єдиного приміщення торгівельного залу літ. 1-1. З метою підтвердження зазначеного об'єкту будівельним нормам, позивачем було замовлено, а ТОВ «Інститут Градінвестбуд» (експерт [PERSON], кваліфікаційний сертифікат [NUMBER]) виготовлено «Звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта». Виготовлений звіт відповідає вимогам Наказу Мінрегіонбуду № 95 про порядок введення в експлуатацію самовільно збудованих об'єктів І-ІІ категорії складності. Рішенням 20 сесії 6 скликання Пісочинської селищної ради від 28 березня 2013 року позивачу було надано дозвіл на збереження спірного торгівельного павільйону. ' Земельна ділянка по [ADDRESS], на якій розташовано торгівельний павільйон може використовуватися для розміщення даного об'єкту. Містобудівним обґрунтуванням, погодженим власником земельної ділянки - Пісочинською селищною радою. Рішенням Пісочинської селищної ради від 26.12.2007 року дана земельна ділянка навіть була виділена для забудови відповідачу. Згідно до ст. 331 ЦК України, [PERSON] був власником торгівельного павільйону як новоствореного майна. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності: становлять три складові (ст. 317 ЦК України): право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Володіння майном це юридично закріплена можливість фактично мати майно, впливати на нього в будь-який момент, здійснювати щодо такого майна свою волю. Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, мати з нього певний зиск та вигоду. Право розпорядження - це можливість власника установлювати, змінювати та припиняти юридичне існування майна. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Тому, суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] мав право укладати спірний договір, а позивач [PERSON] мала право отримати нерухоме майно, що продавалося. Однак, в зв'язку з тим, що будівлю торгівельного павільйону літ. А-1, загальною площею 39,20 квадратних метрів було побудовано самовільно, дана обставина стала перешкодою для реєстрації права на торгівельний павільйон в Єдиному державному реєстрі прав власності на об'єкти нерухомого майна. Статтею 376 Цивільного кодексу України передбачено, що будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Згідно до «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», затвердженого наказом Мінрегіонбуду № 95 від 19.03.2013 року, для введення в експлуатацію самовільно побудованого об'єкту необхідно виготовити звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій спеціалізованою організацією. Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта за адресою: [ADDRESS], означена будівля літ. «А-1» відповідає державним будівельним нормам, знаходиться в задовільному стані та його подальша експлуатація за цільовим призначенням можлива. Частина 5 статті 11 Цивільного кодексу України визначає, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати за рішенням суду. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник або інша заінтересована особа мають право звернутись до суду за забезпеченням права власності, пов'язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном. Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Відповідно до частини 5 статті 376 Цивільного кодексу України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved