Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в обґрунтування вимог посилається на те, що шлюб із відповідачкою вони зареєстрували 05 серпня 1995 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сокальського районного управління юстиції Львівській області, про що було зроблено актовий запис № 139. Від шлюбу у сторін є двоє дітей, дочка [PERSON], яка вже повнолітня та неповнолітня дочка [PERSON], 07.12.1998р.н.. Вказував на те, що шлюбні відносини з відповідачкою фактично припинені, спільно не проживають понад вісім років та спільним побутом не пов»язані. Позивач, вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновлена бути не може, тому просить позов задовольнити. Ухвалою від 16.05.2016 року сторонам надано термін для примирення строком один місяць. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить задовольнити, наполягає на розірванні шлюбу сторін. Крім цього повідомив, що шлюб збереженим бути не може, оскільки у позивача є інша сім»я. За термін який було надано судом для примирення, сторонами не вживались будь-які заходи щодо можливості збереження їх сім»ї. Відповідач [PERSON]І та її представник [PERSON] в судове засідання не прибули. Представник відповідача надала суду заяву в якій просила справу слухати у їх відсутності та щодо розірвання шлюбу заперечила. Заслухавши представника позивача та дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Матеріалами справи встановлено, що 05 серпня 1995 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом серії 1-СГ №262899. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, сім'я розпалася та існує формально, сторони проживають окремо протягом восьми років. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що позивач примирюватись не бажає, втратив взаємні подружні почуття, між сторонами виникли відносини які не сприяють збереженню їх сім"ї, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved