Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 травня 2014 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання їхніх трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. 12 червня 2014 року виданий виконавчий лист. З часу ухвалення рішення прожитковий мінімум для дитини зріс, що потребує від неї більших витрат та зусиль для забезпечення дітям належних умов проживання, навчання, відпочинку, та погіршує її матеріальний стан. Також у зв`язку із змінами до чинного законодавства мінімальний гарантований розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів - розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який становить 2218 гривень. На даний час вона не працює, у зв`язку з чим погіршилось її матеріальне становище, тому не може в повній мірі забезпечити матеріальні потреби дітей, які підростають і потребують більших витрат. Аліментів в розмірі 200 грн. не вистачає навіть на саме необхідне для дитини. Домовленості між ними з приводу добровільного збільшення розміру аліментів не досягнуто. Виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, а також з того, що відповідач зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей, повинен забезпечити їм рівень життя, необхідний та достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а також з урахуванням погіршення її матеріального стану і збільшеного розміру прожиткового мінімуму для дитини, у зв`язку із збільшенням мінімального розміру аліментів, вважає, що розмір стягуваних з відповідача аліментів має бути збільшений з 200 гривень до 1500,00 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 23.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує, про що зазначила у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Ухвалу про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження, якою визначено строк подачі відзиву на позовну заяву та копію позовної заяви з додатками відповідачу було направлено на адресу зареєстрованого місця проживання. До суду повернулися конверти з поштовою відміткою «адресат відсутній». Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 березня 2002 року Стовпецькою сільською радою Дубенського району Рівненської області, актовий запис № 1 (а.с. 4). Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження яких сторони зазначені батьками (а.с. 5, 6, 7). Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 травня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. 12 червня 2014 року виданий виконавчий лист (а.с. 8). Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Відповідно до положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи зміну розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а саме: для дітей віком від 6 до 18 років - 2395 гривень (з 01.01.2021), рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, суд вважає, що є підстави для збільшення розміру визначених раніше судом аліментів до 1500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину. Даний розмір аліментів не буде завищеним в теперішніх умовах проживання та не створить для відповідача додаткових труднощів матеріального характеру. Стосовно судових витрат, пов"язаних з розглядом справи, а саме: судового збору, суд враховує, що відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Тому відповідно до пп. 1 п. 1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840, 80 грн. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006 року № 3 про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За таких обставин,

Outcome: partial