Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. В обґрунтування своїх позовних вимог він посилається на наступне. Йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії САЕ № 358246, виданого Нікопольським ВРЕР ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 28.01.2011 року, належить автомобіль Тоyота - SEQVOIA, 2010 року випуску, д/н [NUMBER], номер кузова [NUMBER] -5TDDY5G12AS026894, тип - легковий седан, колір - білий. Крім нього, даним автомобілем має право керувати його дружина [PERSON]. 20.04.2016 року, о 17.00 годині, водій [PERSON] - третя особа по справі, керуючи транспортним засобом SKODA-FABIA, д/н [NUMBER], по вул.Піддубного в м.Нікополі, рухаючись заднім ходом, не впевнившись, що це безпечно і не створює перешкод іншим учасникам дорожнього руху, здійснила ДТП зіткнення з автомобілем [NUMBER], чим порушила п.10.9 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина [PERSON] підтверджується постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року, яке вступило в закону силу 08.05.2016 року. [PERSON] перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем, працюючи у нього торговим представником. Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до дефектної відомості, складеної фахівцем - автотоварознавцем [PERSON], в результаті зазначеного ДТП, його автомобіль отримав такі пошкодження: - двері задні праві - деформація нижньої частини з вм'ятиною з викривленням, в межах якої прогин поверхні (30 х 11 см.) з утрудненим доступом ремонту; - диск колеса з легкосплавного метала - вм'ятини, подряпини. Вважає, що на його користь з відповідача підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана належному йому автомобілю, виходячи з наступного. Відповідно до висновку спеціаліста автотоварознавця, сума матеріального збитку, нанесена йому в результаті ДТП, складає 33 289, 28 грн. Автомобіль SKODA-FABIA, д/н АА 7965СА знаходиться у власності ТОВ „ГлаксоСмітКляйн Фармасьютікалс Україна і був застрахований в АТ СК „АХА Страхування. У травні 2016 року він звернувся з претензією до ТОВ „ГлаксоСмітКляйн Фармасьютікалс Україна і АТ СК „АХА Страхування з вимогою про виплату йому такої шкоди. Дана претензія була отримана зазначеними особами 16.05.2016 року, про що свідчать замовні поштові повідомлення. В результаті подальшого листування, АТ СК „АХА Страхування прийняло рішення про виплату йому 3 934, 08 грн. ТОВ „ГлаксоСмітКляйн Фармасьютікалс Україна на його претензію обмежилося мовчанням. Ніяких заходів до добровільного відшкодування шкоди з боку відповідача прийнято не було. Таким чином, різницю між відшкодованим і заподіяною шкодою повинен відшкодувати йому власник автомобіля, яким його автомобілю було завдано матеріальної шкоди. Різниця між заподіяною шкодою і відшкодованими йому матеріальними збитками становить: 33289, 28 грн. 3 934,08 грн. = 29355,20 грн., які, на його думку, підлягають стягненню з відповідача. Вина відповідача в нанесенні йому збитків повністю доведена. Підстав для звільнення відповідача від відшкодування шкоди немає. Шкода була завдана працівником відповідача - [PERSON] під час виконання нею своїх робочих обов'язків. Вважає, що неправомірними діями відповідача йому також завдано і моральну шкоду. Оскільки матеріальну шкоду йому повинен відшкодувати відповідач, вважає, що і моральна шкода підлягає стягненню саме з нього. Нанесена йому моральна шкода полягає в наступному. У зв'язку з пошкодженням свого майна внаслідок неправомірних дій працівника відповідача він пережив нервовий стрес, душевні страждання, дискомфорт, переживання, у нього погіршився стан здоров'я, йому довелось докладати додаткових зусиль для відновлення нормальних життєвих зв'язків. Моральну шкоду оцінює в 3 000 грн. Процесуальний строк для звернення до суду з цим позовом ним не пропущений. Звернення з даним позовом до Нікопольського міськрайонного суду виправдано наступним. Місцем заподіяння його майну (автомобілю) шкоди є вулиця Піддубного в місті Нікополі, що встановлено постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили. Таким чином, він має право вибору підсудності як за місцем знаходження відповідача, так і за місцем заподіяння шкоди. А, оскільки місцем заподіяння шкоди є одна з вулиць міста Нікополя, то дана справа підсудна Нікопольському міськрайонному суду Дніпропетровської області. За таких обставин звернувся до суду і просить ухвалити рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ГлаксоСмітКляйн Фармасьютікалс Україна на його користь суму матеріального збитку в розмірі 29 355, 20 грн., моральну шкоду в розмірі 3 000 грн., судовий збір в розмірі 551, 20 грн. та витрати на проведення висновку спеціаліста - автотоварознавця 300 грн., а всього до стягнення 33 206 грн. 40 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав і просив суд їх задовольнити, збільшивши розмір матеріальних витрат, попросивши стягнути з відповідача і суму, яку він витратив на те, щоб вручити відповідачу та третій особі винній в ДТП, судових повісток про виклик до суду та позовної заяви. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі, також надавши суду чеки про сплату ДП „Спеціального звязку витрат на вручення конверта з судовою повісткою та позовної заяви відповідачу на суму 69, 68 грн. та третій особі на суму 66, 08 грн. Суду пояснив, що вина третьої особи повністю доведена. Оскільки автомобіль, на якому їхала третя особа, належить відповідачу, з яким третя особа перебуває в трудових відносинах, матеріальну та моральну шкоду повинен компенсувати саме відповідач. Вони звертались в страхову компанію, але кошти їм були виплачені в межах ліміту, тобто всього 3\~934 грн. 08 коп., що, звичайно не покрило тих витрат, які були необхідні для відновлення автомобіля. Тому різницю між шкодою та виплаченими грошовими коштами повинен сплатити відповідач. Автомобілю позивача на момент скоєння ДТП, було всього 6 років, це іномарка, тому відповідач повинен сплатити й втрату товарного вигляду. Крім того, вони вважають, що діями відповідача позивачу спричинено й моральну шкоду, оскільки позивач переживав цю ситуацію, вимушений був відволікатись від своїх щоденних справ для того, щоб листуватись з винуватцем ДТП, ремонтувати автомобіль, домовлятись про необхідні дії тощо. Від цього в нього погіршився настрій, він був знервований, стурбований, засмучений і таке інше. Подавши позов до суду, позивач був вимушений докладати зусиль для того, щоб знайти спосіб повідомити відповідача та третю особу винуватицю ДТП, про слухання справи в суді, оскільки судові повістки відповідач та третя особа відмовлялись отримувати і вони повертались без вручення. Тому вважають, що сума в 3\~000 грн. є достатньою, щоб компенсувати позивачу моральну шкоду. Третя особа [PERSON] позов підтримала також, суду пояснила, що 20.04.2016 року вона їхала містом з невеликою швидкістю, десь близько 20 км/год. Коли відчула удар, навіть не зрозуміла, що сталось. Коли почали розбиратись, [PERSON] свою вину визнала, але оплачувати вартість ремонту навідріз відмовилась, посилаючись на ту обставину, що машина їй не належить, а є власністю відповідача. Після ДТП її освідчували на алкогольне спяніння, але в неї в організмі алкоголю не знайшли. Відповідач та третя особа [PERSON] в судове засідання не прибули, про день та час розгляду справи по суті неодноразово повідомлялись належним чином і спецзвязком, і оголошенням через газети „Урядовий курєр та „Вісті Придніпровя. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві, Товариством не визнаються повністю з наступних причин. Між Товариством та Приватним акціонерним товариством „Страхова Компанія „АХА Страхування було укладено договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу № АІ/7910135 від 19.07.2015 року. Відповідно до пункту 1.4. статті 1 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.07.2004 № 1961 IV, Товариство визнається особою, відповідальність якої застрахована, - тобто є страхувальником, який правомірно володіє забезпеченим транспортним засобом. Таким чином, суб'єктом матеріальної відповідальності за дорожньо - транспортною пригодою є страховик. Товариство не отримувало від позивача в травні 2016 року вимогу про виплату матеріальної шкоди. Жодних підтверджуючих документів поштового відправлення та фактичного отримання його Товариством позивач не надав. В реєстрі вхідної кореспонденції Товариства запису про надходження листа із реквізитами позивача немає. Страховик вирішив питання про розмір матеріальної шкоди та здійснив виплату, що є підтверджуючим фактом відсутності у Товариства обов'язку зі сплати матеріальної шкоди позивачу. Страховик здійснив компенсацію позивачу матеріальної шкоди у розмірі 3 934,08 грн. Товариству на сьогодні невідомий розрахунок даної суми та підстави, за яких вона задовольнила позивача, оскільки позов було подано лише до Товариства. При цьому, згідно Додатку № 1 до висновку спеціаліста № 283 від 28.04.2016 року „Калькуляція вартості відновлювального ремонту автомобіля робіт Тоyота - SEQVOIA, 2010 року випуску, д/н [NUMBER], вартість відновлювального ремонту складає 4 605,40 грн. Крім того, розмір матеріальної шкоди, обчисленої позивачем, ґрунтується на суб'єктивній оцінці автотоварознавця та не може сприйматись ні судом, ні Товариством як об'єктивна та як така, що підлягає відшкодуванню. Позивачем також надано витяг із Договору № 1 Н про надання послуг з оцінки наземних транспортних засобів, який укладено між СПД [PERSON] та АТ „СК „АХА Страхування. Товариство не вважає цей документ доказом, який отримано з дотриманням принципів належності та допустимості, згідно ст.58-59 ЦПК України, оскільки є незрозумілими підстави, за яких даний Договір опинився у користуванні позивача, який не є стороною Договору. Відповідно до статті 23 ЦПК України, щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю потерпілого, Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.07.2004 № 1961 IV, шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу № АІ/7910135 від 19.07.2015 року, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю на одного потерпілого становить 100 000 грн. А, отже, вимога позивача щодо відшкодування йому моральної шкоди у розмірі 3 000 грн. є такою, що має бути подана до страховика, а тому пред'явлена до Товариства з відсутністю будь-яких законних підстав та визнається Товариством недоведеною, оскільки, відповідно до статті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, крім інших вимог, передбачених цією статтею, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Також, відповідно до п.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, згідно постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 182/2230/16-П, провадження № 3/01/82/501/2016 від 27.04.2016 року, судом було встановлено, що в момент здійснення дорожньо - транспортної пригоди за кермом автомобіля Тоyота - SEQVOIA, 2010 року випуску, д/н [NUMBER] перебувала [PERSON], а не позивач особисто. Таким чином, Товариство повністю заперечує втрати позивача немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, які потенційно могли бути заподіяні йому Товариством. Товариство повністю заперечує свій обов'язок з відшкодування втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 28 683, 88 грн., оскільки, відповідно до п.8.6.2. Наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна „Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 № 142/5/2092, величина „втрата товарного вигляду колісного транспортного засобу не нараховується, якщо строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 5 років для КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших КТЗ. Згідно із висновком автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 283 від 28.04.2016 року, досліджуваний автомобіль [NUMBER], 2010 року виготовлення, що перевищує встановлений законодавством термін на відшкодування втрати товарної вартості автомобіля. На підставі вищенаведеного просять відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Третя особа жодних заперечень або заяв до суду не надала, про причини неявки до суду не повідомляла. Справа слухалась у відсутність відповідача та третьої особи, відповідно до ст.169, 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, його представника, третю особу [PERSON]О, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.1187 ЦПК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ч.3 п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична особа або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.3 п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка, керуючи транспортним засобом у звязку з виконанням своїх трудових (службових) обовязків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно - правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склались, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку, відповідно до ст.1191 ЦК. Згідно з п.3 Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику у справах про відшкодування Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до абз.2 п.5 Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4, суд має зясувати, чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі (за правовідносинами, що виникли після 08.06.1993 року) він оцінює повязані з ними витрати та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. Згідно абз.1 п.9 Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, яка завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.6 ст.110 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред"являтися також за місцем завданої шкоди. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії САЕ № 358246, виданого Нікопольським ВРЕР ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 28.01.2011 року, належить автомобіль Тоyота - SEQVOIA, 2010 року випуску, д/н [NUMBER], номер кузова [NUMBER] -5TDDY5G12AS026894, тип - легковий седан, колір білий (а.с.15). Крім позивача, даним автомобілем має право керувати його дружина [PERSON] (а.с.15). 20.04.2016 року, о 17.00 годині, третя особа по справі [PERSON], керуючи транспортним засобом SKODA-FABIA, д/н [NUMBER], по вул.Піддубного в м.Нікополі, рухаючись заднім ходом, не впевнившись, що це безпечно і не створює перешкод іншим учасникам дорожнього руху, здійснила ДТП зіткнення з автомобілем [NUMBER], чим порушила п.10.9 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП, автомобілі позивача та відповідача отримали механічні ушкодження. Вина [PERSON] підтверджується постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року, яке вступило в закону силу 08.05.2016 року (а.с.16). [PERSON] перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем, працюючи у нього торговим представником. Відповідно до дефектної відомості, складеної фахівцем - автотоварознавцем [PERSON], в результаті ДТП, автомобіль позивача отримав наступні пошкодження: - двері задні праві - деформація нижньої частини з вм'ятиною з викривленням, в межах якої прогин поверхні (30 х 11 см.) з утрудненим доступом ремонту; - диск колеса з легкосплавного метала - вм'ятини, подряпини (а.с.19-26). Відповідно до зазначеного вище висновку спеціаліста автотоварознавця, сума матеріального збитку, нанесена позивачу в результаті ДТП, складає 33 289, 28 грн. (а.с.23). Автомобіль SKODA-FABIA, д/н АА 7965СА знаходиться у власності ТОВ „ГлаксоСмітКляйн Фармасьютікалс Україна і був застрахований в АТ СК „АХА Страхування 19.07.2015 року (а.с.29). В травні 2016 року позивач звернувся з претензією до ТОВ „ГлаксоСмітКляйн Фармасьютікалс Україна і АТ СК „АХА Страхування з вимогою про виплату йому матеріальної шкоди, завданої ДТП (а.с.30-32). Дана претензія була отримана зазначеними особами 16.05.2016 року, про що свідчать замовні поштові повідомлення (а.с.31-32). АТ СК „АХА Страхування виплатило позивачу грошові кошти в сумі 3 934, 08 грн. (а.с.36) ТОВ „ГлаксоСмітКляйн Фармасьютікалс Україна на претензію позивача не відреагувало. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ „ГлаксоСмітКляйн Фармасьютікалс Україна на користь позивача різницю між відшкодованим і заподіяною шкодою в сумі 29 355,20 грн. А також витрати, в сумі 300 грн., повязані з проведенням оцінки матеріального збитку. Крім того, суд вважає за необхідне задовольнити і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди. Зважаючи на глибину фізичних та душевних страждань, які виразились в порушенні звичного життєвого укладу, в неможливості нормального відпочинку, подавленого стану та з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення,

Outcome: approved