Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з майна, посилаючись на наступне. Згідно свідоцтва про право власності, виданого Оболонською районною у м.Києві державною адміністрацією 15.01.2002 року, згідно з розпорядженням від 15.01.2002 року №2235 позивач є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS]. З витягу з Єдиного реєстру заборон відчудження об»єктів нерухомого майна №9621949 від 16.03.2010 року позивачу стало відомо, що постановою ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві №320/1-2010 від 16.03.2010 року на все майно, що йому належить на праві власності, зокрема, 1/3 частину квартири [ADDRESS] накладено арешт. Позивач звернувся до начальника ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві із заявою про зняття арешту з 1/3 частини вищевказаної квартири, на що 20.08.2014 року отримав відповідь, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м.Києва від 24.03.2009 року по справі №2-3641 про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «Воля-Кабель» боргу у розмірі 265,80 грн. 30.06.2010 року вказане виконавче провадження згідно п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» завершено та за терміном зберігання знищено Просив зобов»язати Відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві зняти арешт з квартири [ADDRESS], накладеного постановою Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві №320/1-2010 від 16.03.2010 року. Позивач та його представник в судове засідання не з"явилися, надали заяву якою позов підтримали, просили його задовольнити, розглядати справу у їх відсутності та не заперечували проти заочного розгляду справи. Представник відповідача - Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач та його представник не заперечують проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності виданого Оболонською районною у м.Києві державною адміністрацією 15.01.2002 року, згідно розпорядження №2235 від 15.01.2002 року вбачається, що квартира [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім»ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] /в рівних долях/(а.с.5). Рішенням Оболонського районного суду м.Києва позов ЗАТ «Воля-Кабель» до [PERSON] про стягнення боргу було задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ «Воля-Кабель» 184 грн 80 коп заборгованості, 51 грн - судового збору та 30 грн - витрат на інформаційно-технічне забезпечення (а.с. 6). З витягу з Єдиного реєстру заборон відчудження об»єктів нерухомого майна №9621949 від 16.03.2010 року позивачу стало відомо, що постановою ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві №320/1-2010 від 16.03.2010 року на все майно, що йому належить на праві власності, зокрема, 1/3 частину квартири [ADDRESS] накладено арешт (а.с.8). Згідно відповіді начальника ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві вбачається, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м.Києва від 24.03.2009 року по справі №2-3641 про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «Воля-Кабель» боргу у розмірі 265,80 грн. 30.06.2010 року вказане виконавче провадження згідно п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» завершено та за терміном зберігання знищено (а.с. 9). Відповідно до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-ХІV у редакції на час накладення арешту, заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням. Згідно із ч.1 ст 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. Відповідно до ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-ХІV у відповідній редакції арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчудження; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; Частиною 2 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що державним виконавцем за постановою про відкриття провадження або за постановю про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов»язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою, накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України від 21.04.1999 р №606- ХІV у разі закінчення виконавчого провадження згідно із ст. 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійсненні державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також проводяться інші дії, необхідні у зв»язку з завершенням виконавчого провадження. Суд вважає, що знищене виконавче провадження, в межах якого винесено оскаржувану постанову, закінчено, а тому на підставі ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» арешт підлягає зняттю. З врахуванням вищевикладеного суд вважає, що позов законний та обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі заявлених вимог та виносить рішення про зняття арешту з майна, а саме: квартири [ADDRESS] накладеного постановою Відділу державної виконавчої служби Облонського районного управління юстиції у м.Києві №320/1-2010 від 16.03.2010 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved