Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом, зазначивши, що він є наймачем житлової квартира №57 в будинку №275а по прт. Дніпровський в м. Н. Каховка на підставі ордеру на житлове приміщення №32 від 31.08.1990 р. В зазначеному житловому приміщенні відповідач зареєстрована але не проживає з 2000 року та перебувають на території РФ, комунальних послуг не сплачуює, особистих речей в квартирі не має. Через реєстрацію відповідача в спірному житловому приміщенні, позивач не може вільно користуватися та розпоряджатися квартирою, змушений сплачувати комунальні послуги за відповідача, у звязку з чим просить суд, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідачі у судове засідання не зявилась, подала письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності не заперечуючи проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, суд у звязку з неявкою сторін, вважає можливим судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до правил статей 71, 72 ЖК УРСР наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. З урахуванням ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в України» від 11.12.2003 року №1382 IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Так, судом встановлено, що [PERSON] разом зі своєю сімєю: [PERSON], [PERSON], [PERSON] є наймачами квартири №57 в будинку №275а, що розташована по прт. Дніпровський в м. Н.Каховка, Херсонської області, що підтверджується копією ордеру на житлове приміщення №32 від 31.08.1990 р., виданого згідно рішення виконкому №190 від 02.08.1990 р. Згідно довідки КП «Основа» відповідач: [PERSON], зареєстрована за адресою: м. Н.Каховка,прт. Дніпровський, 275а\\57. З Акту складеного депутатом міської ради [PERSON] від 11.01.2016р., вбачається, що [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає з 2000 р., у звязку з виїздом на постійне місце проживання до Російської Федерації. Відповідно п.34 до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Враховуючи викладенене та оскільки відповідач зареєстрований у вказаному житловому приміщенні як члени сімї позивача але понад встановлені законом строки не проживає, особистих речей в ньому не має, фактично мешкає за іншої адресою, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 405 ЦК України, ст.71.72 ЖК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved