Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат у справі. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем 25.07.2012 р. кредитним договором № АВААRG64120043 Банк надав [PERSON] на строк 12 місяців грошові кошти в розмірі 4 531,14 гривень зі сплатою 0.12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом шляхом перерахування на рахунок торговельно-сервісного підприємства. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка». Відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», [PERSON] зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками, комісіями та винагородами, а також нести інші витрати згідно Умов. Однак, відповідач не виконала належним чином свої зобов'язання за Кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 29.01.2016 року має прострочену заборгованість в сумі 13 502,81 гривень. Представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча повідомлялася судом про місце і час розгляду справи належним чином. Судова повістка, надіслана за адресою місця реєстрації [PERSON], вручена останній належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки. Враховуючи викладене, на підставі ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, Банк зобов»язаний надати кредит Позичальнику, в розмірі та на умовах, що передбачені кредитним договором, а Позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, відповідно до укладеного між сторонами 25.07.2012 р. кредитного договору АВААRG64120043 Банк надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 4 531,14 гривень зі сплатою 0.12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом шляхом перерахування на рахунок торговельно-сервісного підприємства. Договір укладено на строк 12 місяців - з 25.07.2012 р. по 24.07.2013 р. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка». Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом позивач виконав належним чином свої зобов»язання, надавши відповідачу кредит в сумі 4 531,14 гривень. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до п.3.2. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», відповідач зобов'язалася використати кредит за цільовим призначенням, погашати кредит у порядку та строки, передбачені Заявою, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.п.4.1, 4.2 Умов та Тарифів, а також сплатити Банку винагороду у строки та в розмірі, згідно Тарифів, Заяви та даних Умов. Відповідно до п.5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», при порушенні Позичальником будь-якого із зобов»язань, передбачених заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 Умов, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов»язується сплатити Банку пеню в розмірі 0.15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Відповідно до п.5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості. Відповідно до Заяви [PERSON] зобов'язалася щомісячно, з 10 по 14 число кожного місяця надавати Банку кредитні кошти (щомісячний платіж) у сумі 377,84 гривень, а з 15.01.2013 р. - 513,32 гривень - для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконала свої зобов»язання за Кредитним договором. Як зазначає позивач, станом на 29.01.2016 р. заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 13 502,81 гривні, з яких: -4 018,06 гривень - заборгованість за кредитом; -2,61 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; -812,88 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; -7 550,08 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи, передбачені п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг; -500,00 гривень - штраф (фіксована частина); -619,18 гривень - штраф (процентна складова). Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за тілом кредиту, нарахованими відсотками, пенею та комісії за користування кредитом відповідно до положень договору, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. Однак, на думку суду, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500 гривень та в розмірі 619,18 гривень - штраф (процентна складова), виходячи з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-2003цс15. Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що позивачем застосована до відповідачів цивільно-правова відповідальність у виді стягнення як пені, так і штрафу за одне і те саме порушення, а саме несвоєчасне виконання зобов»язання по сплаті платежів в рахунок погашення заборгованості, суд вважає, що дані обставини є порушенням ст..61 Конституції, а тому вимоги Банку про стягнення штрафу не підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі, пропорційно до задоволених вимог ( 91,7%). Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.10, 88, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд

Outcome: partial