Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення боргу за договором позики та 3% річних від суми боргу. На підставу своїх вимог спирається на те, що 19 липня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання безпроцентної позики. Відповідно до умов даного договору позивач надав в позику [PERSON], грошові кошти у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) доларів США, які остання зобов'язалася повернути в строк до 19 липня 2014 року. У зазначений у договорі строк, відповідач не виконала свої зобов'язання по договору, а саме: не повернула отримані кошти. Добровільно відповідач відмовляється повертати грошові кошти взяті нею в позику. У зв'язку з цим, позивач вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики. Згідно п. 5 Договору Відповідач зобов'язалася повернути отримані нею кошти у розмірі 50 000 доларів США протягом 12 місяців, починаючи з 19 липня 2013 року, тобто до 19 липня 2014 року. Однак, у зазначений у договорі строк відповідач своє зобов'язання не виконала, не повернула жодної копійки позичених нею коштів, а отже, вважається такою, що прострочила виконання грошового зобов'язання за договором позики з 20 липня 2014 року. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач зобов'язана сплатити на користь позивача заборгованість з урахуванням 3% річних за період прострочення грошового зобов'язання з 20 липня 2014 року по 19 липня 2017 року (день подачі позову).Розрахунок 3% річних становить: 50 000 доларів США *3%*1 096 днів/365 днів/100 = 4 504, 10 доларів США, де 50 000 доларів США - сума заборгованості за договором позики; 1 096 днів - кількість днів прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики з 20 липня 2014 року по 19 липня 2017 року; 4 504,10 доларів США - розмір 3% річних від суми заборгованості. Отже, загальна сума заборгованості за договором позики разом з 3% річних становить: 50 000 доларів США (основний борі) + 4 504,10 доларів США (3% річних) = 54 504, 10 доларів США, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Представник позивача в судовому засідані підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення - судових повісток), до суду без поважних причин двічі не з'явився, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів, відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України, у відсутності відповідача. Суд, вислухавши думку предствника позивача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: 19 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання безпроцентної позики (а.с.6-7). Відповідно до умов даного договору [PERSON], надав в позику [PERSON], грошові кошти у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) доларів США, які остання зобов'язалася повернути в строк до 19 липня 2014 року. Встановлено, що у зазначений у договорі строк, відповідач не виконала свої зобов'язання по договору, а саме: не повернула отримані кошти. Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України встановлено форму договору позики, відповідно до якої договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що і було зроблено сторонами (а.с.6-7). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п. 5 договору відповідач зобов'язалася повернути отримані нею кошти у розмірі 50 000 доларів США протягом 12 місяців, починаючи з 19 липня 2013 року, тобто до 19 липня 2014 року, тобто прострочка виконаня зобов"язання починається з 20 липня 2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Таким чином відповідач зобов'язана сплатити на користь позивача заборгованість з урахуванням 3% річних за період прострочення грошового зобов'язання з 20 липня 2014 року по 19 липня 2017 року (день подачі позову). Позивачем проведений розрахунок 3% річних,який визнається судом як належний та допустимий, а саме: 50 000 доларів США *3%*1 096 днів/365 днів/100 = 4 504, 10 доларів США, де 50 000 доларів США - сума заборгованості за договором позики; 1 096 днів - кількість днів прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики з 20 липня 2014 року по 19 липня 2017 року; 4 504,10 доларів США - розмір 3% річних від суми заборгованості. Отже, загальна сума заборгованості за договором позики разом з 3% річних становить: 50 000 доларів США (основний борі) + 4 504,10 доларів США (3% річних) = 54 504, 10 доларів США. Згідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, тому позов підлягає до повного задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved