Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. 04 грудня 2018 року [PERSON](далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON](далі - відповідач) в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача згідно Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2014 року у твердій грошовій сумі 1200 гривень щомісяця та просить стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 2200 гривень щомісяця, починаючи з набрання рішенням законної сили до досягнення [PERSON] повноліття тобто до 13 жовтня 2027 року, потім стягувати на утримання [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі 1100,00 гривень, щомісячно до його повноліття тобто до 04 грудня 2030 року. Свої позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів, позивач обґрунтовує тим, що вона самостійно забезпечити належний рівень життя дітей не спроможна, так як суттєво погіршилося її матеріальне становище внаслідок інфляційних процесів в державі, зростання цін на продукти харчування, одяг та взуття, комунальні послуги. Окрім, речей першої необхідності вона несе витрати на лікування оздоровлення та культурний розвиток синів, в той час, як суми аліментів, яка стягується з відповідача не вистачає навіть на забезпечення найнеобхідніших щоденних потреб дітей. На протязі значного часу [PERSON] не виконує батьківські зобовязання та ухиляється від сплати аліментів в повному обсязі, в звязку з чим у нього виникла заборгованість. Станом на 01 листопада 2018 року заборгованість по аліментам становить 3441,93 гривень. З метою забезпечення належних умов життя дітей, необхідних для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку позивач звернулась до суду з вказаним позовом. 2. Позивач у судове засідання не зявилась, але до позовної заяви надала заяву, в якій просить проводити судове засідання без її участі, наполягала на задоволенні своїх позовних вимог. 3. Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог позивача. Пояснив, що не має змоги виплачувати аліменти у сумі 2200 гривень, а зможе лише сплачувати аліменти у розмірі 1200 грн. на двох дітей так як він звільнився з роботи. Крім виплати аліментів він надавав матеріальну допомогу дітям. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Позивач надала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила проводити судове засідання без її участі (а.с. 14). \~ \~ \~ \~ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 5.\~Судом встановлено,\~що в\~період фактичних\~шлюбних відносинах\~у сторін\~народились двоє\~синів [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 197636 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 331348. (а.с. 9-10) 6. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2014 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1200 гривень, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду, а саме з 17 січня 2014 року до досягнення [PERSON] повноліття тобто до 13 жовтня 2027 року, потім стягувати на утримання [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі 600 гривень, щомісячно, до його повноліття тобто до 04 грудня 2030 року. (а.с. 11) 7. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 19 листопада 2018 року, складеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області [PERSON] станом на 01 листопада 2018 року заборгованість по аліментам становить 3441,93 гривень. (а.с. 13) 8. Відповідно до довідки № 90 від 25.02.2019 року, відповідач працював у комунальному підприємстві «Одесміськелектротранс» з 29.06.2018 року по 13.12.2018 року на посаді водій автотранспортних засобів автобуса (6,5-7,5 м.) категорії Д. та його дохід за період з 29.06.2018 року по 14.12.2018 року склав 23699,24 грн. (а.с. 37) ІV. Оцінка Суду. 9. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 10. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 11. У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 12. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 13. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. 14. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. 15. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 16. Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 17. Відповідно до статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. 18. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 19. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. 20. Суд надіє оцінку тому, що поняття «мінімум» визначає крайню межу, при цьому ч.2 ст.183 СК встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 21. У судовому засіданні встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1200 гривень щомісячно, таким чином з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, що призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. 22. Окрім того, з часу присудження аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей істотно зріс прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, рівень життя значно подорожчав, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України є обґрунтованими. 23. Суд доходить висновку, що законним і справедливим по відношенню до всіх осіб, прав яких стосуються розгляд цієї справи, буде часткове задоволення позовних вимог. 24. Тому, діючи в найвищих інтересах дитини, суд робить висновок про те, що розмір стягуваних із відповідача аліментів має бути змінено та стягнуто починаючи з набрання рішенням законної сили, у твердій грошовій сумі 1800 гривень, щомісячно і до досягнення [PERSON] повноліття тобто до 13 жовтня 2027 року, а потім стягувати на утримання [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі 900 гривень, щомісячно, до досягнення ним повноліття, тобто до 04 грудня 2030 року. 25. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. 26. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 27. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 28. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Outcome: partial