Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач, [PERSON]., звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON], про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме кімнатою [ADDRESS], вселити його у дану кімнату та зобов'язання передати ключ від кімнати відповідачку. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що йому належить на праві сумісної власності разом із відповідачкою вказана кімната на підставі договору купівлі-продажу від 19 грудня 2013 року, однак його бабуся - [PERSON]., яка мешкає у вказаній кімнаті, не погоджується на його проживання на вказаній площі, і взагалі не пускає його, не дає ключі від кімнати. Для захисту своїх прав власника він звернувся до суду із даним позовом. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, та пояснив, що на даний час він проживав у свого брата, але за сімейними обставинами брат вимагає його з"їхати з квартири, але іншого житла позивач крім спірної кімнати не має. Відповідачка проти позову заперечувала, зазначаючи, що не пустить позивача до кімнати. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторонам на підставі договору купівлі-продажу від 19 грудня 2013 року належить кімната [ADDRESS]. Рішенням ленінського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2014 року визначені частки у спільній сумісній власності на кімнату [ADDRESS] загальною площею 15.3 кв.м., жтловою площею 8,1 кв.м. та встановлено що розщмір частки [PERSON] складає 1/2 частку кімнати [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст.ст. 319 ч.1, 391, 356, 358 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Оскільки сторонам належить по 1/2 частині кімнати, то вони мають рівні права щодо користування цим майном. Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти вселення позивача в цю кімнату, зазначаючи, що вони не можуть проживати разом в одній кімнаті. Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положеннястатті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57-59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. За таких обставин суд виходить з того, що відповідачка заперечує проти вселення та проживання позивача в кімнаті, яка також належить йому на праві власності, відмовляється надати йому ключі, тобто право позивача щодо користування належним йому майном порушується, а тому підлягає захисту. На підставі викладеного та

Outcome: approved