Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON], 11,04.2018 р. звернулась до суду з позовом до відповідача Святошинського РВ ДВС м. Київ, ГТУЮ у м. Києві про зняття арешту та заборону відчуження всього нерухомого майна. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час оформлення спадщини після померлої [PERSON] - її матері, яка померла [INFO] р. їй стало відомо про існування постанови державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ м.Києва від 21 грудня 2001 р. про накладення арешту на майно, що належить [PERSON] в тому числі з 1/3 квартири за адресою [ADDRESS], на виконання рішення суду щодо стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], на користь Державного комунального підприємства житлового господарства Ленінградського р-ну м. Києва 3124 грн. 32 коп. та державне мито на користь держави в сумі 51 грн. Однак, вказана сума боргу сплачена в повному обсязі. На звернення до відповідача щодо зняття арешту, позивачем отримано відповідь про те, що встановлено відсутність зареєстрованих виконавчих проваджень відносно [PERSON], зареєстрованої [ADDRESS], а тому жодних правових та технічних можливостей зняти арешт відповідачем не є можливим. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна порушує його законні права, як власника, щодо права вільного володіння, користування та розпорядження майном, позивач просить задовольнити його вимоги та зняти арешт з належного йому майна. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення, посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, в подальшому суду надала заяву з проханням розгляду справи в її відсутності, що суд з урахуванням обставин справи вважає за можливе. Представник відповідача [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві та представник третьої особи Першої Київської державної нотаріальної контори в судові засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності представника відповідача відповідно до ст.ст.280-289 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечувала позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 01.02.2017 року. Померла [PERSON] є матір'ю позивача, що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS], загальна площа 57,77 кв.м. що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 08.05.1998 року. В подальшому, в 2017 році для отримання спадщини позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріус повідомив про наявність арешту всього майна [PERSON], реєстраційний номер обтяження 1439426, зареєстровано 04.11.2004 року за № 1439426 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова, б/н 21.12.2001 року Відділ Державної виконавчої служби у Ленінградському р-ні, Святошинський р-н. (постанова про арешт майна додається), додаткові дані: архівний [NUMBER], архівна дата 27.12.2001, дата виникнення 27.12.2001, № реєстра 3-2011, внутр.№ [NUMBER], коментар вх.7994. Постанова ДВС Святошинського р-ну від 21.12.2001р. «про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» була винесена на підставі виконавчого листа №2-20182 від 03.05.2001р. виданий Ленінградським судом м. Києва, що в свою чергу було видано на підставі Рішення Ленінградського суду м. Києва №2-2082 від 03.05.2001р. Рішення Ленінградського суду м. Києва було виконане [PERSON] що підтверджується квитанціями, довідками та довідкою від 06.12.17 р. бланк №02/08/001623 КЦ «Центр комунального сервісу» Святошинського р-ну про відсутність заборгованості. Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Аналогічне визначене статтею 321 ЦК України щодо непорушності права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, виконавчий документ за яким відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно станом на сьогоднішній день не перебуває на виконанні у РВ ДВС, державний виконавець не вправі вчиняти будь-які дії щодо нього, в тому числі закривати виконавче провадження в зв'язку з фактичним виконанням виконавчого документу і на цій підставі знімати арешт з майна. Стаття 59 ЗУ «Про виконавче провадження» містить вичерпний перелік підстав для зняття арешту безпосередньо виконавцем в рамках виконавчого провадження, проте серед них відсутня така підстава, як зняття арешту після повернення виконавчого документа стягувачу. При цьому, ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки наявність арешту майна порушує його права. Таким чином, з огляду на те, що обставини, на які посилався позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved