Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Прокуратури Харківської\~області,\~Державної казначейської\~служби України\~про відшкодування\~моральної шкодив якому просить стягнути з Державного бюджету України на його користь компенсацію за моральну шкоду у розмірі 96 000,00 грн., спричинену посадовими особами прокуратури Харківської області, шляхом прийняття незаконних та неправомірних рішень, противоправною бездіяльністю при розслідуванні кримінального провадження № 42012220080000024 від 07.12.2012 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 18.02.2008 року наказом ГУМВСУ в Харківській області № 98 на підставі висновку службового розслідування УГБ ГУ МВС України в Харківській області за не встановлення місцезнаходження заявника [PERSON] при розгляді його заяв від 21.01.2008 року № 132 та від 23.01.2008 року № Н-55/2 йому було оголошено догану з внесенням в його особову справу, що вплинуло на його грошове забезпечення та на розмір пенсії. 17.04.2008 року вважаючи наказ про догану № 98 не законним, він звернувся на телефон довіри УВБ МВС України. 15.07.2008 року за його адміністративним позовом наказ про його покарання № 98 від 18.02.2008 року було визнано незаконним. Як стало відомо в майбутньому його повідомлення у відношенні його керівництва було доручено на розгляд ГУМВСУ в Харківській області, яке по результатам зробило висновок та для прийняття рішення в порядку ст. 97 УПК України надіслало його до прокуратури області. З 2008 року по теперішній час прокуратурою Харківської області виносились постанови про закриття кримінального провадження, які були скасовані ухвалами судів. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.06.2017 залишеним без змін Апеляційним судом Харківської області, що набрало законної сили 08.08.2017 року стягнуто на користь [PERSON] з державного бюджету 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Однак посадові особи прокуратури області продовжують вчиняти щодо нього неправомірні дії. Завдану йому моральну шкоду від цих дії він оцінює в 96 000, 00 гривень, яка виявляється в наступному. Прокуратура Харківської області продовжує не вживати заходів для розслідування кримінальної справи, поновлення його порушених прав та притягнення до відповідальності осіб, що вчинили правопорушення. Зазначене викликає в нього дискомфорт та почуття несправедливості, як громадянина України, оскільки люди, що вчинили кримінальне правопорушення залишаються непокараними, крім того в зв'язку з не ефективним розслідуванням кримінальної справи спливають строки для притягнення винних осіб до відповідальності. Позивач стверджує, що його порушені права не поновлені, порушення Закону не припинені, особи, що вчинили та вчиняють правопорушення, до відповідальності не притягнуті, через бездіяльність посадових осіб прокуратури Харківської області, яка виразилась у відсутності реагування на правопорушення, вчинені посадовими особами ГУ МВСУ в Харківській області, а тому, для того, щоб поновити свої порушені права, захистити свою честь та гідність, ділову репутацію, зобов'язати прокуратуру Харківської області виконувати вимоги Закону України Про прокуратуру, він вимушений ініціювати судові слухання в судах різних інстанцій та різних юрисдикцій, що забирає в нього багато часу, завдає шкоду його здоровю, порушує життєві ритми та зв'язки, для поновлення яких йому необхідні додатковий час та зусилля. Таким чином в результаті бездіяльності\~прокуратури Харківської\~області щодо\~не проведення\~ефективного досудового\~розслідування обставин\~зазначених в\~його повідомленні,\~винесенням незаконної\~постанов про\~закриття кримінального\~провадження йому\~заподіяно моральної\~шкоди в\~сумі 96\~000\~грн.,\~яку просить\~стягнути в\~судовому порядку. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в понвому обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача - прокуратури Харківської області в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Надав до суду відзив в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що у правовідносинах, що склалися між [PERSON] та прокуратурою Харківської області взагалі відсутня моральна шкода, оскільки законодавець обов'язковою умовою для відшкодування моральної шкоди встановлює саме наявність вини оосби, що її заподіяла. В даному випадку саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Разом із цим, посадовими особами органів прокуратури будь-яких протиправних дій стосовно [PERSON] не вчинено, доказів протиправності їх дій під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №42012220080000024, що проведено у відповідності до вимог КПК України, позивачем не надано. Так, відсутні будь-які судові рішення або висновки компетентних органів, прокурора вищого рівня до компетенції якого згідно ст. 308 КПК України відноситься розгляд скарг щодо недотримання слідчим (прокурором) розумних строків, якими було встановлено факт невиконання або неналежного виконання своїх службових обовязків уповноваженими особами прокуратури під час досудового розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні. Жодну посадову особу не притягнуто до відповідальності (дисциплінарної\\ адміністративної чи кримінальної) за доводами позивача. Зважаючи на здобуті докази та те, що доводи [PERSON], під час досудового розслідування не знайшли свого обєктивного підтвердження, прокуратурою Харківської області прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Одночасно, не дивлячись на обґрунтованість прийнятих процесуальних рішень про закриття кримінального провадження, очевидну відсутність\~складу злочину, недоцільність проведення подальшого досудового розслідування, слідчими суддями вони скасовувались лише з одних формальних міркувань.Будь-яких обмежень свобод або особистих прав [PERSON] при проведенні досудового розслідування не допущено, а ним не надано доказів спричинення йому будь-якої шкоди, оскільки лише сам факт\~звернення позивача\~з заявами\~до правоохоронних органів чи до суду не може свідчити про порушення його прав, а не погоджуючись з процесуальними рішеннями, він реалізує своє конституційне право на доступ до правосуддя. З огляду на викладене, позивачем не\~зазначено як\~саме уповноважені\~особи прокуратури спричинили\~йому страждання,\~що призвели\~до погіршення\~стану його здоровя, взаємин з родичами, позбавили можливості\~реалізації своїх\~звичок та\~бажань,\~та яким\~чином вони повязані з їх службовою діяльністю, його позовні вимоги зводяться лите по незгоди з процесуальним рішенням. Представник Головного Управління Державної Казначейської служби в Харківській області в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що позивачем не доведено спричинення йому моральної шкоди, просив в задоволені позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.07.2017 року скаргу [PERSON] задоволено. Постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області [PERSON] від 29.06.2017 про закриття кримінального провадження № 42012220080000024 від 07.12.2012 року скасовано. Матеріали кримінального провадження повернуто слідчому для провадження досудового розслідування. Ухвала набрала законної сили. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.06.2017 року залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 08.08.2017 року стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн. Рішення набрало законної сили 08.08.2017 року. Зі змісту мотивувальної частин ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.07.2017 вбачається, що постанова відповідача скасована з підстав проведення неповної перевірки за заявами позивача, попередні вказівки суду не повністю виконувались, або не виконувались взагалі. Відповідно до\~статті 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб"єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Таким чином при розгляді даної справи застосуванню підлягають ст. ст. 1173, 1174 ЦК України. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі\~ст. 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обовязок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу. Згідно ч. 1\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4\~постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими правомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Викладені позивачем обставини узгоджуються з Правово позицією висловленою Верховним Судом України в постанові від 25.05.2016 року у справі № 6-440цс16, де зазначено, що шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до\~ст. 360-7 ЦПК України\~висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої\~статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Згідно зі\~ст.\~60\~ЦПК України\~кожна сторона\~ зобов'язана\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень.\~Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За постановою Пленуму Верхованого Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом встановлено, що ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.07.2017 року скасовано постанову прокуратури Харківської області про закриття кримінального провадження № 42012220080000024 від 07.12.2012 року за ч. 1 ст. 366, ч.1 ст. 367 КК України. З постанов та ухвал суду вбачається, вказівки які в них містилися під час проведенного розслідування не виконані. Аналізуючи зазначені обставини, суд вважає, що є підтвердження завдання позивачу моральних страждань, втрат немайнового характеру та вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 3 000 гривень, виходячи із принципу розумності і виваженості, з огляду на конкретні обставини справи. При визначенні розміру моральної шкоди суд врахував важливість для позивача питань з якими\~ він звертався\~ до відповідача для вирішення. При визначенні важливості суд виходив з загальнолюдських принципів та суспільної моралі. Враховано також таку обставину як\~ тривалість, майже 10 років, негативного впливу на морально-фізичний стан позивача, що призвело до морально-психологічних перевантажень на нього. Відповідно до\~ст.\~25\~Бюджетного кодексу\~України центральний\~орган виконавчої\~влади,\~що реалізує\~державну політику\~у сфері\~казначейського обслуговування\~бюджетних коштів,\~здійснює безспірне\~списання коштів\~державного бюджету\~та місцевих\~бюджетів на\~підставі рішення\~суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з Державної казначейської\~служби України\~за рахунок\~коштів Державного\~бюджету Українина користь [PERSON] 3 000, 00 гривень. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: partial