Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення 1475 грн. - інфляційних втрат, 1389 грн. - трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов»язання за договором позики за період з 13.03.2012 р. по 01.06.2014 р. та різницю курсу долара США по відношенню до гривні у сумі 5925 грн. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 07.10.2011 р. між сторонами був укладений договір позики грошових коштів в сумі 8280 грн. та 1580 грн. доларів США. 12.03.2012 р. Тернопільським міькрайонним судом ухвалено рішення про стягнення з відповідача [PERSON] в її користь за договором позики від 07.10.2011 р. суму боргу в розмірі 20920 грн. та нарахованих 3% річних в розмірі 171.95 грн., проте відповідач рішення суду не виконала та боргу не повернула. Тому, просить стягнути з неї за прострочення виконання грошового зобов»язання за договором позики від 07.10.2011р. три проценти річних в сумі 1389 грн. за період з 13.03.2012 р. по 01.06.2014 р., та 1475 грн. інфляційних втрат з 15.10.2011 р. по 01.06.2014 р. та 5925 грн. різницю курсу долара США по відношенню до гривні . У судове засідання позивач не з»явилася, проте подала заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з"явилася з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Відповідно до розписки від 07.10.2011 р. відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 1580 доларів США та 8280 грн., зобов»язавшись повернути їх до 15.10.2011 р. Відповідно до вимог ст.1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов"язується повернути позичкодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Із виконавчого листа виданого 01.06.2012 р. Тернопільським міськрайонним судом на підставі рішення від 12.03.2012 р. у цивільній справі №1915/1035/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики вбачається, що із [PERSON] в користь [PERSON] стягнуто борг за договором позики в сумі 20900 грн. та три відсотки річних у розмірі 171.95 грн., всього - 21072 .02 грн. та 214.60 грн. судового збору. Станом на 01.06.2014 р. за офіційним курсом НБУ вартість 100 долара США становить 1177.4997 грн. Таким чином, судом встановлено, що в порушення умов укладеного договору грошової позики від 12.03.2012 р. борг відповідачем повністю не погашений та рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06.04.2012 р. відповідачем не виконано, а саме борг за договором позики в сумі 20900 грн. не повернутий та не сплачено трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов»язання за договором позики в сумі 171.95 грн. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на вище наведене та наявність у відповідача перед позивачем заборгованості по сплаті боргу за договором позики в сумі 20920 грн., суд погоджується із здійсненим позивачем розрахунком 3% річних за період з 13.03.2014 р. по 01.06.2014р. (остаточна дата розрахунку позивача) в сумі 1389 грн. за прострочення повернення коштів за договором позики наданих позивачем і вважає їх обґрунтованими. Розглянувши позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 1474.90 грн. інфляційних втрат за період з 15.10.2011 р. по 01.06.2014 р. за договором грошової позики від 07.10.2011 р., перевіривши методику та періоди нарахування цієї суми суд вважає, що останні підставні та підлягають до задоволення у зазначеній сумі. Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 5925 грн. різниці курсу долара США по відношенню до гривні, суд вважає останні такими, що до задоволення не підлягають, оскільки позивачем розрахунок боргу здійснений відповідно до курсу долара під час ухвалення Тернопільським міськрайонним судом рішення від 12.03.2014 р., а також з урахуванням того, що судом здійснено стягнення із відповідача у користь позивача інфляційних втрат пов»язаних із несвоєчасним виконанням грошового зобов»язання. Відповідно до вимог ст.1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов"язується повернути позичкодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги невиконання відповідачем [PERSON] рішення суду про стягнення з останньої в користь позивача суми боргу за договором позики від 07.10.2011 р., а також зважаючи на те, що відповідачем не надано, а у судовому засіданні не здобуто доказів повернення позивачу суми боргу за договором позики, суд приходить до висновку про порушення прав позивача відповідачем, які підлягають захисту, а позов до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суми трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов»язання в розмірі 1389 грн. та інфляційні втрати в сумі 1474.90 грн. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 243.60 грн. грн. сплаченого останнім судового збору.

Outcome: partial