Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про встановлення права власності на спадщину за законом. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Крім позивача спадкоємцем щодо майна померлого є дружина померлого та мати позивача [PERSON] , яка спадщину приймати не бажає. Позивач вказує, що прийняв спадщину, оскільки проживав разом зі спадкодавцем на день його смерті в спадковому будинку та продовжує проживати в такому і на далі, однак не може оформити спадщину через нотаріальну контору із-за втрати оригінала правовстановлюючого документа на будинок, тому змушений звернутися до суду про визнання за ним права власності на спадковий будинок в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] будучи повідомленою про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої вимоги позивача визнає та просить суд розглянути справу у її відсутність. Третя особа державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. про день, час та місце розгляду справи будучи повідомленою належним чином своєчасно, в підготовче судове засідання також не з`явилася, заяв, клопотань від неї не надходило. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. В підготовчому судовому засіданні належними доказами встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Рішенням Виноградівського районного суду від 20.02.2020 року за № 299/193/20 встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] є рідним батьком позивача [PERSON] . Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Спадковий будинок належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Королівською селищною радою народних депутатів за №11 від 25.01.2001 року. Спадкоємцями першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України після смерті спадкодавця є його син, позивач по справі [PERSON] та дружина спадкодавця і мати позивача, відповідач по справі [PERSON] . Згідно поданої до суду заяви від 13.07.2020 року відповідач претензій до спадкового майна не заявляє. Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Суд констатує, що позивач після смерті свого батька спадщину прийняв у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті спадкодавця проживав разом з ним у спадковому будинку, що стверджується довідкою Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області від 27.01.2020 року за №213. В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3\~що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає\~ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу\~встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний Суд України в п. 23\~Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька позивач звернувся до державного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу. Однак листом державного нотаріуса від 21.01.2020 року № 3/01-16 позивача було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок немає можливості, у зв`язку з тим, що позивачем не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві та роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до суду. Оригінал правовстановлюючого документа на будинок втрачено, про що позивачем подано оголошення в газету Новини Виноградівщини від 25.01.2020 року № 3 (8657). Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив та батьки. Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро. Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» за №20 від 14.01.2020р. та технічного паспорту на житловий будинок, даний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами будівництвом завершений і його інвентаризаційна вартість складає 334 650,00 гривень. Згідно даних КП «Виноградівське РБТІ» житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Королівською селищною радою народних депутатів за №11 від 25.01.2001 року. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ч.2ст.382, ст.392 ЦК України). Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. 02 квітня 2020 року набрав чинності\~Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX\~. Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки, зокрема, щодо апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. На підставі наведеного,

Outcome: approved