Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.08.2015 року звернулася до суду з зазначеним позовом. Обґрунтувала його наступним. 19.03.2013 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в селі Бабичівка Глобинського району Полтавської області по вулиці Кірова, 17. Вона є єдиним спадкоємцем майна померлого за законом, яка вчасно прийняла спадщину. Виявилося, що при житті спадкодавець не оформив правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині Приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] відмовила їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] на підставі закону, що діяв на час створення об»єкту нерухомого майна, побудував вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, володів ним на праві приватної власності, що підтверджується записами в погосподарських книгах Бабичівської сільської ради, однак за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, як того вимагає діюче законодавство. Посилаючись на викладене, позивач прохала суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в селі Бабичівка Глобинського району Полтавської області по вулиці Кірова,17. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Бабичівської сільської ради, представник третьої особи Глобинського районного управління юстиції в особі реєстраційної служби, третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], в судове засідання не з"явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, заперечень на позов не надали. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. 19 березня 2013 року помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 233230, виданим Центральним відділом ДРАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області 19.03.2013 року, актовий запис № 383. Місцем відкриття спадщини є останнє місце реєстрації спадкодавця [ADDRESS]. Спадкоємцем померлого (за законом) є дочка - [PERSON] (позивач у справі), яка прийняла спадщину і не відмовилася від неї. Інша дочка [PERSON], яка постійно проживає в м. Москві, Росія, як вбачається з матеріалів дослідженої спадкової справи № 26/2013 , заведеної приватним нотаріусом Кременчуцького міського округу [PERSON], від прийняття спадщини в установлений законом строк відмовилася, що підтвердила заявою з нотаріально посвідченим підписом. Відмова від спадщини є безумовною. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в селі Бабичівка, Глобинського району Полтавської області по вул. Кірова, 17. Приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] постановою від 05 серпня 2015 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, який посвідчує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Згідно технічного паспорту житловий будинок літ. «А» було побудовано в 1960 році, прибудова літ. «а», прибудова літ. «а1», сарай літ. «Б», убиральня літ. «В», хвіртка літ. «№1», ворота літ. «№2», огорожа літ. «№3», огорожа літ. «№4», огорожа літ. «№5» - в 1990 році. Відповідно до [PERSON] Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську [PERSON] депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім»ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Згідно записів в погосподарських книгах Бабичівської сільської ради за [PERSON] значилося нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в селі Бабичівка Глобинського району Полтавської області по вул. Кірова, 17, на приватизованій земельній ділянці площею 0,19 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивачем надано доказ, що вказана земельна ділянка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 057896, виданого Бабичівською сільською радою 15 червня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №\~155. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів його державну реєстрацію відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в звязку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА від 18.09.2015 року, житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», прибудова літ. «а1», сарай літ. «Б», убиральня літ. «В», хвіртка «№1», ворота «№2», огорожа «№3», огорожа «№4», огорожа «№5», збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч.1 ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Встановивши, що спадкодавець за життя на передбачених законом підставах набув право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, суд дійшов висновку, що позивач, як спадкоємець першої черги спадкування за законом, яка вчасно прийняла спадщину, має право на успадкування майна померлого батька. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved