Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 12.10.2003 він уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Репужинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, за актовим записом № 158. В шлюбі у них народилося двоє дітей: донька - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Із-за несумісності характерів, відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя, між ними почали виникали сварки, що призвело до розпаду сім"ї і фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час сторони проживають окремо один від одного та не ведуть спільного побуту. В звязку із вказаним позивач вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер, тому просить його розірвати. Позивач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити її прізвище без змін. Відповідно до вимог ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.10.2003, що вбачається із повторного свідоцтва про укладення шлюбу серії І-МИ № 138889 від 31.01.2018 (а.с.6). В шлюбі у них народилося двоє дітей: донька - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], 27.09.20013 року народження (а.с.7-8).\~\~ Причиною розпаду сімї є те, що спільне проживання сторін та шлюбні відносини між ними стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя та відсутності взаєморозуміння. Між сторонами втрачено почуття поваги, любові та довіри, їх шлюб розпався та носить формальний характер. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено більше трьох років тому. Судом сторонам надавався примирювальний строк тривалістю три місяці,\~ який позитивних наслідків не дав, відносини між подружжям не покращилися, досягти примирення сторонам не вдалося. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір відповідача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved