Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач в особі свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить поділити спільне майно подружжя, а саме: легковий автомобіль «SКОDA SUРЕRВ СLАSSІС 1.8Т», кузов сєдан, реєстраційний номер [NUMBER], бежевого кольору, 2004 року випуску, залишивши його в користуванні відповідача та стягнути з [PERSON] вартість частки автомобіля у розмірі 108 500 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що у зареєстрованому шлюбі сторони перебували з 18.07.1998 року по 25 березня 2014 року. За час перебування у шлюбі подружжям було придбано легковий автомобіль «SКОDA SUРЕRВ СLАSSІС 1.8Т», 2004 року випуску, кузов сєдан, бежевого кольору, номерний знак [NUMBER]. Ринкова вартість автомобіля складає 8 000 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 27.03.2017 року становить 217 000 грн. Після розлучення позивач та відповідач не можуть прийти згоди щодо розподілу зазначеного автомобіля. [PERSON] вважає, що спірний автомобіль належить лише йому, так як на нього зареєстрований. Позивач просить автомобіль залишити у власності відповідача та стягнути з останнього вартість своєї частки в цьому майні, а саме 108 500 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.04.2017 року було відкрите провадження у справі (а.с. 23, 24). За заявою представника позивача [PERSON] ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.04.2017 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на спірний автомобіль «SКОDA SUРЕRВ СLАSSІС 1.8Т», номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу (а.с. 25, 26). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов та викладені у ньому обставини, додатково пояснила, що строк позовної давності позивачем не порушено, оскільки трьохрічний строк подання позову від дати розірвання шлюбу між сторонами спливає 25.03.2017 року, що є суботою, днем закінчення строку є перший робочий день, тобто понеділок 27.03.2017 року, і саме в цей день позивач звернулася до суду за захистом своїх прав (а.с. 103, 104). Також представник позивача за поданим попереднім розрахунком суми судових витрат просила стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 085 грн. та оплату вартості автотоварознавчої експертизи у розмірі 3 095 грн. (а.с. 164). Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с. 34-36), посилаючись на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки шлюб між сторонами було розірвано 25.03.2014 року, при цьому позов поданий до суду 28.03.2017 року. Також не обґрунтована ціна позову з розрахунку вартості спірного майна 8 000 дол. США, при цьому як дійсна ринкова вартість автомобіля, що визначена СОД - ФОП [PERSON] у звіті № 3353 про оцінку вартості від 25.04.2017 року у розмірі 96 440 грн. 44 коп. Також спірний транспортний засіб не належить до спільної сумісної власності подружжя, оскільки відповідач право власності набув на підставі Біржової угоди 059705 від 28.02.2006 року, яка є угодою дарування автомобіля SКОDA SUРЕRВ [PERSON], а не угодою купівлі-продажу, як гадає позивач, а тому вказане майно належить позивачу на праві особистої приватної власності. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 1998 року (а.с. 6). 25.03.2014 року шлюб між сторонами було розірвано (копія свідоцтва про розірвання шлюбу - а.с. 7). Згідно повідомлення Регіонального сервісного центру в м. Києві від 30.01.2017 року (а.с. 10) та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві (а.с. 38, 38 зв.), автомобіль «SКОDA SUРЕRВ СLАSSІС 1.8Т», 2004 року випуску, номерний знак [NUMBER] зареєстрований за [PERSON]. Як убачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, зазначений автомобіль на ім'я відповідача був зареєстрований на підставі Біржової угоди - 059705 від 28.02.2006 року, отже реєстрація транспортного засобу проведена у період перебування сторін по справі в зареєстрованому шлюбі. Суд не може прийняти до уваги доводи представника відповідача про те, що спірний транспортний засіб є особистою приватною власністю відповідача, відповідно положень п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, як такий що набутий [PERSON] за час шлюбу, але на підставі договору дарування, оскільки будь яких доказів щодо цього не надано. На час укладення біржової угоди від 28.02.2006 року діяла редакція ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно якої біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно ст. ст. 2, 4 Закону України «Про товарну біржу», товарна біржа здійснює свою діяльність за принципами: рівноправності учасників біржових торгів; застосування вільних (ринкових) цін; публічного проведення біржових торгів. Товарна біржа забезпечує: створення умов для проведення біржової торгівлі; регулювання біржових операцій; регулювання цін на підставі співвідношення попиту та пропозиції на товари, що допускаються до обігу на біржі; надання членам і відвідувачам біржі організаційних та інших послуг; збір, обробку і поширення інформації, пов'язаної з кон'юнктурою ринку. Отже, закон визначає три основних види біржових угод, а саме: купівля-продаж, поставка й обмін, які не являються безвідплатними правочинами. За вимогами ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням зазначеного, придбання автомобіля за біржової угодою свідчить про його набуття у власність за договором купівлі-продажу. Отже, спірний автомобіль являється спільним майном сторін по справі, як колишнього подружжя, оскільки був придбаний у період шлюбу, у спростування чого жодних доказів відповідачем суду не надано та про такі заявлено не було. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За клопотанням представника позивача ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року було призначено проведення судової автотоварознавчої експертизи для визначення ринкової вартості спірного транспортного засобу (а.с. 109-111). Відповідно висновку судового експерта Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 17.11.2017 року № 14954/17-54, ринкова вартість транспортного засобу «SКОDA SUРЕRВ СLАSSІС 1.8Т», реєстраційний номер [NUMBER], бежевого кольору, 2004 року випуску на час проведення експертизи складає 129 519 грн. 16 коп. (а.с. 133-137). Представником відповідача подана заява про застосування строку позовної давності. Відповідно до положень ч. 2 ст. 72 Сімейного кодексу України, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. При цьому нормою ч. 1 ст. 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Шлюб між сторонами розірваний 25.03.2013 року, отже трьохрічний строк подання позову визначається датою 25 березня 2017 року, що є вихідним днем, за яким перший робочий день є понеділок 27.03.2017 року. Як убачається із наданої представником позивача копії позову, заява до суду була подана 27.03.2017 року, про що наявний запис працівника суду про прийняття позовної заяви, що свідчить про не пропущення строку позовної давності (а.с. 105). Відповідно до ч. 2 ст. 68 Сімейного кодексу України, розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1 ст. 357 ЦК України). Відповідно до пункту 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. З урахуванням викладеного, в порядку поділу майна подружжя слід залишити у власності [PERSON] автомобіль «SКОDA SUРЕRВ СLАSSІС 1.8Т», реєстраційний номер [NUMBER], 2004 року випуску, та стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію ? частки вартості автомобіля у розмірі 64 759 грн. 58 коп., що визначена висновком судового експерта на виконання ухвали суду, відповідно якого ринкова вартість вказаного транспортного засобу становить 129 519,16 грн. За заявленими вимогами позивач просила стягнути з відповідача кошти в сумі 108 500 грн., тому позов підлягає задоволенню частково. За проведення судової експертизи позивачем сплачені кошти в сумі 3 095 грн., що підтверджується рахунком № 7039 від 31.08.2017 року КНДІСЕ (а.с. 166) та квитанцією Приватбанк від 14.09.2017 року (а.с. 165). Враховуючи, що позов задоволено частково, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, відповідно положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 647 грн. 60 коп. та витрати по оплаті проведення судової експертизи у розмірі 1 847 грн. 41 коп.

Outcome: partial