Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис від 03.12.2020 року № 5509 про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у розмірі 4 346 289 грн. 93 коп., за кредитним договором № 014/9407/73/44765 від 07.09.2006 року, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову позивач зазначив, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. 03.12.2020 року був вчинений виконавчий напис № 5509 про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у розмірі 4 346 289 грн. 93 коп., за кредитним договором № 014/9407/73/44765 від 07.09.2006 року. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено незаконно, у зв`язку із тим, що в рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду поручитель позивача [PERSON] в квітні 2017 року погасив даний борг у повному обсязі, що підтверджується постановою державного виконавця виконавчої служби ГТУЮ у Київській області від 29.11.2018 року. Тобто станом на 03.05.2017 року всі борги позивача були погашені, відповідно всі правовідносини за кредитним договором припинені. Позивач вважає, що вищезазначений виконавчий напис вчинено із порушенням ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п. 3.1 глави 16 II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5,оскільки із дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Також позов обґрунтовано порушенням п. 3.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.01.2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.01.2021 року було відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень, однак до судового засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представники третіх осіб Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Акціонерного товариства «Оксі Банк», Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кошарський О.В. в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень, причини неявки суду невідомі. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності та співставленні, суд дійшов наступних висновків. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.12.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/9407/73/44765 від 07.09.2006 року станом на 30.11.2011 року у розмірі 100 614,53 грн. Постановою старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області від 29.11.2018 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/2608/3033/12 від 15.08.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в розмірі 100 614,53 грн. та судові витрати 335,38 грн. у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення , борг сплачений напряму стягувану в повному обсязі згідно постанови 41245208 від 03.05.2017 року. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.01.2019 року відмовлено в задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2019 року залишено без розгляду заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони шляхом заміни стягувача його правонаступником. 01.12.2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» направило претензію [PERSON] з вимогою виконати зобов`язання за кредитним договором № 014/9407/73/44765 від 07.09.2006 року, оскільки ТОВ «Вердикт Капітал» є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Райффайзен Банк Аваль». Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кошарським Олександром Володимировичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.01.2021 ВП № 64168875 за виконавчим написом № 5509, вчиненим 03.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у розмірі 4 346 289 грн. 93 коп., за кредитним договором № 014/9407/73/44765 від 07.09.2006 року. Також винесено постанови про звернення стягнення на доходи боржника, арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, арешт на все рухоме та все нерухоме майно, що належить боржнику. За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Статтею 88 цього Закону України визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999р. № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Разом з тим, стороною відповідача не було надано суду в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, належних і допустимість доказів в обґрунтування того, що приватному нотаріусу, були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором. Як і відсутні відомості, що сума заборгованості утворилась за період часу з 02.08.2019 року по 01.12.2020 року, про що зазначено у виконавчому написі. Крім того, судом встановлено, що укладений кредитний договір № 014/9407/73/44765 від 07.09.2006 року з позивачем, нотаріально не посвідчений. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017р. №6-887цс17. Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 (дев"ятсот вісім) грн. за подання позовної заяви.

Outcome: approved