Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет позову: [PERSON], [PERSON], [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], про поділ (виділ) майна в натурі, що перебуває у спільній власності, припинення права власності на частку в ньому й визнанна права власності. Мотивуючи свої вимоги тим, що сторонам й третім особам на праві спільної часткової власності, а саме по 1/5 належить трикімнатна квартира [ADDRESS], окрім того [PERSON] та [PERSON] володіють на праві спільної часткової власності по ? частці двокімнатної квартири [ADDRESS], оскільки співвласниками не досягнуто згоди щодо способу поділу спірних квартир, а їх спільне володіння цим майном і його користування є неможливим, позивач просить припинити право власності [PERSON] на ? частку двокімнатної квартири [ADDRESS], припинити право власності на його 1/5 частку трикімнатної квартири [ADDRESS] та в рахунок різниці між вартістю часток, стягнути з нього на користь відповідачки грошову компенсацію в розмірі 227 553 грн. 00 коп. (561 456 грн. 00 коп. - 333 903 грн. 00 коп. = 227 553 грн. 00 коп.). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], діюча на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 01 лютого 2013 року (а.с.6 том 1), позовні вимоги в новій редакції про збільшення позовних вимог від 20 березня 2015 року (а.с.136-137 том 2) підтримали та просили їх задовольнити уцілому. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], діюча на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 05 грудня 2013 року (а.с.198 том 1), позовні вимоги не визнала уцілому та просила відмовити у їх задоволенні за безпідставністю та недоведеністю вимог. В судовому засіданні третя особа [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. В судове засіданні треті особи: [PERSON], [PERSON] не з"явилися, належним чином повідомлені про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення; звернулись до суду із заявами про можливий розгляд справи за їх відсутності (а.с.173, 174 том 2). За таких підстав суд за погодженням із сторонами визнав за можливо розглядати справу за відсутності вказаних третіх осіб на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає відмові у задоволенні із наступних підстав. Судом встановлено, що сторонам ([PERSON] та [PERSON].) й третім особам ([PERSON], [PERSON], [PERSON].) на праві спільної часткової власності згідно Свідоцтва про право власності на житло від 21 серпня 1998 року, а саме по 1/5 частці кожному належить трикімнатна квартира [ADDRESS] (а.с.7 том 1), окрім того [PERSON] та [PERSON] згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня 2012 року (а.с. 103-109 том 1) володіють на праві спільної часткової власності по ? частці двокімнатної квартири [ADDRESS]. Поділ майна подружжя між сторонами здійснений за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня 2012 року (а.с.103-109 том 1), за яким визнано за сторонами право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 жовтня 2013 року, яке набуло чинності (а.с.214-216 том 1), вселено [PERSON] до квартири [ADDRESS]; встановлено порядок користування вказаною квартирою, за яким [PERSON] виділено у користування ізольовану житлову кімнату площею 18, 9 кв м, місця загального користування залишено у спільному користуванні. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Дійсна (ринкова) вартість двокімнатної квартири [ADDRESS] становить 1 122 912 грн. 00 коп., а її ? частка - 561 456 грн. 00 коп.; дійсна (ринкова) вартість трикімнатна квартира [ADDRESS] 1 669 514 грн. 00 коп., а її 1/5 частка - 333 903 грн. 00 коп. (висновок експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 28 листопада 2014 року (а.с.25-47 том 2). Позивач просить припинити право власності [PERSON] на ? частку двокімнатної квартири [ADDRESS], припинити право власності на його 1/5 частку трикімнатної квартири [ADDRESS], та в рахунок різниці між вартістю часток, стягнути з нього на користь відповідачки грошову компенсацію в розмірі 227 553 грн. 00 коп. (561 456 грн. 00 коп. - 333 903 грн. 00 коп. = 227 553 грн. 00 коп.). Згідно даних правовідносин належними відповідачами в даній справі є не лише [PERSON], як один із співвласників квартири [ADDRESS], а й інші співвласники - [PERSON], [PERSON], [PERSON], проте до них вимоги позивачем не заявлені, й лише за ініціативи суду вказані особи залучені в якості третіх осіб згідно ухвали суду (а.с.164-165 том 2). В процесі розгляду справи судом поставлено на обговорення учасників процесу питання про необхідність залучення по справі в якості співвідповідачів вказаних осіб, проте позивач заперечив щодо їх залучення, вважаючи визначену ним особу відповідача належною, й відсутність підстав залучення інших осіб в якості співвідповідачів. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. На підставі вимог ст. 33 ЦПК України, суд за відсутності умов, передбачених вказаною нормою, за власної ініціативи не вправі проводити заміну неналежного відповідача на належного або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Право визначення особи відповідача покладено на позивача, а тому суд не вправі втручатися у визначення позивачем особи відповідача. Враховуючи той фактор, що позивачем пред"явлено позов до одного відповідача без урахування інших співвласників спільного майна, на права та обов»язки яких впливають дані правовідносини (вони є співвласниками майна), суд приходить до висновку про необхідність ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову. Позов, пред"явлений позивачем до неналежного відповідача або не до всіх відповідачів, яким належить відповідати за спірними вимогами, підлягає відмові у його задоволенні. Окрім того, зважаючи на спірні правовідносини, з урахуванням вимог ст.ст. 364, 365 ЦК України, суд приходить до висновку про необхідність відмови у позові й з таких правових підстав. У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Виходячи із встановлених обставин, враховуючи прийняте рішення суду про поділ майна подружжя, припинення права власності на ? частину квартири по вул. Харківське шосе, 58 «А» в м. Києві за запропонованим варіантом поділу (виділу) майна є неможливим з підстав п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, оскільки таке припинення завдасть істотної шкоди інтересам позивачки, як співвласниці майна, оскільки ця частка є значною - ? (п.1 ст. 365 ЦК України), й спільне володіння і використання майна є можливим (п.3 ст. 365 ЦК України) згідно рішення суду щодо визначеного порядку користування сторонами квартирою, й з підстав того, що зарахування однієї частки майна за рахунок іншої, як пропонує позивач, законом не передбачено, у позові має бути відмовлено. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 364, 365 ЦК України,

Outcome: dismissed