Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про визнання особи, втратившою право користування жилим приміщенням до відповідача [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Верхньодніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України Дніпропетровській області згідно якого просить визнати відповідача втратившою право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] посилаючись на наступне: на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченому 26.02.2008 року йому на праві приватної власності належить житловий будинок з господарчими спорудами, розташований в по [ADDRESS]. З відповідачем [PERSON], він зареєстрував шлюб 24.10.2009 року і вони стали проживати однією сім»єю в належному йому будинку. Відповідач була зареєстрована за даною адресою 31.05.2010 року В жовтні 2012 року вони припинили шлюбні відносини. Відповідач забрала свої особисті речі та виїхала з його домоволодіння і на даний час фактично проживає у свого сина за адресою: [ADDRESS]. В добровільному порядку відповідач з реєстраційного обліку в його домоволодінні не знімається, чим порушує його право власності на вказане домоволодіння, так як він не має змоги оформити субсидію на оплату комунальних послуг, та розпорядитись належним йому домоволодінням. Самостійно він не може зняти відповідачку з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою, що й стало підвою звернення до суду. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному об"ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON], є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого 26.02.2008 року приватним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори за реєстровим № 378 та витягом з реєстру права власності на нерухоме майно № 18119549 від 17.03.2008 року комунального підприємства «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації». Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином судом встановлено, що уклавши договір купівлі-продажу вищевказаного домоволодіння у відповідача [PERSON], виникло право власності на дане домоволодіння. При цьому судом встановлено, що право власності на вказане домоволодіння виникло лише у позивача. Так як згідно свідоцтва про укладення шлюбу позивач та відповідач одружились 24.10.2009 року. Тому право спільної сумісної власності на зазначене вище домоволодіння у відповідача не виникло, так як домоволодіння було придбане позивачем до реєстрації шлюбу. Судом встановлено, що відповідач в жовтні 2012 року забравши свої речі вибралась із домоволодіння [ADDRESS]. Факт не проживання відповідача в домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] підтверджується показаннями свідків [PERSON], та [PERSON], які в судовому засіданні пояснили, що [PERSON], не проживає в домоволодіння [ADDRESS] більше двох років. Вони були свідками того, як відповідач повернувшись із поїздки за кордон, вибралась із домоволодіння належного позивачу, сказавши, що жити там не буде. Після цього відповідач до домоволодіння позивача з метою проживання в ньому не повреталась Оцінюючи досліджені вище докази, судом встановлено, що відповідач [PERSON], за місцем своєї реєстрації не проживає з жовтня місяця 2012 року. Відповідач була зареєстрований в будинку позивача та проживала в ньому як член сім»ї власника будинку. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла. Так як з наданих суду доказів встановлено, що відповідач не проживає в домоволодінні, розташованому за адресою за адресою: [ADDRESS] з жовтня 2012 року, тобто понад один рік, відповідно вона втрачає право на користування даним житловим приміщення. Оцінюючи всі докази по справі у їх сукупності суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо визнання відповідача [PERSON], такою, що втратила право користування домоволодінням розташованим за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 7 ЗУ « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином рішення суду про визнання [PERSON], такою, що втратила право користування домоволодінням розташованим за адресою: [ADDRESS] є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за даною адресою і не потребує додаткового покладення відповідних обов»язків на державну міграційну службу України в Дніпропетровській області. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесені нею судові витрати, а саме 243 грн., 60 коп., за сплачений судовий збір, так як позовні вимоги позивача задоволені в повному об»ємі.

Outcome: approved