Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» ВП «шахта «Родинська» про відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з професійним захворюванням на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем ДП «Красноармійськвугілля» ВП «Шахта Родинська» він перебував у трудових відносинах з 05.09.1977 р. по 09.05.1979 р., з 20.07.1982 р. по 03.01.2007 р. та з 22.01.2007 р. по 04.09.2011 р., спочатку електрослюсарем поверхні, потім був переведений ГРОЗ 5 розряду. Звільнений він був на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, а до того - у 2007 році - у зв'язку з переходом на пенсію за віком, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно довідки МСЕК № 049044 від 14.02.2012 р., він втратив 25% професійної працездатності з 02.02.2012 р. безстроково у зв'язку з професійним захворюванням - хронічна попереко-крестцова радікулопатія в стадії неповної peмісії з помірним больовим компонентом та статико-динамічними порушеннями. Проте з часом його стан здоров'я не покращився, а навпаки погіршився. Окрім захворювання на радікулопатію, він став часто хворіти простудними захворюваннями, у 2010 р. був узятий на облік у зв'язку з ХОЗЛ. 3 2010 р. по 2012 p. він лікувався амбулаторно. Приймав антибіотики та протикашльові засоби. 3 2012 р. кашель став носити постійний характер, з'явилася задишка при незначному фізичному навантаженні. Знаходився на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні КЛПУ Родинська міська лікарня з 22.05.2012 р. по 01.06.2012 р. 3i скаргами на сухий нападообразний кашель, з відходженням скудного, в'язкого, слизового мокротиння, задишку при фізичному навантаженні, пітливість, слабкість. Діагноз: ХОЗЛ у стадії загострення ЕЛ ДН2. 3 13.08.2012 р. по 22.08.2012 р. знаходився на стаціонарному лікуванні у КЛПУ Родинської міської лікарні у терапевтичному відділенні з тими ж скаргами, до яких додались переодичні тиснуті болі в області серця, які не пов'язані з фізичним навантаженням, загальна слабкість, відчуття нехватки повітря. Діагноз: ХОЗЛ 2 ступеню у стадії загострення. 3 23.08.2012 р. по 31.08.2012 р. він знаходився на лікуванні денного стаціонару КЛПУ Родинська міська лікарня терапевтичного відділення. Звернувся зi скаргами, як i при попередніх зверненнях. Діагноз той же. 13.05.2013 р. він відвідав лікаря терапевта, звернувся зi скаргами на болі у грудній клітині, кашель, задишку. Екстрено був направлений до терапевтичного відділення де перебував до 22.05.2013 р. зi скаргами на сухий нападообразний кашель, задишку при фізичному навантаженні, пітливість, відчуття нехватки повітря, головний біль, періодичні тиснуті бoлi в областs серця, які не пов'язані з фізичним навантаженням, загальну слабкість. 27.09.2013 р. по 07.10.2013 р. він знаходився на стаціонарному лікуванні КЛПУ Родинська міська лікарня терапевтичного відділення з тими ж самими скаргами та діагнозом. Крім того, з 05.03.2014 р. по 14.03.2014 р. він знаходився на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні КЛПУ Родинська міська лікарня з діагнозом: ХОЗЛ 2 ступеню у стадії загострення, емфізема легешв, ЛН2. 3 04.04.2014 р. по 17.04.2014 р. він лікувався в інституті медицини праці національної Академії медичних наук України, куди був направлений з метою повторного обстеження, лікування та вирішення питания зв'язку захворювання з умовами праці. 15.04.2014 р. висновком центральної лікарсько-експертної комісії був встановлений основний діагноз: пневмоконіоз, ЛН I-II ст., захворювання професійне, встановлено вперше. Супутній: IXC (дифузний кардіосклероз), СН-0 ст. Виразкова хвороба 12-ти палої кишки у стадії peмісії. Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 01.08.2014 р., затвердженого 01.08.2014 р. головним державним санітарним лікарем м. Красноармійську [PERSON], йому встановлене професійне захворювання: пневмоконіоз (t/t 1/1), ЛН I-II ст. (першого-другого ступеню). Захворювання професійне, встановлено вперше. 24.09.2014 р. він був повторно оглянутий на МСЕК, вперше за цим захворюванням та йому була встановлена третя група інвалідності за професійним захворюванням по патології внутршніх органів безстроково, підтверджено 25% втрати професійної працездатності повторно, та 35% втрати професійної працездатності вперше. Рекомендовані диспансерний нагляд та лікування пульмонолога, невропатолога, реабілітація в ОКБПЗ. Враховуючи вище викладене позивач вважає, що з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на його користь слід стягнути 50 000 грн. як відшкодування моральної шкоди, отриманої у зв'язку з професійним захворюванням на виробництві. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - ДП «Красноармійськвугілля» позовні вимоги не визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що з відповідачем ДП «Красноармійськвугілля» ВП «Шахта Родинська» [PERSON] перебував у трудових відносинах з 05.09.1977 р. по 09.05.1979 р., з 20.07.1982 р. по 03.01.2007 р. та з 22.01.2007 р. по 04.09.2011 р., спочатку електрослюсарем поверхні, потім був переведений ГРОЗ 5 розряду. Звільнений він був на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, а до того - у 2007 році - у зв'язку з переходом на пенсію за віком, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно довідки МСЕК № 049044 від 14.02.2012 р., [PERSON] втратив 25% професійної працездатності з 02.02.2012 р. безстроково у зв'язку з професійним захворюванням - хронічна попереко-крестцова радікулопатія в стадії неповної peмісії з помірним больовим компонентом та статико-динамічними порушеннями. Проте з часом стан здоров'я [PERSON] не покращився, а навпаки погіршився. Окрім захворювання на радікулопатію, [PERSON] став часто хворіти простудними захворюваннями, у 2010 р. був узятий на облік у зв'язку з ХОЗЛ. 3 2010 р. по 2012 p. [PERSON] лікувався амбулаторно. Приймав антибіотики та протикашльові засоби. 3 2012 р. кашель став носити постійний характер, з'явилася задишка при незначному фізичному навантаженні. З 22.05.2012 р. по 01.06.2012 р. [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні КЛПУ Родинська міська лікарня зi скаргами на сухий нападообразний кашель, з відходженням скудного, в'язкого, слизового мокротиння, задишку при фізичному навантаженні, пітливість, слабкість. Діагноз: ХОЗЛ у стадії загострення ЕЛ ДН2. 3 13.08.2012 р. по 22.08.2012 р. знаходився на стаціонарному лікуванні у КЛПУ Родинської міської лікарні у терапевтичному відділенні з тими ж скаргами, до яких додались переодичні тиснуті болі в області серця, які не пов'язані з фізичним навантаженням, загальна слабкість, відчуття нехватки повітря. Діагноз: ХОЗЛ 2 ступеню у стадії загострення. 3 23.08.2012 р. по 31.08.2012 р. він знаходився на лікуванні денного стаціонару КЛПУ Родинська міська лікарня терапевтичного відділення. Звернувся зi скаргами, як i при попередніх зверненнях. Діагноз той же. 13.05.2013 р. він відвідав лікаря терапевта, звернувся зi скаргами на болі у грудній клітині, кашель, задишку. Екстрено був направлений до терапевтичного відділення де перебував до 22.05.2013 р. зi скаргами на сухий нападообразний кашель, задишку при фізичному навантаженні, пітливість, відчуття нехватки повітря, головний біль, періодичні тиснуті бoлi в областs серця, які не пов'язані з фізичним навантаженням, загальну слабкість. 27.09.2013 р. по 07.10.2013 р. він знаходився на стаціонарному лікуванні КЛПУ Родинська міська лікарня терапевтичного відділення з тими ж самими скаргами та діагнозом. Крім того, з 05.03.2014 р. по 14.03.2014 р. він знаходився на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні КЛПУ Родинська міська лікарня з діагнозом: ХОЗЛ 2 ступеню у стадії загострення, емфізема легешв, ЛН2. 3 04.04.2014 р. по 17.04.2014 р. він лікувався в інституті медицини праці національної Академії медичних наук України, куди був направлений з метою повторного обстеження, лікування та вирішення питания зв'язку захворювання з умовами праці. 15.04.2014 р. висновком центральної лікарсько-експертної комісії був встановлений основний діагноз: пневмоконіоз, ЛН I-II ст., захворювання професійне, встановлено вперше. Супутній: IXC (дифузний кардіосклероз), СН-0 ст. Виразкова хвороба 12-ти палої кишки у стадії peмісії. Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 01.08.2014 р., затвердженого 01.08.2014 р. головним державним санітарним лікарем м. Красноармійську [PERSON], йому встановлене професійне захворювання: пневмоконіоз (t/t 1/1), ЛН I-II ст. (першого-другого ступеню). Захворювання професійне, встановлено вперше. 24.09.2014 р. [PERSON] був повторно оглянутий на МСЕК, вперше за цим захворюванням та йому була встановлена третя група інвалідності за професійним захворюванням по патології внутршніх органів безстроково, підтверджено 25% втрати професійної працездатності повторно, та 35% втрати професійної працездатності вперше. Рекомендовані диспансерний нагляд та лікування пульмонолога, невропатолога, реабілітація в ОКБПЗ. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв ` язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України «Про охорону праці», а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 р. були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов»язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв'язку з професійним захворюванням на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною але після захворювання у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Позивач [PERSON] отримав професійне захворювання на виробництві і при цьому мала місце протиправність дій відповідача Відокремленого підрозділу «шахта «Родинська» Державного підприємства «Красноармійськвугілля», пов'язаних з порушенням Закону України «Про охорону праці», «Правил безпеки у вугільних шахтах", що стало причиною нещасного випадку. Вищезазначене законодавство, а також роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. із змінами від 25.05.2001 р. «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрєс, а із наявністю втрат фізичного і психичного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме погіршення стану здоров`я позивача. Виходячи із викладенного, суд вважає можливим стягнути з відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь позивача [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 8 750 (вісім тисяч сімсот п'ятдесят грн.) Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я. Оскільки моральна шкода у позивача виникла внаслідок ушкодження здоров»я, пов'язаного з травмою на виробництві, то заперечення відповідача являються необґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору - в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного ,

Outcome: partial