Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовує свої вимоги тим, що він є власником зазначеного будинку, в якому зареєстрований відповідач, який є чоловіком племінниці його дружини. Відповідач зареєстрований в будинку, але фактично не проживає в ньому з 2015 року. Своїми діями відповідач чинить йому перешкоди у користуванні та розпорядженні своєю власністю, оскільки він несе витрати по сплаті комунальних послуг за відповідача. Ухвалою суду від 28 листопада 2019 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явився. Надав суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997року , закріплено принцип непорушності права приватної власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення\~\~ перешкод\~ у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд встановив, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом, який власник вважає прийнятим. Судом встановлено, що в зазначеному будинку зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с. 9, 14). Фактично, в зазначеному будинку відповідач за адресою: [ADDRESS] , не мешкає з 2015 року, що підтверджється актом, складеним 17.09.2019 року, підписаним селищним головою Левчинським В.В. та сусідами [PERSON] , [PERSON] (а.с. 10). Суд вважає встановленим, що реєстрація відповідача в будинку позивача створює перешкоди останньому в користуванні будинком, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати об`єкт права власності, а тому є підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved