Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15.01.1016 року, від спільного подружнього життя у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через різні характери та погляди на життя, байдужість відповідача до дитини та позивача, внаслідок чого виникають непорозуміння та сварки. Протягом року проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально, а тому просить розірвати шлюб та стягнути судовий збір. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити. Після розірвання шлюбу просила надалі іменуватися прізвищем «Артисюк». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15 січня 2016 року виконавчим комітетом Руднянської сільської ради Рожищенського району Волинської області, актовий запис № 1 (а.с.3). В шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до вимог ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України дружина та чоловік зобов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов»язаний утверджувати в сім»ї повагу до матері. Дружина зобов"язана утверджувати в сім»ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім»ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З матеріалів справи, пояснень сторін в судовому засіданні судом встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалось через різні характери та погляди на життя, відповідач матеріально сім»ю не забезпечує, внаслідок чого виникають непорозуміння та сварки, протягом року подружніх відносин не підтримують. Шлюб існує формально. Отже, зважаючи на те, що на протязі тривалого періоду сторони не підтримують шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер, відносини, які склалися між сторонами свідчать про повний розпад сім'ї, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно вимог ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На вимогу позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Артисюк». Відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача слід стягнути понесенні позивачем судові витрати. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved