Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що 18.01.2017 року його було звільнено з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільнені з позивачем не було проведено повного розрахунку. Заборгованість з заробітної плати відповідач сплатив позивачу лише 05.04.2017 року. У зв'язку з тим, що позивачу при звільненні не була виплачена заробітна плата і розрахункові суми, він змушений звернутися до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 36437,14 грн. До початку судового засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав з урахуванням уточнень, а саме: просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 8446,88 грн. 07.06.2017 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми від представника відповідача за довіреністю [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких він вказав про те, що кількість робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для позивача необхідно виходити із робочих днів, встановлених наказом відповідача від 21.03.2014 року № 75. Позивач був звільнений 18.01.2017 року, а всі належні позивачу у день звільнення виплати здійснені 05.04.2017 року в повному обсязі. Час затримки розрахунку склав 31 робочий день (січень 5 робочих днів, лютий 12 робочих днів, березень 12 робочих днів, квітень 2 робочих дні. Розмір середньоденного заробітку [PERSON] складає 272,48 грн. Справу просив розглянути у його відсутність. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Суд, перевіривши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» та наказом по підприємству № 335/ВК від 17.01.2017 року його було звільнено 18.01.2017 року за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України. ( а. с.5) Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 75 від 21.03.2014 року про встановлення режиму неповного робочого тижня, з 26.05.2014 року на Публічному акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» встановлено триденний неповний робочий тиждень, робочі дні: понеділок, вівторок, середа . Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку № 100 , середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов"язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно довідки № 16-07/387 від 01.06.2017 року, наданої ПАТ «Сумське МНВО», заборгованість по заробітній платі позивача в сумі 38451,65 грн. була виплачена в касі підприємства 05.04.2017 року на його банківський рахунок платіжним дорученням № 18236 від 05.04.20172017 року; середньоденна заробітна плата складає 272 грн. 48 коп. Отже, розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку становить 8446 грн. 88 коп. ( 272,48 грн. середньоденна заробітна плата х 31 кількість робочих днів). Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 8446 грн. 88 коп. без урахування податків, які підлягають стягненню в обовязковому порядку. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: approved