Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , в інтересах якого діє представник адвокат Лантух Олег Олександрович, звернувся в суд з позовом до [PERSON] , жительки [ADDRESS] , в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача [PERSON] в користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частку заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] народився [PERSON] . Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 22 липня 2014 року в справі № 342/654/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, прізвище позивача змінено на « [PERSON] », рішення набрало законної сили 04 серпня 2014 року. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2018 року по справі № 342/1191/17 змінено розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частині суми менше якої не можуть бути стягнуті аліменти - з 30 відсотків прожиткового на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину стягуються з 17.09.2014. В позивача [INFO] народився син [PERSON] . Позивач вважає, що розмір аліментів, стягуваних з нього на користь відповідача на утримання [PERSON] має бути зменшеним через народження у позивача другої дитини та необхідність виділення коштів на її утримання. 06.11.2020 відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі. У відзиві вказує на те, що позовні вимоги [PERSON] вона не визнає в повному обсязі. Вважає, що позовна заява не ґрунтується на вимогах закону та не підлягає задоволенню. Позивач як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що на даний час його друга дитина також потребує матеріальної допомоги, а тому він не має можливості щодо подальшої сплати аліментів у повному розмірі. На підтвердження зміни свого майнового стану позивачем надано рішення суду про зміну розміру аліментів на утримання [PERSON] та свідоцтво про народження [PERSON] . Рішення про зміну розміру аліментів, призначених на утримання старшого сина позивача [PERSON] , ухвалене Городенківським районним судом 28 лютого 2018 року. Воно ніким не оскаржувалося та набрало законної сили 02.04.2018 року. Із свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що він народився [INFO] . Отже, обставини, на які посилається позивач як на підставу для зменшення розміру аліментів, вже існували при ухваленні судового рішення від 28.02.2018 року, а тому вони не можуть свідчити про зміну майнового стану позивача. Із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що [PERSON] з 13.04.2020 року зареєстрований як приватний підприємець. Основними видами його діяльності є роздрібна торгівля з лотків на ринках та ремонт обладнання зв`язку, що стверджено витягом з ЄДР, сформованого в автоматичному режимі на офіційному сайті Міністерства юстиції України. У графі «Інформація для здійснення зв`язку» зазначено номер мобільного телефону позивача. Отже, позивач є фізично здоровою, працездатною особою та здійснює підприємницьку діяльність. З наведеного вбачається, що з моменту збільшення розміру аліментів за рішенням Городенківського районного суду від 28.02.2018 його матеріальне становище покращилося. В даний час відповідач не має можливості працювати, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Позивач сплачує аліменти символічно, не в повному обсязі, лише для того, щоб не бути притягнутим до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів. За які кошти живе та розвивається його син позивач взагалі не цікавиться. Як видно із розрахунку державного виконавця станом на 01.01.2020 у позивача утворилася заборгованість по сплаті аліментів у сумі 76 тис. грн. Сина [PERSON] відповідач фактично утримує за рахунок державної допомоги, яку отримує на дітей та матеріальної допомоги своїх батьків. При цьому у позивача є кошти на оплату послуг адвоката для зменшення розміру утримання своєї дитини. Обмеження, встановлені ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», передбачені при відрахуванні із заробітної плати при виконанні судових рішень, визначають межі стягнення державним виконавцем аліментного платежу під час кожної виплати заробітної плати платнику аліментів і не є обставиною, що зумовлює зменшення розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Отже, позивачем в порушення вимог статті 192 СК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення майнового стану чи стану здоров`я, які б стали підставою для зменшення розміру аліментів, правові підстави для задоволення позову відсутні, у зв`язку з їх недоведеністю. Крім того, відповідач зазначає, що у прохальній частині позовної заяви представником позивача допущено помилку у прізвищі сина, так як 05.09.2017 за взаємною згодою позивач та відповідач змінили прізвище хлопчика на « [PERSON] ». Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача [PERSON] - адвокат Лантух Олег Олександрович в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Апостолівським районним судом Дніпропетровської області позов підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в ньому та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. У поданому до суду відзиві просила судовий розгляд справи проводити без її участі на підставі поданого відзиву. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ігнатюк Леся Василівна в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала поданий відповідачем відзив на позовну заяву, з викладених в ньому підстав, просила у задоволенні позову відмовити повністю за безпідставністю. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 22 липня 2014 року по справі № 342/654/14-ц, яке набрало законної сили 04 серпня 2014 р., шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований 31.08.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 85 - розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивачці присвоєно « [PERSON] ». Сина [PERSON] , [INFO] залишено проживати з мамою. Те, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09.11.2010 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 178 від 09.11.2010 р. Як слідує з копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00018963699 від 02.11.2017, прізвище [PERSON] , [INFO] , 05.09.2017 року змінено на « [PERSON] ». Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від28 лютого 2018 року по справі № 342/1191/17 (провадження № 2/342/112/2018), яке 02.04.2018 набрало законної сили, змінено розмір аліментів, визначений рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 17.11.2014 р. по справі № 342/1170/14-ц та ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] , місце проживання - [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] в користь [PERSON] , [INFO] , місце проживання - [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частки всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнення аліментів розпочато з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів гр. [PERSON] згідно дубліката виконавчого листа № 342/1170/14-ц від 18.12.2014 р., виданого Апостолівським районним судом про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] ; аліменти нараховуються до досягнення дитиною повноліття; аліменти стягуються у розмірі ј доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.09.2014 року; заборгованість станом на 01.01.2018 складає 33796,47 грн.; обчислено розмір заборгованості із сплати аліментів у зв`язку з виконанням вимог підпункту 1 пункту 4 статті 71 ЗУ "Про виконавче провадження», вбачається, що заборгованість з січня 2018 року по січень 2020 року становить 76134,40 грн. Довідкою вих. 521/02-24 від 05.11.2020, виданою виконкомом Городницької сільської ради доводиться, що відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом із сином [PERSON] , [INFO] , сином [PERSON] , [INFO] , матір`ю [PERSON] , [INFO] , братом [PERSON] , [INFO] ; діти [PERSON] , [INFO] зареєстровані і проживають разом з мамою. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 166 від 01.09.2015, у позивача [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] . Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього народилася друга дитина [PERSON] та необхідність виділення коштів на її утримання. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається із наданого відповідачем до відзиву на позовну заяву, витягу з ЄДР, сформованого в автоматичному режимі на офіційному сайті Міністерства юстиції України, [PERSON] з 13.04.2020 року зареєстрований як приватний підприємець; основними видами його діяльності є роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами та ремонт обладнання зв`язку. Про те, що позивач з квітня 2020 року займається підприємницькою діяльністю також у судовому засідання ствердив представник позивача. Розмір аліментів, визначений рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від28 лютого 2018 року по справі № 342/1191/17 (провадження № 2/342/112/2018) відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення сина [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме його інтересам. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням другої дитини, а навпаки судом встановлено збільшення доходів останнього, у зв`язку із здійсненням ним підприємницької діяльності. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Народження у позивача другої дитини - [PERSON] , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Така позиція суду відповідає Постанові Верховного суду від 16 вересня 2020 року в справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460 св 20). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від28 лютого 2018 року по справі № 342/1191/17, тому у задоволенні позову слід відмовити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed