Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів за борговою розпискою, а саме: просить стягнути в його користь з відповідача [PERSON] 75 884,38 грн. - суму боргу з врахуванням інфляції, 3% річних та суму понесених судових витрат та судовий збір в розмірі 758,85 грн. Позивач позов обгрунтовує тим, що 22.06.2015 року, громадянин [PERSON] ([INFO], паспорт [NUMBER], виданий 06 квітня 1999р., Франківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області), що мешкає за адресою: [ADDRESS], під розписку позичив у позивача - [PERSON] ([INFO], паспорт [NUMBER], виданий 22 січня 2002р., Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області), адреса: [ADDRESS], гроші у розмірі 20 000 грн. (двадцять тисяч гривень) про що укладена боргова розписка від 22.06.2015р. Через деякий час, а саме 30.06.2015р. відповідач під розписку додатково отримав від позивача гроші в розмірі 1910 доларів США (одну тисячу дев'ятсот десять доларів США), що в еквіваленті, згідно тексту боргової розписки становить 43 930 грн. (сорок три тисячі дев'ятсот тридцять гривень). Вищезазначені розписки містили кінцеву дату повернення боргу, а саме: розписка на суму 20 000 грн. - до 27.06.2015 року, розписка на суму 43 930 грн. - до 09.07.2015 року. Окрім цього відповідач за текстом боргової розписки на суму 43 930 грн. зобов'язувався до тогож строку повернути суму додаткових відсотків, визначених борговою розпискою, що становить 7700 грн. (сім тисяч сімсот гривень). 20 березня 2017 року представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до яких просить стягнути з громадянина [PERSON] на користь [PERSON] борг за договорами позики в сумі 67702,69 грн., інфляційні втрати в сумі 3270,00 грн. і проценти від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 11164,21 грн., а всього 82136,90 грн. та стягнути з відповідача в користь позивача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив позов задоволити з урахуванням заяви від 20 березня 2017 року про уточнення позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що 22.06.2015р. під час зустрічі з Позивачем в 16.00год. між ними була досягнута домовленість про залучення в Позивача боргу в сумі 20 000 грн., але оскільки на той момент позивач мав тільки вільні доларові кошти, а відповідачу необхідні були саме гривневі, сторони домовились зустрітись ввечері, оскільки позивачу необхідний був час для отримання необхідної суми в гривневому еквіваленті. При зустрічі 22 червня 2015 року між відповідачем та позивачем була укладена боргова розписка на суму 20 000 грн. із зобов'язанням щодо повернення цих коштів в термін до 27.06.2015р. Необхідна сума була залучена під заставу доларового еквіваленту в своїх знайомих за адресою: проїзд Крива Липа (магазин з продажу iphone) для того, щоб не проводити обміну валюти і не втрачати на різниці курсів. 26.06.2015р. відповідач повідомив позивача про затримку сплати боргу до 30.06.2016р., оскільки 28.06.2015р. був державним святом з переносом вихідного дня на 29.06.2016р. 29.06.2016p., відповідач домовився з позивачем в телефонному режимі, що для подальшої взаємовигоди щодо використання вільних обігових коштів, відповідачу необхідно буде додатково залучити ще 23 000грн., на що позивач надав згоду, та запропонував позивачу спершу 30.06.2015р. повернути 20 000,00 грн. для вилучення із застави валюти у доларовому еквіваленті. 30.06.2015р. після зустрічі з Позивачем на трамвайній зупинці на пл.Івана Франка, відповідач повернув позивачу борг в розмірі 20 000 грн. та разом з ним на транспортному засобі позивача поїхав за адресою проїзд Крива Липа (магазин з продажу iphone) для того, щоб позивач повернув заставу в доларовому еквіваленті. Після повернення з магазину, позивач всередині його транспортного засобу, надав відповідачу суму в розмірі 1910 доларів США, що в еквіваленті складає 43 930грн., про що відповідач 30.06.2015р. склав боргову розписку з датою повернення зазначених коштів в термін до 09.07.2015р. Перебуваючи в дружніх відносинах з позивачем, знаючи його як юриста, та порядну людину, яка має керуватись нормами закону, відповідач навіть не міг в подальшому очікувати того, що боргова розписка від 22.06.2015. по якій відповідач повернув борг, не буде позивачем в подальшому знищена. Оскільки вкладені кошти 43 940 грн. позивача та 50 000 грн. власних коштів не повернулись до відповідача в очікувані терміни, відповідач був змушений для погашення боргу влаштуватись на роботу в ТзОВ «Молочна компанія Галичина» з 23.07.2015р. Свій борг перед позивачем в розмірі 43 940грн. та 7 700грн. відсотків з цієї суми, відповідач почав віддавати вже фактично з першої заробітної плати. Відповідач віддав позивачу 20.08.2015року перші 400грн. готівкою, не вимагаючи ніяких розписок., та 300грн готівкою на початку вересня 2015р. Вподальшому на картковий рахунок позивача в Приватбанку відповідачем було перераховано через термінал Приватбанку наступні суми: 300 грн. - 25 вересня 2015р., 1000 грн. -14 вересня 2015р., 1000 грн. - 07 жовтня 2015 р., 1000 грн. -13 січня 2016р. На думку відповідача залишок боргу відповідача перед позивачем станом на 16.03.2016р. складає 50878,39грн. та просить суд не брати до уваги розписку на суму 20000 грн. від 22.06.2015 року, оскільки борг за даною розпискою відповідач погасив 30 червня 2015 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до боргової розписки від 22 червня 2015 року [PERSON], [INFO], паспорт Серія [NUMBER] виданий Франківським РВ ЛМУ УМВС України 06 квітня 1999 року позичив в [PERSON], [INFO], грошові кошти 20000грн. та зобов'язувався повернути до 27 червня 2015 року./а.с. 49/ Відповідно до боргової розписки від 30 червня 2015 року [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], (паспорт Серія [NUMBER] виданого Франківським РВ ЛМУ УМВС України 06 квітня 1999 року) отримав в [PERSON], [INFO] проживає: [ADDRESS] (паспорт [NUMBER], виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС Украхни у Л/о від 22 січня 2002 рок) грошову суму в розмірі 1910 доларів США, що становить 43930 грн. та зобов'язується повернути позику в розмірі 1910 доларів США та 7700 грн. готівкою в строк до 09 липня 2015 року./а.с. 50/ Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тошо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при цьому відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та згідно ст.527-530 ЦК України належними сторонами і у визначений зобов'язанням строк. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а згідно із ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Суд відкидає заперечення відповідача щодо повернення позики у сумі 20000 гривень відповідно до боргової розписки від 22.06.2015р., оскільки оригінал вказаної розписки не був повернутий позивачем відповідачу у зв'язку із погашенням боргу, а зберігався у позивача та долучений ним до матеріалів справи, що свідчить про наявність заборгованості відповідача перед позивачем. Доказів щодо погашення відповідачем боргу на суму 20000 гривень відповідачем суду не надано. Доказом наявності заборгованості відповідача перед позивачем також є оригінал боргової розписки від 30.06.2015р., який наданий позивачем та міститься в матеріалах справи, відповідно до якої позивач надав позивачу у позику грошову суму в розмірі 1910 доларів США, що на момент отримання становила 43930 гривень. При цьому, позивач частково погасив заборгованість за вказаною борговою розпискою на суму 3694грн., що підтверджується доказами, надами відповідачем - чеками (а.с.17-18). Погашення заборгованості на вказану суму визнав позивач. У зв'язку із вищевикладеним, суд доходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. З відповідача на користь позивача слід стягнути за борговою розпискою від 22.06.2016р.: 20000 гривень - основного боргу , 3% річних за період з 28.06.2015р. по 20.03.2017р., що становить 1037,26грн., інфляційні витрати за період з липня 2015 року по березень 2017 року на суму 3270грн. З відповідача на користь позивача слід стягнути за борговою розпискою від 30.06.2017р.: 45378 гривень основного боргу (49072грн. (сума еквівалентна 1910 доларів США за курсом НБУ станом на дату ухвалення рішення 11.08.2017р. (25,69грн. х 1910 доларів США) мінус 3694грн. (сума сплаченого боргу відповідачем). Крім цього, за вказаною борговою розпискою з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 3% річних за період з 10.07.2015р. по 20.03.2017р., що становить 2309грн. у зв'язку з несвоєчасним виконання грошового зобов"язання. Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача в користь позивача, становить 71994,26грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, в т.ч. щодо стягнення зоборгованості в сумі 7700 грн. за борговою розпискою від 30.06.2015р. за безпідставністю, з огляду на те, що як пояснили сторони в судовому зкасіданні, 7700грн., яка зазначена в борговій розписці від 30.06.2015р., є грошовою винагородою позивача у зв'язку із позикою коштів в сумі 1910 доларів США. Однак, ст.ст.1046,1048 ЦК України не передбачають сплату грошової винагороди за договром позику, а передбачають можливість отримання процентів від суми позики, однак посилання на те, що це є проценти та розмір процентів у борговій розписці від 30.06.2015р. не зазначено. Згідно із ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved