Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.04.2017 року між ним та Публічним акціонерним товариством "Агропросперіс Банк» було укладено договір банківського рахунку № 26202005022601 та договір банківського вкладу № 055820 на строк 12 місяців до 05.04.2019 року із щомісячною виплатою процентів. Листом від 09.07.2018 року за вих. № 24-900 відповідач повідомив позивача про дострокове розірвання вказаних договорів з 20.07.2018 року та відмовився надати позивачу копію рішення про дострокове розірвання договорів. Позивач вважає вказане рішення незаконним, оскільки вищевказаними договорами не передбачено дострокове розірвання договорів а ні з ініціативи банку, а ні з ініціативи вкладника, у зв'язку з чим відповідачем було порушено п.п. 1.1., 1.4, 1.6, 2.3.1, 6.1, 6.4 договору № 055820 банківського вкладу від 05.04.2018 року. Враховуючи викладене позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив скасувати рішення Публічного акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» від 06.07.2018 року про дострокове розірвання договорів від 05.04.2018 року та стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що 05.04.2018 року позивач звернувся до відповідача з проханням відкрити йому депозитний рахунок, а також депозитні рахунки на ім'я [PERSON] згідно довіреності від 22.11.2014 року та [PERSON] згідно довіреності від 27.07.2016 року. Після перевірки документів на трьох осіб було відкрито депозитні рахунки. 10.04.2018 року позивач знову звернувся до відповідача з проханням відкрити депозитні рахунки [PERSON], згідно довіреності б/н від 04.03.2017 року, який було відкрито. Таким чином з позивачем та вищевказаними особами було укладено відповідні договори, зокрема з позивачем було укладено договір № 055820 банківського вкладу фізичної особи «Класичний» від 05.04.2018 року, договір № 26202005022601 банківського рахунку фізичної особи від 05.04.2018 року. 10.04.2018 року позивач повідомив відповідача про намір відкрити депозитний рахунок на ім'я [PERSON] на підставі довіреності б/н від 05.12.2014 року, після перевірки якої співробітниками банку було відмовлено позивачу у відкритті банківського рахунку. 02.07.2018 року позивач звернувся до відповідача зі скаргою № 1 від 02.07.2018 року, в якій письмово повідомив, що кошти розміщені на рахунках [PERSON], [PERSON] належать йому, а не власникам рахунків, яким він відкрив рахунки за довіреностями. Таким чином відповідач отримав від позивача інформацію про розміщення коштів на депозитних рахунках, відкритих особам. Яким дані кошти не належать. Відповідно до п.2.1.3 договору банківського вкладу фізичної особи «Класичний» № 055820 від 05.04.2018 року відповідач мав право відмовити вкладнику у здійсненні фінансової операції, у випадку встановлення, що така операція містить ознаки операції, що підлягає фінансовому моніторингу відповідно до ЗУ «Про запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - Закон). Відповідач на виконання ч.1 ст. 10 Закону, умов договору банківського рахунку та Договору банківського вкладу виконав своє зобов'язання відмовитись від подальших ділових відносин з позивачем шляхом дострокового розірвання договорів, укладених з позивачем, про що повідомив позивача листом від 09.07.2018 року. Також відповідач зазначив, що про прийняте рішення він повідомив Національний банк України, а також Державну службу фінансового моніторингу України. Позивач та інші власники рахунків не з'явились до відповідача для отримання належних їм коштів. Це свідчить про те, що власникам рахунків не відомо про факти відкриття їх позивачем та про належність їм коштів. Дії позивача свідчать про подання останнім під час здійснення ідентифікації та верифікації клієнта недостовірної інформації з метою введення в ману суб'єкта первинного фінансового моніторингу. Оскільки позивач порушив вимоги ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню доходів) одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», умови Договору банківського вкладу та договору банківського рахунку він не має права вимагати від відповідача належного виконання зазначених договорів. Враховуючи викладене просив відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05.04.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Агропросперіс Банк» та [PERSON] було укладено договір № 262020052022601 банківського рахунку фізичної особи (далі договір № 1), відповідно до п. 1.1 якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та законодавства України. Відповідно до п. 2.1 договору № 1 банк зобов'язується відкрити клієнту рахунок. Приймати і зараховувати на рахунок клієнта грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком відповідно до чинного законодавства України та цього договору. Відповідно до п. 2.3.2 договору №1 банк має право відмовити в здійснені/забезпеченні розрахункових і касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом чинного законодавства, банківських правил оформлення платіжних документів, у разі виникнення сумнівів у дійсності розрахункових документів та законності проведення операцій, а також у випадку встановлення, що така операція містить ознаки операції, яка підлягає фінансовому моніторингу відповідно до ЗУ «про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом , фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Відповідно до п. 2.3.6 договору №1 банківського рахунку банк має право вимагати у клієнта надання документів та інформації, що передбачені чинним нормативно-правовими актами України, у т.ч. для ідентифікації особи клієнта, уповноважених ним осіб та з'ясування його фінансового стану тощо. У випадку ненадання клієнтом необхідних документів чи інформації або навмисного надання неправдивої інформації про себе, відмовити в клієнту в обслуговуванні. Відповідно до п. 7.2 договору № 1 цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до закриття рахунку клієнтом або до закриття рахунку відповідно до чинного законодавства України або умов цього договору. Відповідно до п. 7.3 договору № 1 будь-які зімни і доповнення до договору оформляються письмово за згодою сторін. Такі зміни додаються до договору і є невід'ємною його частиною. Відповідно до вимог статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Положення цієї глави застосовуються до інших фінансових установ при укладенні ними договору банківського рахунка відповідно до наданої ліцензії, а також застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом. Положенням ч.1 ст. 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Згідно статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. 05.04.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Агропросперіс Банк» та [PERSON] також було укладено договір № 055820 банківського вкладу фізичної особи «Класичний» (далі - договір № 2), відповідно до п. 1.1 якого банк відкриває вкладнику-рахунок для обліку строкових коштів [NUMBER] та приймає на зберігання грошові кошти, надалі - вклад на строк 12 місяців з 05.04.2018 року по 05.04.2019 на умовах цього договору. Так, відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до п. 1.2 та п. 1.3. договору №2, розміщення коштів на рахунок відбувається шляхом переказу коштів з поточного рахунку вкладника у ПАТ «АП Банк» на рахунок. Сума вкладу становить 197,00 грн. Відповідно до п. 2.1.3 договору №2, банк має право відмовити вкладнику в здійсненні фінансової операції, у випадку встановлення, що така операція містить ознаки операції, що підлягає фінансовому моніторингу відповідно до ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом». Відповідно до п. 5.1 договору №2 у, за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором, сторони несуть відповідальність, передбачену діючим законодавством України і умовами договору. Згідно п. 6.1 договору № 2 цей договір набуває чинності з дня надходження коштів на рахунок і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Як вбачається з долучених до матеріалів справи договорів, а саме банківського вкладу № 055820 від 05.04.2018 року та договору № 26202005022601 банківського рахунку фізичної особи, позивач виконав свої зобов'язання за договорами належним чином. Листом від 09.07.2018 року за вих. № 24-900 ПАТ «АП Банк» повідомив [PERSON] про припинення ділових відносин, розірвання договору № 055820 банківського вкладу фізичної особи «Класичний» від 05.04.2018 року, розірвання договору № 26202005022601 банківського рахунку фізичної особи від 05.04.2018 року та закриття рахунків у відповідності до вимог ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 14.10.2014 № 1702 -VII. Відповідно до ч.1 ст. 10 ЗУ Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний: відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансової операції у разі, коли здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта (у тому числі встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), є неможливим або якщо у суб'єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені; відмовитися від проведення переказу в разі відсутності даних, передбачених частинами дванадцятою і тринадцятою статті 9 цього Закону;відмовити клієнту в обслуговуванні (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) у разі встановлення факту подання ним під час здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта (поглибленої перевірки клієнта) недостовірної інформації або подання інформації з метою введення в оману суб'єкта первинного фінансового моніторингу. Суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитися: від проведення фінансової операції у разі, якщо фінансова операція містить ознаки такої, що згідно з цим Законом підлягає фінансовому моніторингу; від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансової операції у разі ненадання клієнтом необхідних для вивчення клієнтів документів чи відомостей або встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику. У випадках, передбачених цією частиною статті, суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний протягом одного робочого дня, але не пізніше наступного робочого дня з дня відмови, повідомити спеціально уповноваженому органу про проведення операцій щодо зарахування коштів, які надійшли на рахунок такого клієнта, та про осіб, які мають або мали намір встановити ділові відносини та/або провести фінансові операції. Згідно із ч.ч. 4-6 ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право витребувати, а клієнт (особа, представник клієнта) зобов'язаний надати документи і відомості, необхідні для здійснення ідентифікації та/або верифікації (в тому числі встановлення ідентифікаційних даних кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, та інші передбачені законодавством документи та відомості, які витребує банк з метою виконання вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Однак, відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про витребування у позивача вищевказаних відомостей. В обгрунтування відзиву на позовну заяву відповідач посилається на те, що позивач відкривши рахунки на ім'я третіх осіб та в подальшому повідомивши, що кошти, які розміщені на вказаних рахунках належать особисто йому, а не особам, на ім'я яких вони відкриті ввів відповідача в оману щодо вигодоодержувачів за фінансовими операціями з розміщення коштів на депозитних рахунках та щодо контролерів клієнтів. Позивачем за рахунок його власних коштів розміщено депозити на ім'я різних осіб за довіреностями, що свідчить про високу ймовірність використання відповідача, як банківської установи, для легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом. Згідно п. 11 ч. 1 ст. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» банки є суб'єктами первинного фінансового моніторингу. Тобто, дії Банку, по обмеженню прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку повинні відповідати вимогам ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та відповідним правовим актам у цій сфері. Разом з тим, жодних доказів, які б давали підстави вважати [PERSON] винним у скоєнні будь-якого злочину відповідачем не надано, як не надано інформації, що відповідач звертався з заявою до правоохоронних органів з цього приводу відносно [PERSON] Таким чином, посилання відповідача на Закон України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», як на підставу прийняття рішення про дострокове розірвання договорів з позивачем та відмову від подальших ділових відносин з позивачем є необґрунтованими. Доводи відповідача щодо відкриття позивачем за довіреностями рахунків на інших осіб та неможливість здійснення ідентифікації та /або верифікації клієнта та наявність сумніву стосовного того, що особа виступає від власного імені не заслуговують на увагу та не можуть бути законною підставою для розірвання договорів банківського вкладу на банківського рахунку, відкритих на ім'я [PERSON] Відповідачем не надано суду будь-яких доказів того, що ділові відносини із позивачем створюють небезпеку (загрозу, уразливі місця) в діяльності Банку бути використаним з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму або фінансування розповсюдження зброї масового знищення. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно листа відповідача від 09.07.2018 року вбачається, що відповідачем було повідомлено [PERSON] про припинення ділових відносин, розірвання укладених з ним договорів та закриття рахунків, відкритих на його ім'я. Враховуючи, що ПАТ "Агропросперіс Банк" фактично відмовився в односторонньому порядку від виконання укладених з відповідачем договорів, що суперечить нормам ст. 525 ЦК України та умовам договорів, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо безпідставної відмови від виконання зобов'язання з боку відповідача. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, оскільки відповідачем не доведена правомірність своїх дій, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі шляхом визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання вчинити дії щодо належного виконання умов договору№ 055820 банківського вкладу фізичної особи "Класичний" від 05.04.2018 року та договору № 26202005022601 банківського рахунку фізичної особи від 05.04.2018 року. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved