Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.11.2010 р., форма власності - спільна часткова. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.09.2011 року, спадкоємцями зазначеного майна [PERSON] є її син [PERSON] та донька [PERSON] . У зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Відповідач хоч і зареєстрована у вказаній квартирі проте не проживає в ній та не користується житлом з серпня 2019 року. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано за рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.10.2019 р. Реєстрація відповідача в квартирі порушує права позивача, як співвласника, а саме володіння, користування та розпоряджання майном. Виникають проблеми зі сплатою комунальних послуг, не можливо оформити субсидію. У судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив. Від третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Не заперечила проти задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань, про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками на праві спільної часткової власності квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 16.02.2004 року виданого виконавчим комітетом Рівненської міської ради, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.02.2004 р. №2903616, свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.11.2010 р. та зареєстрованого в реєстрі за №3-739, витягом про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Рівненського міського бюро технічної інвентаризації №28131635 від 25.11.2010 р., та свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.09.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-511. Реєстрація відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області та адресною карткою м.Рівне №56475 від 16.12.2020 року. Відповідно до актів від 13.07.2020 р., 14.09.2020 р., та від 27.11.2020 р. складеного за засвідченого у присутності члена правління ОСББ «Київська-46», [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , але не проживає понад рік. При огляді даного житла речей особистого користування [PERSON] не виявлено. Участі у веденні домашнього господарства не приймає. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317,319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст.150 ЖК України, Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1ст.156 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку належить дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, власник майна має право вимагати від осіб, які не є членами його сім"ї і не ведуть з ним спільне господарство, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном. Ст.391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного суд робить висновок, що [PERSON] не є членом сім`ї власника майна, реєстрація і відсутність відповідача у квартирі [ADDRESS] , створює позивачу перешкоди у користуванні майном, зокрема по сплаті комунальних послуг. Відповідач відсутній за даним місцем реєстрації понад один рік. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що право відповідача на користування житловим приміщенням підлягає припиненню. Зважаючи на обставини справи, згоду третьої особи, та досліджені у судовому засіданні докази та аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо позбавлення права користування спірним приміщенням. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved