Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку звернулась [PERSON] . В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримала. Суду пояснила, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2017 року від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Між ними не існує спору щодо визначення місця проживання їх дитини, і хоча вона зареєстрована за адресою батька, проте проживає разом з нею. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного марального і соціального розвитку. Рівень забезпечення дитини у будь-якому разі не може бути меншим, ніж прожитковий мінімум для житини відповідного віку. Самостійно утримувати дитину вона не має можливості, оскільки ніде не працює, а здійснює догляд за їхньою донькою. Єдиним джерелом доходу на даний час є щомісячна одноразова допомога при народженні дитини в розмірі 860 грн. Відповідач з травня 2020 року не бере участі в утриманні дитини зовсім, а в попередній період нерегулярно давав незначні суми від 300 до 500 грн. на її неодноразові звернення щодо участі в утриманні спільної дитини відповідач не реагує, тому вважає, що необхідно стягнути аліменти на утримання дитини за минулий час починаючи з 1 травня 2020 року. Відповідач є повнолітньою, працездатною здоровою особою, має постійний заробіток, хоч офіційно не працевлаштований. Отже, вказані обставини дають можливість батьку дитини належним чином виконувати покладені на нього законодавством зобов`язання, а саме: сплачувати аліменти на утримання своєї доньки до досягнення нею повноліття. Тому, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частини з усі видів його заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на її користь щомісячно починаючи з 1 травня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімум для працездатних осіб щомісячно з 1 травня 2020 року та до досягнення дитиною трирічного віку. В судове засідання відповідач не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 30 березня 2018 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з якого вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №795. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв`язку із вчиненням ним умисного кримінального правопорушення, якщо це встановлено судом. Той із подружжя, хто став непрацездатним у зв`язку з протиправною поведінкою другого з подружжя, має право на утримання незалежно від права на відшкодування шкоди відповідно до\~Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.6 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що позивач на даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за малолітньою донькою сторін, здійсню догляд за дитиною, не може самостійно забезпечувати себе матеріально, розмір аліментів, які позивач просить суд стягнути з відповідача на її утримання заявлений з врахуванням вимог розумності та справедливості, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, а саме до стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки є обґрунтованими, розмір аліментів, які позивач просить суд стягнути заявлений з врахуванням вимог розумності та справедливості, а тому вони підлягають до задоволення. Відповідно до ст.191 СК України \~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на її утримання та на утримання дитини з 01 травня 2020 року не знайшли свого підтвердження, а саме позивач не подала до суду письмових доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити та проводити стягнення аліментів з дня подачі позову до суду, а саме з 28 серпня 2020 року. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved