Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якій зазначає, що 21 жовтня 2014 року з вини [PERSON] скоєна дорожньо-транспортна пригода. В результаті ДТП, пошкодженням належного позивачу автомобіля [NUMBER] було заподіяно майнових збитків останньому на суму 24565 грн. 84 коп. та 5000 грн. моральної шкоди. Оскільки вина відповідача у скоєні ДТП, яка на час її скоєння мала поліс обов'язкової цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ УСК «Гарант Авто», підтверджується постановою Обухівського районного суду просив стягнути з останнього матеріальну шкоду в розмірі 19154 грн. та 800 грн. вартість послуг оцінювача, а з [PERSON] 5000 грн. моральної шкоди та 4611 грн. 58 коп. в відшкодування матеріальної шкоди. Судові витрати, що складаються з 295 грн. 66 коп. судового збору та 2500 грн. витрат на правову допомогу, просив стягнути солідарно з обох відповідачів. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та просив задовольнити, оскільки відповідачі звернення позивача про відшкодування шкоди залишають поза увагою. Відповідач [PERSON] та представник відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» в судове засідання повторно не з'явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, справи про адміністративне правопорушення вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 жовтня 2014 року близько 14.00 години в м.Обухів по вул.Київська 60Б, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не була уважною, під час руху заднім ходом не переконалася, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем [NUMBER], який належить [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно чинної постанови Обухівського районного суду від 03 листопада 2014 рокувідповідач [PERSON] визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу про адміністративні правопорушення України і піддана адміністративному стягненню у виді штрафу. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь та сама особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у скоєні дорожньо-транспортної пригоди доведена судом при розгляді адміністративної справи, а тому суд вважає доведеним факт скоєння ДТП та вину в його скоєні саме останньої. Згідно довідки ДАІ з обслуговування Обухівського району при УДАІ ГУ МВС України в Київській області від 21.10.2014 року, автомобіль [NUMBER], отримав у вказаному ДТП механічні пошкодження. Розмір матеріального збитку, нанесених внаслідок ДТП позивачу - власнику пошкодженого автомобіля - «Citroen" становить 19154 грн. 16 коп., а вартість відновлювального ремонту 23522 90 коп., що підтверджується висновком ФОП [PERSON], звіт №1435 від 09.12.2014 року. Вартість проведеного дослідження згідно поданої суду квитанції складає 800 грн. та сплачена позивачем у справі. Крім того позивачем сплачено 242 грн. 84 коп. за дослідження крові на алкоголь, що підтверджується квитанцією №1060 від 22.10.2014 року. Відповідачі ПАТ УСК «Гарант Авто» та [PERSON] уклали договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом АС/8649376, згідно якого страхова компанія прийняла на себе зобов'язання відшкодувати шкоду нанесену з вини страхувальника третім особам на умовах договору та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». вказаний договір був чинним на момент ДТП. Як видно з матеріалів справи позивач неодноразово звертався до відповідача-страхової компанії щодо відшкодування заподіяних йому в дорожньо-транспортній пригоді збитків, однак останні на час розгляду справи в суді йому виплачені не були. Відповідно до ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Згідно статті 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме відповідно до договору та Закону підлягає стягненню з страхової компанії, яка належними та допустимими доказами не спростувала доводів позивача та розміру шкоди, матеріальний збиток 19154 грн. 16 коп. та вартість проведеного дослідження 800 грн., а всього 19954 грн. 16 коп. З відповідача [PERSON] підлягає до стягнення моральна шкода та витрати за проведення дослідження крові. Суд не приймає до уваги доводи представника позивача, що стягненню з відповідачів підлягає розмір вартості відновлювального ремонту, оскільки законодавством передбачено відшкодування матеріального збитку. Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходячи з засад розумності і справедливості вважає за доцільне стягнути її в розмірі 3000 грн., оскільки саме такий розмір, на думку суду, відповідатиме моральним стражданням позивача отриманим від ДТП. Щодо витрат на правову допомогу, то суд стягує її виходячи з вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» за 2 години участі представника [PERSON] у судовому засіданні. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягненню з відповідачів підлягають понесені позивачем судові витрати з кожного з відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial