Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до Лубенської міської ради Полтавської області, Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання рішення недійсним. У позові вказувала, що вона є власником квартири [ADDRESS] Квартира №3 в даному будинку належить [PERSON], №4 - [PERSON], №5 - [PERSON] Всі зазначені квартири знаходяться в одноповерховому житловому будинку, який розташований на неприватизованій земельній ділянці, що відносить до земельного фонду Лубенської міської ради. На даний час вона вирішила зробити відчуження належної їй на праві власності квартири, але при підготовці документів стало відомо, що земельна ділянка на якій розташований житловий будинок, без її відома, як власника однієї із квартир будинку, рішенням Лубенської міської ради від 19 червня 2015 року було вирішено оформити право спільної сумісної власності на присадибну земельну ділянку відповідно до ст.89 Земельного кодексу України, рішення міської ради від 03.10.1997 року «Про надання громадянам України власності на землю на території міста», поданих заяв та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за громадянами : [PERSON], за адресою м Лубни, [ADDRESS], [PERSON], за адресою [ADDRESS], [PERSON], за адресою [ADDRESS] на земельну ділянку за адресою [ADDRESS], площею 0,0861 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). При цьому, приймаючи рішення про надання у власність та оформлення свідоцтва на право спільної сумісної власності на земельні ділянки власникам квартир №4, №5 та №3, було порушене її право спільного сумісного користування земельною ділянкою в [ADDRESS], площею 0,0861 га. Коли вона звернулась до Лубенського міського голови із заявою про скасування оспорюваного нею рішення щодо виділення землі, то їй було відмовлено та роз'яснено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних та охоронюваних законом інтересів і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. На теперішній час право власності на вказану земельну ділянку оформлено за [PERSON], [PERSON] та [PERSON], внесено до Державного реєстру прав на об'єкти нерухомого майна, а тому міська рада не може скасувати прийняте нею рішення. Тому позивач прохала суд визнати недійсним та скасувати рішення Лубенської міської ради від 19 червня 2015 року щодо оформлення права спільної сумісної власності на присадибну земельну ділянку,щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), надання безоплатно у власність та оформлення свідоцтва на право спільної сумісної власності на земельні ділянки громадянам: [PERSON], [PERSON], [PERSON] на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] площею 0,0861 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Також скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка) кадастровий номер [NUMBER], розташовану за адресою : [ADDRESS] від 01.07.2015 року за №10287462, відносно [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Та скасувати свідоцтво про право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка) кадастровий номер [NUMBER], розташовану в [ADDRESS] від 06.07.2015 року за №40120367, видане на [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги. Представник Лубенської міської ради та начальник Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету міської ради звернувся до суду з заявами в яких прохав справу розглядати без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує, по суті позову покладається на розсуд суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, хоча відповідно до ст.ст. 75-78 Цивільного процесуального кодексу України, були повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомили, клопотання від відповідачів про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена через оголошення в пресі, а саме, газеті «Зоря Полтавщини» №133-134 від 06.09.2016 року, причини своєї неявки суду не повідомила. На підставі статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 29.07.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського нотаріального округу [PERSON], позивач [PERSON] є власником квартири №6, розташованої в будинку [ADDRESS], загальною площею 28,5 кв.м, житловою площею 24,3 кв.м.(а.с.5) Також встановлено, що квартира №3 в даному будинку належить відповідачу по справі [PERSON], №4 - відповідачу по справі [PERSON], №5 - відповідачу по справі [PERSON]. Позивач на даний час вирішила зробити відчуження належної їй на праві власності квартири, але при підготовці документів стало відомо, що земельна ділянка на якій розташований житловий будинок, без її відома, як власника однієї із квартир будинку, рішенням Лубенської міської ради від 19 червня 2015 року «Про вилучення, надання земельних ділянок у власність та користування юридичним і фізичним особам для різного цільового призначення» було вирішено оформити право спільної сумісної власності на присадибну земельну ділянку відповідно до ст.89 Земельного кодексу України, рішення міської ради від 03.10.1997 року «Про надання громадянам України власності на землю на території міста», поданих заяв та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за громадянами: [PERSON], [PERSON], [PERSON], за адресою [ADDRESS], на земельну ділянку площею 0,0861 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)(а.с.13). Відповідно до ст.369 ЦК України, співвласники майна що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою співвласників. Відповідно до ч. 3 ст.158 Земельного кодексу України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів, щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян. Частиною п'ятою ст.158 ЗК України передбачено, що у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Позивач [PERSON] зверталась до Лубенського міського голови із заявою про скасування оспорюваного нею рішення щодо виділення землі (а.с.11), але їй було відмовлено листом від 15.04.2016 року №1-8/787 (а.с.12) і роз'яснено, що рішенням Лубенської міської ради від 19 червня 2016 року було прийнято рішення про безоплатне надання громадянам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність земельної ділянки за адресою [ADDRESS], площею 0,0861 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вказане рішення приймалося на підставі поданої технічної документації з із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). За достовірність даних, що містяться в ній, відповідальність несе землевпорядна організація, яка виготовляла документацію. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 16 квітня 2009 року у справі № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. На даний час право власності на вказану земельну ділянку оформлено вище названими громадянами, внесене до Державного реєстру прав на об'єкти нерухомого майна. За таких обставин міська рада не може скасувати вище назване рішення. Згідно п.7 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю. Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК України, статтею 152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що приймаючи рішення про надання у власність та оформлення свідоцтва на право спільної сумісної власності на земельні ділянки власникам квартир №4 - [PERSON], №5 - [PERSON] та №3- [PERSON] , було порушено право позивача [PERSON] на спільне сумісне користування земельною ділянкою в [ADDRESS], площею 0,0861 га., а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved