Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про поділ майна подружжя, в позовній заяві вказав, що 28.09.1991р. районним відділом ЗАГС м.Сокаль Львівської області між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб, з приводу чого здійснено актовий запис за №163. Рішенням Сокальського районного суду від 09.09.2013 року шлюб між ними розірвано. Під час шлюбу сторонами набуто майно, яке є їх спільною сумісною власністю, серед якого: нежитлове приміщення (магазин) загальною площею 808 км. м., що становить 264/1000 частин будинку яке знаходиться в [ADDRESS], набуте на підставі договору купівлі-продажу від 12.04.2000 року, в подальшому в наслідок демонтування та зміни перегородок площа нежитлового приміщення магазину змінилася на 797.1 км. м. Вартістю цього приміщення складає 1077900грн.; земельна ділянка несільськогосподарського призначення, площею 0,1009га, цільове призначення для обслуговування торгового центру від 26.04.2005 року в [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], набута на підставі договору купівлі-продажу від 18 червня 2002 року, вартістю 400240,43 грн.; приміщення загальною площею 107,0кв.м, що складає 32/100 частин будівлі, яка знаходиться в [ADDRESS], набуте на підставі договору купівлі-продажу від 20.03.1998 року, яке в подальшому за час перебування у шлюбі було реконструйоване у магазин продовольчих товарів, складські приміщення та житлову квартиру, загальною площею 240,90 кв м., та якому була присвоєна поштова адреса: [ADDRESS]. Вартість цього приміщення складає 336150 грн.; земельна ділянка несільськогоподарського призначення, площею 0,0211га, цільове призначення для розміщення магазину, офісу, житла, яка знаходиться в [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], набута на підставі договору купівлі-продажу від 18.06.2002 року, та якій присвоєна поштова адреса: [ADDRESS], вартістю 98870,13 грн. Крім цього, під час перебування у шлюбі в 2010 році позивачем отримано у позику в інтересах сім'ї грошові кошти в сумі 250 000 доларів США, що підтверджується розпискою. Позика була використання на потреби сім'ї сторін, у тому числі на проведення реконструкції нежитлових приміщень у магазин продовольчих товарів, складські приміщення та житлову квартиру. У подальшому після розірвання шлюбу борг було повернуто позивачем за рахунок особистих коштів. Від так позивач просить суд під час поділу майна врахувати правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї'. Не дивлячись на неодноразові пропозиції позивача поділи у позасудовому порядку спільно набуте за час шлюбу майно, відповідач категорично відмовляється в добровільному порядку розподілити вказане вище майно. Оскільки загальна вартість набутого за час шлюбу майна складає 1913160,5 грн., а розмір виконаних позивачем особисто за рахунок власник коштів спільних зобов'язаннь за договором позики складає 250 000 дол. США, позивач просить суд визнати за ним право власності на набуте за час шлюбу майно в цілому, а саме визнати за ним право власності на: нежитлове приміщення магазину площею 797,1 кв.м., що становить 264/100 ідеальних частин від будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], з параметрами відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП ЛОР "Червоноградське БТІ"; земельну ділянку комерційного використання, яка належить до категорії землі житлової та громадської забудови та призначена для обслуговування торгового центру, площею 0,1008 га, знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]; будівлю магазину продовольчих товарів, складських приміщень та житлової квартири, загальною площею 240,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] з параметрами відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП ЛОР "Червоноградське БТІ"; земельну ділянку комерційного використання, яка належить до категорії землі житлової та громадської забудови та призначена для розміщення магазину, офісу житла, площею 0,0211га, знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить задовольнити, в обґрунтування вимог надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково повідомив, що дружині було відомо про позику яку він отримав в інтересах їх сім»ї, вказані кошти було спрямовано для розвитку бізнесу, а саме реконструкцію приміщень магазинів. Позику було оформлено шляхом складання розписки, хоча фактично було укладено договір позики так як узгоджено суму позики та порядок її повернення. Після розірвання їх із відповідачкою шлюбу позику в повному обсязі, що становить 250000дол. США він погашав особисто за власні кошти. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій вказує, що позовні вимоги повністю визнає та не заперечує щодо ухвалення рішення про задоволення даного позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, зазначив, що його довірителька повністю визнає позовні вимоги. В даний час із відповідачем вони досягли згоди щодо предмету спору, а саме щодо визнання за позивачем права власності в цілому на набуте у шлюбі майно, яке є предметом спору. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі із наступних підстав. Дослідженим рішенням Сокальського районного суду від 09.09.2013р. в справі №454\\447\\13-ц, встановлено, що шлюбі між сторонами, що був зареєстрованим 28.09.1991р. в райвідділі ЗАГС м. Сокаль, актовий запис №163 - розірвано. Дослідженим реєстраційним посвідченням серії БТІ 000111 від 10.09.1998р., виданого Червоноградським МБТІ, встановлено, що приміщення загальною площею 107,0кв м згідно поверхневого плану, що становить 32/100 будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] зареєстрований на праві приватної власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.03.1998р. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.09.2014р. загальна площа будівлі становить 240,9кв.м. Згідно реєстраційного посвідчення серії БТІ 000400 від 26.04.2000р., виданого Червоноградським МБТІ, встановлено, що приміщення магазину загальною площею 808,8кв.м., що становить 264/100 будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] зареєстрований на праві приватної власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.04.2000р. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.06.2014р. площа магазину становить 797,1кв.м. Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 26.04.2005р., встановлено, що [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 18.06.2002р. на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0211га. для розміщення магазину, офісу, житла, що розташована в [ADDRESS]. Відповідно до інформації про грошову оцінку земельної ділянки від 12.02.2014р. наданої відділом Держземагенства у Сокальському районі така складає 98870,13грн. Із Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 26.04.2005р., встановлено, що [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 18.06.2002р. на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1009га. для обслуговування торгового центру, що розташована в [ADDRESS] Відповідно до інформації про грошову оцінку земельної ділянки від 12.02.2014р. наданої відділом Держземагенства у Сокальському районі така складає 400240,43грн. Згідно рішення виконавчого комітету Сокальської міської ради №107 від 04.08.2014р., вирішено присвоїти поштову адресу: [ADDRESS] магазину продовольчих товарів загальною площею 240,90м.кв., що розташований в [ADDRESS], власником якого є [PERSON] А також вирішено змінити поштову адресу земельної ділянки площею 0,0211га. призначеної для розміщення магазину що знаходиться [ADDRESS] з номера 47 на номер 47 «б». Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 22 КпШС України 1969р. (в ред. чинній на час придбання сторонами 12.04.2000р. нежитлового приміщення (магазин) в [ADDRESS]), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України 2002р., майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно роз»ясень, викладених у п. 23 постанови Пленому Верховного Суду України№ 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає розподілу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з обороту), незалежно від того, на ім»я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. З пояснень позивача та досліджених правовстановлюючих документів встановлено, що сторони перебуваючи у зареєстрованому шлюбі придбали наступне майно: нежитлове приміщення (магазин) загальною площею 808 км. м., яке знаходиться в [ADDRESS] набуте на підставі договору купівлі-продажу від 12.04.2000 року, вартістю 1077900грн. та площа якого під час реконструкції зменшилась до 797,1кв.м.; земельну ділянку площею 0,1009га, цільове призначення якої для обслуговування торгового центру, що розміщена в [ADDRESS], набута на підставі договору купівлі-продажу від 18.06.2002 року, грошова оцінка якої становить 400240,43грн.; приміщення загальною площею 107,0кв.м, що знаходиться в [ADDRESS], набуте на підставі договору купівлі-продажу від 20.03.1998 року, вартість якого 336150 грн. та площу якого збільшено до 240,9кв.м.; земельна ділянка площею 0,0211га, цільове призначення для розміщення магазину, офісу, житла, що розміщена в [ADDRESS], набута на підставі договору купівлі-продажу від 18.06.2002 року та грошова оцінка якої становить 98870,13 грн. А всього вартість вказаного спільного сумісного майна подружжя становить - 1913160,5грн. Таким чином, оскільки вищевказане майно набуте сторонами в шлюбі та згідно договорів купівлі-продажу, відповідно до приписів ст. 22 КпШС України та ст. 60 СК України є їх спільною сумісною власністю, при чому даний факт сторонами не оспорюється. В свою чергу, дослідженою розпискою від 01.07.2010р. наданою позивачем [PERSON], встановлено, що він взяв у [PERSON] у борг кошти в сумі 250000 дол. США для проведення реконструкції приміщень. Борг зобов'язувався повернути протягом чотирьох років з моменту складання розписки. Факт повернення позивачем даних коштів стверджується розпискою [PERSON] від 02.07.2014р. Як з'ясовано із пояснень позивача між ним та [PERSON] фактично було укладено договір позики, оскільки ними обумовлено суму позики та порядок її повернення. Умови вказаного договору, а саме її сума та порядок повернення були відомі відповідачу, що сторонами не оспорюється. Згідно ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Також згідно роз'яснень наданих у п. 24 постанови Пленому Верховного Суду України№ 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). В свою чергу, як встановлено в ході розгляду справи, отримані позивачем кошти в сумі 250000дол. США ним були спрямовані в інтересах їх із відповідачкою сім»ї на реконструкцію приміщень магазинів та після розірвання шлюбу сторін позивач одноособово здійснював повернення позики. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке відповідає вимогам Сімейного та Цивільного кодексів України, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Також суд доходить висновку, що оскільки сума позики 250000дол. США за зобов'язанням позивача яку він затратив в інтересах сім»ї перевищує загальну вартість набутого в шлюбі із відповідачкою майна 1913160,5грн., позовна вимога про визнання за позивачем права власності на спірні приміщення та земельні ділянки підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved