Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача за участю третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що позивач, [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності від 20 жовтня 1995 року. Відповідач є сином [PERSON] та у 2011 році був зареєстрований у спірній квартирі. Однак жодного дня він та його матір [PERSON] в квартирі позивача не проживали. Просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Під час розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги та просить суд зазначити відповідачем [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] (а.с. 42). Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги. Дав пояснення,аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що малолітня дитина проживає разом із своєю матір»ю [PERSON] в Житомирській області. Будь-яка інформація щодо забезпечення малолітньої дитини житлом відсутня. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З урахуванням положень ч.9 ст. 74 ЦПК України був повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур»єр»(а.с.64). Представник третьої особи Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності та зазначив, що у разі задоволення позовних вимог будуть порушені майнові права дитини. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 20 жовтня 1995 року, виданого Дніпровською районною Радою народних депутатів, позивач, [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Згідно довідки № 39 від 15 січня 2014 року, виданої ЖЕД № 408, у спірній квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS], [PERSON] зареєстрований, як онук позивача (а.с. 7). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьками зазначено: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.5). 13 грудня 2013 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва розірвано шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6) Згідно актів ЖЕД-408 від 15 січня 2014 року, 01 листопада 2014 року, 07 лютого 2015 року, 10 липня 2015 року відповідач [PERSON] та її малолітній син [PERSON] не проживали жодного дня, а також відсутні їхні речі у зазначеній квартирі (а.с. 8-11). Підставою для визнання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користуванням житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] зазначено його непроживання тривалий час без поважних причин. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно довідки № 254 від 13 листопада 2015 року, виданої Центром комунального сервісу № 98, [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS], як онук позивача (а.с. 14). Згідно довідки виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Дніпровського району м. Києва від 16 листопада 2015 року [PERSON], 2010 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 2011 року по теперішній час на обліку не перебуває та за медичною допомогою не звертався (а.с.15). Згідно довідки Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 24 листопада 2015 року [PERSON], [INFO] на первинному обліку дітей-сиріт, дітей позбавлених батьківського піклування та дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах не перебуває (а.с. 16). 21 квітня 2015 року рішенням Дніпровського районного суду м.Києва відповідача [PERSON], яка є матір"ю [PERSON], визнано такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-13). Відповідно до ст. 3 Конвенції «Про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як задекларовано у ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумову розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Декларацією прав дитини (ст. 4) визначено, що дитині належить право на відповідне житло, а ст. 3 Конвенції про права дитини зобов'язує в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, першочергову увагу приділяти забезпеченню інтересів дитини. Згідно положень частини першої та третьої ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Судом не встановлено, що малолітня дитина [PERSON], [INFO], не проживає в спірній квартирі без поважних причин, оскільки з врахуванням його віку він не може самостійно обирати місце проживання та відсутні будь-які відомості про його забезпечення іншим придатним для проживання житлом. Тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], в інтересах якого діє законний представник [PERSON] за участю третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Outcome: dismissed