Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

КРП ВПВКГ звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за водокористування та водовідведення у сумі 1305 гривень 31 коп. Заявлені вимоги мотивовані тим, що відповідач проживає за адресою: Керч, [ADDRESS], користується послугами по водокористуванню та водовідведенню, яки надає позивач, але їх не сплачує. Вказана сума заборгованості склалася за період з 01.05.2011 року по 31.10.2013 року, та на думку позивача, підлягає стягненню у повному обсязі разом з витратами по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи сповіщений належним чином за місцем реєстрації, на адресу суду булі повернута судова повістка-виклик про виклик до суду(а.с.47,48), думку щодо позову не надав, про причини неявки до суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є абонентом Кримського республіканського підприємства „ Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Керчі", проживає за адресою: Керч, [ADDRESS](а.с.7), користується послугами по водопостачанню та водовідведення, але оплату за них не здійснює, що привело до утворення заборгованості у сумі 1305 гривень 31 копійок за період з 01.05.2011 року по 31.10.2013 року(а.с.6). На адресу відповідача стягувачем була надіслано досудове повідомлення №1 про сплату заборгованості за водокористування та водовідведення(а.с.50). Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач - фізична особа, яка отримує житлово-комунальні послуги, зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З статті 16, 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. З урахуванням викладеного, стаття 625 ЦК України регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем, як такий, що зроблений відповідно до вимог чинного законодавства(а.с.6,23,25,26,27). Добровільно заборгованість відповідачем не сплачена, у зв'язку із чим її слід стягнути з нього в судовому порядку в повному обсязі. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved