Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення графіка зустрічей, мотивуючи свої вимоги тим, що з матір`ю своїх дітей, вони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2016 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Останній час, с початку 2018 року, Відповідач стала жити разом с чоловіком, за невідомою йому адресою, занесла номер його мобільного телефону до чорного списку та не відповідає на його дзвінки та прохання з приводу зустрічей та побачень з дочками. В травні 2018 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя у відношенні нього було винесено судовий наказ про стягнення аліментів на утримання дітей, хоча він жодного разу не відмовляв Відповідачу в коштах на утримання дітей та кожного місяця в обов`язковому порядку виділяв гроші на утримання дочок, та мав можливість бачиться з ними. На даний час йому невідомо де та з ким проживають його діти, у зв`язку з чим не має можливості з ними бачитись, спілкуватись, що суперечить Сімейному Кодексу та законодавству України. У зв`язку з ситуацією, що склалася, для досудового врегулювання спору, він був вимушений звернутись до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування з заявою про встановлення графіку побачення з дітьми. Це звернення не дало ніяких результатів, Відповідач відмовилась повідомляти нову адресу, ніби то „у зв`язку з побоюванням за своє життя та психологічний та емоційний стан малолітніх дітей, оскільки, як нею було зазначено, що під час сумісного проживання до неї та малолітніх дітей застосовувалось фізичне та психологічне насилля". Хоча такого ніколи не відбувалось і у нього з дітьми завжди були дуже хороші відносини. Тому просить суд усунути перешкоди у спілкування з доньками. Відповідачка проти позову заперечила. У відзиві на позовну заяву від 26.12.2018 пояснила, що спільне життя з Позивачем не склалося. Спільне проживання між сторонами було припинено у 2013 році, після застосування фізичного насильства відносно Відповідача та завдання психологічної травми дитини, а у 2016 році шлюб за рішенням суду було розірвано. Позивач не виконував сімейні обов`язки та в повному обсязі свої батьківські обов`язки. З 2013 року, тобто з дня припинення спільного проживання Сторонами, Позивач доньками цікавився дуже рідко, батьківську турботу не проявляв, не сприяв їх всебічному та гармонійному розвитку, матеріальну допомогу надавав короткий час,, згодом надавати матеріальну допомогу припинив, як і бачитись з дітьми. Зі старшою донькою, [PERSON] , [INFO] Позивач спілкувався здебільшого телефонним зв`язком, зрідка бачився особисто, після рідких зустрічей з донькою зникав на 3-6 місяців, а потім став з`являтися лише раз нарік, тобто Позивач самостійно припинив спілкування з дитиною. Зараз [PERSON] вважає батьком іншого чоловіка, з яким тривалий час проживає Відповідач та виховують разом дітей. Молодша донька, [PERSON] , [INFO] взагалі Позивача як батька не знає, оскільки спільне проживання між сторонами було припинено коли [PERSON] тільки виповнився лише один рік і Позивача вона за весь цей час бачила лише декілька разів, а саме коли Позивач спілкувався зі старшою донькою, сам він ніколи не брав дитину гуляти та не проводив з нею час. Зараз [PERSON] вважає батьком іншого чоловіка, з яким тривалий час проживає Відповідач та виховують дітей. Оскільки батька у житті доньок не було лише з підстав не бажання спілкування зі сторони Позивача, доньки не знають як батька, та не бажають спілкуватися, тому вимоги заявленого позову Відповідач не визнає через те, що таке спілкування - заявлені способи участі у вихованні доньок можуть завдати дітям психологічної травми, нервовому зриву, стресу, страху, непорозумінь тощо, тобто вимоги Позивача повністю суперечать інтересам дітей. Відповідач зверталась до органів поліції, щодо антигромадської поведінки Позивача з приводу психологічного та фізичного насильства. За інформацією уповноважених дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №177 «Дзвіночок» ЗМР Запорізької області, який відвідувала молодша донька, [PERSON] , [INFO] , Позивач жодного разу не приводив та не забирав дитину з дитячого закладу, з вихователями не спілкувався, батьківські збори не відвідував, успіхами дитини не цікавився протягом всього перебування дитини у дитячому садочку. Напроти, за інформацією уповноважених дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №177 «Дзвіночок» ЗМР Запорізької області, який відвідувала молодша донька, [PERSON] , [INFO] , приводила та забирала Відповідач, відповідно спілкувалася з вихователями та відвідувала батьківські збори. За інформацією уповноважених навчально-виховного комплексу №41 ЗМР Запорізької області, старша донька, [PERSON] , [INFO] навчається у 5А класі, питаннями щодо навчання та виховання займається Відповідач. За час навчання дитини батько до навчального закладу не звертався, батьківські збори не відвідував, тобто не приймав участі у вихованні дитини. За інформацією уповноважених Запорізької гімназії №6 ЗМР Запорізької області, яку відвідувала старша донька [PERSON] , [INFO] до 29.08.2017 року, за період з 01.09.2014 року Позивач у гімназії не з`являвся, не цікавився навчанням та досягненнями дитини, не цікавився її станом здоров`я. За інформацією уповноважених КЗ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №1», діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . [INFO] , спостерігаються у територіальному закладі з народження, дітей до лікаря супроводжує відповідач, яка займається їхнім обстеженням, лікуванням, вакцинацією та оздоровленням. Тобто, Позивач жодного разу не виконував супроводу дітей до дошкільного закладу, шкільного чи медичного огляду, лікування дітей, не намагався проводити час з дітьми у громадських місцях, місцях дозвілля тощо. Таким чином, Відповідач вважає, що вимоги позовної заяви Позивача є необґрунтовані, спору між сторонами не було, Позивач самостійно свідомо усунувся від своїх батьківських обов`язків. З огляду на вищезазначену інформацію, до певного часу Позивач не проявляв цікавості у вихованні дітей, спровокувало Позивача звернутися до суду те що, рішення про стягнення аліментів почало виконуватися у виконавчому порядку, при цьому жодних перешкод у спілкуванні з дітьми не чинила, але Відповідач діє в інтересах свої дітей та вважає, що наміри Позивача щодо побачень 2 рази на місяць: з суботи на неділю, з ночівлею на території проживання батька; спільний відпочинок: першу половину літніх, зимових, весінніх канікул; один раз на тиждень по буднях, забирати з дошкільного, шкільного закладу; три рази на рік від 7 до 14 днів, с правом виїзду з міста на оздоровлення, відпочинок; можуть негативно позначитись на малолітніх дітях. Відповідач, як матір турбується за їх безпеку здоров`я, про психологічний та емоційний стан дітей, хоче зарадити негативному впливу Позивача, а тому вважає якщо суд прийме рішення, що Позивач належним чином довів своє бажання та гідний брати участь у вихованні дітей, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дітей, прийнятним як виключення лише такий порядок участі батька у вихованні дітей: Частота відвідання: два рази на місяць у вихідний день. Тривалість відвідувань: з 13:00 години до 15:00 години у присутності Відповідача [PERSON] у громадських місцях (оскільки Відповідач турбується, щоб Позивач не застосовував психологічної та фізичної сили відносно дітей та Відповідача). За винятком коли діти за межами міста Запоріжжя на відпочинку та/або на оздоровленні чи коли хворіють. А також, вважаю, що позиція органу опіки та піклування про доцільність спілкування Позивача з дітьми має бути враховану судом, тож є необхідність у призначенні відповідної перевірки та складені висновку. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач та її представник підтримали свою позицію, викладену у відзиві. Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському районі м. Запоріжжя просив вирішити спір на користь дітей. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд установив таке. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 17.06.2006 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від спільного шлюбу мають неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Відповідно до інформації КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної допомоги» Запорізької області [PERSON] , [INFO] , 18.03.2017 разом з донькою [PERSON] , [INFO] , звернулась за психологічною підтримкою до комунального закладу з причини проблеми спілкування дітей з батьками та проблеми виховання дітей. За час перебування в умовах денного стаціонару в центрі з 18.03.2017 р. по 05.05.2017 р., родина [PERSON] отримала 10 психологічних послуг. Відповідно до висновку психолога-психоаналітика Запорізької обласної громадської організації «Об`єднання психологів та психоаналітиків «Взаємодія» - [PERSON] , щодо психологічного дослідження малолітніх [PERSON] , 2008 р.н., та [PERSON] , 2012 року народження, в ході дослідження з`ясовано, що у [PERSON] виявлені ознаки можуть свідчити про пережите домашнє насильство, що в свою чергу впливає на рівень психосоціального функціонування. У дитини сформоване негативне ставлення до батька [PERSON] , який є фруструючою особою. [PERSON] живе в очікуванні неприємностей з боку біологічного батька. Якщо дитина живе в стані підвищеної готовності до небезпеки, вона не спроможна розслабитись навіть тоді, коли їй нічого не загрожує, і не буде отримувати задоволення від взаємодії від оточенням, навіть якщо у нього добрі наміри. Тому [PERSON] рекомендовано подальша робота з психологом для формування впевненості в собі, знаттю напруги та володінні способам релаксації та саморегуляції. Психологічне дослідження [PERSON] вказують на середній (прийнятний) рівень психосоціального функціонування. Згідно висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському районі м. Запоріжжя від 18.10.2019 визначення графіку побачень дітей з біологічним батьком, необхідно врахувати наступне: роль батька та матері є доволі специфічними і вони залишаються такими, навіть після припинення подружніх стосунків. З огляду на це, дитина має спостерігати і відчувати ролі батьків у своєму житті повноцінно. В такому випадку, розуміння тендерних ролей не буде порушено. Разом з тим, варто орієнтуватися на психоемоційний стан дитини. Також необхідно зберігати принцип поступовості. [PERSON] вважає своїм батьком [PERSON] , тому при визначенні графіку побачень слід враховувати даний факт і бути обережним в організації зустрічей з біологічним батьком. На цих зустрічах присутність матері обов`язкова. Зустрічі з дитиною мають бути регулярними, ритмічними та контактними, не порушувати режим дня дитини. Важливо, також, щоби вони відбувалися без великих перерв. За таких умов можливе укріплення надійної, безпечної прив`язаності. Допитані свідки в судовому засіданні зі сторони відповідачки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт, що між [PERSON] та [PERSON] склалися напружені стосунки, через бажання батька бачитися з дітьми. Однак, не підтвердили факт, що він не бажає виховувати своїх дітей. Крім цього, пояснили, що [PERSON] є хорошою та доброзичливою мамою для доньок. Допитані свідки в судовому засіданні зі сторони позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] також підтвердили факт напружених відносин між колишнім подружжям, через бажання батька приймати участь у вихованні дітей. Охарактеризували [PERSON] з позитивної сторони, як хорошого батька, який має бажання та натхнення виховувати своїх малолітніх доньок. Ситуація, яка склалася є непростою, тому необхідно вирішити спір на користь дітей. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеній Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.59, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до стст.3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до ч.7 ст.7 СК дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі й спілкуватися зі своїм батьком, бабою та дідом. У ч.1 і 2 ст.150 СК визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст.151 СК батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюються як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Згідно із ст.153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі ст.12 закону «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність щодо виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з положень ст.9 Конвенції про права дитини, відповідно до якої дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Відповідно до ст.141 СК, якою встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч.3 ст.157 СК). Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Встановлюючи порядок побачень батька з дітьми, врахувавши інтереси дітей, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїми доньками, взявши до уваги висновок органу опіки та піклування, суд приходить до висновку про можливість визначення порядку періодичних тимчасових побачень батька з дітьми в присутності представника органу опіки та піклування, оскільки право батька на спілкування з дітьми є його незаперечним правом, а спілкування малолітніх дітей з батьком відповідає їхнім інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: partial