Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 23 серпня 2016 року надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Камбіо» (в подальшому перейменоване на Товариство з обмеженою відповідальністю «Комбінат малоповерхового будівництва «Камбіо») про захист авторських прав, та просив: стягнути з ТОВ «Камбіо» (нині ТОВ«Комбінат малоповерхового будівництва «Камбіо») на його користь суму компенсації за порушення авторських прав у розмірі 174 000 грн. та вилучити у ТОВ «Камбіо» всі контрафактні примірники творів саме вазони «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]» та інші предмети, за допомогою яких відтворюються ці примірники творів, та передати їх правовласнику [PERSON] та стягнути судові витрати. В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що він є власником виключних майнових авторських прав на твори «[INFO]» на підставі свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір № [NUMBER] та договору про передачу виключних майнових авторських прав на твір, укладеного 12 жовтня 2013 року між ТОВ «Инстрой» та позивачем, зареєстрованим Державною службою інтелектуальної власності України 16 вересня 2015 року (рішення № 2761) та «[INFO]» на підставі свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір № [NUMBER] та договору про передачу виключних майнових авторських прав на твір, укладеного 12 жовтня 2013 року між ТОВ «Инстрой» та позивачем, зареєстрованим Державною службою інтелектуальної власності України 16 вересня 2015 року (рішення № 2762). Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси провадження по справ відкрито та призначено попереднє судове засідання на 19.09.2016р. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 19.09.2016р. задоволено клопотання представника позивача та витребувано з Державної служби інтелектуальної власності України належним чином засвідчені копії матеріалів заяв про реєстрацію авторського права на твір [INFO] - 2009» ( Свідоцтво № [NUMBER] від 09.04.2010 р.); на твір [INFO]" (Свідоцтво № [NUMBER] від 31.03.2009 р.); належним чином засвідчені копії зображень творів, що увійшли до складу збірки творів ужиткового мистецтва «[INFO]»(Свідоцтво № [NUMBER] від 31.03.2009 р.); і що увійшли до складу збірки творів ужиткового мистецтва «[INFO]» ( Свідоцтво № [NUMBER] від 09.04.2010 р.) , які надійшли до суду 10.10.2016р. (а.с.165-200). Ухвалою суду від 07.11.2016р. справу призначено до судового розгляду. 15.11.2016р. зазначену справу направлено до апеляційного суду Одеської області у зв'язку з апеляційною скаргою [PERSON] та 07.02.2017р. справу повернуто до суду. Позивач стверджував, що відповідач здійснює публічну демонстрацію і публічний показ, а також виробництво та розповсюдження творів, що є відтворенням творів, які містяться в збірках творів ужиткового мистецтва «[INFO]» та «[INFO]-2009», виключні майнові права на які належать позивачу, як елементи збірки, що можуть використовуватися самостійно і які розглядаються як твір і охороняються відповідно до закону, а саме вазони для квітів як твори ужиткового мистецтва -на російській мові «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», відтворені відповідачем в вазонах для квітів під назвами «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]» відповідно. На підтвердження виробництва та продажу відповідачем творів, про захист авторських прав на які [PERSON] звернувся до суду, позивачем було надано каталог «[INFO]» ТМ «Красивый двор» Промислово-будівельної групи «Камбіо Інвест», замовлення № 1615 від 09 липня 2016 року, рахунок на оплату, товарну накладну від 08 серпня 2016 року та відеофіксацію. Також позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилався на доданий ним до позову висновок (копія) експертного дослідження Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Миколаївській області від 05 листопада 2015 року № 44, який виконав начальник сектора трасологічної експертизи Остапенко А.В., за кваліфікацією судового експерта за експертною діяльністю 4.2. «Дослідження знарядь, агрегатів, інструментів і залишених ними слідів, ідентифікація цілого за частинами». Ухвалою від 10 жовтня 2016 року за клопотання представника відповідача до справи залучено докази ( копії) ескізних малюнків вазонів виконаних [PERSON] та копію висновку атестованого судового експерта Єлферова О.Б. №3 від 11.04.2016р. експертного дослідження у сфері інтелектуальної власності від 11.04.2016р. (а.с.124-134, 135-158) та залучено третю особу - [PERSON], який, працюючи в ТОВ «КАМБІО», у 2004 році створив в ході виконання трудових обов'язків ескізи 10 вазонів та присвоїв їм наступні назви: «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]». Представник 30.03.2017р. подав до суду зустрічний позов третьої особи [PERSON] до [PERSON] про визнання автором ескізів десятьої вуличних вазонів та про скасування свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір№28181 вд 31.09.2009р. та №32780 від 09.04.2010р. який ухвалою суду від 30.03.2017р. відмовлено у прийнятті до сумісного розгляду. Представник відповідача 23.05.2017р. подав до суду зустрічний позов до [PERSON] про визнання недійсними авторських договорів про передачу виключних майнових авторських прав на твори . Ухвалою суду від 23 травня 2018 року було відмовлено в прийнятті до розгляду зустрічного позову відповідача. До суду 05.04.2017р. від представника відповідача надійшли заперечення (а.см.41-43 т.2) на позовну заяву [PERSON], згідно з якими позовні вимоги відповідач не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. У запереченнях представник відповідача посилався на те, що у позивача виникло авторське право тільки на збірки «[INFO]» та «[INFO]», а не на твори ужиткового мистецтва, зображені в них. Фотографії вазонів, що містяться в зазначених збірках, не містять будь-яких даних щодо їх автора, не підписані автором, не містять знаку охорони авторського права, передбаченого ч. 3 ст.11 Закону України «Про авторське право та суміжні права», реєстрація авторського права також не здійснювалася. Правова охорона поширюється тільки на збірку як форму вираження, проте не поширює свою дію на покладені в основу зображених у ній ідей щодо продукції. 23.05.2017р. представник позивача надала суду свої пояснення та підтримала викладені в позові підстави та обґрунтування та просила позов задовольнити. 23.05.2017р. представник відповідача надав пояснення яким підтримав заперечення на позов та наголосив, що на його думку , позивачем не надано жодного доказу ані щодо оригінальності та унікальності упорядкування самих збірок, що є підставою для виникнення авторського права на самі збірки як результат творчої діяльності. На спростування доводів позивача відповідач також стверджував, що збірки, надані позивачем, навіть не об'єктизовані належним чином, тобто, не випущені в тираж за допомогою видавництва або інших ресурсів для опублікування, перелік файлів на диску не має ознак збірки: відсутній титульний аркуш з назвою збірки, відсутній зміст, логічна структура, відсутній упорядник, не зазначено автора чи авторів фотографій, які знаходяться на дисках, на диску надано прості зображення з незрозумілими назвами та в форматах, недоступних для перегляду штатними програмами операційної системи), ані доказів щодо виникнення авторського права на фотографії вазонів, що використані в даній збірці. Водночас на доведення правомірності виготовлення та продажу вазонів відповідач посилався на те, що ескізи відповідних вазонів були створені працівником ТОВ «Камбіо» ще в 2004 році. Також відповідач посилався на недопустимість висновку експертного трасологічного дослідження Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Миколаївській області від 05 листопада 2015 року № 44, наданого позивачем. Окрім того, відповідач зазначав, що вазони не мають ознаки унікальності, не мають творчої новизни, оригінальності та неповторності, а тому не можуть захищатися як об'єкти авторських прав, оскільки не є такими. Судове засідання за згодою сторін було перенесено на 27.06.2017р. 15.06.2017р. представником позивача надано до суду заперечення на відзив відповідача (а.с.163 -165 т.2). 20.06.2017р. до суду надійшло клопотання від представника відповідача про призначення по справі судової експертизи. 27.06.2017р. представником відповідача надано суду засвідчена копія дисертації кандидата юридичних наук Грекова Євгена Анатолійовича на здобуття наукового ступеня кандидата юридичних наук на тему «Авторське право на твори архітектури» 9а.с.2 т.3, т.2 а.с.166-373). Представник позивача не заперечував проти призначення судової експертизи. Ухвалою від 27 червня 2017 року суд задовольнив клопотання відповідача та призначив по справі судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності, на вирішення якої були поставлені наступні питання: 1.Чи мають ознаки твору ужиткового мистецтва, а саме творчості та оригінальності, вазони для квітів «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]» зі збірок «[INFO]» та «[INFO] 2009», виключні майнові авторські права на які належать [PERSON]? 2.Якщо так, то чи було здійснене ТОВ «КМД «Камбіо» використання і відтворення творів, які містяться в збірках творів ужиткового мистецтва «[INFO]», «[INFO]», виключні майнові авторські права на які належать [PERSON]? 3.Чи містять у собі частини збірок творів ужиткового мистецтва «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]» ознаки творів ужиткового мистецтва, що можуть використовуватись самостійно? Оплату вартості проведення експертизи суд поклав на відповідача, а провадження у справі було зупинено. Матеріали цивільної справи були повернуті до суду 22.06.2018 року разом з висновком експерта № 217/17 за результатами судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 05.06.2018 року. Ухвалою від 26 червня 2018 року судом було поновлено провадження в справі та судове засідання призначено на 30.10.2018р. Представником третьої особи30.10.2018р. надано суду письмові пояснення, згідно з якими проти задоволення позову [PERSON] [PERSON] заперечує. Представник третьої особи наполягав, що саме [PERSON] є автором ескізів вазонів, що є творами ужиткового мистецтва. Стверджував, що саме він ще у 2004 році надав роботодавцю - ТОВ «Камбіо» - ескізи вазонів на виконання своїх трудових обов'язків. У жовтні 2017 року ним були отримані відповідні свідоцтва про реєстрацію авторського права на вказані ескізи вуличних вазонів. Посилався на те, що оскільки ним ескізи були створені в ході трудової діяльності, виключні майнові права на такі твори ужиткового мистецтва виникли в ТОВ «Камбіо». 30.10.2018р. в судове засідання з'явився представник третьої особи, не з'явились представники позивача та відповідача, по справ оголошена перерва до 18.12.2018р. 18.12.2018р. представник позивача не з'явився, про час місце судового засідання сповіщався належним чином , причини неявки суду не повідомив. У судовому засіданні 18.12.2018 року представник позивача не з'явився, про час і місце судового засідання сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача у судовому засіданні е з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність та просила відмовити у позові. Представник третьої особи до судового засідання не з'явилася. [PERSON] сповіщений належним чином про дату та час судового засідання, причини неявки суду не повідомив. Суд, враховуючи тривалість розгляду справи та те, що представник сторін по справі надавали суду свої пояснення по суті спору, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності згідно ч. 1, п.2 ч.3 ст..223 ЦПК України. У відповідності до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв'язку з цим, датою складення цього судового рішення є 26.12.2018 року. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку осіб, які брали участь в судових засіданнях, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Із матеріалів справи судом встановлено, що : 31 березня 2009 року Державним департаментом інтелектуальної власності було видано свідоцтво № [NUMBER] про реєстрацію авторського права та твір «[INFO]», згідно з яким авторами вказаного твору є [PERSON] та [PERSON], виключні майнові права на твір належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «Інбуд». 09 квітня 2010 року Державним департаментом інтелектуальної власності було видано свідоцтво № [NUMBER] про реєстрацію авторського права на твір «[INFO]», згідно з яким авторами вказаного твору є [PERSON], [PERSON], виключні майнові права на твір належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «Інбуд». 12 жовтня 2013 року між ТОВ «ИНСТРОЙ» та [PERSON] було укладено авторський договір про передачу виключних майнових авторських прав на твір, за умовами якого ТОВ «ИНСТРОЙ» передало [PERSON] на умовах цього договору і за винагороду, яка передбачена цим договором, виключні майнові права на Збірку творів ужиткового мистецтва «[INFO]» повністю: виключне право на використання твору в будь-якій формі та в будь-який спосіб; виключне право дозволяти використання твору; виключне право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання. 12 жовтня 2013 року між ТОВ «ИНСТРОЙ» та [PERSON] було укладено авторський договір про передачу виключний майнових авторських прав на твір, за умовами якого ТОВ «ИНСТРОЙ» передало [PERSON] на умовах цього договору і за винагороду, яка передбачена цим договором, виключні майнові права на Збірку творів ужиткового мистецтва «[INFO]» повністю: виключне право на використання твору в будь-якій формі та в будь-який спосіб; виключне право дозволяти використання твору; виключне право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання. 13 жовтня 2013 року між ТОВ «ИНСТРОЙ» та [PERSON] було підписано акт прийому - передачі примірнику твору «[INFO]». 13 жовтня 2013 року між ТОВ «ИНСТРОЙ» та [PERSON] було підписано акт прийому - передачі примірнику твору «[INFO]». 16 вересня 2015 року Державною службою інтелектуальної власності було прийнято рішення № 2761 про реєстрацію договору, який стосується права автора на твір «[INFO]». 16 вересня 2015 року Державною службою інтелектуальної власності було прийнято рішення № 2762 про реєстрацію договору, який стосується права автора на твір «[INFO]». 29 липня 2016 року [PERSON] було оформлено замовлення № 1615 в ТОВ «Камбіо» на два вуличних вазони для квітів («[INFO]» та «[INFO]»). Замовлення було оплачено в повному обсязі. 08 серпня 2016 року [PERSON] були отримані два виготовлених ТОВ «Камбіо» вазони «[INFO]» та «[INFO]». З пояснень представника відповідача та третьої особи судом встановлено також, що з 01 жовтня 2001 року [PERSON] був прийнятий до ТОВ «Камбіо» на посаду начальника виробництва. У 2004 році [PERSON] в ході виконання трудових обов'язків були розроблені ескізи вуличних вазонів для квітів «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]». Також суду надано копії наказу про розробку документації на виробництво вуличних вазонів від 30.10.2006р. та копії проектів вуличних бетонних вазонів , підборку світових аналогів вуличних вазонів , копії наказів про затвердження ескізів (44-127 т.2). 16 червня 2018 року за [PERSON] було зареєстровано авторське право на ескізи вуличних вазонів для квітів «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]». Право інтелектуальної власності в ч. 1 ст. 418 ЦК України визначається як право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Під об'єктом права інтелектуальної власності розуміють законодавчо визначений такий результат інтелектуальної діяльності в промисловій, науковій, літературній і художній сферах, що надає його автору особисті немайнові права, а також пов'язану з ним сукупність виключних прав майнового характеру. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автором є фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. Відповідно до ст. 433 ЦК України об'єктами авторського права є твори, а саме: літературні та художні твори, зокрема: романи, поеми, статті та інші письмові твори; лекції, промови, проповіді та інші усні твори; драматичні, музично-драматичні твори, пантоміми, хореографічні, інші сценічні твори; музичні твори (з текстом або без тексту); аудіовізуальні твори; твори живопису, архітектури, скульптури та графіки; фотографічні твори; твори ужиткового мистецтва; ілюстрації, карти, плани, ескізи і пластичні твори, що стосуються географії, топографії, архітектури або науки; переклади, адаптації, аранжування та інші переробки літературних або художніх творів; збірники творів, якщо вони за добором або упорядкуванням їх складових частин є результатом інтелектуальної діяльності; комп'ютерні програми компіляції даних (бази даних), якщо вони за добором або упорядкуванням їх складових частин є результатом інтелектуальної діяльності; інші твори. Об'єктами авторського права відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону є твори в галузі науки, літератури і мистецтва, в числі яких твори образотворчого мистецтва, твори ужиткового мистецтва, у тому числі твори декоративного ткацтва, кераміки, різьблення, ливарства, з художнього скла, ювелірні вироби тощо, збірники творів, збірники обробок фольклору, енциклопедії та антології, збірники звичайних даних, інші складені твори за умови, що вони є результатом творчої праці за добором, координацією або упорядкуванням вмісту без порушення авторських прав на твори, що входять до них як складові частини. Твори є об'єктами авторського права без виконання будь-яких формальностей щодо них та незалежно від їх завершеності, призначення, цінності тощо, а також способу чи форми їх вираження. Авторське право не поширюється на ідеї, процеси, методи діяльності або математичні концепції як такі. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про авторське право та суміжні права» авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. За приписами ст. 440 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом. Отже, для вирішення питання про те, чи ТОВ «Камбіо» порушило виключні майнові права [PERSON] на твори ужиткового мистецтва, представлені в збірках «[INFO]» та «[INFO]-2009», перш за все слід проаналізувати, що саме є об'єктом авторського права [PERSON] Відповідно до ст. 1 Закону України «Про авторське право та суміжні права», твір ужиткового мистецтва - твір мистецтва, в тому числі твір художнього промислу, створений ручним або промисловим способом для користування у побуті або перенесений на предмети такого користування. Відповідно до ч. ч. 1.та 2 статті 19 ЗУ «Про авторське право та суміжні права» авторові збірника та інших складених творів (упорядникові) належить авторське право на здійснені ним підбір і розташування творів та (або) інших даних, що є результатом творчої праці (упорядкування). Упорядник збірника користується авторським правом за умови дотримання ним прав авторів кожного з творів, включених до складеного твору. Авторське право упорядника збірника не перешкоджає іншим особам здійснювати самостійний підбір або розташування тих самих творів та (або) інших даних для створення своїх творів. Згідно з ч. 3 ст. 8 Закону України «Про авторське право та суміжні права» передбачена цим Законом правова охорона поширюється тільки на форму вираження твору і не поширюється на будь-які ідеї, теорії, принципи, методи, процедури, процеси, системи, способи, концепції, відкриття, навіть якщо вони виражені, описані, пояснені, проілюстровані у творі. Як вбачається з наданих позивачем свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір № [NUMBER] та свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір № [NUMBER], а також договорів про передачу виключних майнових авторських прав на твори, укладених 12 жовтня 2013 року між ТОВ «Инстрой» та позивачем, авторське право у позивача виникло на такі твори як збірки - «[INFO]» та «Збірка творів ужиткового мистецтва «[INFO]». Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже, системний аналіз положень чинного законодавства дозволяє зробити висновок про те, що автор збірки не обов'язково є автором творів, включених до такої збірки. У зв'язку з цим законодавцем надається охорона авторських прав на збірки тільки на здійснені таким автором підбір, упорядкування і розташування творів. Разом з тим, порядок реєстрації авторських прав не містить в собі процедуру перевірки поданих на реєстрацію об'єктів авторських прав, така реєстрація відбувається в декларативному порядку. Більше того, обов'язковою умовою легітимності збірки є дотримання автором збірки прав авторів кожного з включених до збірки творів. Законом також не заборонено використання тих самих творів при створенні іншими особами інших збірок, з чого випливає можливість використання таких творів будь-якою особою, якщо це не порушує прав автора твору. Утім всупереч вищезазначеним вимогам процесуального закону позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження виникнення в нього виключних майнових прав на фотографії вуличних вазонів для квітів та на самі вазони, що були включені в збірки. Отже, слід зробити висновок, що в [PERSON] виникли виключні майнові права на збірки «[INFO]» та «Збірка творів ужиткового мистецтва «[INFO]» тільки на здійснені ним підбір і упорядкування вуличних вазонів для квітів. У той же час відповідачем надано належні та допустимі докази факту створенні ескізів вуличних вазонів в ході здійснення господарської діяльності (працівником товариства) ще в 2004 році. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про авторське право та суміжні права» авторське особисте немайнове право на службовий твір належить його автору. Виключне майнове право на службовий твір належить роботодавцю, якщо інше не передбачено трудовим договором (контрактом) та (або) цивільно-правовим договором між автором і роботодавцем. Відповідачем також було надано в обґрунтування своїх заперечень копію висновку атестованого судового експерта Єлферова О.Б. №3 від 11.04.2016р. експертного дослідження у сфері інтелектуальної власності від 11.04.2016р. ( 135-158) за яким судовй експерт встановив: вазони для квітів «[INFO]», «Полинимния», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]» зі збірок «[INFO]» та «[INFO]» ФОП [PERSON] не є оригінальним, а , відповідно, не мають ознак твору. При створенні твору каталог «Вазон. Малые архітектурне формы» не мало місце використання збірки творів ужиткового мистецтва «[INFO]» та «[INFO]». У зв'язку з незгодою представником позивача з цим висновком судом було призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності і 22 червня 2018 року до суду надійшов висновок судового експерта № 217/17 Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності (м. Київ, бульвар Лесі України, 26, Офіс 501),складений 05.06.2017р. та Акти виконання послуг акт здачі-приймання висновку за яким зазначено про оплату за висновок 17856 грн., та за результатами судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 05.06.2018 року.(а.с. 23-39- 72 т.3) Експерт дійшов до висновку що ТОВ «КМД «Камбіо» у своїх виробах-вазонах «[INFO]» та «[INFO]», «[INFO]», «Тера» використовує (відтворено) твори - вазони для квітів : «[INFO]», та «[INFO]», «[INFO]» , та «[INFO]» які є складовими частини збірки [INFO]» . Проте Вазони «[INFO]», «[INFO]» , «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]» «[INFO]», не містять ознак творів ужиткового мистецтва (не є оригінальними). В ході проведення судової експертизи експертом було наголошено на приписи Бернської конвенції, за якою збірники літературних і художніх творів, наприклад енциклопедії та антології, що являють собою результат інтелектуальної творчості саме за добором і розміщенням матеріалів, охороняються як такі без шкоди правам авторів кожного з творів, що становить частину таких збірників. За висновком експерта, правова охорона у складених творах, до яких, зокрема, відносяться й збірки, поширюється на результат підбору і розташування творів та / або інших даних, що є результатом творчої праці (упорядкування). Авторське право на складений твір не перешкоджає іншим особам здійснювати самостійний підбір або розташування тих самих творів та / або інших даних для створення своїх творів. Експерт зазначив, що збірник може містити в собі не обов'язково матеріали (твори) того ж автора, що створив збірку. Це навіть не обов'язково повинні бути саме твори, що характеризуються критеріями творчості та оригінальності (об'єктивної новизни твору, що означає невідомість, несподіванку не тільки для особи, яка одержала цей результат, але й для всіх інших осіб). Авторські права на збірку поширюються виключно на те, яким саме чином впорядковані, розміщені матеріали, які матеріали підібрані. З урахуванням наведених обставин експертом були зроблені висновки про те, що хоч відповідач у деяких своїх виробах (вазонах «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]») використав (відтворив) вазони для квітів «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]» та «[INFO]», які є складовими частинами збірок «[INFO]» , проте все ж такі вазони, що є складовими збірок, виключні майнові права на які належать [PERSON], не містять ознак творів ужиткового мистецтва (не є оригінальними). Також дійшов до висновку що ТОВ «КМД «Камбіо» у своїх виробах-вазонах «[INFO]» та «[INFO]», не використовує (не відтворює) твори- вазони для квітів : «[INFO]», та «[INFO]», які є складовими частини збірки [INFO]» . При цьому суд враховує роз'яснення п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватись на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. Окрім того, у матеріалах справи містяться докази, що підтверджують розповсюджене та тривале використання аналогічних вуличних вазонів для квітів. З урахуванням вищевикладених обставин суд приходить до висновку, що складові частини збірок «[INFO]» та «[INFO]», а саме вуличні вазони для квітів, зображені на фотознімках в збірках, не є творами, а тому на них не розповсюджується дія закону «Про авторське право та суміжні права», а відтак такі вироби не підлягають захисту як об'єкти авторського права. Судом не береться до уваги наданий позивачем доказ - висновок експертного трасологічного дослідження Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Миколаївській області від 05 листопада 2015 року № 44 з підстав його недопустимості, оскільки експерт Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, Остапенко Артем Віталійович, яким було виконано зазначений висновок, не мав належної кваліфікації для проведення експертизи об'єктів авторського права, а перелік досліджених питань не входить до кола його компетенції. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - «Конвенція») гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях ЄСПЛ трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. У відповідності до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Отже, в процесуальному законодавстві передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed