Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить суд стягнути аліменти на свою користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення [PERSON] повноліття. Позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та зазначив, що на даний час він офіційно працевлаштований, надав довідку з місця роботи, в якій зазначено, що відповідач працює в АТ «Автозапчасть» на посаді слюсаря механоскладальних робіт та має заробітну плату в розмірі 1300 гривень на місяць. В своїй заяві відповідач визнав позов частково. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії 1 - ВЛ № 042155, виданого 04 травня 2006 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області. Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем за адресою: Харківська область, Харківський район, п. Пісочин, Полтавське шосе, 176 та перебуває на її утриманні, відповідач з сім'єю не проживає, що не заперечувалося сторонами в ході судового розгляду. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з довідки про доходи №17-06/149 від 04 березня 2015 року, відповідач працює техніком в Інституті овочівництва і баштанництва та отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати. За п. п. 1, 2, 3 ст. 1 Переліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, у тому числі з: основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками, тощо; усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати; грошових і натуральних премій. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Судом встановлено, що відповідач має постійне місце роботи та регулярний дохід у вигляді заробітної плати, інших обставин, які мають суттєве значення для визначення аліментів у твердій грошовій сумі судом в ході судового розгляду не встановлено. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. При таких обставинах, враховуючи викладене, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України, а саме судовий збір у сумі 243,60 гривень суд стягує з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial