Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

\~Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позов обгрунтовує тим, що фактично сімейно-шлюбні стосунки, ведення спільного господарства з відповідачкою вони припинили майже два роки тому. Причиною було те, що за останні декілька років в процесі спільного проживання між ними стали виникати непорозуміння на побутовому рівні з несумісними поглядами на сімейне життя, хоч на даний час проживають у спільному будинку, при цьому не підтримуючи будь-яких подружніх стосунків. Відновлювати сімейно-шлюбні стосунки не бажає, оскільки подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливі, питання щодо спору про поділ майна позивач не зазначено, спір про місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] відсутній. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони в судове засідання не зявились. Позивач [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю і просить суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позову. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище шлюбне [PERSON]. Суд ухвалив провести розгляд справи без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України в зв"язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що даний позов обґрунтований і підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. \~ Судом встановлено, що 28.09.1996 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції у Черкаської області, актовий запис №96 (а.с.4). \~ \~ Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. \~ ч. 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Як встановлено ст.56 СК України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. \~ \~Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню через те, що сім'ю зберегти неможливо, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні стосунки, більше їх не відновлювали і відновлювати не бажають. Судом не встановлено наявності спору щодо виховання і проживання дитини. Після розірвання шлюбу неповнолітня дитина сторін [PERSON], [INFO] буде проживати разом з матірю [PERSON]. Питання щодо спору про поділ спільного майна подружжя та утримання неповнолітньої дитини сторонами в даному позові не зазначено. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки слід залишити шлюбне [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач від стягнення понесених ним документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору з відповідачки на його користь відмовився. \~ На підставі ст. 104, 105, 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved