Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього, на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.12.2011 року № 2-2229/11, на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 1/4 частини до 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, з моменту набрання рішенням законної сили та до досягнення повноліття дитиною, тобто до 21.06.2025 року. Обґрунтовуючи тим, що згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.12.2011 року № 2-2229/11 на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], з позивача утримуються аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку. 31.08.2011 року він одружився, в новому шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Таким чином, на його утриманні знаходяться як малолітні діти, так і дружина, оскільки остання не працює у звязку із знаходженням в декретній відпустці по догляду за дітьми. Враховуючи те, що позивач не працює та має нестабільний підробіток різноробочим, після стягнення аліментів, на проживання залишається недостатня сума, якої ледве вистачає на утримання його теперішньої сімї, тому має заборгованість по аліментам перед відповідачем, в місяць відповідно до розрахунку [PERSON] ВДВС йому нараховано 1195,50 грн., які він не отримує і не має з чого сплачувати. З урахуванням скрутного фінансового становища, він не може сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 та просив суд зменшити розмір аліментів до 1/8 частини з усіх видів його заробітку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав вказаних в позові. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення вимог позивача заперечувала, оскільки вважає позов незаконним, необґрунтованим, спрямованим тільки на погіршення матеріального положення їх доньки шляхом зменшення витрат позивача на утримання дитини, оскільки дохід, який залишається у сімї позивача після утримання аліментів на їхню спільну дитину, перевищує прожитковий мінімум на кожного члена його сімї. Крім того, відповідач несе значні витрати на розвиток дитини, лікування, а стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку позивача будуть недостатніми для утримання доньки та її розвитку. Суд, заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.4 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст.ст.77,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~Цивільним процесуальним кодексом України. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76\~ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що згідно з заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.12.2011 року № 2-2229/11 стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини, щомісячно, починаючи з 15.08.2011 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 21.06.2025 року. Так, згідно ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічне роз'яснення надане і Пленумом Верховного Суду України в п. 23Постанови «Про застосування судами окремим норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3. При цьому, з аналізу ст.192\~СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз'яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов'язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Згідно з вимогами\~ст. 264 ЦПК України,\~ст. 192 СК України, суд під час ухвалення рішення про зміну розміру аліментів повинен вирішити, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, зокрема, чи змінився матеріальний або сімейне стан як позивача, так і відповідача. Як було встановлено судом, у [PERSON] та [PERSON] 21 червня 2007 року народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції від 26.06.2007 року, актовий запис №399. Відповідно до виконавчого листа, виданого 14.12.2011року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за наслідками розгляду справи №2-2229/11, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини, щомісячно, починаючи з 15.08.2011 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 21.06.2025 року. 31.08.2011 [PERSON] одружився з [PERSON], про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області від 31.08.2011 року, актовий запис №320. У цьому шлюбі у позивача народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження [PERSON] 1-ОЛ №116627 від 05.10.2011 року та відповідно [PERSON] 1-ОЛ №146734 від 04.06.2013 року, наявними в матеріалах справи. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про зміну сімейного стану позивача у звязку з одруженням та народженням двох малолітніх дітей, що відповідно до ч.1ст. 192 СК України\~є підставою для звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів.\~При цьому суд керується вимоги ч.6\~ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, та враховує висновок Верховного Суду, що міститься у постанові від 30.05.2018 р. у справі №194/1211/16-ц, відповідно до якого одруження та наступне батьківство визналось судом касаційної інстанції підставою для зменшення розміру аліментів. Разом з тим, оцінюючи твердження позивача про скрутне матеріальне становище, повязане із народженням у шлюбі двох малолітніх дітей та необхідністю утримувати дружину, яка не працює у звязку із знаходженням в декретній відпустці по догляду за дітьми, суд виходить із того, що факт народження дітей автоматично не призводить до зменшення розміру аліментів на утримання першої дитини з 1/4 частки до 1/8 частки без надання доказів погіршення матеріального стану платника аліментів, як зазначено у постанові Верховного Суду від 09.08.2018 р. у справі N 640/10064/16-ц. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів здійсненого [PERSON] міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області від 06.09.2018 року №38541, середній розмір доходу [PERSON], розрахований із розміру доходу/середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості, за лютий 2018 року серпень 2018 року (включно) у середньому становить 5292,00 грн., середня сума аліментів, яка підлягала стягненню щомісячно за вказаний період становить 1323,00 грн., що підтверджує пояснення позивача про те, що він тривалий термін не мав роботи, заборгованість станом на 01.09.2018 року складає 7375,00 грн. Крім того, відповідно до довідки про доходи від 06.09.2018 року №18 позивач працює в ТОВ «Шериф-Груп-Полтава» з березня 2018 року охоронником. У період з березня 2018 року по серпень 2018 року щомісячно отримував заробітну плату, яка в сукупності складає 21\~981,61 грн. Разом з тим, суд також враховує матеріальний та сімейний стан відповідача, яка працює, забезпечення доньки здійснює самостійно, дитина часто хворіє. Згідно з листом КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Олександрії» від 20.04.2018 року №171-7 [PERSON], [INFO], знаходиться на диспансерному обліку у невролога з діагнозом: Дисметаболічна нефропатія, спостерігається регулярно. З 2017 року стоїть на диспансерному обліку у травматолога з діагнозом: Остеохондропатія обох пяточних кісток. Потребує регулярного медичного нагляду: обстежень, лікування та реабілітаційних заходів. Згідно довідки про доходи ПАТ «Кіровоградобленерго» від 06.08.2018 року №557 [PERSON] працює на посаді «Бухгалтер відділу [PERSON] РЕМ», загальна сума доходу за період з січня 2018 року по червень 2018 року складає 38225,13 грн. Таким чином, враховуючи рівність обовязків батьків щодо дітей, зміну сімейного стану позивача, фактичного зменшення його заробітної плати, у тому числі період відсутності роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та вважає, що останній здатен платити аліменти на користь відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу (заробітку), виходячи із наступного. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~та\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, за загальним правилом, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 52 Конституції України\~діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народженні вони у шлюбі чи поза ним. Враховуючи вищезазначений конституційний принцип, суд дійшов висновку, що діти є рівними у своїх правах щодо належного матеріального забезпечення, не залежно від того, чи здійснюється утримання дитини шляхом стягнення аліментів, або утримання дитини проводиться у добровільному порядку. Таким чином, троє дітей позивача повинні мати рівні права щодо належного рівня життя, достатнього для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, як того вимагає\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», і який повинен бути забезпечений обома батьками. Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік»\~визначено розмір прожиткового мінімум на дітей віком: - до 6 років: з 1 січня 2018 року\~1492 грн., з 1 липня\~1559 грн., - від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року\~1860 грн., з 1 липня\~1944 грн. Враховуючи рівень заробітної плати позивача за останнім місцем роботи та виходячи із нормативно закріпленої рівності обов'язків батьків щодо дітей, визначення судом аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу (заробітку) позивача на утримання старшої доньки [PERSON], [INFO], буде відповідати вимогам: -\~щодо матеріального забезпечення\~обома\~батьками [PERSON] та [PERSON] доньки [PERSON], [INFO], на рівні, не меншому від прожитковий мінімум для дитини відповідного віку; -щодо матеріального забезпечення\~обома\~батьками - [PERSON] та [PERSON] двох малолітніх дітей на рівні, не меншому від прожитковий мінімум для дітей відповідного віку; -\~ставить трьох дітей у рівне матеріальне забезпечення, оскільки на кожну дитину буде припадати в середньому по 1/6 частини з усіх видів доходу (заробітку) позивача; -\~витрати на утримання трьох дітей не будуть перевищувати 50% заробітку позивача та не порушуватимуть вимоги ч. 3\~ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, визначення аліментів у такому розмірі не буде порушувати основні соціальні гарантії, закріплені\~Конституцією України\~та законами України (зокрема,\~Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 N 2017-III,\~Законом України «Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 N 966-XIV), що включають право відповідача на достатній життєвий рівень для себе не нижчий прожиткового мінімуму, що становить з 1 липня 2018 р.\~1841 грн. Доводи позивача щодо необхідності утримання дружини, яка не працює у зв'язку із знаходженням в декретній відпустці по догляду за дітьми, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до\~ст.84 СК України\~право на утримання від чоловіка має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина до досягненню останньою трьох років, незалежно від того, чи працює така дружина, та від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Іншими словами, право на утримання дружини не виникає автоматично, як у випадку з обов'язком батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а залежить від\~можливості\~чоловіка надавати таку матеріальну допомогу. Разом з тим, суд, сприймаючи доводи відповідача щодо значних витрат з її боку на розвиток доньки в галузі спорту, виходить із того, що обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, викладені у\~ст.182 СК України. Вказаною статтею визначено, зокрема, обов'язок суду врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Натомість,\~ст. 185 СК України\~визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витрат на дитину, що викликані особливим обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, відповідач не позбавлена права звернення до суду з вказаним позовом.

Outcome: partial