Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Орган опіки та піклування Білокуракинської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно її сина - [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачка є матір'ю одиначкою малолітнього [PERSON], [INFO], який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, з 2016 року перебуває на первинному обліку служби у справах дітей Білокуракинської РДА. На підставі рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 23.11.2016 року дитина була відібрана від матері без позбавлення батьківських прав. На теперішній час дитина знаходиться на повному утриманні в Луганському обласному будинку дитини №2. За весь час перебування малолітнього [PERSON] у державному закладі відповідачка відвідувала сина кілька разів, аліментні платежі не сплачує. За період з грудня 2016 року по даний час [PERSON] не створила належні умови для проживання дитини: житло не облаштоване комунальними зручностями, не відремонтоване, у приміщенні брудно, відсутні продукти харчування, тверде паливо для осінньо-зимового періоду відсутнє, електроенергія відключена за несплату. [PERSON] негативно характеризується за місцем проживання, вживає спиртні напої, не працює, підсобне господарство не утримує, є особою з інвалідністю, основний її дохід становить пенсія, проте у зв'язку з тим, що вона не пройшла перекомісію, вказану пенсію не отримує, живе за рахунок пенсії своєї матері - [PERSON]. [PERSON] не вжила заходів для повернення до неї малолітнього сина. У зв'язку з цим Орган опіки та піклування Білокуракинської районної державної адміністрації просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача - органу опіки та піклування Білокуракинської районної державної адміністрації надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, наполягала на задоволенні позовних вимог. Доповнила, що дитина з 2016 року проживає в будинку дитини, відповідач до сина їздить дуже рідко, дитина її не впізнає і не тягнеться до неї. Відповідач не зверталася із заявою про повернення їй дитини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що іграшки у її дитини є: і машинка, і м'які іграшки. Кожен день вони брали молоко, є крупи. Світ в будинку відключили чотири місяці потому. До дитини вона їздила за останній час тільки один раз, возила банани, яблука, мандарини, печиво, цукерки. Аліменти вона не платить, живе на пенсію матері, яка складає 1411 грн.. Просила повернути їй дитину. В подальшому відповідач в судове засідання 17.10.2018р. не з'явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом вручення судової повістки в залі судового засідання, про що особисто розписалася. Відповідач в судове засідання 30.10.2018 року не з'явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до повідомлень про вручення поштових відправлень особисто отримала поштове відправлення (судову повістку), про що свідчить особистий підпис на повідомленні. Причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. 30.10.2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON] , [PERSON], вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16 квітня 2015 року відділом ДРАЦС РС Білокуракинського районного управління юстиції у Луганській області (а.с.3). Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.4). Згідно рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 23.11.2016 року малолітнього [PERSON], [INFO], відібрано у матері - [PERSON], передано органу опіки та піклування Білокуракинської РДА для подальшого влаштування та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь законного представника дитини з моменту влаштування дитини до відповідного дитячого закладу на час перебування у законного представника, але не більше ніж до повноліття дитини (а.с.7-8). Розпорядженням голови Білокуракинської РДА №568 від 06.12.2016 року [PERSON], [INFO], надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.9). Відповідно до розпорядження голови Білокуракинської РДА №591 від 20.12.2016 року прийнято рішення про влаштування малолітнього [PERSON], [INFO], який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, до Луганського обласного будинку дитини №2 на повне державне забезпечення (а.с.10). Згідно довідки про склад сім'ї, виданої Солідарненською сільською радою 20.04.2018 року №406, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], разом з нею зареєстровані: син - [PERSON], [INFO], але фактично не проживає, та мати - [PERSON], [INFO] (а.с.11). Відповідно до листа Білокуракинського ЦРСССДМ від 17.01.2018 року вих.№21 за період перебування [PERSON] в Луганському обласному будинку дитини №2 в сім'ї [PERSON] покращень не стало. Питання позбавлення батьківських прав [PERSON] є доцільним (а.с.13). Згідно акту обстеження умов проживання від 05.02.2018 року в житловому будинку, де проживає [PERSON], на момент перевірки холодно, розкидані речі, брудно, на ліжках відсутня постільна білизна, кухня завалена брудним посудом. В будинку відсутня побутова техніка та меблі, не створено умов для проживання дитини (а.с.14). Відповідно до інформації, наданої Солідарненською сільською радою 01.04.2018 року вих.№62, [PERSON] за час відсутності свого сина - [PERSON] свій спосіб життя на краще не змінила: зловживає спиртними напоями, неохайна, в будинку брудно, відсутня електроенергія, немає овочів для харчування. [PERSON] не має змоги та фінансово не спроможна утримувати дитину, у зв'язку з цим орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав (а.с.12). Згідно акту обстеження умов проживання від 20.04.2018 року в житловому будинку, де проживає [PERSON], на момент перевірки було виявлено, що протягом 2017 року та 2018 року у житті сім'ї нічого не змінилося, в будинку брудно, косметичний ремонт не зроблено, електроенергія відключена за несплату, відсутня продукти харчування. [PERSON] пенсію по інвалідності не оформила, проживає за рахунок пенсії своєї матері - [PERSON] (а.с.15). Відповідно до інформації, наданої Білокуракинським об'єднаним УПФУ Луганської області 06.04.2018 року вих.№1964/021-08 [PERSON] інвалід з дитинства знаходилась на обліку по 30.09.2017 року, на сьогоднішній день пенсію не переоформила (а.с.16). Згідно інформації, наданої Луганським обласним будинком дитини №2 18.04.2018 року вих. №252, за весь час перебування [PERSON], [INFO] в даному закладі мати - [PERSON] аліменти не сплачує, рідко відвідує дитину, останній раз була 25.01.2018 року, долею та станом здоров'я дитини не цікавилася, не телефонувала, листування не вела. Дитина не усвідомлює родинні зв'язки, матір та інших родичів не пам'ятає (а.с.17). Як вбачається з інформації від 04.10.2018, [PERSON] після 25.01.2018 відвідувала дитину 24.09.2018, приносила солодощі. Долею дитини та станом його здоров'я не цікавилася, не телефонувала, листування не вела (а.с.63). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Білокуракинської районної державної адміністрації від 19.04.2018 року № 865, мати дитини - [PERSON] за час перебування малолітнього [PERSON] в державному закладі не створила належні умови для проживання сина, не вжила заходів для повернення до неї малолітнього сина, із соціальними структурами Білокуракинської РДА та Солідарненської сільської ради Білокуракинського району, з метою повернення дитини на виховання до біологічної родини, [PERSON] не співпрацювала, в зв'язку з чим орган опіки та піклування вважає можливим і доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON](а.с.19). Як вбачається із матеріалів справи, Лозно- Олександрівською селищною радою було надано дві побутові характеристики на [PERSON], які є протилежні на змістом (а.с. 30, 41). У зв'язку, з чим на запит суду Лозно-Олександрівською селищною радою була надана уточнена побутова характеристика вих. № 21 від 08.10.2018 року, згіно якої [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, ніде не працює, по характеру неврівноважена, часто конфліктує з жителями села та сусідами (а.с.57). Свідок [PERSON] - директор Білокуракинського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді пояснила суду, що на даний час відповідачка навела порядок у будинку, проте умови для перебування дитини не створені, брудна постільна білизна, немає кімнати чи навіть куточка для дитини. Вважає, що відповідачка не взмозі піклуватися дитиною та створити сину належні умови проживання. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він був Солідарненським сільським головою та виїжджав з перевірками до відповідачки. [PERSON] проживає разом з матір'ю, в будинку безлад та антисанітарія, будинок відключений від електроенергії за несплату, відсутні дрова для опалення, на одному з вікон відсутня шибка. Продуктів харчування не має, на час перевірки з їжі був тільки зварений буряк, при цьому що дитина була дуже мала. [PERSON] та її мати не розуміють як та коли накормити дитину, як одягнути. Коли дитині було два тижні, його напоїли соком, у зв'язку з чим у дитини біли проблеми. Сільська рада відвідували цю сім'ю кожну неділю, при цьому відповідачка обіцяла навести порядок в будинку, проте нічого не робила. В будинку немає порядку, не підмітається, дитина повзає по полу в своїх випорожненнях, гола, не купана. Відповідачка про дитину взагалі не піклувалася, коли дитину забирали з сім'ї, у хлопчика були воші та лишаї. Вважає, що, якби хлопчик залишився в цій сім'ї, він би навіть ніколи не навчився розмовляти. Жодного разу при відвідуванні сім'ї відповідачки він не бачив іграшок у дитини. Коли [PERSON] отримувала пенсію, всю її вони відразу пропивали зі своїми друзями. Свідок [PERSON] - староста с.Солідарне пояснила суду, що коли [PERSON] народила дитину, вони приходити до неї, проводили бесіди, пояснювали як доглядати за дитиною, проте відповідачка та її мати не розуміють взагалі, що робити з дитиною. Сільрадою відповідачці була надана краватка для дитини, речі, памперси, іграшки. Односельці також давали дитині речі, їжу, памперси, шампуні, іграшки, однак відповідачка все віддавала своїй подрузі. Одяг дитини ніколи не прався, а тому приходив в негідність та викидався. У [PERSON] часто змінюються співмешканці. В останнє, коли вона отримала пенсію, то на три дні зникла, а потім повернулася без грошей. Відповідачка та її мати не розуміють як розпоряджатися грошима, вони можуть купити одразу 30 кг м'яса, яке через відсутність холодильника пропадає, однак вони його не викидають. В будинку постійно брудно, живуть коти та собаки. Дитина завжди брудна, іграшок у дитини немає. Світ в будинку відключений за несплату, дров в будинку немає. Періодично відповідачка підключає світло самостійно, однак його працівниками РЕМу відключають. Цю сім'ю з моменту народження дитини перевіряли працівники сільради кожну неділю. І тільки при них дитину купали. При цьому в будинку було дуже брудно. [PERSON] завжди обіцяла зробити уборку, але все так і залишалося. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. На підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки ... можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ... ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.1 ст. 9 Конвенції про права дитини Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до п.15, 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновленні і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Отже, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про розвиток дитини, хоча мають реальну можливість для цього. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як було встановлено в судовому засіданні, від виконання своїх батьківських обов'язків щодо сина [PERSON] відповідач [PERSON] самоусунулася. Хлопчик проживає в Луганському обласному будинку дитини №2, мати взагалі сином не цікавиться, не відвідує його, не цікавиться його здоров'ям, аліменти на дитину не сплачує, належних умов для повернення дитини в сім'ю не створила. [PERSON] після відібрання у неї дитини своєї поведінки не змінила, неодноразово попереджалася про наслідки своєї поведінки, що вона може бути позбавлена батьківських прав, із заявою про повернення їй дитини не зверталася, тобто, зміна поведінки матері в кращу сторону неможлива, її поведінка свідчить про винні дії матері відносно своєї дитини щодо усунення від виховання сина. Таким чином, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що буде відповідати інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved