Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить: - визнати недійним попередній договір № 3-347 купівлі-продажу транспортного засобу, укладений 20.06.2018 року між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Муса Моторс Інчкейп»; - стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 268710,00 гривень, сплачені позивачем в рахунок авансового платежу за договором. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 20 червня 2018 року між сторонами укладено попередній договір № 3-347 купівлі-продажу транспортного засобу, за умовами якого відповідач ТОВ «Муса Моторс Інчкейп» взяв на себе зобов`язання придбати у третіх осіб транспортний засіб марки «Mazda CX-5 2.0 АТ 2WD Touring»», 2017 року випуску для подальшого відчуження позивачу [PERSON] . На підтвердження дійсних намірів сторін на укладення Основного договору позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 268710,00 гривень, - при цьому сума авансового (забезпечувального) платежу дорівнює частину вартості вказаного транспортного засобу. За детальнішим ознайомленням зі змістом попереднього договору позивач акцентував увагу, що правочин не містить конкретної дати укладення Основного договору. Більш того, іншим положенням обумовлено придбання відповідачем транспортного засобу у третіх осіб без зазначення конкретної дати виконання такого зобов`язання. Позивач вважає, що попередній договір № 3-347 від 20.06.2008 року має бути визнаний недійсним, оскільки відповідач надав інформацію, необхідну для свідомого вибору, у двозначний спосіб. Також, в оскаржуваному договорі не передбачено відповідальності ТОВ «Муса Моторс Інчкейп» як виконавця послуг у випадку порушення та невиконання прийнятих зобов`язань, що вказує на невідповідність договору ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, позивач посилається на положення ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», що діяльність ТОВ «Муса Моторс Інчкейп» пов"язана із залученням фінансових активів від фізичних осіб, тому може здійснюватися лише після отримання відповідної ліцензії. Разом з тим, позивачем з інформації переліку фінансових установ, внесених до Державного реєстру встановлено, що відповідач ліцензії не має, що також є підставою для визнання оспорюваного договору недійсним на підставі ч. 1 ст. 227 ЦК України. За позицією [PERSON] , попередній договір укладено з використанням ТОВ «Муса Моторс Інчкейп» нечесної підприємницької практики, та незаконними діями відповідача (введення в оману) позивачу спричинено матеріальні збитки. За таких обставин, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в його відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Муса Моторс Інчкейп» явку представника в судовому засіданні не забезпечив, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, судом вжито максимальні заходи для повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. 130 ЦПК України. Суду повернуто поштові повідомлення 8530204986035, № 8530205159930 з довідкою УДППЗ «Укрпошта» про неможливість вручення виклику «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні правовідносини. 20 червня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Муса Моторс Інчкейп» укладено попередній договір № 3-347 купівлі-продажу транспортного засобу (а.с. 8-17). Згідно умов попереднього договору № 3-347 від 20.06.2018 року: - п. 1 - ТОВ «Муса Моторс Інчкейп» зобов`язується передати у власність [PERSON] обраний транспортний засіб, який має наступні ідентифікаційні ознаки: марка «Mazda CX-5 2.0 АТ 2WD Touring», 2017 року випуску; - п. 1.2 право власності на автомобіль переходить до [PERSON] після підписання Основного договору купівлі-продажу, Акту приймання-передачі, товарної накладної за умови повної сплати вартості автомобілю; - п. 2.1 ціна транспортного засобу складає 413400,00 гривень; - п. 2.3 сплата вартості автомобілю здійснюється в два етапи [PERSON] здійснює сплату авансового (забезпечувального) платежу у розмірі 124020,00 гривень, сплата залишку здійснюється у строк 5 робочих днів з дня отримання повідомлення про готовність транспортного засобу до передачі; - п. 3.1 транспортний засіб передається [PERSON] протягом 5 робочих днів з моменту надходження на склад ТОВ «Муса Моторс Інчкейп» за умови оплати ціни автомобілю; - п. 3.2 місце отримання транспортного засобу м. Покровськ, вул. Толбухіна, буд. 6 (адреса проживання позивача); - п. 3.6 після передачі транспортного засобу за Актом приймання-передачі ТОВ «Муса Моторс Інчкейп» втрачає право власності на автомобіль, [PERSON] приймає транспортний засіб та без законодавчих обмежень користується та розпоряджається автомобілем, зобов`язаний зареєструвати автомобіль в уповноважених державних органах та оформити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; - п. 8.6 невиконання будь-якою стороною будь-якого зі своїх прав, передбачених договором, не означає відмови від цих прав; - 9.1 договір набирає чинності з дати підписання і діє до повного виконання сторонами взаємних зобов`язань. Додатками до попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3-347 від 20.06.2018 року є: № 1 специфікація транспортного засобу (а.с. 15), № 2 графік сплати першого платежу (забезпечувальний платіж 124020,00 гривень) а.с. 16, графік сплати другого платежу (залишкова вартість 289380,00 гривень а.с. 17. 20 червня 2018 року, тобто в день укладення оспорюваного договору позивачем [PERSON] було перераховано суму в розмірі 124020 гривень на рахунок ТОВ «Муса Моторс Інчкейп», що підтверджується квитанцією № 0.0.1065934918.1 (а.с. 19). Зі змісту позовної заяви вбачається, що в серпні 2018 року позивачу зателефонував представник ТОВ «Муса Моторс Інчкейп» та оповістив, що замовлений транспортний засіб «Mazda CX-5 2.0 АТ 2WD Touring» поступив на склад, при цьому автомобіль має недоліки, та після їх усунення додатково повідомлять про готовість автомобілю та про дату доставки на домашню адресу позивача. Також було наголошено про необхідність перерахувати суму залишку вартості автомобілю. 27 серпня 2018 року [PERSON] було сплачено на рахунок ТОВ «Муса Моторс Інчкейп» грошову суму в розмірі 144690 гривень (а.с. 19). В вересні 2018 року [PERSON] декілька разів намагався зателефонувати до ТОВ «Муса Моторс Інчкейп» за контактними номерами, однак зв`язок з відповідачем втрачено. Того ж місяці позивач приїхав до м. Дніпро за місцем знаходження відповідача, де був укладений попередній договір для з`ясування інформації про строки виконання прийнятих ТОВ «Муса Моторс Інчкейп» зобов`язань, та обставин про причини порушення договірних відносин. Разом з тим, позивачем виявлено, що офіс відповідача за попередньою адресою вже відсутній. 28 вересня 2018 року [PERSON] адресовано ТОВ «Муса Моторс Інчкейп» письмову претензію з вимогою повернення відповідно до п. 3 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» перерахованих грошових коштів, оскільки відповідач не може виконати прийняті обов`язки за попереднім договором № 3-347 від 20.06.2018 року (а.с. 21). Сторонами не досягнуто позасудового врегулювання спірних відносин. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач [PERSON] , посилаючись на ст. ст. 203, 215, 227 ЦК України, ст. ст. 18, 19, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», - в судовому порядку позивається з заявою про визнання недійсним попереднього договору № 3-347 купівлі-продажу, укладений 20.06.2018 року з ТОВ «Муса Моторс Інчкейп». Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно вимог ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію його укладення. Так, зі змісту спірного попереднього договору № 3-347 від 20.06.2018 року вбачається, що отримання позивачем автомобілю можливе за умови внесення ним на рахунок відповідача грошових коштів та за умови виконання зобов`язання відповідачем щодо придбання майна у третіх осіб. Суд звертає увагу, що в попередньому договорі чітко не визначена дата укладення основного договору, некоректно зазначено дату одержання транспортного засобу, не передбачений кінцевий строк виконання відповідачем зобов`язань. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] виконав умови попереднього договору № 3-347 від 20.06.2018 року в частині сплати відповідачу ТОВ «Муса Моторс Інчкейп» грошових коштів та розраховував на одержання транспортного засобу з послідуючим укладенням основного договору. Відповідач ТОВ «Муса Моторс Інчкейп» не повідомив причини невиконання укладеного попереднього договору № 3-347 від 20.06.2018 року. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (п. 20) роз`яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Пунктами 4 ч. 5 ст. 11, ч. ч. 1-2, п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати до договорів із споживачем умови, які є несправедливим, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, а також встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. Відповідно ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» Нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Статтею 15 Закону України «Про захист прав споживачів», передбачено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист споживачів» №5 від 12.04.1996 року, умови договору, що обмежують права споживача порівняно з положеннями, передбаченими законодавством, визнаються недійсними. Суд, зіставляючи у сукупності зазначені дійсні обставини справи, виходячи з вищевказаних положень діючого законодавства, - приходить до переконання, що положення спірного попереднього договору купівлі-продажу № 3-347 від 20.06.2018 року: - не містять інформацію, необхідну для свідомого вибору позивача, не зазначено строки укладення основного договору; - порушують принцип добросовісності, наслідком чого є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, а саме позивача введено в оману. Отже, положення спірного договору № 0175 від 28.07.2018 року не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачі», ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 230 ЦК України, тому договір підлягає визнанню недійсним. Також є обґрунтованими та підставними вимоги [PERSON] про стягнення з ТОВ «Муса Моторс Інчкейп» суми коштів у розмірі 268710,00 гривень, сплачених згідно попереднього договору № 3-347 від 20.06.2018 року. Так, згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно п. п. 5, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. При цьому, реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Порушені майнові права [PERSON] підлягають захисту. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша компенсується за рахунок держав. Так, позивач [PERSON] відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору. Суд у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України присуджує до стягнення з відповідача ТОВ Муса Моторс Інчкейп» в дохід держави суму судового збору у розмірі 2687,10 гривень (п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). На підставі вищевикладеного, ст. ст. 203, 215, 216, 230 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved