Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду 28 травня 2012 року з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що [INFO] у неї народився син [PERSON], батьком якого записано [PERSON] за його нотаріально посвідченою згодою. Відповідач постійно проживає у Швейцарії і матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вона проживає одна, не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, тому їй важко утримувати дитину. Позивач просила стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO] у розмірі 14 частини з усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред»явлення позову. Рішенням Авдіївського міського суду від 26 вересня 2013 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO] у розмірі 14 частини з усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.05.2012 року. В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, не враховано, що він не є батьком дитини, тому просив провести експертизу, але судом було відмовлено. Він підписував у нотаріуса документи для надання візи позивачці з дитиною для виїзду, а ні згоду на визнання батьківства. Крім того, судом не враховано, що рішенням суду (Швейцарії) від 18.01.2012 р. з нього на користь колишньої дружини стягнуто аліменти у розмірі 550 швейцарських франків і на утримання двох дітей 675 швейцарських франків щомісячно. В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити. Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги і просив рішення суду залишити без змін. Позивач та відповідач в судове засідання не з»явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.1,5 ст.76 ЦПК України. Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити частково, а рішення суду змінити в частині розміру аліментів з наступних підстав. Задовольняючи позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів суд першої інстанції виходив з того, що [INFO] [PERSON] народила дитину - сина [PERSON], батьком якого записано [PERSON] за його згоди нотаріально посвідченої. Дитина знаходиться на утриманні матері та проживає з нею в Україні. Позивач [PERSON] не працює, здійснює догляд за малолітньою дитиною - сином [PERSON], [INFO], отримує соціальну допомогу, яка недостатня для виховання та утримання дитини. Відповідач [PERSON] працює комерційним директором підприємства, його дохід становить 4 600 швейцарських франків, але, з березня 2012 року він знаходиться на лікарняному та отримує 88% заробітної плати, лікарняний носить тривалий час. Оскільки батьки повинні утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, то позов задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 14 частини з усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При таких обставинах, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач має право на отримання від відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини на підставі ст.180, ч.3 ст.181, ст.182, ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України. Так, відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 18 травня 2010 року особисто підписав заяву про визнання батьківства відносно дитини [PERSON], який народився [INFO] і [PERSON] це підтвердила. Заява зареєстрована в реєстрі за №1625 та посвідчена приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] Відповідно до ст.126 СК України сторони просили внести відомості про батька до актового запису про народження дитини (а.с.147). Зазначена заява відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.125, ч.3 ст.126 СК України щодо нотаріального посвідчення. На підставі вказаної заяви 18 травня 2010 року було вчинено актовий запис № 87 відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області про народження [PERSON], [INFO]. Батьками дитини записано : батько - [PERSON], громадянин Швейцарії, мати - [PERSON], громадянка України (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Відповідно до ст.66 Закону України «Про міжнародне право» права та обов'язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв'язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини. Враховуючі, що дитина [PERSON], [INFO] проживає з матір"ю [PERSON] в [ADDRESS] та розгляд справи здійснюється за законодавством України. Позивач [PERSON] не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною - сином [PERSON], [INFO], якого утримує на соціальну допомогу від держави. Відповідач - батько дитини [PERSON] є комерційним директором підприємства, до березня 2012 р. його дохід з вирахуванням податків складав 4 600 швейцарських франків та додаткова заробітна плата. З березня 2012 р. він знаходиться на лікарняному та отримує 88% попереднього заробітку та залишається непрацездатним на невизначений строк. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач зобов»язаний утримувати дитину - сина [PERSON], [INFO] до його повноліття. Проте, при визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст..182 СК України. Так, відповідно до ст..182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихстаттею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд першої інстанції в порушення зазначених вимог закону при оформленні документів про допит відповідача [PERSON] відповідно до вимог Гаагської Конвенції від 18.03.19970 року, не роз»яснив та не сприяв наданню доказів щодо його сімейного стану та інших зобов»язань. За таких обставин, апеляційний суд вважає неможливим погодитися з розміром стягнутих судом першої інстанції аліментів, оскільки рішенням суду (Швейцарії) від 18.01.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 675 швейцарських франків щомісячно. Стягнуто аліменти з [PERSON] на користь та утримання дружини [PERSON] аліменти у розмірі 550 швейцарських франків щомісячно. Вказане рішення набуло чинності 14.02.2012 року. Враховуючи вимоги ст.182 СК України, апеляційний суд вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів та стягнути з [PERSON], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування чи зміни не має. Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що він не є батьком дитини і не підписував у нотаріуса заяву про визнання батьківства не спростовані жодним чином, тому не можуть прийматися до уваги. Відповідно до п.1, 4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Outcome: partial