Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду із вказаним позовом. Вимоги позову мотивовано тим, що 27 жовтня 2019 року, під час випадкової зустрічі матері позивача [PERSON] з гр. [PERSON] , в с. Неветленфолу Виноградівського району, остання повідомила матір позивача, про те, що серед документів її покійного чоловіка [PERSON] , вона знайшла його Заповіт від 23.07.2010 року, посвідченого сільським головою Неветленфолівської сільської ради Виноградівського району Оросі Й.П., за реєстровим №105 та передала матері позивача копію Заповіту та копії державних актів на право приваної власності на землю [PERSON] . Як вбачається змісту даного Заповіту, спадкодавець [PERSON] , заповів на користь позивача [PERSON] , дві земельні ділянки площею 1,48 га та площею 0,75 га, для ведення товарного сільськогосподарського призначення, а решту майна майно, де б воно не перебувало на день його смерті, окрім зазначених земельних ділянок, заповів своїй рідній доньці-відповідачці [PERSON] Як позивачу стало відомо, [PERSON] , [INFO] помер. 15.11.2019 року, з примірником даного Заповіту, позивач [PERSON] , звернувя до нотаріуса для оформлення своїх спадкових справ, проте отримав відмову у зв`язку з тим, що позивач пропустив шестимісячний строк. передбачений цивільним законодавством для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця [PERSON] . Позивач [PERSON] , про день, час і місце розгляду справи, будучи належним чином повідомленим в судове засідання не з"явився, однак подав до суду нотаріально посвідчену письмову заяву від 13.12.2019 року, про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити (а.с.23). Відповідач [PERSON] , про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленою належним чином своєчасно, в судове засідання не з`явилася, однак до суду подала нотаріально посвідчену письмову заяву від 03.11.2019 року про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги заявленого до неї позову визнає повністю, крім іншого зазначила, що вона, після відкриття спадщини, що залишилася після смерті її рідного батька [PERSON] , який [INFO] - помер, в тому числі, станом на час розгляду даної справи в суді, вона не зверталася в органи нотаріату, для отримання Свідоцтва про право на спадщину за Заповітом від 23.07.2010 року, посвідченого сільським головою Неветленфолівської сільської ради Виноградівського району Оросі Й.П., за реєстровим №105 (а.с.24). Третя особа без самостійних вимог- [PERSON] , про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленою належним чином своєчасно, в судове засідання не з`явилася, однак до суду подала нотаріально посвідчену письмову заяву від 03.11.2019 року про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги заявленого позову підтримує повністю, крім іншого зазначила, що дійсно вона 27 жовтня 2019 року, під час випадкової зустрічі з матір`ю позивача [PERSON] в с. Неветленфолу Виноградівського району, повідомила її, про те, що серед документів її покійного чоловіка [PERSON] , вона знайшла його Заповіт від 23.07.2010 року, посвідченого сільським головою Неветленфолівської сільської ради Виноградівського району Оросі Й.П., за реєстровим №105 та предала матері позивача копію Заповіту та копії Державних актів на право приваної власності на землю [PERSON] . Також в заяву зазначила, що після відкриття спадщини, що залишилася після смерті її чоловіка [PERSON] , який [INFO] - помер, в тому числі, станом на час розгляду даної справи в суді, вона не зверталася в органи нотаріату, для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.25). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов`язків. При здійсненні правосуддя (ст.5 ЦПК) суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В судовому засіданні встановлено, що 27 жовтня 2019 року, під час випадкової зустрічі матері позивача [PERSON] з гр. [PERSON] , в с. Неветленфолу Виноградівського району, остання повідомила матір позивача, про те, що серед документів її покійного чоловіка [PERSON] , вона знайшла його Заповіт від 23.07.2010 року, посвідченого сільським головою Неветленфолівської сільської ради Виноградівського району Оросі Й.П., за реєстровим №105 та передала матері позивача копію Заповіту та копії державних актів на право приваної власності на землю [PERSON] . Як вбачається змісту даного Заповіту, спадкодавець [PERSON] , заповів на користь позивача [PERSON] , дві земельні ділянки площею 1,48 га та площею 0,75 га, для ведення товарного сільськогосподарського призначення, а решту майна майно, де б воно не перебувало на день його смерті, окрім зазначених земельних ділянок, заповів своїй рідній доньці-відповідачці [PERSON] (а.с.6). Встановлено, що [PERSON] , [INFO] помер (а.с.5). 15.11.2019 року, з примірником даного Заповіту, позивач [PERSON] , звернувя до нотаріуса для оформлення своїх спадкових справ, проте отримав відмову у зв`язку з тим, що позивач пропустив шестимісячний строк. передбачений цивільним законодавством для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця [PERSON] (а.с.16) Вказана обставина, позбавляє позивача [PERSON] можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав і просити суд встановити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадшини, поскільки раніше, а саме до жовтня 2019 року ні спадкоємець за заповітом-відповідач [PERSON] , ні дружина спадкодавця-третя особа без самостійних вимог- [PERSON] , ні інші особи, не довели до відому позивача про наявність складеного заповідального розпорядження від 23.07.2010 року, в тому числі на його користь. Внаслідок, того, що лише в кінці жовтня 2019 року, позивач довідався про наявність складеного в тому числі на його користь заповіту, в наслідок чого він не звернувся своєчасно у встановлені стоки до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за Заповітом, а тому вказана обставина є поважною причиною пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини. На час відкриття спадщини, позивач [PERSON] не проживав із спадкодавцем, про наявність Заповіту складеного в тому числі на його користь дізнався поза межами строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, і ці обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Додатковою обставиною того, що позивач [PERSON] , не знав про наявність вищезазначеного Заповіту в тому числі на його користь, є те, що спадкоємець за заповітом-відповідач [PERSON] , взагалі не зверталася із питанням оформлення своїх спадкових права за Заповітом, після смерті свого батька [PERSON] , який [INFO] - помер, що також підтверджується заявою відповідачки [PERSON] (а.с.24), а також відповідною заявою дружини спадкодавця [PERSON] , яка також не зверталася в органи нотаріату із питанням оформлення своїх спадкових прав, після смерті свого чоловіка (а.с.25). Згідно до правової позиції Верховного суду, викладеній в Постанові від 26.06.2019 року по справі за №565/1145/17,-необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Так, за загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний суд у своїй Постанові від 26.06.2019 року по справі за №565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved