Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 22.08.2018 року до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. В позові вказала, що вона відповідно до договору купівлі-продажу від 04.06.1992 року є власником квартири [ADDRESS] що в м. Лубни Полтавської області. Крім неї за вказаною адресою зареєстровані її чоловік [PERSON] та їх син [PERSON] Разом з тим, останній фактично за вищевказаною адресою не проживає з 2003 року. Помешкання залишив добровільно, витрат по його утримання не несе, його особистих речей в квартирі немає. Реєстрація відповідача у помешканні створює дня неї певні незручності, зокрема по сплаті комунальних послуг, утриманню будинку, отримання субсидії. На підставі вищевикладеного позивач прохає суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явилась, проте надала заяву, в якій прохає суд розгляд справи провести за її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.27). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився з невідомої причини, відзиву щодо позову не подав, його виклик в дане судове засідання було здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що відповідає вимогам ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.26). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України перелічені обставини дають суду право провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд враховує, що позивач у своїй заяві проти заочного розгляду справи не заперечує. Суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 04.06.1992 року, позивач є власникомквартири [ADDRESS], що підтверджується його копією(а.с.6-8). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до акту будинкового комітету від 26.07.2018 року та довідки Лубенського К ЖЕУ №8250 від 26.07.2018 року за вищевказаною адресою зареєстрований [PERSON], але за місцем реєстрації не проживає останні 15 років. (а.с.9,10). Стаття 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 47 Конституції України гарантує право кожному на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.317, ч.1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.7 Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оцінивши наведені докази в їх сукупності, вважаючи їх таким, що відповідають фактичним обставинам, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин понад один рік не проживає у квартирі належній позивачу, що знаходиться за адресою [ADDRESS], тому може бути визнаний втратившим право користування цим житлом. За наведених обставин, вимоги позивача ґрунтуються на законі, доведені належними та допустимими доказами, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved