Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у загальному розмірі 23684 грн, що включає в себе: заборгованість за кредитом в розмірі 1924.30 грн.,. заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 17217.83 грн, а також штрафи, відповідно до умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500.00 грн, штраф (процентна складова) 1104.01.грн. Також, позивач просить стягнути з відповідача 1378.00 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав в заяві, що відповідно до укладеного договору від 22.10.2013 року [PERSON] отримала від позивача кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладенні Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах , встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Проте порушуючи Умови та Правила надання банківських послуг, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до Умов Договору, тобто відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідком порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. А тому, приймаючи до уваги невиконання відповідачем взятих на себе за кредитним договором зобов'язань, зазначену суму заборгованості, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язань за договором і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк», позивач змушений звернутися до суду. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» не з'явився про що належним чином повідомив суд, просив позов підтримати у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, належним чином повідомлена про дату розгляду справи. 24 травня 2017 року суд ухвалив розглянути справу заочно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити повністю. Судом встановлено, що 03 липня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено договір № б/н. Відповідно до вказаного договору відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладенні Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому в договорі. В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п.1.1.2.4. "Умов та правил надання банківських послуг" за незгодою зі зміною Правил та/або "Тарифів Банку", позичальник зобовязується надати Банку письмову заяву про розірвання Договору та погасити виниклу заборгованість. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. А тому, станом на 31 жовтня 2016 року, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 23684 грн, що включає в себе: заборгованість за кредитом в розмірі 1924.30 грн.,. заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 17217.83 грн, а також штрафи, відповідно до умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500.00 грн, штраф (процентна складова) 1104.01.грн.. Тому, зважаючи на порушення відповідачем зобов'язання стосовно виконання грошових зобов'язань, позивач вправі достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Вищезазначене стверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н від 22.10.2013 року, укладеного між Приват Банком та клієнтом - [PERSON] , копією заяви позичальника [PERSON], копією Умов і правил надання банківських послуг , довідкою про умови кредитування, умовами та правилами надання банківських послуг та Правилами корстування платіжною карткою, копією довідки №241170 про включення до ЄДРПОУ. Правовідносини які склалися між сторонами регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Положення ч.1 ст. 1049 ЦК України вказують, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Частиною 1 статті 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальників процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Outcome: approved