Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту. В обгрунтування позову позивач зазначив, що 13.08.2007 року між ЗАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] був укладений договір б/н (далі Договір), згідно якого вона отримала кредит у сумі 1800,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк» на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року. Відповідачка надала згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Також вона зобов'язувалась погашати заборгованість по кредиту та відсотках, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, а при порушенні позичальником строків платежів більш ніж на 30 днів, вона зобов'язана сплатити штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Відповідачка свої зобовязання за договором не виконує, внаслідок чого станом на 31.08.2015 року виникла заборгованість у сумі 22235,82 гривень, яка складається із: -заборгованості по кредиту в сумі 7806,12 гривень; -заборгованості по відсотках у сумі 11471,40 гривень; -заборгованості за пенею в сумі 1423,26 гривень; -штрафу (фіксована частина) в сумі 500,0 гривень; -штрафу (процентна складова) в сумі 1035,04 гривень. які позивач просить суд стягнути з відповідача і судові витрати по справі. Представник позивача подав до суду заяву, в якій позов підтримав і просив розглянути справу у його відсутність. Відповідачка позов визнала частково просила суд зменшити суму пені та штрафу, а такожє застосувати строки позовної давності і просила розглянути справу без неї, про що подала до суду заяву. У відповідності до ст.197 ЦПК України якщо розгляд справи відбувається без участі осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між ЗАТ КБ Приват Банк правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений договір б/н від 13.08.2007 року (далі Договір), згідно якого вона отримала кредит у сумі 1800,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7). Відповідачка надала згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт (п.3,2 та п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг). Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", складає між нею та Банком Договір, що підтверджується її підписом в Заяві. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язувається погашати заборгованість по кредиту та відсотках, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, а при порушенні позичальником строків платежів більш ніж на 30 днів, він зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову (п.8.6 ). Відповідачка, користуючись кредитними коштами, свої зобовязання за договором не виконує, внаслідок чого станом на 31.08.2015 року виникла заборгованість у сумі 22235,82 гривень, яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 7806,12 гривень, заборгованості по відсотках у сумі 11471,40 гривень, заборгованості за пенею і комісією в сумі 1423,26 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500,0 гривень, штрафу (процентна складова) в сумі 1035,04 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-6). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статті 525, 526, 530 ЦК України передбачають, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. У відповідності до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по кредиту в сумі 7806,12 гривень і заборгованість по відсотках у сумі 11471,40 гривень. Відповідно до ст.258 ч.2 п.1 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік . Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 03 вересня 2014 року (справа №6-100цс14). Отже, стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. При таких обставинах вимоги про стягнення пені слід задовольнити частково і стягнути пеню за останній рік перед зверненням позивача до суду -з 15.10.2014 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за комісією (пенею) в сумі 1150,00 грн. Із розрахунку заборгованості вбачається, що за неналежне виконання умов укладеного кредитного договору відповідачу було нараховано штраф у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1035,04 грн. - штраф (процентна складова). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Проте, встановлення у Договорі двох видів штрафів, один з яких до того ж всупереч вимогам ч.2 ст.549 ЦК України визначений у фіксованому розмірі, на думку суду є подвійною відповідальністю, тому вимоги про стягнення штрафу у фіксованій частині 500 грн. задоволенню не підлягають. З урахуванням наведеного з відповідачки необхідно стягнути заборгованість в розмірі 21462,56 грн., яка складається з : -заборгованості по кредиту в сумі 7806,12 гривень; -заборгованості по відсотках у сумі 11471,40 гривень; -заборгованості за пенею в сумі 1150,00 гривень; -штрафу (процентна складова) в сумі 1035,04 гривень. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути судові витрати по справі пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі 1175,63 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved