Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про виділ у приватну власність [PERSON] частки спільного майна, що складається з 1/2 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складається з: в жилому будинку Б-І, жил. приб. Б', що складається із жил. кімн. 1-4, 1-3, 1-5 площ. 24,4 кв. м., кухня 1-2, 1-І коридор, 1-6 кладова, сарай Д, №1 вбиральні, 1/2 ч забора №2. В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що вона є власником 1/2 частки домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Співвласниками інших частин, відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2012, справа №2-926/11, є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за якими визнано право власності в порядку спадкування за законом по 1/6 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складається з: житлового будинку літ. В-1 з прибудовою літ. в- 1, загальною площею 30,3 м. кв., житловою площею 22,5 кв. м, фундаменту літ. А, стін літ. а., вбиральні літ.Д та душу літ.Г. 16.09.2016 [PERSON] , 1974 р.н., померла та її спадкоємцями є діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , опікуном над майном яких призначено [PERSON] , до якої влаштовано дітей на виховання та спільне проживання у дитячий будинок сімейного типу. Позивач зазначає, що не досягла угоди про спосіб виділення в натурі її частки із спільного володіння, оскільки відповідачі не з`являються у вказаному майні та у неї відсутні будь-які засоби контакту із відповідачем-2, відповідачем-3 та відповідачем-4, відповідачем-5 та їх опікуном. При зверненні до суду із вказаним позовом позивач також зазначає, що Відповідно до Договору купівлі-продажу домоволодіння від 12.06.1975, у власність [PERSON] передано 1/2 домоволодіння, яке в цілому складається з: жилого глиновалькового будинку зазначеного на генплані під літ. А-1, жилою площею 12 кв. м., жилого глиновалькового будинку зазначеного на генплані під літ. Б-І, жилою площею 20,0 кв.м., жилої глинонабивної прибудови зазначеної на генплані під літ. Б, жилою площею 3,5 кв. м., сараїв В, Д. В її користування надійшло в жилому будинку Б-І, жил, приб. Б', що складається із жил, кімн. 1-4,1-3,1-5 площ. 24,4 кв. м., кухня 1-2,1-І коридор, 1-6 кладова, сарай Д, №1 вбиральні, 1/2 ч. забора №2. У відповідачів же згідно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2012, у справі №2-926/11, у власності та у фактичному користування знаходиться інша частина домоволодіння, яка складається з: житлового будинку літ. В-1 з прибудовою літ. в-1, загальною площею 30,3 м. кв., житловою площею 22,5 кв. м, фундаменту літ. А, стін літ. а., вбиральні літ. Д та душу літ. Г. Представник позивача не скористалася правом брати участь у судовому засіданні; в окремо поданій заяві просила розглядати справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач-1 [PERSON] не скористалася правом брати участь у судовому засіданні; у наданому відзиві на позовну заяву зазначила, що проти задоволення позову не заперечує. Відповідач-2 [PERSON] не скористався правом брати участь у судовому засіданні; у наданому відзиві на позовну заяву зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Законний представник відповідачів-3,4,5 [PERSON] не скористалася правом брати участь у судовому засіданні; в окремо поданій заяві просила розглядати справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, оскільки права дітей не порушуються. Третя особа не скористалася правом брати участь у судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач є власником Ѕ частини домоволодіння [ADDRESS] перейменування Дніпропетровськ) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12.06.1975 державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори Стрілковською З.Д. за реєстровим № 2-3309. Право власності зареєстровано в КП «ДМТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №273 за реєстровим №117. (а.с.13-14,17). Домоволодіння в цілому складається з жилого глиновалькового будинку зазначеного на генплані під літ. А-1, жилою площею 12 кв. м., жилого глиновалькового будинку зазначеного на генплані під літ. Б-І, жилою площею 20,0 кв.м., жилої глинонабивної прибудови зазначеної на генплані під літ. Б, жилою площею 3,5 кв. м., сараїв В, Д. В користуванні позивача є в жилому будинку Б-І, жил, приб. Б', що складається із жил, кімн. 1-4,1-3,1-5 площ. 24,4 кв. м., кухня 1-2,1-І коридор, 1-6 кладова, сарай Д, №1 вбиральні, 1/2 ч. забора №2. Відповідач-1, відповідач-2 та [PERSON] є співвласниками іншої Ѕ частини домоволодіння відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2012, справа №2-926/11, яким визнано за ними право власності в порядку спадкування за законом по 1/6 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке скаладається з: житлового будинку літ. В-1 з прибудовою літ. в-1, загальною площею 30,3 м. кв., житловою площею 22,5 кв. м, фундаменту літ. А, стін літ. а., вбиральні літ. Д та душу літ. Г. Право власності не зареєстровано. (а.с.15-16, 17). [INFO] [PERSON] померла та її спадкоємцями є діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.22-24). Рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті ради від 19.04.2018 №85/2 «Про влаштування дитини [PERSON] , [INFO] , на виховання та спільне проживання у дитячий будинок сімейного типу [PERSON] .» дитина [PERSON] влаштований до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Призначено [PERSON] , 1966 року народження, опікуном над житлом (майном) дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті ради від 19.04.2018 №85/3 «Про влаштування дитини [PERSON] , [INFO] , на виховання та спільне проживання у дитячий будинок сімейного типу [PERSON] » дитина [PERSON] влаштований до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Призначено [PERSON] , 1966 року народження, опікуном над житлом (майном) дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті ради від 19.04.2018 №85/4 «Про влаштування дитини [PERSON] , [INFO] , на виховання та спільне проживання у дитячий будинок сімейного типу [PERSON] .» дитина [PERSON] влаштована до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Призначено [PERSON] , 1966 року народження, опікуном над житлом (майном) дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до технічної документації та правовставновлюючих документів часниками учасникам справи належать ізольовані один від одного приміщенням з окремими виходами та окремою системою життєзабезпечення, які складають окремі об`єкти нерухомого майна (а.с.18-21). Вказані обставини визнані та не оспорюють сторонами. Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з права співвласника на виділ своєї частки у справі спільної часткової власності в натурі. Дослідив докази, надані у порядку ст. 76 - 80 ЦПК України, суд дійшов до наступного висновку. Особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (ст. 12 ЦК). Відповідно до ст. 13 ЦК цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1). Відповідно до ст. 1264 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу (ч. 4 ст. 1268 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). За ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК). Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону N475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК). Виходячи з положень ч. 1 ст. 356 ЦК, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм в певних частках майном, яке становить єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє часткою у праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними і визначаються відповідними відсотками від цілого або в дробовому вираженні. Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч. 3 ст. 364 ЦК України). Як встановлено судом співвласники досягли домовленості з означеного питання. Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у редакції від 25.05.1998, при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділена відокремлена частина будинку із самостійним виходом (квартира). Виходячи з цього, виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У разі виділу частки з майна, що є у спільній частковій власності, щодо особи, майно якої виділено в натурі, спільна власність припиняється, така особа набуває право власності на виділене майно, й у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Як встановлено судом, виділ частки кожного із співвласників в натурі можливий, що підтверджується сторонами, оскільки вони і користуються своїми частками в такому вигляді, який запропонований позивачем. Розв`язуючи спір, суд бере до уваги, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Задовольняючи вимоги позову у повному обсязі, суд керується тим, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; відповідачі визнали позов та не заперечували проти його задоволення.

Outcome: approved