Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач в особі Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-26» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, й пені, посилаючи на те, що відповідачі є зареєстрованими мешканцями квартири [ADDRESS], отримують житлово-комунальні послуги, при цьому не виконують зобов»язання по їх оплаті, чим спричинили позивачу, який є організацією, що обслуговує даний будинок в частині вказаних послуг, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати станом на 13 червня 2016 року за період з 01 січня 2013 року, яка розрахована без урахування боргу про стягнення з [PERSON] згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2012 року в сумі 11 580 грн. 22 коп., яка становить 19 517 грн. 38 коп. Окрім того, ним ставиться вимога про стягнення 12 235 грн. 53 коп. - індексу інфляції та 1 756 грн. 56 коп. - трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, пені - 4 121 грн. 02 коп., а всього - 37 630 грн. 49 коп. В судовому засіданні представник позивача Черкасов О.В., діючий на підставі довіреності від 25 липня 2016 року (а.с.26), позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог за недоведеністю та безпідставністю, вважаючи, що борг перед позивачем не існує, до вимог, що не охоплені трирічним/однорічним строком звернення до суду просили застосувати строк позовної давності. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідачі є зареєстрованими мешканцями квартири [ADDRESS], отримують житлово-комунальні послуги, при цьому не виконують зобов»язання по їх оплаті, чим спричинили позивачу, який є організацією, що обслуговує даний будинок в частині вказаних послуг, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати станом на 13 червня 2016 року за період з 01 січня 2013 року, яка розрахована без урахування боргу про стягнення з [PERSON] згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2012 року в сумі 11 580 грн. 22 коп., яка становить 19 517 грн. 38 коп. (а.с. 8, 9-11). Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов»язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов»язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором. За період проживання відповідачів у вказаній квартирі позивачем, як обслуговуючою організацією, в указаний період щоденно надавались послуги з центрального опалення та постачання гарячої води. Відповідач щомісяця отримував від позивача рахунки на оплату вказаних комунальних послуг із зазначенням суми, однак платежі здійснювалися не регулярно, що призвело до утворення заборгованості за вказаний період в загальній сумі 19 517 грн. 38 коп. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Окрім того, позивачем ставиться вимога про стягнення 12 235 грн. 53 коп. - індексу інфляції та 1 756 грн. 56 коп. - трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, пені - 4 121 грн. 02 коп., а всього - 37 630 грн. 49 коп., яка підлягає задоволенню, виходячи із таких правових підстав. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом надана правова оцінка заперечень відповідача проти позову, та вважає, що останні не заслуговують на увагу, розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення від виконання зобов"язань, оскільки докази ним на спростування позовних вимог не надані, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами наданими позивачем по справі. Підстав для застосування строку позовної давності немає, оскільки має місце переривання його перебігу за правилом ст. 264 ЦК України, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 9-11). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Так стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1 378 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та,

Outcome: approved