Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з авіакомпанії «Південні авіалінії» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (далі Відповідач) компенсацію, за шкоду, яка спричинила загибель пасажира [PERSON] в розмірі 97100 Спеціальних прав запозичень (далі СПЗ) по курсу НБУ на час постановлення рішення, витрати на поховання в розмірі 10 788,71 грн., несплачену частину авансового платежу за загиблого [PERSON] в розмірі 94 560,00 грн., шкоду,заподіяну неповнолітнім дітям загиблого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] в суммі по 7 808,60 грн. щомісяця до досягнення ними 18-ти років та моральної шкоди, завданої Позивачу та її неповнолітнім дітям в загальній сумі 600 000 грн. Свої вимоги Позивач обгрунтовує тим, що [INFO] [PERSON], [INFO], користуючись послугами пасажирських авіаперевезень ТОВ авіакомпанії «Південні авіалінії», здійснював переліт літаком АН-24РВ UR-WRA чартерний рейс ОTL № 8971 за маршрутом Одеса - Донецьк, під час заходу на посадку в міжнародному аеропорту міста Донецька повітряне судно Відповідача зазнало катастрофи, в результаті якої, чоловік Позивача [PERSON] отримав травми не сумісні з життям від яких помер на місці. Позивач витратила на поховання чоловіка 10 788,71 грн., шкода спричинена втратою годувальника склала 7 808,60 грн. на місяць на кожну дитину до досягнення 18-го віку, недоплачена відповідачем компенсація становить 97100 СПЗ, несплачена частина авансового платежу становить 94 560,00 грн. Розмір моральної шкоди спричинений загибеллю чоловіка і батька її дітей Позивач оцінює сумою в 500 000,00грн., моральну шкоду в інтересах малолітнього сина [PERSON] оцінює сумою в 50 000,00грн., моральну шкоду в інтересах малолітньої доньки [PERSON] оцінює сумою в 50 000,00грн. Позивач та її представник по довіреності у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві з урахуванням уточнень. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована договором обов`язкового страхування відповідальності експлуатанта ПС/повітряного перевізника перед третіми особами, пасажирами № 11-107-04-01/13 укладеного між ТОВ Авіакомпанією «Південні авіалінії» та ПрАТ «Страхова компанія «ГУТА-Україна» від 19.12.12р. з лімітом відповідальності перед одним пасажиром у розмірі 190 280 доларів США, та зазначив, що ними було надано до ПрАТ «Страхова компанія «ГУТА-Україна» усі необхідні документи для виплати страхового відшкодування, тому питання про розмір відповідальності залежить від виконання обовязку відшкодування шкоди третьою особою страховиком, до суду надані письмові пояснення.. Представник третьої особи ПрАТ «Страхова компанія «Гута-Україна» в судовому засіданні пояснила, що договірні зобов'язання із відповідачем щодо відповідальності експлуатанта за шкоду, заподіяну третім особам, пасажирам і багажу були обмежені лімітом 20 000 долларів США перед одним пасажиром на підтвердження чого представила оригінал договору страхування, видану з матеріалів кримінальної справи копію страхового сертифікату, а також документи щодо стану взаємних розрахунків з Відповідачем та копію договору перестрахування. Водночас представник ПрАТ «Страхова компанія «ГУТА-Україна» зауважила, що відповідно до Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури № 735 від 30.11.2012 (розділ XXVII глава 1) за шкоду, яка спричинила загибель або тілесне ушкодження пасажира відповідає перевізник і сума спеціальних прав запозичень не є тотожньою ліміту страхового відшкодування, питання кваліфікації авіаційної події має вирішуватись за умов дотримання перевізником договірних зобовязань, які відповідачем належним чином досі не виконані, і виключно в порядку, передбаченому договором страхування, до суду надані письмові пояснення. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та представника третьої особи, вважає позов обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає частковому задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. [INFO] [PERSON], [INFO], користуючись послугами пасажирських авіаперевезень ТОВ авіакомпанії «Південні авіалінії», здійснював переліт літаком АН-24РВ UR-WRA чартерний рейс ОTL № 8971 за маршрутом Одеса - Донецьк, під час заходу на посадку в міжнародному аеропорту міста Донецька повітряне судно Відповідача зазнало катастрофи, в результаті якої, чоловік Позивача [PERSON] отримав травми не сумісні з життям від яких помер на місці, що підтверджується матеріалами справи. За висновками Остаточного звіту за результатами розслідування авіакатастрофи Національного бюро з розслідування подій та інцедентів з цивільними повітряними суднами від 16 квітня 2013 року катастрофа літака АН-24РВ UR-WRA сталась 13.02.2013 через втрату швидкості літака під час заходу на посадку при метеоумовах до яких КПС не був підготовлений та допущений. Згідно із статтею 928 ЦК України відповідальність перевізника за шкоду завдану каліцтвом іншим ушкодженням здоров`я або смертю пасажира, визначається відповідно до глави 82 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Згідно ст. 39 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років та неповнолітніх осіб захищаються у суді відповідно їх батьками. Пунктом 1 частини 1 зазначеної статті передбачено відшкодування шкоди дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Крім того, згідно із ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Позивачем на поховання чоловіка було витрачено 7 808,60 грн., що підтверджується матеріалами справи. На утримані чоловіка [PERSON] знаходились малолітні діти [PERSON], [INFO], і [PERSON],[INFO] Перед смертю чоловік [PERSON] працював в Одеському державному підприємстві обслуговування повітряного руху України на посаді диспетчера повітряним рухом і отримував середню заробітну плату 23 425,80 грн. на місяць, що підтверджується матеріалами справи. Виходячи з цього, відповідач зобовязаний відшкодувати завдану дітям Позивача шкоду в сумі 7 808,60 грн. на місяць ( 23425,80 грн. : 3), на кожну дитину до досягнення 18-го віку. Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 735 від 30 листопада 2012 року, передбачено відповідальність перевізника та розмір компенсації за заподіяну шкоду. Зокрема, п. 4 гл. 4 розділу XХVII зазначених правил передбачено, що перевізник повинен негайно, але у будь-якому разі не пізніше ніж протягом пятнадцяти днів після ідентифікації фізичної особи, яка має право на отримання компенсації, здійснити авансовий платіж, який не повинен бути менше ніж 16000 СПЗ. В судовому засіданні представником Відповідача було підтверджено, що в березні 2013 року ним було здійснено перерахування коштів Позивачам у сумі по 100000,00грн. за загиблого [PERSON], тому, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачів стосовно стягнення з відповідача недоплаченої суми авансового платежу у розмірі 94 560,00 грн. Судом відхиляються заперечення відповідача в частині покладення матеріальної відповідальності за завдану внаслідок авіакатастрофи шкоду на страхувальника, оскільки згідно наявними в матеріалах справи доказами та виходячи з приписів ст.204 ЦК України відповідачем не доведений як розмір ліміту страхового відшкодування так і виконання в повному обсязі умов договору страхування відповідальності експлуатанта за шкоду, заподіяну третім особам, пасажирам, багажу № 11-107-04-01/13-1 від 19.12.2012р. Крім того, закон не дає можливості суду змінювати встановлені сторонами умови договору (порядок виплати страхового відшкодування), рівно як не дає можливості врегульовувати правовідносини в інший спосіб та порядок, ніж як це передбачено нормативно-правовим актом, а саме, Порядком і Правилами проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2012 року № 1535 щодо алгоритму виплати страхового відшкодування. Чинне законодавство України (як загальне так і спеціальне) відповідальність за шкоду, яка спричинила загибель або тілесне ушкодження авівпасажира покладає саме на перевізника. Відповідно до п. 11 ч. 1ст. 100 Повітряного кодексу України, авіаперевізник несе відповідальність за втрату або шкоду, заподіяну під час перевезення пасажирів, багажу, вантажу та пошти відповідно до вимог і правил, передбачених міжнародними договорами України, законодавством України, в тому числі авіаційними правилами України, розмір якої має бути однаковим для внутрішніх і для міжнародних рейсів. Пунктом 1 гл.1 розділу XХVII цих Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 735 від 30.11.2012, передбачено, що перевізник відповідає за шкоду, яка спричинила загибель або тілесне ушкодження пасажира, тільки за умови, що подія, яка стала причиною загибелі або ушкодження, відбулася на борту повітряного судна або під час посадки чи висадки пасажира. Згідно гл. 4 розділу XХVII цих Правил передбачено, що перевізник не може виключити чи обмежити свою відповідальність за шкоду, яка спричинила загибель або тілесне ушкодження пасажира, за умов, зазначених у главі 1 цього розділу, сумою у розмірі 113100 СПЗ для кожного пассажира, а розділом XXVIII цих Правил передбачені загальні положення щодо порядку пред'явлення претензій та подачі позовів, й зорема зазначено, що будь-який позов щодо відповідальності перевізника стосовно заподіяної шкоди при перевезенні може бути поданий відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені Монреальською конвенцією (Закон України "Про приєднання України до Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень» від 17.12.2008 № 685-VI) , без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов. Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що юридична відповідальність авіаперевізника за шкоду, яка спричинила загибель або тілесне ушкодження пасажира не може бути виключена або обмежена. Відтак, позовні вимоги щодо компенсації, за шкоду, яка спричинила загибель пасажира [PERSON] в розмірі 97100 СПЗ (113100 СПЗ - 16000 СПЗ авансового платежу) підлягають задоволенню. Один СПЗ за курсом валют НБУ станом на 28.04.2014 року становить 17,632791 грн. Отже, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає ( 97 100 * 17,632791 грн.) 1 712 144,00 гривень. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження та забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Зокрема, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. За змістом статті 1167 Цивільного кодексу України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Згідно із частинами 1,2,5 статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе. Що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Частиною 2 статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується, зокрема, її чоловікові (дружині), дітям (усиновленим). В результаті зазначеної катастрофи [PERSON] зазнала моральної шкоди від втрати близької людини, батька її дітей, що виражається у душевних стражданнях, в порушені звичного ритму життя, які негативно позначились на загальному психологічному стані, як безпосередньо Позивача, так і її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відтак, виходячи з засад розумності, виваженості та оцінюючи сукупність обставин, що призвели до матеріальної та моральної шкоди,

Outcome: partial