Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 гривень щомісяця та до досягнення ним повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати в розмірі 3564,40 гривень, що складає половину вартості витрат, понесених нею на навчання та відпочинок сина - [PERSON], [INFO], в період з 01.01.2012 року по 01.09.2013 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 08.12.2006 року рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова між нею та відповідачем було розірвано шлюб. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 500,00 гривень та видано виконавчий лист. Зазначила, що відповідач матеріальну допомогу на утримання сина їй не надає. У зв'язку зі зміною прожиткового мінімуму доходів громадян вважала за необхідне перерахувати розмір аліментів. Також зазначила, що відповідач додаткові витрати, які складаються з витрат на навчання, відпочинок та оздоровлення, на дитину нести не бажає. У зв'язку з чим просила стягнути з [PERSON] додаткові витрати, понесені нею на навчання та відпочинок їхньої спільної дитини в розмірі 3564,40 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, просив в задоволені позову відмовити. Суд, вислухавши думку позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено у судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 06.02.2007року, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Червоно заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 48. (а.с. 6) Позивач та відповідач від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданого Червоно заводським відділом реєстрації актів громадянського стану по м. Харкову, актовий запис № 33. (а.с. 7) На підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.01.2012 року було видано виконавчий лист, згідно якого з відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання сина в розмірі 500,00 гривень в місяць до досягнення ним повноліття. (а.с. 9) Статтею 192 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Відповідно до роз'яснень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов'язок доведення збільшення розміру стягнення аліментів лежить на позивачеві. Однак, в ході судового засідання позивачкою не надано жодних доказів та судом не встановлено, що змінився матеріальний стан платника аліментів, так і одержувача аліментів, з часу постановлення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 500,00 гривень на неповнолітню дитину щомісячно до досягнення ним повноліття. На час розгляду даної справи суду не надано і доказів того, що якимось чином змінився, сімейний стан платника або одержувача аліментів, чи погіршився стан здоров'я когось з них. За таких умов позивачка [PERSON] не довела, що розмір аліментів, визначений за рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.01.2012 року підлягає збільшенню. Таким чином, вимога позивача про збільшення розміру аліментів не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.І ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Додаткові витрати на дитину можуть фіксуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. Так, відповідно до наданих позивачем квитанцій, які складаються з оплати за навчання спільного сина у Харківській гімназії № 46 за 2012-2013 роки та за відпочинок у дитячому оздоровчому таборі, загальна сума додаткових витрат складає 7128, 85 гривень, (а.с. 10-20) У зв'язку з чим, суд вважає необхідним стягнути з відповідача 50% вартості вищезазначених додаткових витрат, понесених позивачем [PERSON] на сина [PERSON] у розмірі 3564, 40 гривень. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на недоведеність позивачем у повному обсязі своїх позовних вимог, що є підставою для часткового задоволення позову. На підставі вище наведеного,

Outcome: partial