Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, посилаючись на те, що являється власником житлового будинку з надвірними спорудами № 10 по вул. Л.Просіка в м.Черкаси на підставі свідоцтва про право власності № 355 від 01.08.1986р. На підставі пункту 1.5 рішення Черкаської міської ради № 3-1226 від 04.10.2012 року суміжному землекористувачу [PERSON], правонаступником якої є [PERSON], було надано у власність земельну ділянку площею 235 кв.м по вул.Лісова Просіка, 10/1, м.Черкаси та виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 244263 від 25.12.2012р. Вказане рішення та державний акт видані без законних підстав та з порушенням прав позивача внаслідок незаконного захвата частини його земельної ділянки. Просить суд визнати недійсним та скасувати п.1.5 рішення Черкаської міської ради № 3-1226 від 04 жовтня 2012 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки по вул.Лісова Просіка,10/1, площею 235,0 кв.м, визнати недійсним державний акт серії ЯМ № 244263 від 25.12.2012р. на право власності на земельну ділянку виданий на ім"я [PERSON] зі скасуванням його державної реєстрації. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали, просили суд позов задоволити. Вказували, що внаслідок оскаржуваного рішення за рахунок надання у власність [PERSON] не 233, а 235 кв.м незаконно зменшена ділянка суміжного землекористувача, крім того позивач не підписав акт погодження меж земельної ділянки та на момент видачі оскаржуваного рішення в судовому порядку в суді розглядався спір між позивачем та [PERSON] щодо усунення перешкод в користування земельною ділянкою. Представник Черкаської міської ради [PERSON] позов не визнала, вказувала, що позивач раніше звертався до суду з позовом про оскарження державного акту [PERSON] з приводу порушень при оформленні технічної документації на видачу державного акта, в даному позові було відмовлено. Заперечила порушення закону та прав позивача при прийнятті оскарженого рішення та видачі державного акту, вказувала, що відсутність погодження меж суміжним землекористувачем не перешкоджало вирішенню питання про приватизацію [PERSON] земельної ділянки, рішенням суду в 2012 році в позові [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користування земельню ділянкою було відмовлено. Просила відмовити у задоволенні позову. Представник відповідачки адвокат [PERSON] позов не визнав, пояснив, що наявність спору про погодження меж не було перешкодою вирішенню міською радою питання про надання [PERSON].П. ділянки в порядку приватизації, оскільки законом передбачено строк для розгляду даного питання, в процесі розгляду судом справи за даним спором заходи забезпечення позову у вигляді заборони міській раді в ухваленні відповідного рішення не приймались, тому були відсутні перешкоди для його ухвалення, посилаючись на недоведеність позивачем позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Статтею 9 Земельного кодексу України, визначені повноваження міських рад у галузі земельних відносин, до яких належить розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вирішення інших питань у галузі земельних відносин. Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визначається недійсним. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування у випадку суперечності його актам цивільного законодавства і порушення цивільних прав та інтересів (п.2 ст.16, ст.21 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] являється власником житлового будинку з надвірними спорудами № 10 по вул. Л.Просіка в м.Черкаси на підставі свідоцтва про право власності № 355 від 01.08.1986р., [PERSON] по вул. Л.Просіка, 10/1, м.Черкаси на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.07.2014р. в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 04.09.2013р. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 111 від 27.05.1987р. з метою припинення конфлікту між домовласниками домоволодінь № 8 та № 10 по вул.Л.Просіка вирішено змінити лінію межі між цими домоволодіннями та закріплено земельні ділянки по вул.Л.Просіка,10 ([PERSON]Ф.) площею 487 кв.м в межах 10,70; 25,35;2,5;17,55;14,35;25,53;8,47;9,00, по вул.Л.Просіка ([PERSON],[PERSON]П.) площею 556 кв.м в межах 13,10;43,0;10,95;17,65;2,05;25,35. У листопаді 2008 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання акту погодження меж земельної ділянки чинним та надання дозволу на видачу державного акту на право власності на земельну ділянку без погоджувального підпису суміжного землекористувача, в ході розгляду у січні 2009 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON], про відновлення меж розподілу окремих земельних ділянок та усунення перешкод у користуванні земельної ділянки згідно рішення Черкаського МВК № 111 п. 4 від 27.05.1987 року. 20.03.2009 року постановлене рішення суду, яким визнано акт погодження меж земельної ділянки чинним без підпису [PERSON] та дозволено міській раді видачу державного акту на право власності без погоджувального підпису [PERSON] Дане рішення скасоване ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 27.05.2009 року, в ході нового розгляду ухвалою Соснівського районного суду від 02 листопада 2011 року позов [PERSON]П за її заявою залишено без розгляду. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2012 року в задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовлено, дане рішення залишене без зміни ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 14.01.2013 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.03.2013 року. Рішенням ЧМР від 04.10.2012 року № 3-1226 "Про передачу громадянам земельних ділянок безоплатно у власність та в оренду" [PERSON] було передано безоплатно земельну ділянку площею 235,0 кв.м по вул. Лісова Просіка,10/1 в м.Черкаси. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 грудня 2013 року, залишеною без зміни ухвалою суду апеляційної інстанції 12.02.2014р. відмовлено у заяві [PERSON] про перегляд рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2012 року за нововиявленими обставинами. Рішенням Соснівського суду від 31.10.2014р. відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Черкаської міської ради, третя особа: [PERSON] про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним без визнання недійсним рішення міської ради, на підставі якого він виданий,в звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 20.01.2015р. відмовлено в позові [PERSON] до ТОВ "Геоземпроект" про визнання неправомірними дій з підготування технічної документації з землеустрою. В судовому засіданні не знайшли підтвердження доводи про порушення закону та прав позивача внаслідок прийняття рішення Черкаської міської ради № 3-1226 від 04 жовтня 2012 року, пунктом 1.5 якого передана у власність [PERSON] земельна ділянка площею 235,0 кв.м по вул. Лісова Просіка,10/1, м.Черкаси та видачі на підставі вказаного рішення Державного акту про право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку, виходячи з наступного. Погодження меж земельної ділянки згідно ст. 198 ЗК України здійснюється з метою вірного визначення меж земельної ділянки з боку суміжних землекористувачів.\~\~Саме по собі непогодження меж суміжним користувачем не може мати такі наслідки як неможливість оформити землевпорядну документацію для отримання Державного акту на право власності на ділянку. У чинному законодавстві України відсутнє закріплення обов'язку землекористувача з надання згоди по погодженню меж суміжних земельних ділянок. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації (ст.107 ЗК України). Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 04.05.99р, технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку не містить вимог погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками землі та землекористувачами. Передача у власність або користування земельної ділянки проводиться за рішенням органу місцевого самоврядування. Відмова суміжного землекористувача у підписанні акту погодження меж для приватизації земельної ділянки не передбачена законом як підстава для відмови у вирішенні питання приватизації земельної ділянки. Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Таким чином, чинним земельним законодавством не передбачено надання в обовязковому порядку погодження землекористувачем меж суміжної земельної ділянки, відмова в чому не передбачена законом підставою для відмови у приватизації ділянки, однак потребує урахування органом місцевого самоврядування при розгляді питання про приватизацію земельної ділянки, до компетенції якого відноситься розпорядження ділянками комунальної власності та встановлення меж суміжного користування громадян для недопущення порушення та обмеження без законних підстав прав та законних інтересів власників та користувачів земельних ділянок. Згідно з ч. ч. 2, 3\~\~ст. 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності\~\~і\~\~користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Згідно з актом встановлення та погодження меж земельної ділянки [PERSON] від 25.01.2012р. в технічній документації, на підставі якої ухвалене оскаржуване рішення, підставою встановлення межі з суміжним землекористувачем [PERSON] за відсутністю його підпису вказано рішення міськвиконкому № 111 від 27.05.1987р. Таким чином встановлено, що межу земельної ділянки органом місцевого самоврядування було встановлено у відповідності до рішення міськвиконкому № 111 від 27.05.1987р., прийнятого в межах повноважень з метою припинення конфлікту між домовласниками домоволодінь по вул.Л.Просіка шляхом зміни лінії межі між цими домоволодіннями та закріплення земельних ділянок. Дане рішення не скасоване та зберігало чинність на момент ухвалення оскаржуваного рішення, отже основою для встановлення межі було рішення органу, який за законом уповноважений встановлювати межі ділянок, що перебувають у користуванні громадян. Що стосується прийняття оскаржуваного рішення в період розгляду судом спору між суміжними землекористувачами щодо перешкод в користуванні, на момент ухвалення вказаного рішення судом не застосовувались заходи забезпечення у вигляді заборони на розгляд заяви [PERSON] про передачу їй у власність ділянки в порядку приватизації. Доводи позивача на самозахват його ділянки [PERSON] та надані ним довідка від 18.09.2000р. начальника управління земельних ресурсів, висновок судової експертизи від 18.11.2010р. суд вважає такими, що не підтверджують позовні вимоги, оскільки вказана довідка стосується рекомендації встановити межі за рішенням міськвиконкому № 344 від 14.06.1967р., тобто без урахування зміни межі прийнятим в подальшому рішенням міськвиконкому № 111 від 27.05.1987р., відповідно до висновку експертне дослідження проводилось стосовно акту погодження меж від 28.11.2007р., який не був предметом розгляду у даній справі, в той час як у складі технічної документації, на підставі якого ухвалене оскаржуване рішення наявний акт погодження меж від 25.01.2012р. Крім того, суд також враховує, що в позові [PERSON] з приводу створення йому з боку [PERSON] перешкод у користування ділянкою згідно рішення Черкаського МВК № 111 п.4 від 27.05.1987 року було відмовлено рішенням суду від 27.11.2012р. за недоведеністю порушення межі суміжним землекорситувачем, дане рішення набрало законної сили. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені обставини, встановлені судовим рішенням у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed