Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся заявник, [PERSON], із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа - Лисичанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що вона є рідною донькою [PERSON]. В свідоцтві про народження матір'ю зазначено російською мовою «[PERSON]», але згідно інших документів правильне по батькові матері заявника «[PERSON]». 14.01.1966 року мати заявника вийшла заміж та змінила своє прізвище на «[PERSON]». [INFO] року [PERSON] померла. Заявник звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй було, оскільки в її свідоцтві про народження по батькові матері зазначено «[PERSON]», а в усіх інших документах - «[PERSON]» У зв'язку з викладеним у заявника виникла необхідність встановити факт родинних відносин, а саме те, що вона є рідною донькою [PERSON]. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в заяві. Заінтересована особа в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він є чоловіком заявника. [PERSON] є матір'ю заявника. При оформлені спадщину, було з'ясовано, що в по-батькові матері заявника є помилка. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та прибули у судове засідання, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від [INFO] року, [PERSON] народилась [INFO] року, про що зроблено актовий запис №658, мати - [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про одруження [NUMBER] від 14.01.1966 року [PERSON] та [PERSON] одружились 14.01.1966 року, про що зроблено актовий запис №4, прізвища після одруження чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про одруження [NUMBER] від 28.02.1975 року, [PERSON] та [PERSON] одружились 28.02.1995 року, про що зроблено актовий запис №3, прізвища після одруження чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.01.2002 року, виданого Малорязанцівською селищною радою Попаснянського району Луганської області, [PERSON] померла [INFO] року про що зроблено актовий запис №1. Як вбачається з копії висновку, про внесення змін до актового запису цивільного стану від 15.08.2017 року, наданого Лисичанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, внести зміни до актового запису про народження № 658 від [INFO] року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області в по-батькові матері з «[PERSON]» на «[PERSON]» не є можливим. Вирішуючи справу по суті, суд враховує наступні норми закону. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються нормами ЦПК України. Відповідно до положень ст.ст.1, 3 ЦПК України одними із завдань цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів осіб. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до приписів ч.3 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" у п. 1 роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення." Крім того, відповідно до п.7 Постанови пленуму ВСУ №5 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Встановлення означеного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому реалізувати своє право на отримання спадщини. Також суд враховує те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту. Суд зазначає, що факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], [INFO], є рідною донькою [PERSON], яка померла [INFO] року, достовірно підтверджується показами свідка. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявником надані належні та допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, що є підставою для задоволення заяви . При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11.09.1997 та є обов'язковою. Враховуючи вищевикладене, судом на підставі досліджених документів та показань свідка встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] року була матір'ю [PERSON], [INFO]. Понесені заявником судові витрати в справі не відшкодовуються.

Outcome: approved