Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення одноразової адресної грошової допомоги, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору від 18.08.2014 про працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, які навчалися за напрямами і спеціальностями педагогічного профілю [PERSON] була виплачена одноразова адресна грошова допомога у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, яка склала 6090 грн, за умови обов`язкового відпрацювання нею трьох років з дня укладення договору у загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі. В порушення вказаної умови договору відповідачка будучи призначеною на посаду соціального педагога Михайлівської ЗОШ І-ІІІ ст. з 01.10.2013 звільнилась із займаної посади 31.08.2015, за угодою сторін. Намагання позивача у позасудовому порядку вирішити питання про повернення виплаченої допомоги позитивного результату не дали. Тому позивач просить суд стягнути з відповідачки фактично одержану нею суму одноразової адресної грошової допомоги в розмірі 6090 грн, а також понесені судові витрати. Відповідачка подала відзив на позовну заяву у якому вказала, що не визнає позовні вимоги з підстав пропущення позивачем строку позовної давності, тому просила відмовити у задоволенні позову з цієї підстави. Представник позивача подала відповідь на відзив у якому зазначила, крім обставин викладених у позовній заяві, що до 2019 року не було жодних перевірок, під час яких можна було б виявити порушення виконання зобов`язання відповідачкою, адже Законом України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 03.11.2016 встановлено мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності до 31.12.2018. У 2019 році Управлінням Північно-східного офісу Держаудитслужби у Сумській області з 23.04.2019 по 06.06.2019 була проведена ревізія фінансово-господарської діяльності в Комунальному закладі Сумської обласної ради «Лебединський педагогічний коледж імені А.С. Макаренка» за період з 01.01.2015. В ході ревізії були виявлені випускники закладу, які не відпрацювали трирічного строку, серед яких була також і відповідачка. Представник відповідачки подав заперечення у якому вказав, що умовами договору від 18.08.2014 укладеного між позивачем, відповідачкою та Відділом освіти Лебединської районної державної адміністрації про працевлаштування випускника не містять положень про покладення обов`язку на відповідачку щодо відшкодування сум отриманої допомоги. Також представник відповідачки зазначив, що постанова Кабінету Міністрів України «Про надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів» від 26 вересня 2006р. №1361, якою регулювався порядок надання такої одноразової допомоги на момент її надання відповідачці також не містить норм, які б покладали обов`язок на осіб, які її отримали провести відшкодування у разі порушення зобов`язань. Саме на виконання вказаної Постанови Управлінням освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації було видано наказ «Про виплату одноразової грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2014 р.» від 13 листопада 2014р. №558-ОД у відповідності з яким відповідачці і була надана така одноразова допомога. Крім того, він звернув увагу суду на те, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення «Порядку надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2014 році», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 08 вересня 2014р. №1002, оскільки даний наказ, а відповідно і Положення, яке було ним затверджено, набрав чинності з моменту його офіційного опублікування 14 жовтня 2014р. Даний наказ не містить положень, що він застосовується до врегулювання відносин між сторонами по раніше укладених договорах щодо надання такої одноразової адресної грошової допомоги. Також представник відповідачки зазначив, що положення Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 03.11.2016 не поширюються на відносини, що виникають під час проведення заходів нагляду (контролю) органами, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України і до такого Переліку були включені в т.ч. і Держаудитслужба та її територіальні органи. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідачка та її представник у судовому засіданні заперечили проти позову з підстав викладених у відзиві та запереченні. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини пов`язані з виконанням зобов`язань за актом цивільного законодавства, однак позов не підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні було встановлено наступне. 18.08.2014 між позивачем, [PERSON] (на момент укладення договору прізвище [PERSON] ) та Відділом освіти Лебединської районної державної адміністрації був укладений тристоронній договір про працевлаштування випускника ВКНЗ СОР «Лебединський педагогічний коледж імені А.С. Макаренка». Згідно умов вказаного договору відповідачка працевлаштовувалась на роботу за спеціальністю та кваліфікацією на посаду соціального педагога Михайлівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. Лебединської районної ради Сумської області. Також умовами даного договору передбачено обов`язок відповідачки відпрацювати протягом трьох років з дня укладення договору у загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі та право отримання одноразової адресної грошової допомоги у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати (а.с. 7). Наказом начальника відділу освіти, молоді та спорту Лебединської РДА від 30.09.2013 №198-К відповідачку було призначено на посаду соціального педагога Михайлівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. Лебединської районної ради Сумської області з 01.10.2013 (а.с. 8). Наказом начальника відділу освіти Лебединської РДА від 26.08.2015 №88-К відповідачку було звільнено з посади соціального педагога Михайлівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. Лебединської районної ради Сумської області з 31.08.2015, за угодою сторін (а.с. 8). Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн, тому п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати у 2014 році становив 6090 грн. У судовому засіданні представник позивача ствердила, а відповідачка та її представник не заперечили проти факту отримання одноразової адресної грошової допомоги у розмірі 6090 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин отримання відповідачкою одноразової адресної грошової допомоги та добровільності їх визнання, отже факт отримання відповідачкою одноразової адресної грошової допомоги у розмірі 6090 грн. не підлягає доказуванню. Суд погоджується з доводами представника відповідачки про те, що умови договору від 18.08.2014 про працевлаштування випускника, а також постанова Кабінету Міністрів України «Про надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів» від 26 вересня 2006р. №1361, не містять положень про покладення обов`язку на відповідачку щодо відшкодування сум отриманої допомоги у разі порушення зобов`язань. Разом з тим, суд не погоджується з аргументами представника відповідачки про те, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення «Порядку надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2014 році», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 08 вересня 2014р. №1002, оскільки він набрав чинності після укладення договору від 18.08.2014 про працевлаштування випускника, з таких підстав: виплата одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2014 році здійснювалась відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів» від 26 вересня 2006р. №1361 та відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 08 вересня 2014р. №1002 «Про затвердження Порядку надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2014 році»; виплата одноразової адресної грошової допомоги відповідачці здійснювалась на підставі наказу Управління освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації «Про виплату одноразової грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2014р.» від 13 листопада 2014р. №558-ОД, який у свою чергу був виданий відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 08 вересня 2014р. №1002 «Про затвердження Порядку надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2014 році». Також суд враховує і те, що основною умовою надання вказаної допомоги випускникам вищих навчальних закладів, які у 2013-2014 навчальному році здобули освіту за напрямами і спеціальностями педагогічного профілю було укладення на строк не менше як три роки договору про роботу на посадах педагогічних працівників у загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладах. Крім того, для одержання одноразової адресної грошової допомоги випускники мали подати до вищого навчального закладу у строк до 10 жовтня 2014 року такі документи: заяву про надання допомоги; копію трудової книжки; копію договору про роботу на посаді педагогічного працівника у загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що виплата відповідачці одноразової адресної грошової допомоги була здійснена на виконання акта цивільного законодавства, а не на виконання договору про працевлаштування випускника ВКНЗ СОР «Лебединський педагогічний коледж імені А.С. Макаренка»від 18.08.2014, який є однією з умов необхідних для призначення такої допомоги. Тому до спірних правовідносин мають застосовуватись положення «Порядку надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2014 році», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 08 вересня 2014р. №1002. Відповідно до п. 7 вказаного Порядку, у разі відмови випускника приступити до роботи відповідно до укладеного договору про роботу на посаді педагогічного працівника у загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за угодою сторін або з ініціативи працівника протягом трьох років від початку роботи в загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі одержувач допомоги зобов`язаний повернути суму фактично одержаної допомоги у вищий навчальний заклад, який здійснював її виплату. У судовому засіданні було встановлено, що відповідачка не відпрацювала протягом трьох років від початку роботи в загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі, порушивши взяте на себе зобов`язання та у добровільному порядку не повернула суму фактично одержаної допомоги у вищий навчальний заклад, який здійснював її виплату, чим порушила цивільне право позивача. Разом з тим відповідачкою було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності до вимог позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд не погоджується з доводами представника позивача про те, що до 2019 року не було можливості виявити порушення виконання зобов`язання відповідачкою у зв`язку із запровадженням мораторію на перевірки, оскільки ст. 6 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 03 листопада 2016р. встановлено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час проведення заходів нагляду (контролю) органами, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий перелік було встановлено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку органів державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 18 грудня 2017 р. і до такого Переліку були включені в т.ч. і Держаудитслужба та її територіальні органи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що причини пропущення позивачем позовної давності не є поважними, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку зі спливом позовної давності.

Outcome: dismissed