Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до Приватного акціонерного товариства «Інститут Укроргверстатінпром», в якому, з урахуванням уточнень, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 4066,00 грн. та зобов»язати провести повний розрахунок, а також стягнути моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона наказом від 18.01.2016 року за №7-к була прийнята в ПрАТ «Інститут Укроргверстатінпром» на посаду контролера КПП та звільнена з вказаної посади за ст. 38 КЗпП наказом від 28.04.2016 року за №31-к. Дата звільнення 01.05.2016 року. До цього часу відповідач не виплатив позивачу заробітну плату. За час роботи вона отримала тільки 1000,00 грн. Компенсацію за невикористану відпустку вона теж не отримала. Сума залишку заборгованості по заробітній платі складає 4066,00 гривень. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій уточнені позовні вимоги підтримала та просив їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок в строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу». Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства провадиться в день звільнення. Судовим розглядом справи встановлено, як вбачається з трудової книжки позивача 18.01.2016 р. вона була прийнята на посаду контролера КПП в ПрАТ «Інститут Укроргверстатінпром» про що було видано наказ №7 к від 18.01.2016 року (а.с.9). 01.05.2016 року позивач була звільнена з вказаної посади за власним бажанням наказом №31 к від 28.04.2016 року (а.с.9). Як вбачається з довідки ПФУ від 24.05.2016 року, з січня по квітень 2016 року позивачці нараховано заробітну плату в розмірі 6215,22 грн. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення уточненого позову в частині стягнення заборгованості по заробітній платі. Стосовно стягнення моральної шкоди суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується особо, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно ст. 23 ЦК України та роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від" 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Із матеріалів справи вбачається, що належних та допустимих доказів спричинення позивачу моральної шкоди, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, позивач не надала. Тому підстави для стягнення моральної шкоди відсутні. Судові витрати суд стягує на підставі ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене, на підставі ст. 116 КЗпП України, ст.ст.10, 11,58-60, 88, 209,212 - 215,224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial