Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з даним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 01.09.1999 року. Від шлюбу у них народилися діти: дочка [PERSON], 22.04.2000р.н. та син [PERSON], 23.01.2002р.н. Зазначала, що з відповідачем проживають окремо, відповідач участі у виханні дітей не приймає та добровільно не надає коштів на утримання дітей, хоча має таку можливість, оскільки щомісячно отримує пенсію та регресні виплати, тому просила стягувати із відповідача на утримання їх малолітніх дітей, аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не прибула, надала суду заяву про розгляд справи у її та відповідача відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної цивільної справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову представником відповідача, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Як встановлено матеріалами справи, діти сторін, дочка [PERSON], 22.04.2000р.н. та син [PERSON], 23.01.2002р.н. проживають з позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Встановлено, що відповідач [PERSON] інших дітей, крім спільних з позивачкою, немає, на стан здоров"я не скаржився, непрацездатних дружину, батьків та дітей не утримує. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 183 СК України, якщо платник аліментів працює, частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, визначається судом. Що стосується доходу відповідача, суд бере до уваги те, що він не працює, однак отримує сталий дохід у виді пенсії та регресних виплат, тому, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дітям, сплачувати аліменти, які слід стягувати в 1/3 частині від всіх видів його заробітку щомісяця до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved