Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 10.10.2012 року о 18 годині 15 хвилин відповідач [PERSON], керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti д/н [NUMBER] у Калінінському районі м. Донецька на перехресті вул. Владичанського та вул. Краснофлотській, під час виїзду з другорядної дороги на головну, не переконався у безпеці свого руху та скоїв зіткнення з автомобілем TOYOTA COROLLA д/н [NUMBER] та автомобілем Chevrolet Аveo д/н [NUMBER], чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху. В результаті зіткнення були травмовані водії: [PERSON], [PERSON], пасажир автомобіля Chevrolet Аveo [PERSON] та пасажир автомобіля TOYOTA COROLLA [PERSON] Постановою Калінінського районного суду м. Донецька від 29.11.2012 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності. Просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду 16400 гривень та моральну шкоду 20000 гривень. Рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 25 грудня 2013 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду 16400 гривень, моральну шкоду 15000 гривень, судові витрати 851,20 копійок, а всього 32251,20 гривень. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі представник відповідача [PERSON] оспорює обґрунтованість судового рішення, ставить питання про його скасування, оскільки вважає, що суд не повно встановив обставини справи, а саме: прийняв до уваги висновок експертизи, якій проведено без повного вивчення історії хвороби [PERSON], її стану здоров'я до дорожньо-транспортної пригоди, не врахував, що на теперішній час порушено кримінальне провадження за ч.1 ст.286 КК України, крім того поза увагою суду залишилася та обставина, що відповідальність володільця транспортного засобу застрахована у страховій компанії «АХА Страхування» та позивач має право вимоги саме до страхової компанії, але цим правом не скористався. В судове засідання апеляційного суду відповідач та його представник не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. В засіданні апеляційного суду позивач та її представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили її відхилити, рішення суду залишити без зміни. Представник третьої особи - страхової компанії «АХА Страхування» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Апеляційний суд, заслухав доповідача, позивача та її представника , вивчив матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови „ Про судове рішення у цивільній справі " № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК , вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК , а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. При розгляді справи судом встановлено, що 10.10.2012 року о 18 годині 15 хвилин відповідач [PERSON], керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti д/н [NUMBER] у Калінінському районі м. Донецька на перехресті вул. Владичанського та вул. Краснофлотській, під час виїзду з другорядної дороги на головну, не переконався у безпеці свого руху та скоїв зіткнення з автомобілем TOYOTA COROLLA д/н [NUMBER] та автомобілем Chevrolet aveo д/н [NUMBER], чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху. Постановою Калінінського районного суду м. Донецька від 29.11.2012 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. (а.с.6). Згідно висновку експерта № 1461 від 15.11.2013 року встановлено, що виявлені у позивачки [PERSON] травми голови, що супроводжуються струсом головного мозку, компресійний перелом 3-го та 5-го грудних хребців з забоєм шийного відділу хребта та спинного мозку з протрузією міжхребцевих дисків шийного та грудного відділів хребта з легким порізом лівої руки, забої грудної клітини зліва, м'яких тканин лівого стегна і правого плеча, які виникли від дії тупих предметів, або при ударі о такі, якими могли бути виступаючи частини салону автотранспортного засобу, під час та при умовах ДТП 10.10.2012 року та відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я строком понад три тижні. До матеріалів справи були долучені витребувані судом матеріали медичної картки № 3838 лікарні медичного забезпечення ГУМВС України та виписаний епікриз № 1863, дослідженням яких встановлені відповідні призначення лікарем лікарських препаратів, в період з 11.10.2012 року по 05.11.2012 року, за якими позивачкою були придбані препарати на лікування та витрачені кошти на суму 16400 гривень, які підтвердженні відповідними платіжними документами долученими до матеріалів справи (а.с.7-28). Згідно висновку експерта № 1461 від 15.11.2013 року встановлено, що [PERSON] було заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров'я строком понад три тижні. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення заявлених позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок винних дій відповідача позивачу завдано матеріальну та моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. Апеляційний суд не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно частини 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. ДТП Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із вимогами п.п. 2,3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові і у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно із ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ Страхова компанія «АХА Страхування», про що свідчить поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ0892751 від 25.10.2011 року , відповідно до якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить: за шкоду, завдану життю і здоров'ю 100000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн., розмір франшизи - 0 грн. (а.с.49) Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. З Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди. заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювана шкоди. Судом встановлено, що страховий випадок стався в період дії зазначеного полісу, поліс поширюється на всіх осіб, які допущені до керування на відповідній правовій підставі (ці обставини сторонами не оспорюються) та як встановлено судом після настання страхового випадку і потерпіла особа і страхувальник зверталися до страхової компанії з відповідними заявами. Оскільки потерпілою особою не було надано всі документи та докази на підтвердження понесених на лікування витрат, рішення про виплату страхового відшкодування не приймалося. Позивач не оспорювала у судовому засіданні той факт, що дійсно зверталася до страхової компанії з заявою про настання страхового випадку, але ніякі документи не надавала, їй було відмовлено у виплаті страхового відшкодування та рекомендовано звернутися до суду, але письмова відмова з цього приводу відсутня. Відповідно до роз'яснень , наданих у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З матеріалів справи вбачається. що страхова компанія була залучена до справи у якості третьої особи, тому апеляційний суд не може вирішувати питання про її права та обов'язки. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі ст. 22 Закону потерпілому відшкодовується моральна шкода в розмірі не більше 5 відсотків ліміту, зазначеного в п. 9.3 ст. 9 Закону . Різницю між сумою відшкодування, визначену судом, та сумою, яка повинна бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною в скоєнні ДТП. Тобто ліміт відповідальності Страхової компанії «АХА Страхування » щодо відшкодування моральної шкоди становить 2 500 грн. За змістом положень зазначеного Закону та ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходив з положень ст. ст. 23,1167 ЦК України, урахувавши характер і обсяг страждань, яких зазнала позивач та інші обставини, що відповідає роз'ясненням, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначив розмір відшодування моральної шкоди. Наявність у провадженні Калінінського РО ДГУ ГУМВД України в Донецькій області кримінальної справи за даним фактом не позбавляє позивача права звернутися до суду до відповідача, як володільця джерела підвищеної небезпеки з вимогами про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Доводи апеляційної скарги відповідача в частині необ'єктивності проведеної по справі судово-медичної експертизи не підтверджені належними доказами. Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що за таких обставин правові підстави для відшкодування за рахунок відповідача матеріальної шкоди позивачу відсутні, а що стосується визначення розміру моральної шкоди , то суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в цієї частині та з урахуванням ліміту відшкодування моральної шкоди страховою компанією, вважає, що визначений судом розмір відшкодування таким, що відповідає характеру та ступеню страждань в даному випадку та не порушує принцип розумності та справедливості. Інші наведені в апеляційній скарзі доводи правових висновків суду не спростовують.

Outcome: partial