Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до\~ [PERSON] та державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондара Олексія Миколайовича, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради в якій він просив: - Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. про державну реєстрацію права власності на реконструйований об`єкт від 15.04.2019 року, а саме права приватної власності на прибудову та надбудову мансардного типу до квартири [ADDRESS] за [PERSON] . - Зобов`язати [PERSON] знести (демонтувати) підсобне приміщення (сараю) та прибудованого мансардного поверху до квартири [ADDRESS] , з приведенням будинку [ADDRESS] у стан, який був до початку будівництва (реконструкції). Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що [PERSON] , до підвального приміщення, що належить Позивачу прибудовано підсобне приміщення у наслідок чого, до підвалу Позивача повністю перекрито доступ до денного світла. Самовільно побудувавши підсобне приміщення, сусіди добудували до своєї квартири поверху. Один з яких облаштували так, що він має вигляд балконної конструкції, а інший щось схоже на кшталт мансарди, що собою утворює третій поверх до квартири [ADDRESS] . Добудування власниками кв. [ADDRESS] , підсобного приміщення (сараю) порушує безпосередньо права Позивача, як власника нежитлового приміщення в будинку [ADDRESS] . Прибудоване приміщення перекриває димохід, що йде від підвалу Позивача, в наслідок чого виникла проблема з тепловим опаленням, а саме з тепловим котлом, функціонування якого на даний момент неможливе у зв`язку з тим, що відсутня тяга і як було повідомлено майстром з ремонтних робіт потрібно виводити новий вентиляційний канал, який має розташовуватися вище, оскільки, нинішній повністю перекритий незрозумілою мансардою на 3 поверсі, що належить власникам квартири [ADDRESS] . Згодом на підставі документів, що містять ознаки підробки: технічного паспорту від 14.01.2019 року, виготовленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрелтранс» за підписом експерта Лопушняка М.І. та довідки 14-01-16с/2019 року, виготовленої Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрелтранс» за підписом експерта Лопушняка М.І., [PERSON] , було зареєстровано за собою право власності на реконструйований об`єкт. Право власності на реконструйований об`єкт було зареєстровано 15.04.2019 року Комунальним підприємством державним реєстратором Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації», реєстрації [PERSON] .. Тобто, державним реєстратором Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М., було порушено порядок державної реєстрації прав і незаконно прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на реконструйований об`єкт за [PERSON] , у зв`язку з чим, Позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. про державну реєстрацію права власності на реконструйований об`єкт від 15.04.2019 року, а саме права приватної власності на прибудову та надбудову мансардного типу до квартири [ADDRESS] за [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.12.2019 року по справі №522/20809/19 прийнято до розгляду та відкрито провадження та призначено дату судового засідання. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.02.2020 року по справі №522/20809/19 судом накладено арешт на квартиру загальною площею 133.9 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 355163151101. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.04.2020 року по справі №522/20809/19 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар Олексія Миколайовича, третя особа: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора та зобов`язання вчини ти певні дії та витребувано: - в Управлінні державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (код ЄДРПОУ 40199728, місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6) належним чином засвідчені копії: акту №000887 від 28.05.2019 року, протоколів про адміністративне правопорушення від 28.05.2019 року та два протоколи про адміністративне правопорушення від 28.05.2019 року, припису від 28.05.2019 року, постанови №485/19 від 18.06.2019 року, постанова №486/19 від 18.06.2019 року з персональними даними особи щодо якої були складені вказані документи; - у Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» (код ЄДРПОУ 40379752; місцезнаходження: 67330, Одеська обл., Березівський район, с. Новоселівка, вул. Нова, буд.77А) реєстраційну справу №355163151101. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.07.2020 року по справі №522/20809/19 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, належним чином завірену копію реєстраційної справи № 355163151101. Ухвалою Приморського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~31.08.2021\~року по\~справі №522/20809/19 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відзиву від відповідача та третіх осіб по справі до суду не надходило. Доказів на спростування доводів позивача, відповідачем до суду не надано, тому суд розглядає справу за наявними матеріалами. При цьому суд враховує пасивну процесуальну поведінку відповідача, щодо спростування доводів позивача. Представник позивача подав заяву про проведення судового засідання згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України. Інші сторони в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином про час слухання справи, причини не явки не повідомили. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , згідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18851400 від 17.05.2008 року, є власником нежилого приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . [PERSON] , до підвального приміщення, що належить Позивачу прибудовано підсобне приміщення у наслідок чого, до підвалу Позивача повністю перекрито доступ до денного світла. Самовільно побудувавши підсобне приміщення, сусіди добудували до своєї квартири ще 2 поверхи. Один з яких облаштували так, що він має вигляд балконної конструкції, а інший щось схоже на кшталт мансарди, що собою утворює третій поверх до квартири [ADDRESS] . Добудування власниками кв. [ADDRESS] , підсобного приміщення (сараю) порушує безпосередньо права Позивача, як власника нежитлового приміщення в будинку [ADDRESS] . Прибудоване приміщення перекриває димохід, що йде від підвалу Позивача, в наслідок чого виникла проблема з тепловим опаленням, а саме з тепловим котлом, функціонування якого на даний момент неможливе у зв`язку з тим, що відсутня тяга і як було повідомлено майстром з ремонтних робіт потрібно виводити новий вентиляційний канал, який має розташовуватися вище, оскільки, нинішній повністю перекритий незрозумілою мансардою на 3 поверсі, що належить власникам квартири [ADDRESS] . Таким чином, підсобне приміщення побудоване власниками квартири [ADDRESS] та з явними порушеннями будівельних норм порушує права та законні інтереси Позивача, створює перешкоди в їх реалізації, завдає Позивачу як моральної шкоди та матеріальних збитків і витрат, без яких він не зможу здійснювати опалення свого нежитлового приміщення. Будинок [ADDRESS] , є багатоквартирним житловим будинком. Згідно з частиною 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Рішенням Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року N 4-рп/2004 (справа N 1-2/2004) визначено: У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Стаття 1 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" містить поняття допоміжних приміщень та нежитлових приміщень. Допоміжне приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). У відповідності до положень ч.1 ст.177 ЖК України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно п.1.4.1. Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Відповідно до п.1.4.4. цього ж Наказу переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Згідно із п.1.4.6. Наказу власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. Відповідно до пп. 3 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 14 Закону «Про основи містобудування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства; затвердження містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів. Згідно до положень ст.38 закону «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду в разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимог, установлених у приписі про усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності. За змістом ст.376 ЦК, вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Відповідно до Положення про Управління, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 21.03.2018 року № 3043-VII, основними завданнями Управління є здійснення на території м. Одеси державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності відповідно до законодавства України. Управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації щодо об`єктів, розташованих у межах м. Одеси. Потерпаючи від вищеописаних дій [PERSON] , Позивачем було надіслано скарги на адреси: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації та Одеської міської ради з метою проведення перевірки відповідності розміщення прибудови в буд. [ADDRESS] та вжиття заходів, щодо ліквідації негативних наслідків у зв`язку з побудуванням власниками кв. [ADDRESS] підсобного приміщення та добудування поверху до квартири [ADDRESS] . Управлінням державного\~архітектурного контролю\~Одеської міської\~ради листом№01-5/750-ПР від 19.11.2019 року було повідомлено, що на підставі наказу за №01-13/1 ДАБК від 02.01.2019 року, звернень депутата Одеської міської ради VII скликання [PERSON] за №1529/ д-мр, №1530/д-мр від 08.05.2019 року (вх.№01-2/75-Д від 08.05.2019 року) та направлення для проведення позапланового заходу за №00887 від 13.05.2019 року здійснено виїзд з метою проведення позапланової перевірки за адресою: [ADDRESS] . В ході перевірки встановлено, що власником вищевказаної квартири виконані будівельні роботи із її реконструкції із втручанням в несучі та конструктивні елементи будинку шляхом влаштування прибудови у рівні другого поверху будинку, чим збільшено загальну площу квартири з 45,3 кв.м до 133,9 кв.м.. Тобто, прибудування, до квартири [ADDRESS] поверху здійснювалося, без дозволу Управління державного будівельного контролю Одеської міської ради, без дозволу власників суміжних житлових та нежитлових приміщень, в тому числі без дозволу Позивача, як власника нежитлового приміщення, незважаючи на те, що саме до зовнішньої стіни його нежитлового приміщення було прибудовано конструкцію мансардного типу, тобто, без дозволу всіх співвласників будинку [ADDRESS] . Також, перевіркою встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрелтранс» (код ЄДРПОУ 30256852) за підписом експерта Лопушняка М.І. (кваліфікаційний сертифікат АЕ № 004893) виготовлено технічний паспорт інвентаризації нерухомого майна станом на 14.01.2019 року, в якому не зафіксовано штампом «самочинне будівництво» факт реконструкції даної квартири. Додатково в ході перевірки встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрелтранс» (код ЄДРПОУ 30256852) за підписом експерта Лопушняка М.І. (кваліфікаційний сертифікат АЕ № 004893) видано довідку за №14-01-16с/2019 від 14.01.2019 року, відповідно до якої зміни до загальної та житлової площі квартири відбулися за рахунок внутрішнього перепланування без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок за рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень, оздоблення стін, демонтування грубок, печей (без порушення вентиляційних шахт, димоходів), що згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України 24.05.2001 року за № 127 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 10.07.2001 року за № 582/5773, не належить до самочинного будівництва та не підлягає здачі в експлуатацію. Однак, як було повідомлено Управлінням державного будівельного контролю Одеської міської ради зміст виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрелтранс» (код ЄДРПОУ 30256852) за підписом експерта Лопушняка М.І. (кваліфікаційний сертифікат АЕ № 004893) довідки №14-01-16с/2019 від 14.01.2019 року не відповідає дійсності. Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно з п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень. Відповідачем порушені наведені вимоги законодавства щодо умов, підстав та порядку виконання будівельних робіт, у зв`язку з чим виконані будівельні роботи є самочинним будівництвом. Таким чином, проведені Відповідачем будівельні роботи є самочинним будівництвом. Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Верховний Суд України у справі № 6-130цс13 висловив правову позицію, відповідно до якої у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником отримано право власності. Об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти не є об`єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про архітектурну діяльність», проект - це документація для будівництва об`єктів архітектури, що складається з креслень, графічних і текстових матеріалів, інженерних і кошторисних розрахунків, які визначають містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні та технологічні рішення, вартісні показники конкретного об`єкта архітектури, та відповідає вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил. Проектну та дозвільну документацію на проведення будівельних робіт з реконструкції квартири [ADDRESS] зі збільшенням загальної площі квартири шляхом влаштування прибудови та надбудови по [ADDRESS] до суду пред`явлено не було. Відповідно до ст.32 Закону України «Про врегулювання містобудівної діяльності» та ДСТУ-Н.Б.В.1.2.-16:2013 визначення класу наслідків (відповідальності) (Додаток А), даний об`єкт будівництва відноситься до об`єктів з незначним класом наслідків (відповідальності) СС1. Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозвільний документ (статті 35 - 37 вказаного Закону), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об`єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі. Відповідно до ст. ст. 35-37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозвільними документами, що дають право на виконання будівельних робіт, є: повідомлення про початок виконання підготовчих робіт; повідомлення про початок виконання будівельних робіт; дозвіл на виконання будівельних робіт. Згідно з ч. 2 ст. 35 вказаного Закону виконання підготовчих робіт без подання повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт забороняється. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється. Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради повідомлено, що згідно з даними єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів відсутня інформація стосовно реєстрації дозвільних документів на проведення будівельних робіт з реконструкції квартири зі збільшенням загальної площі шляхом влаштування прибудови та надбудови за адресою: [ADDRESS] . Отже, [PERSON] , виконанні роботи, зі збільшенням загальної площі квартири [ADDRESS] , що негативно позначилися на можливості [PERSON] вільно користуватися та розпоряджатися своїм нежитловим приміщенням, без отримання права на виконання таких робіт, чим порушила ч.1 ст.34 та абз.1 ч.2 ст.36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз.2 п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №466 від 13.04.2011 року. Відповідно до п.3.15 ДБН В.1.2.-14-2009 року «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивності безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ», експлуатація будівлі (споруди) використання об`єкта за функціональним призначенням (з проведенням необхідних заходів щодо збереження стану конструкцій), за якого він здатен виконувати задані функції, зберігаючи значення параметрів, встановлені вимогам технічної документації. Згідно ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» реконструкція житлового будинку перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості житлових квартир, загальної і жилої площі тощо у зв`язку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників. Відповідно до п. 8.2 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» - реконструкція житлових будинків, окремих секцій, поверхів, квартир і вбудованих приміщень повинна бути спрямована на приведення їх у відповідність до вимог чинних нормативних документів з урахуванням п. 11.7. Відповідно до ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України за №461 від 13.04.2011 року, експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію забороняється. Відповідач -1, експлуатує самочинно реконструйований об`єкт за адресою: [ADDRESS] не введений в експлуатацію відповідно до вимог чинного містобудівного законодавства, чим порушила ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №461 від 13.04.2011 року. Отже, як встановлено Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, технічний паспорт від 14.01.2019 року, що виготовлений Товариством з обмеженою відповідальність «Укрелтранс» за підписом експертом Лопушняка М.І. та довідка №14-01-16с/2019 від 14.01.2019 року також виготовлена Товариством з обмеженою відповідальність «Укрелтранс» за підписом експертом Лопушняка М.І. містять недостовірні відомості. На підставі цих двох документів, що містять ознаки підробки Відповідачем-1, було отримано право власності на реконструйований об`єкт на підставі договору купівлі-продажу за №123 від 16.03.2012 року, технічного паспорту від 14.01.2019 року, виготовленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрелтранс» за підписом експерта Лопушняка М.І. та довідки 14-01-16с/2019 року, виготовленої Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрелтранс» за підписом експерта Лопушняка М.І.. Право власності на реконструйований об`єкт зареєстровано 15.04.2019 року Комунальним підприємством державним реєстратором Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації», реєстрації Бондар О.М.. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Порядок державної реєстрації прав визначений ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і передбачає наступні дії державного реєстратора: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону, загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (ч. 4 ст. 18 Закону). Частиною 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також, Закон № 1952-ІУ передбачає, що єдиним суб`єктом, наділеними повноваженнями приймати рішення щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень, відмови в державній реєстрації, є державний реєстратор. Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Статтею 30 Законом № 1952-ІУ (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення), передбачено, що державні реєстратори, державні кадастрові реєстратори, нотаріуси, державні виконавці за порушення законодавства у сфері державної реєстрації прав несуть дисциплінарну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність у порядку, встановленому законом. Дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Шкода, завдана органом державної реєстрації прав, державним реєстратором, державним кадастровим реєстратором, нотаріусом, державним виконавцем фізичній чи юридичній особі під час виконання своїх обов`язків, підлягає відшкодуванню на підставі рішення суду, що набрало законної сили, у порядку, встановленому законом. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора, пов`язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону державний реєстратор: 1)\~встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5)\~відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Державний реєстратор самостійно приймає рішення стосовно тих реєстраційних дій, які здійснює. Прийняття рішення про державну реєстрацію є дискреційним, тобто виключним повноваженням державного реєстратора. У відповідності до статті 18 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6)\~відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (ч. 4 ст. 18 Закону). Згідно статті 24 Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:\~1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2)\~заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;\~3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5)\~наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;\~7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Таким чином, державним реєстратором Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М., було порушено порядок державної реєстрації прав і незаконно прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на реконструйований об`єкт за [PERSON] .. Так, держаний реєстратор Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. \~не перевірив документи на наявність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав, те, що \~подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, не встановив відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, не перевірив\~відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; та, відповідно, не прийняв, як того вимагає Закон, рішення про відмову в державній реєстрації прав, що стало наслідком внесення недостовірних відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно. Таким чином, рішення державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. про державну реєстрацію права власності на реконструйований об`єкт від 15.04.2019 року, а саме права приватної власності на прибудову та надбудову мансардного типу до квартири [ADDRESS] за [PERSON] є незаконним. За результатами проведеної позапланової перевірки відносно [PERSON] складено відповідний акт від 28.05.2019 року, протоколи про адміністративні правопорушення від 28.05.2019 року та видано припис про усунення виявлених порушень від 28.05.2019 року за № 335/19 з терміном на його виконання. В ході розгляду матеріалів перевірки відносно [PERSON] винесені постанови по справам про адміністративні правопорушення від 18.06.2019 року за №485/19 та № 486/19 та накладені адміністративні стягнення у вигляді штрафів на загальну суму 20\~400 грн.. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 15 ЦК України, передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 15 ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій», здійснення будівельних робіт на об`єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регламентовані ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до положень ст. 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пунктом 5 Постанови Пленуму ВССУ №6 від 30.03.2012 року, передбачено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ПК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Згідно з пунктом 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Так, відповідно до пункту 1.4.5 Правил, для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач ( орендар ) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поверхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції. Стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення Броньовський проти Польщі [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004). Згідно з п. 50 Рішення ЄСПЛ у справі «ЩОКІН ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF SHCHOKIN v. UKRAINE) (Заяви №№ 23759/03 та 37943/06) судом констатовано, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. При обранні способу відновлення порушеного права позивача на володіння належним йому майном, суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу N 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього. Втручання держави у право на повагу до житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві», інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема, бути співрозмірним із переслідуваною метою (рішення у справі «Зехентнер проти Австрії», 2009 року, пункт 56). Враховуючи те, що будівельні реконструктивні роботи, які проводились Відповідачем, не погоджені з власниками суміжних приміщень, здійснювались без дозвільної документації, чим порушують право Позивача на розпорядження належним йому нежитловим приміщенням, таку прибудову необхідно демонтувати, з приведенням даного будинку [ADDRESS] у стан, який був до початку реконструктивного будівництва, розпочатого власником квартири [ADDRESS] . З врахуванням викладеного, розглянувши цивільну справу всебічно та з врахуванням наданих доказів, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а рішення державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. про державну реєстрацію права власності на реконструйований об`єкт від 15.04.2019 року, а саме права приватної власності на прибудову та надбудову мансардного типу до квартири [ADDRESS] за [PERSON] , слід визнати незаконним та скасувати. Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно зобов`язати знести (демонтувати) підсобне приміщення (сараю) та прибудованого мансардного поверху до квартири [ADDRESS] , з приведенням будинку [ADDRESS] у стан, який був до початку будівництва (реконструкції). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: approved