Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення суми заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення, має особовий рахунок, але плату за надані послуги в ровному обсязі не здійснює. За період з 01.03.2012 р. по 31.01.2015 р. відповідач має заборгованість в сумі 961,20грн., у тому числі: 750,99грн. - сума основного боргу, інфляційні нарахування - 166,80грн., 3% річних-43,41грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, пославшись на обставини, викладені в позові, та додатково пояснив, що не заперечує, що відповідачка вносить плату за послуги з водопостачання та водовідведення, але не в повному обсязі. Нарахування плати за надані послуги позивачем в період з березня 2012 р. по 28.09.2012 р. здійснювалось на одну особу, а в подальшому вже на трьох осіб, тобто на відповідачку та двох осіб, які зареєстровані разом з відповідачкою за адресою: [ADDRESS].Сума наданої відповідачці субсидії для відшкодування виплат на оплату житлово-комунальних послуг та внесення відповідачкою обов,язкової частини плати в межах норми споживання, на яку призначено субсидію, не покриває суми нарахувань за надані послуги. Через зазначене і утворилась заборгованість за надані послуги, яку просить стягнути з відповідачки. Відповідач [PERSON]. в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та суду пояснила, що вона вважає, що у неї існує борг перед позивачем за надані послуги з водопостачання та водовідведення тільки за жовтень-листопад 2014 р., однак все одно в меншому розмірі, ніж нарахований позивачем. В якому розмірі існує борг вона точно не може сказати, можливо 160 грн. за кожен місяць, не більше. Вона не повинна і не знала, що потрібно сплачувати позивачу різницю між нарахованою ним сумою боргу та загальною сумою наданої їй субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг і обов,язковою частиною плати в межах норми споживання, на яку призначено субсидію. Таку різницю вона не сплачувала. Не згодна з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, свого розрахунку нарахувань за надані послуги з водопостачання та водовідведення, який вона вважає правильним, не має. Не заперечує, що послуги з водопостачання та водовідведення належної якості вона та члени її сім,ї отримували. Тарифи, за якими позивач нараховував плату за послуги, не оспорює. Вона оплачувала послуги в тій сумі, в якій могла, оскільки має невелику пенсію, і її родина перебуває у скрутному матеріальному становищі. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є постачальником комунальної послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в м.Рубіжне, що підтверджено правовстановлюючими документами позивача. Відповідач [PERSON]. мешкає та є власником квартири за адресою: [ADDRESS], на її ім'я відкритий особовий рахунок [NUMBER], тому вона являється споживачем послуг, що надає позивач. В житловому приміщенні, де проживає відповідач [PERSON]., засіб обліку спожитої води не встановлений. Відповідачем в судовому засіданні не оспорювалось, що послуги з водопостачання та водовідведення їй та членам її сім,ї позивачем надавались. Позивачем нарахування плати за надані послуги з водопостачання та водовідведення з 01.03.2012 р. по 28.09.2012 р. відповідачці здійснювалось на одну особу, з 28.09.2012 р. нарахування проводилось на трьох осіб, оскільки в квартирі відповідачки з 28.09.2012 р. значаться зареєстрованими члени сім,ї: донька [PERSON]. та онука [PERSON]. (а.с.24) Окрім того, нарахування плати за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення позивачем з проводилось відповідно до тарифів на зазначені послуги, встановлених рішенням Рубіжанської міської ради від 20.07.2010 р. №362 (а.с.27), а також з урахуванням норми споживання питної води в м.Рубіжне -250 л/на добу на одного мешканця, затвердженої рішеннями виконавчого комітету Рубіжанської міської ради №284 від 24.05.2011 р. та №164 від 20.05.2014 р. (а.с.25,26) З розрахунку заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення відносно абонента [PERSON] (особовий рахунок [NUMBER]) вбачається, що відповідачу за період з 01.03.2012 року по 31.01.2015 року була нарахована плата за надані послуги в загальній сумі 6828,56 грн., відповідачу у зазначений період надавалась субсидія в загальній сумі 3710,72 грн., сторнування становлять -71,02 грн., відповідачкою сплачено 2288,39 грн. Однак з урахуванням того, що відповідач плату за водопостачання та водовідведення здійснює не в повному обсязі, за період з 01.03.2012 року по 31.01.2015 року утворилась заборгованість у сумі 750,99грн.(а.с.4). Відповідно до положень ст.625 ЦК України позивачем на суму боргу були нараховані три відсотки річних та інфляційні нарахування за весь час прострочення, які складають: 166,80грн. - інфляційні нарахування, 43,41грн. - 3% річних, що підтверджено зазначеним вище розрахунком заборгованості. (а.с.4) Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинне виповнюватися належним чином відповідно до умов договору і вимог Цивільного Кодексу України. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004р. №1875 відповідач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.22 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання» споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за спожиту питну воду згідно встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При розгляді даної справи судом враховується правова позиція, яка міститься в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року, яка відповідно до ст..360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Суд не погоджується з посиланнями відповідача на те, що вона не знала і не повинна сплачувати позивачу різницю між нарахованою ним сумою боргу та загальною сумою наданої їй субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг і обов,язковою частиною плати в межах норми споживання, на яку призначено субсидію, оскільки відповідно до Методики надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та пічного побутового (рідкого) палива, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України, Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, Міністерства енергетики України, Державної акціонерної холдингової компанії «УкрГаз» від 15.04.1998 № 58/45/91/73/51/23/10-538, після проведення розрахунків субсидії заявнику видається повідомлення про призначення житлової субсидії, в якому, зокрема, окремо для заявника зазначається, що одержувач субсидії має сплачувати обов,язкову частку плати в межах норми споживання (користування), на яку призначено субсидію, та самостійно оплачувати послуги, використані понад цю норму. Тобто, оскільки відповідачці житлова субсидія була призначена, то вона отримувала повідомлення про її призначення і була проінформована про зазначені вище умови оплати наданих комунальних послуг у разі отримання субсидії, зокрема, про обов,язок самостійно оплачувати послуги, використані понад норму споживання (користування), на яку призначено субсидію. Доказів на спростування зазначеного відповідачкою суду не надано. Суд також зазначає, що перебування відповідачки та членів її сім,ї у скрутному матеріальному становищі не є підставою для звільнення її від обов,язку оплачувати надані послуги з водовідведення та водопостачання. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що відповідач не в повному обсязі оплачувала надані їй послуги, і позивачем обґрунтовано заявлені вимоги, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 961,20грн., у тому числі: 750,99грн. - сума основного боргу, інфляційні нарахування - 166,80грн., 3% річних - 43,41грн. Сплачений позивачем судовий збір в сумі 243,60грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved