Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 22 липня 2015 р. на 106 км + 700 м автошляху Одеса-Мелітополь-Новоазовськ водій [PERSON], керуючи транспортним засобом МАN 19.314, д.н.з. [NUMBER] скоїв зіткнення з транспортним засобом «FORD Transit» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортним засобом VOLVO д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом SCHWING DSTK 40VK д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу МАN 19.314, д.н.з. [NUMBER] застрахована ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на умовах полісу АІ/3028314 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 11.09.2014р. з [PERSON] Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.124 КУпАП\~постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.09.2015 р. визнано [PERSON] У звязку з названою подією, згідно звіту про оцінку, вартість матеріального збитку, завданою власнику автомобіля [NUMBER] становить 43941,42 грн., та відповідно до висновку експерта № 228 від 02.12.2015р. вартість матеріального збитку завданою власнику автомобіля [NUMBER] становить 9526,46 грн. У звязку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ПрАТ «СК «Уніка» відшкодувало власникам автомобілів [NUMBER] та VOLVO д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом SCHWING DSTK 40VK д.н.з. [NUMBER] витрати на ремонт автомобілів в загальному розмірі 34168,52 грн. Після зіткнення з іншим транспортним засобом [PERSON] ні страхувальник [PERSON] не повідомили ПрАТ «СК «Уніка» про вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до пошкодження транспортних засобів, а зважаючи на це у позивача є усі правові підстави для звернення із позовом про стягнення коштів в порядку регресу. Посилаючись на викладене позивач просить стягнути з відповідачів кошти в розмірі понесених витрат 34168,52 грн., судовий збір в сумі 1 378 грн. Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити та розглянути справу у відсутності представника позивача про що надав письмову заяву, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у позові відмовити посилаючись на те, що її довіритель намагався додзвонитися до страхової компанія по номеру телефону, який вказано у страховому полісі, однак слухавку ніхто не брав. До того ж пояснила, що позивачу було відомо про страховий випадок, однак письмового звернення про дорожньо-транспортну пригоду відповідач позивачу не направляв. Представник відповідача [PERSON] надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки солідарного відшкодування страховим полісом не передбачено, тому вимоги, щодо стягнення майнової шкоди в порядку регресу повинні бути предявлені лише до [PERSON], якого визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення відповідно до ст. 124 КУпАП. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 22 липня 2015 р. на 106 км + 700 м автошляху Одеса-Мелітополь-Новоазовськ водій [PERSON], керуючи транспортним засобом МАN 19.314, д.н.з. [NUMBER] скоїв зіткнення з транспортним засобом «FORD Transit» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який по інерції скоїв зіткнення з транспортним засобом VOLVO д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом SCHWING DSTK 40VK д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу МАN 19.314, д.н.з. [NUMBER] застраховано ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на умовах полісу АІ/3028314 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 11.09.2014р. з [PERSON], який діяв по 11.09.2015р. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.09.2015р. [PERSON] визнано винним у скоєні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із ст. 38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу від 24.10.2016р. вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER] становить 43941,42 грн.. Відповідно до висновку експерта № 228 від 02.12.2015р. вартість матеріального збитку завданою власнику автомобіля [NUMBER] становить 9526,46 грн. 29.10.2015р. позивачем було складено страховий акт №00172916, в якому вказана подія кваліфікована як страховий випадок та відшкодуванню підлягає сума 25000грн. 04.08.2016р. позивачем складено страховий акт №00172917, в якому вказано, що вказана подія кваліфікована як страховий випадок та до виплати страхового відшкодування підлягає сума 9168,512грн. Відповідно до платіжних доручень № 037533 від 02.11.2015р. власнику автомобіля [NUMBER] виплачено страхове відшкодування в розмірі 25000 грн. та платіжного доручення № 027330 від 08.08.2016р. власнику автомобіля [NUMBER] виплачено страхове відшкодування в розмірі 9168,52 грн. Позивач, як на підставу для задоволення позову посилається на те, що відповідачі не повідомили про страховий випадок у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності». 27 квітня 2016 р. позивач предявив претензію відповідачу [PERSON], якою просив відшкодувати кошти в розмірі 25000 грн., які були відшкодовані власнику автомобіля [NUMBER]. Як на підставу предявлення претензії позивач посилається на те, що [PERSON] не повідомила позивача у встановлені Законом строки про страховий випадок. Претензії щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 9168,52 грн. власнику автомобіля [NUMBER], позивач не направляв відповідачам по справі. Відповідно до\~підпункту\~«ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1\~статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників\~\~наземних транспортних\~\~ засобів»\~\~ (у\~\~редакції,\~\~яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин)\~\~страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив\~ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1\~статті 33 цього Закону. Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI\~\~«Про внесення\~\~ змін\~\~ до\~\~деяких\~\~законодавчих\~\~актів\~\~ України\~\~\~\~ щодо\~\~\~\~дорожньо-транспортних\~\~\~\~пригод\~\~ та\~\~ виплати\~\~страхового відшкодування»\~\~змін\~\~у\~статтю\~\~33\~\~ Закону України\~\~ «Про обов'язкове страхування\~\~\~\~ цивільно-правової\~\~\~\~\~\~ відповідальності\~\~\~\~ власників\~\~\~\~ наземних\~транспортних засобів»\~\~було розширено перелік обов'язків учасників\~ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох\~\~ робочих днів повідомлення\~\~\~\~страховика\~\~про настання\~\~\~\~ДТП\~\~був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1\~статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».\~\~Проте\~вказані\~зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту,\~до\~підпункту\~\~«ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1\~статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів\~статті 33\~цього\~Закону\~щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1\~статті 33 Закону України\~«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний\~невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання\~ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про\~ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи, яка скоїла ДТП, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП,\~\~яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач [PERSON], як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Крім того слід зазначити, що страховим полісом № АІ/3028314 від 12.09.2014р., відповідно до якого страхувальником є [PERSON], не передбачено солідарного обовязку щодо відшкодування шкоди. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого спідтвердження в судовому засіданні, тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed