Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить виселити відповідачку з квартири [ADDRESS] позбавити її права користування даною квартирою, усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні банком спірною квартирою, яка належить йому на праві власності, шляхом зняття відповідачки з реєстрації в спірній квартирі. Посилається в позові на те, що 07.03.2008 року між банком та відповідачкою був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг №1595. В забезпечення виконання зобов»язань за Кредитним договором з відповідачкою був укладений Договір іпотеки квартири [ADDRESS]. Рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 27.05.2011 року з відповідачки на користь банку стягнута заборгованість за умовами Кредитного договору в розмірі 2 496 249, 75гр. В порядку виконання рішення суду ВДВС Солом»янського РУЮ у м. Києві було звернуто стягнення на дану квартиру шляхом накладення на неї арешту та передачі її на реалізацію шляхом проведення прилюдних торгів. В результаті відсутності покупців власником квартири став банк у порядку ст.62 Закону України « Про виконавче провадження» шляхом залишення ним, як стягувачем, за собою нереалізованого майна. 02.09.2013 року ПАТ »Універсал банк» було видано Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 06.09.2013 року відповідачці була направлена вимога про звільнення квартири в добровільному порядку, а 08.11.2013 року та 22.11.2013 року представники банку двічі виїжджали за місцем знаходження квартири, однак відповідачка квартиру не звільнила, до приміщення представників банку не допускає. Враховуючи ці обставини, придбання банком спірної квартири у власність та гарантовану законом непорушність права власності, просить задовольнити позов. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, про час розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставила. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від інших осіб. В ч.1 ст.317 ЦК України зазначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що 07.03.2008 року між сторонами був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг №1595. Відповідно до п.1.1 договору позивач зобов»язався надавати відповідачці кредитні послуги в валютах, вказаних у договорі, в рамках встановленого в базовій валюті, що становить 250 000, 00 дол. США. В забезпечення виконання зобов»язань за Кредитним договором 07.03.2008 року між сторонами був укладений Договір іпотеки квартири [ADDRESS], яка належала відповідачці на праві власності. Рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 27.05.2011 року з відповідачки на користь банку стягнута заборгованість за умовами Кредитного договору в розмірі 2 496 249, 75гр. 02.09.2013 року на підставі акта про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна /предмета іпотеки/, затвердженого в.о. начальника ВДВС Солом»янського РУЮ у м. Києві 21.08.2013 року, ПАТ»Універсал банк» було видано Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Таким чином, право власності відповідачки на спірну квартиру припинилося в порядку, визначеному п.8 ч.1 ст.346 ЦК України, а саме в зв»язку зі зверненням стягнення на неї за зобов'язаннями відповідачки, як власника, перед ПАТ »Універсал Банк». З довідки ф№3 від 25.10.2013 року вбачається, що в спірній квартирі зареєстрована одна відповідачка. Згідно з актами від 08.11.2013 року та 22.11.2013 року відповідачка представникам банку після отримання ним Свідоцтва про право власності доступу до квартири не надала. / а.с. 6 - 11; 14 - 18; 22 - 23 / Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.109 ЖК України виселення із займаного приміщення допускається з підстав, встановлених законом. За правилами, викладеними в ч.ч.1,2 ст.40 Закону України» Про іпотеку»,звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Представник відповідача суду пояснив і це підтверджується вимогою банку про добровільне виселення від 05.09.2013 року, воно відповідачкою залишено поза увагою, квартиру відповідачка не звільнила і доступу до квартири представникам банку, як власника, не надає. / а.с. 20 - 23 / Виходячи з викладеного, вимоги позивача в частині виселення відповідачки є обґрунтованими. Як зазначено вище, права власника майна визначені ст.ст.316, 317 ЦК України. Право власності відповідачки на квартиру [ADDRESS] припинилося на підставі п.8 ч.1 ст.346 ЦК України. Внаслідок припинення права власності на квартиру, відповідачка втратила право користування нею, а тому додаткового підтвердження судовим рішенням даний факт не потребує. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 21 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Виходячи з викладеного вище, перешкод, які чинить відповідачка позивачу, як власнику, у здійсненні ним свого права власності, своїм проживанням та реєстрацією у спірній квартирі, суд вважає, що своїми діями відповідачка чинить позивачу перешкоди в здійсненні ним свого права, гарантованого законом. В той же час, відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в т.ч., на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин підстави для задоволення вимог позивача в частині зняття відповідачки з реєстраційного обліку в квартирі, відсутні. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати в розмірі 229, 40гр. судового збору.

Outcome: partial