Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Головного управління Національної поліції в Київській області про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю слідчого, посилаючись на те, що 28.07.2007 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб. В зв`язку з тим, що її мати [PERSON] постійно втручалася в їх спільне життя, відбувалися сімейні сварки. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 23.03.2009 року шлюб був розірваний та стягнуті аліменти на утримання. Постановою державного виконавця від 08.04.2009 року виконавче провадження щодо стягнення аліментів закрито та оригінал виконавчого листа повернутий стягувачу. Позивач зазначає, що з осені 2009 року мав можливість брати свого вина [PERSON] до себе додому кожні вихідні з ночівлею. 23.01.2010 року року [PERSON] розпочинає перешкоджати, не відкриває двері та не дає дитину. 28.01.2010 року [PERSON] подає до суду заяву про видачу дублікату виконавчого листа. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 18.02.2010 року задоволена заява [PERSON] про видачу дублікату виконавчого листа. Постановою державного виконавця від 06.04.2010 року відкрито виконавче провадження та арахована заборгованість за минулий час в сумі 7 004.00 гривень. В 2008-2012 роках [PERSON] неодноразово звертається у міліцію та прокуратуру Макарівського району із заявами про злочин. Кожного разу дільничні інспектори міліції відмовляли у вкритті кримінальної справи. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 30.05.2011 року по справі №2-244/11 йому, позивачу відмовлено у задоволенні позову до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. При цьому, [PERSON] водила в оману суд і сама визнає те, що перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною. 24.03.2012 року по графіку Комісії він взяв свого сина до себе додому, при цьому [PERSON] вчиняла неадекватні вчинки по відношенню до його сина. В той же день приблизно о 23 годині [PERSON] приїхала до нього, позивача додому разом з працівниками міліції і в ультимативній формі вимагала, щоб надав сина їй, при цьому його син [PERSON] вже відпочивав. Також, [PERSON] в присутності працівників міліції та депутата заявила наступне: «Якщо я захочу він більше ніколи не візьме [PERSON] до себе додому». 28.03.2012 року [PERSON] звертається до судово-медичного експерта з проханням «за гроші» скласти неправдивий висновок щодо тілесних ушкоджень та подає у міліцію заяву про злочин по подіях, які відбулися 24.03.2012 року. 05.04.2012 року дільничний інспектор міліції відмовляє у відкритті кримінальної справи по подіям, які відбулися 24.03.2012 року. В травні 2012 року [PERSON] вчиняє протиправні дії проти однієї дівчинки та одного хлопчика в школі в с.Забуяння Макарівського району і тому вимушена була з осені 2012 року переїжджати з місця на місце. При цьому, на превеликий жаль через 3 тижні хлопчик трагічно загинув. 12.06.2012 року [PERSON] за «гроші» отримує висновок психолога з неправдивим змістом. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10.06.2013 року скасована незаконна ухвала суду першої інстанції від 18.02.2010 року. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 01.07.2013 року по справі №1016/1511/12 його, озивача відмовлено у задоволенні позову до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. При цьому, [PERSON] знову водила суд в оману. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23.09.2013 року залишено без змін рішення суду суду першої інстанції від 01.07.2013 року. При цьому, суд визнав те, що [PERSON] перешкоджає, але суд робить помилку у визначенні його дніввідвідування з сином у квітні 2012 року. 05 10.2013 року намагався побачити свого сина, при цьому [PERSON] кидається з ножем, а в той же день в смт Макарів [PERSON] кидається битися. 14.10.2013 року [PERSON] дає пояснення в міліції та зазначає те, що сина [PERSON] давати не буде та повідомляє, що син його, позивача боїться. 19.10.2013 року [PERSON] не дає дитину про що був складений акт. Постановою державного виконавця від 27.11.2013 року закрито виконавче провадження щодо стягнення аліментів. 22.03.2014 року слідчий закрив кримінальне провадження №42014110210000003 від 28.01.2014 року по подіях, які відбулися 24.03.2012 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. При цьому, під час проведення досудового розслідування встановлено сумнів такої події. 04.04.2014 року орган опіки та піклування Макарівської райдержадміністрації Київської області не визнає обставини зазначені в рішеннях Макарівського районного суду Київської області від 30.05.2011 року та 01.07.2013 року, а навпаки встановлює те, що [PERSON] постійно перешкоджає йомууспілкуванні з сином та не виконує рішення Комісії. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 06.11.2014 року по справі №370/957/14 його позовна заява до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитино, часткового задоволена. Були усунуті перешкоди у спілкуванні з дитиною. При цьому, знову [PERSON] водилп суд в оману. 24.12.2014 року на святкуванні Нового року в школі №18 смт Коцюбинське його син [PERSON] самостійно отримує від нього, позивача гостинці. 02.02.2015 року [PERSON] за «гроші» отримує висновок психолога з неправдивим змістом. Потім, звертається до директора школи з проханням заборонити йому спілкуватися з сином в школі, а також, заявляє, що ним, позивачем жодної гривні не сплачено аліментів. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 12.03.2015 року по справі №370/957/14 апеляційна скарга [PERSON] частково задоволена. Рішення суду першої інстанції в частині спільного відпочинку влітку скасовано, в іншій частині залишено без змін. При цьому, [PERSON] водила суд в оману щодо сплати аліментів заявляючи те, що ним не сплачено жодної гривні. Також, представник [PERSON] заявила те, що рішення суду просто не буде виконане. 20.03.2015 року [PERSON] отримує належним чином оформлене рішення суду апеляційної інстанції та показує посадовим особам відповідача і в той же день вони вирішують вступити в змову задля унеможливлення виконання в не скасованій частині рішення Макарівського районного суду Київської області від 06.11.2014 року по справі №370/957/14. 21.03.2015 року [PERSON] разом з сусідкою [PERSON] виконуючи вказівки посадових осіб відповідача влаштовує провокації по відношенню до нього, позивача за адресою: [ADDRESS] ., при цьому, вона залякує сина [PERSON] , наносить йому умисні легкі тлесні пошкодження. 23.03.2015 року приїхавши в міліцію смт Коцюбинське дільничний інспектор міліції [PERSON] відмовився приймати від нього, позивача заяву про злочин, рекомендував подати в міліцію м.Ірпінь. 27.03.2015 року були внесенні відомості в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №12015110040000675 за ч.1 ст.125 КК України по подіях 21.03.2015 року. При цьому, всі документи були сфальсифіковані та залучені підставні свідки. При цьому, посадові особи відповідача за «гроші» отримують неправдиві висновки експерта щодо - тілесних ушкоджень. 22.04.2015 року він подає заяву до прокуратури м.Ірпінь з проханням захистити права сина [PERSON] , при цьому, заява не розглядається та пересилається у службу у справах дітей та виконавчу службу м.Ірпінь. 04.04.2015 року, 18.04.2015 року, 02.05.2015 року, 16.05.2015 року та 30.05.2015 року депутати та член виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради за вказівкою посадових осіб відповідача складають завідомо неправдиві акти про те, що, нібито, син [PERSON] не хоче з ним, позивачем спілкуватися. 04.06.2015 року служба у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області надсилає відповідь з якої слідує те, що вони взагалі не спілкувалися з сином. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 05.06.2015 року по справі №367/2904/15, обвинувальний акт від 28.04.2015 року повернутий прокурору для усунення недоліків. 06.06.2015 року намагався побачити свого сина, при цьому [PERSON] повідомила, що не графік, а потім в той же день в селі абуяння [PERSON] кидається битися. 04.07.2015 року [PERSON] за вказівкою посадових осіб відповідача умисно не запрошує депутаатів та влаштовує знову провокації. При цьому, [PERSON] за допомогою посадових осіб відповідача за «гроші» знову отримує неправдивий висновок експертів щодо тілесних ушкоджень. Також депутатом та членом виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради за вказівкою посадових осіб відповідача знову складається завідомо неправдивий акт, а також, складається акт від 21.03.2015 року, щоб ніхто не здогадався. 13.07.2015 року дільничний інспектор міліції відмовляє у відкритті кримінального провадження по подіях, які відбулися 04.07.2015 року. 18.07.2015 року, 01.08.2015 року та 15.08.2015 року депутатом та членом виконавчого комітету Коцюбінської селищної ради за вказівкою посадових осіб відповідача знову складаються завідомо неправдиві акти. При цьому, 15.08.2015 року депутат [PERSON] відмовляється підписувати акт і після цього більше його не було. 02.10.2015 року [PERSON] звертається в службу у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області з проханням заборонити йому спілкуватися з дитиною. 07.10.2015 року він провідує свого сина в школі в присутності класного керівника, при цьому, син поздоровався по-чоловічому, відповідав на питання, говорив що у нього все добре та прийняв гостинці. 08.10.2015 року [PERSON] за вказівкою посадових осіб відповідача направляє по пошті, щоб ніхто не здогадався, завідомо неправдиву заяву в міліцію про те, що він, позивач бажає викрасти свого сина з школи. Після цього, посадові особи відповідача здійснили вплив на директора школи в частині не допомоги йому, позивачу з сторони класного керівника. 18.11.2015 року служба у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області надсилає відповідь з якої слідує те, що [PERSON] відмовляється провести обстеження сина [PERSON] в Міжнародному Гуманітарному Центрі «Розрада». Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17.12.2015 року по справі №367/2904/15, сбвинувальний акт від 22.06.2015 року повернутий прокурору для усунення недоліків. 11.01.2016 року [PERSON] подає в Ірпінський міський суд Київської області позовну заяву про "вбавлення батьківських прав з неправдивими відомостями. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19.01.2016 року по справі №367/98/16, позовна заява [PERSON] про позбавлення батьківських прав повернута останній. Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.02.2016 року по справі №370/957/14 касаційна скарга [PERSON] задоволена, судові рішення скасовані та справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. 03.03.2016 року він звертається із заявою до начальника Ірпінського відділу поліції за захистом прав дитини. 19.03.2016 року за вказівкою посадових осіб відповідача [PERSON] влаштовує знову провокації. 30.03.2016 року були внесенні відомості в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №12016110040001088 за ч.1 ст.125 КК України по подіях 19.03.2016 року. При цьому, [PERSON] за допомогою посадових осіб відповідача за «гроші» отримує неправдивий висновок експертів щодо тілесних ушкоджень. 06.05.2016 року за вказівкою посадових осіб відповідача [PERSON] подає заяву про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.164 КК України, відповідно були внесенні відомості в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №42016111200000361. При цьому, посадові особи відповідача рекомендують [PERSON] перевести дитину в Коцюбинський Гуманітарний ліцей. Восени 2016 року [PERSON] пише заяву директору Гуманітарного ліцею з проханням заборонити йому, позивачу відвідувати сина [PERSON] в школі до закінчення розгляду справи №370/957/14. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 18.01.2017 року по справі №370/І957/14 його позовна заява частково задоволена. Були усунуті перешкоди у спілкуванні з дитиною та встановлений графік спілкування з дитиною. 04.04.2017 року [PERSON] вводить в оману суд апеляційної інстанції заявляючи те, що не може з`явитися в судове засідання через погане самопочуття сина [PERSON] . Насправді, [PERSON] перебував в ті дні в школі та не хворів. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05.04. квітня 2017 року по справі №370/957/14 апеляційнв скарга [PERSON] відхилена, рішення суду першої інстанції залишено без змін. 17.06.2017 року [PERSON] умисно не виконує рішення суду та не відкриває двері, при цьому, знову за допомогою посадових осіб відповідача створює неправдиві документи. 02.06.2018 року [PERSON] умисно не виконує рішення суду та не надає сина. Постановою слідчого від 09.08.2018 року закрито кримінальне провадження №42016111200000361 від 06.05.2016 року за ч.1 ст.164 КК України. При цьому, досудовим розслідуванням встановлено те, що [PERSON] сама постійно відмовляється від аліментів, тобто все життя діє не в інтересах дитини. 08.11.2018 року в школі за вказівкою посадових осіб відповідача та [PERSON] класний керівник пережкоджає йому, позивачу у спілкування з дитино, влаштовує провокації. 07.12.2018 року з управління освіти і науки Ірпінської міської ради отрима відповідь без вибачення за дії класного керівника, а також, зазначено те, що не може бачити сина в школі. 12.12.2018 року о 08 годині ранку він приїхав разом з своєю матір`ю [PERSON] в школу провідати свого сина в Гуманітарний ліцей та привезли гостинці. При цьому, встановлена особа подзвонила [PERSON] та повідомила про необхідність реалізації афери. Потім, [PERSON] умисно не приводить дитину в школу, а потім влаштовує конфліктну ситуацію. 17.12.2018 року він подав заяву до управління освіти і науки Ірпінської міської ради з проханням зупинити психологічне знущання над дитиною. В той же день посадові особи відповідача вирішують влаштувати аферу. Тобто, [PERSON] о 19-30 годині умисно дзвонить на 102 та повідомляє про те, що нібито її дочка [PERSON] пішла з дому та на дзвінки не відповідає, при цьому, за вказівкою посадових осіб відповідача [PERSON] пише заяву по подіях, які відбулися 12.12.2018 року, щоб ніхто не здогадався. 20.12.2018 року дільничний інспектор поліції Бобко по телефону повідомів про те, що він бажає надати припис щодо не відвідування школи. При цьому, йому, позивачу була надана рекомендація поїхати в школу та подивитися відеозаписи камер. Після цього, посадові особи відповідача складають завідомо неправдивий протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №593829 від 19.12.2018 року по відношенню до [PERSON] 29.12.2018 року дільничний інспектор поліції Бобко по телефону підтвердив те, що ним, позивачем ніяких протиправних дій не було зроблено, а також, повідомив те, що [PERSON] умисно не привела титину 12.12.2018 року в школу. 08.01.2019 року з управління освіти і науки Ірпінської міської ради отримую відповідь в якій зазначено те, що не можу бачити свого сина в школі. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 13.02.2019 року по справі №367/754/1 [PERSON] визнана не винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч,1 ст.184 КУпАП. 16.02.2019 року за вказівкою посадових осіб відповідача [PERSON] привезла до нього додому навмисно порізані подарунки, а саме: спортивний костюм, гроші (500 гривень) та гостинці. 07.10.2019 року [PERSON] подає заяву у службу з якої слідує те, що вона ніколи не перешкоджала у спілкуванні з дитиною, тощо. На Великдень 28.04.2019 року, 09.06.2019 року, 06.10.2019 року, 27.10.2019 року, 17.11.2019 року за вказівкою посадових осіб відповідача [PERSON] знову привезла йому, позивачу додому навмисно порізані подарунки. При цьому, за вказівкою посадових осіб відповідача [PERSON] вже не вивозить гроші, які надавалися дитині. На його звернення до Ірпінського відділу поліції стосовно протиправних дій [PERSON] жодних дій по захисту прав дитини не були здійсненні. Тобто, відбувається абсолютна змова. 02.12.2019 року начальник управління освіти і науки Ірпінської міської ради Білорус О.А. приніс вибачення за дії класного керівника та директора Гуманітарного ліцею та зазначив, що по-людські його розуміє. 12.06.2020 року отримав роздрукування технічних записів судових засідань по справі №367/2904/15 по заяві від 29.06.2016 року з яких слідує про сфальшування кримінального провадження №115110040000675. 14.06.2016 року він подав заяву про кримінальне правопорушення вчинене депутатом Коцюбинської селищної ради щодо неправомірних актів від 21.03.2015 року та 04.07.2015 року. Узвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 26.02.2018 року визнана протиправна бездіяльність слідчого Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, зазначене у його заяві від 14.06.2016 року та зобов`язано слідчого внести до Єдиного реєстру нрсвих розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, зазначене у його заяві від 14.06.2016 року, розпочати досудове розслідування та надати витяг з ЄРДР. 12.06.2020 року ним подана заява про отримання витягу з ЄРДР та прийняті рішення. При цьому, 18.09.2020 року йому був надісланий лист-повідомлення від 09.09.2020 року без витягу та прийнятих рішень з інформацією по іншому кримінальному провадженні, який не стосується його заяви від 14.06.2016 року. Також, по іншим подіям не були внесені відомості в ЄРДР по його заявах щодо умисного невиконання [PERSON] рішення суду про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Так, ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 10.04.2018 року встановлена протиправна бездіяльність слідчого та зобов`язано уповноваженого слідчого Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, зазначене у його заяві від 21.11.2015 року та надати витяг з ЄРДР. Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 14.05.2018 року визнана протиправна бездіяльність слідчого та зобов`язано уповноваженого слідчого Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, зазначене у його заяві від 07.11.2015 року та надати витяг з ЄРДР. Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 24.05.2018 року визнана протиправна бездіяльність слідчого та зобов`язано уповноваженого слідчого Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, зазначене у його заяві від 17.10.2015 року та надати витяг з ЄРДР. На момент подачі позову слідчими не проводяться слідчі дії та не виконуються ухвали суду, які набрали законної сили. Тому, протиправна бездіяльність слідчих Ірпінського відділу поліції є явно неприйнятними, а тому є свавіллям. За унеможливленням захисту прав сина [PERSON] по виконанню рішення суду про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини по справі №370/957/14-ц знаходиться Головне управління Національної поліції в Київській області та їх посадові особи, які сфабрикували кримінальне провадження №12015110040000675 від 27.03.2015 року, вчинивши злочин проти правосуддя, разом з депутатами складали неправдиві акти, впливали на працівників служби у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області, державного виконавця задля поховання рішення суду, директорів шкіл, сусідів, судово-медичних експертів. При тому, що [PERSON] постійно вводить в оману суди, працівників правоохоронних органів, органи влади та місцевого самоврядування, а також, вона постійно діє проти волі, бажання дитини все його життя, разом з посадовими особами відповідача влаштовує моральні тортури над дитиною та перешкоджає нормальному розвитку сина. За його, позивача оцінкою, причиною такого свавілля є його позиція виконувати свої батьківські обов`язки, а також, дійсне бажання сина [PERSON] спілкуватися з ним, позивачем. Способом захисту його, позивача прав та його сина є відшкодування моральної шкоди, порушення яких забулося внаслідок незаконних рішень та протиправної бездіяльності ГУ Національної поліції Шкода завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу , що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної пзідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного гадення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч.6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст.1174 ЦК України. Якщо досудове розслідуваннґя не досягло свої мети з причини бездіяльності органів досудового розслідування, то за таку бездіяльність має нести відповідальність держава, оскільки така бездіяльність зумовила незахищеність прав потерпілого, який потребував такого зажисту, а, відтак у свою чергу, порушили його права. Саме у цьому і вбачається причинно-наслідковий зв`язок між протиправною бездіяльністю та спричиненою шкодою, необхідний для притягнення до відповідальності, а відтак і з визначенням розміру такої шкоди. Отже, у зв`язку з вищевикладеним йому була завдана моральна шкода, яка полягає у глибоких та довготривалих моральних стражданнях, пов`язаних з незахищеністю від свавілля, умисного позбавлення ефективного засобу судового захисту і не проведення жодних слідчих дій на протязі 52 місяців, безумовною соціальною втратою у житті щодо неможливості тривалий період життя вільно спілкуватися з рідним сином через явно створені штучні перешкоди, які повністю змінили звичайний уклад життя, постійне втручання в його та його сина сімейне і приватне життя зі сторони відповідача та їх посадових осіб, протиправною бездіяльністю уповноважених осіб відповідача, зокрема, що він, позивач не міг реалізувати своє право на розгляд своїх заяв, поданох до Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області, й змушений був витрачати час і кошти для поновлення свого права та розгляду своїх заяв в порядку, встановленому кримінально-процесуальним судочинством, умисним не виконанням ухвал слідчих суддів, які набрали законної сили та із засад розумності, виваженості й справедливості оцінює розмір сатисфакції моральної шкоди у розмірі 624 000.00 гривень (мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2021 року помножена на кількість місяців свавілля та на 2), що відповідає тяжкості моральних страждань. Стосовно залучення до участі у справі сина [PERSON] в якості позивача, позивач зазначає, що у ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, іезалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються гганнями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, [PERSON] увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно вимог ч.2 ст.154 СК України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Вівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитни, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Позивач зазначає, що подача позовної заяви у його, позивача інтересах та в інтересах сина [PERSON] є ефективним способом захистук порушених прав.Також позивач зазначає, що справа для нього становить значний інтерес та має винґяткове значення щолдо захисту прав його сина задля можливості бачити його. Даний позов поданий в першу чергу в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , який на сьогоднішній день не спроможний захищати свої права самостійно, а також, він не знає з яким свавіллям аморальні особи знущаються над ним на протязі 12 років його життя, таким чином завдаючи непоправну моральну шкоду задля задоволення бажань його матері [PERSON] .Щодо притягнення в якості відповідача Державу Україна в особі ГУ НП в Киїхвській області, позивач зазначає, що Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є Держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган (пункт 44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року по траві №242/4741/19). Таким чином, відповідачем у справі є Держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного Бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких зцомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номера чи види рахунку, з якого має бути здійснене стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не в резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої іати Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі № 910/23967/16). Позивач [PERSON] , який діє у своїх та в інтересах малітнього сина [PERSON] [INFO] , просить: - стягнути з Державного бюджету України на його користь моральну шкоду в розмірі 624 000.00 гривні. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги з посиланням на обставини, які викладені в позовній завяі, просив їх задовольнити. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час, місце розгляду справи, в судове засідання не з`яився, причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи у свою відсутність, а також відзив не надав. Судом встановлено, що згідно свідоцтву про народження серії [NUMBER] , виданому повторно 27.1.2013 року виконавчим комітетом Забуянської сльської ради Макарівського району Київської області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані: [PERSON] , [PERSON] . (а.с.16). Відповідно постанов про відмову в порушенні кримінальної справи відповідно від 12.12.2008 року, 19.01.2009 року, 14.05.2010 року, 20.09.2010 року, 05.02.2011 року, від 22.03.2014 року відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] (а.с.17, 18, 21, 23, 24, 25, 26, 34, 35). Згідно рішенню Макарівського районного суду Київської області від 06.11.2014 року у справі №370/957/14, позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, а саме: зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкування з сином [PERSON] [INFO] . Встановити час та дні для зустрічей [PERSON] з сином [PERSON] [INFO] , а саме: з 09.00 години суботи по 19.00 годину неділі у перший та третій тиждень месяця за місцем проживання [PERSON] . Встановити можливість щорічного відпочинку [PERSON] з сином [PERSON] [INFO] , для оздоровлення на території України протягом 15 календарних днів в будь-який літній місяць кожного року, (а.с.40-42). Відповідно рішенню Апеляційного суду Київської області від 12.03.2015 року у справі №370/957/14, рішення Макарівського районного суду Київської області від 06.11.2014 року в частині можливість щорічного відпочинку [PERSON] з сином [PERSON] [INFO] , для оздоровлення на території України протягом 15 календарних днів в будь-який літній місяць кожного року - скасовано, та ухвалене в цій частині нове рішення, яким в задоволенніі зазначеної позовної вимоги відмовлено. В іншій частині залишено без змін.(а.с.43-47). З висновку про відсутність кримінального правопорушення від листопада 2015 року, складеному ДІМ Коцюбинського СВМ Ірпінського МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУМВС України в Київський області лентенантом міліції Погребняк Д.К. за мареіалами перевірки ЖЄО №14386 від 17.10.2015 року, вбачається, що 17.10.2015 року до Коцюбинського СВМ Ірпінського МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУМВС України в Київський області надійшло повідомлення від [PERSON] [INFO] , проживаючого: [ADDRESS] , про те, що колишня дружина [PERSON] перешкоджає бачитись із сином [PERSON] . Як пояснив [PERSON] 17.10.2015 року близько 09.50 години прийшов додому колишньої дружини та сина, але двері ніхто не відчинив та на дзвонки з мобільного телефону ніхто не відповідав. Також була проведена телефонна бусіда із [PERSON] , яка скаазал, що причиною є власний страх дитини бачитись із батьком. З врахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved