Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області, Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області, відділу Держземагенства у Бахмацькому районі про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю та про визнання права власності на землю, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 22.07.2002 року йому Бахмацькою районною державною адміністрацією, на підставі розпорядження № 81 від 14.03.2002 року було видано державний акт серії І-ЧН №045101 на право приватної власності на землю загальною площею 2.21 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Матіївської сільської ради. Проте, як з"ясувалось при виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж даної земельної ділянки в натурі, в державному акті маються певні неточності щодо визначення місця розташування земельної ділянки, оскільки, у вказаному правовстановлюючому документі воно вказане як територія Матіївської сільської ради, а фактично земля знаходиться на території Батуринської міської ради. Така неузгодженість в зазначенні місця розташування земельної ділянки, перешкоджає позивачу в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїми правами щодо належної йому власності, тому він просить суд визнати недійсними державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 045101, виданий 22.07.2002 року Бахмацькою РДА та визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 2.2057 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Батуринської міської ради. Ухвалою від 10.03.2015 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Матіївську сільську раду Бахмацького району Чернігівської області. Позивач в судове засіданні не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися; Бахмацька районна державна адміністрація Чернігівської області та Матіївська сільська рада Бахмацького району Чернігівської області надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; Батуринська міська рада Бахмацького району Чернігівської області та відділ Держземагенства у Бахмацькому районі причини неявки суду не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи не надали. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши усі докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Як було встановлено в судовому засіданні, позивачу 22.07.2002 року Бахмацькою районною державною адміністрацією, на підставі розпорядження № 81 від 14.03.2002 року було видано державний акт серії І-ЧН №045101 на право приватної власності на землю загальною площею 2.21 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Матіївської сільської ради, що підтверджується копією вищевказаного документа. Проте, в даному державному акті маються певні неточності щодо визначення місця розташування належної [PERSON] земельної ділянки, оскільки, згідно вказаного правовстановлюючого документа вона знаходиться на території Матіївської сільської ради, а фактично та згідно технічної документації вона знаходиться на території Батуринської міської ради, що підтверджується довідкою Батуринської міської ради, витягом з технічної документації нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, схемою розташування земельної ділянки, копією акта про відновлення меж в натурі, кадастровим планом земельної ділянки та каталогом координат кутів зовнішніх меж землекористування. Неточності в показниках місця розташування належної позивачу земельної ділянки, допущені в державному акті позбавляють [PERSON] можливості в повній мірі реалізувати своє право, як власника. Згідно із ч.3 ст. 152, ст. 155 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 лютого 2013 р. у справі № 6-169цс12. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, що пов'язані з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved