Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] у твердій грошовій сумі 1000, 00 гривень, щомісяця, до досягнення дитиною повнолітнього віку, та у твердій грошовій сумі 700, 00 гривень, щомісяця на утримання її утримання, до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трьох річного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, вказавши що вона не працює, отримає державну допомогу при народженні дитини. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснивши, що він не працює, не перебуває на обліку в центрі зайнятості, хворіє, інвалідність не встановлена. Має на утриманні дитину інваліда від першого шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 липня 2010 року, зареєстрованому в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 457. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], котра мешкає з позивачем. Шлюбні відносини сторін припинені з березня 2016 року. Позивач [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трирічного віку. Відповідно до ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання\~\~ сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» саме батьки несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, забезпечення її права на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини та в утриманні позивачки не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Так, згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки відповідачем не надано доказів що він не працює, не має доходу, при цьому, враховуючи, що обовязок утримувати дитину є обовязком як матері, так і батька, а відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку, враховуючи розмір доходів сторін, виходячи з розумності та достатності розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи при цьому прав відповідача, враховуючи стан здоровя, сімейне та матеріальне становище сторін та дитини, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.ст. 180, 184 СК України позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини слід задовольнити. З відповідача на користь позивача стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі твердої грошової суми 800,00 гривень, щомісяця, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду, з 22 липня 2016 року, до повноліття дитини. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі твердої грошової суми 500,00 гривень, щомісяця, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 22 липня 2016 року до досягнення дитиною три трьох років, до 13 січня 2018 року. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551, 20 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial