Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтовуючи позовні вимоги, тим, що після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, що складається з нерухомого майна у виді житлового будинку . Позивач звернувшись до Полтавського РДНК з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, - отримав відмову у видачі такого свідоцтва у зв`язку неможливістю визначити дійсний склад спадкового майна. Від позивача до суду надійшли заяви про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач до суду подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечили. Від третьої особи Полтавськогої РДНК до суду надійшла заяви про розгляд справи без участі їх представника, не заперечуючи проти позову. У судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився попередньо надавши до суду нотаріально посвідчену заяву про відмову від спадщини, а також про визнання позову. Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного Кодексу України, право на спадкування мають особи, визначенні у заповіті. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст.1268 Цивільного кодексу України,- спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [INFO] у віці 69 років померла, спадкодавець [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03 травня 2018 року. Спадкодавець доводиться позивачу - [PERSON] - матір`ю. Факт родинних відносин позивача з померлою підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , видане 25.03.1977 року Дмитрівською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області. Також встановлено, що позивач, [PERSON] , прийняв спадщину після померлої матері [PERSON] , а саме 1/1 житлового будинку літ. А-1 з допоміжними господарськими будівлями (літня кухня літ.Б,б, сарай літ. В, погріб літ. в, сарай літ. Г, сарай літ. Д, сарай літ. Е, вбиральня літ. Ж, ворота огорожі №1, огорожа №2, колонка пробивна №3), що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову про прийняття спадщини не надходило. Згідно постанови Полтавської районної державної нотаріальної контори, встановлено що видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] нотаріус не може, оскільки не можливо визначити дійсний склад спадкового майна через те, що нині чинне законодавство не містить визначення поняття «колгоспний двір», яке було передбачене Законом України «Про власність» від 07 лютого 1991 року, який втратив чинність 20 червня 2007 року. Однак, відповідно до змісту свідоцтва про право особистої власності, виданого Заворсклянською сільською радою Полтавського району Полтавської області 15 жовтня 1991 року, головою колгоспного двору житлового будинку [ADDRESS] , є [PERSON] . Разом з тим, відповідно до змісту довідки (вих. №02-44/894 від 04 липня 2019 року), виданої Заворсклянською сільською радою Полтавського району Полтавської області,станом на 01 липня 1990 року, членами колгоспного двору, розташованого за вище вказаною адресою, були: [PERSON] - голова колгоспного двору, [PERSON] та [PERSON] . Останній, до теперішнього часу, в установленому законом порядку, жодних заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини не подавав. За таких підстав суд вважає встановленим факт того, що за життя [PERSON] не встигла оформити вищевказане майно і це є перешкодою для спадкоємця у оформленні спадкового майна у виді житлового будинку. Відповідно до ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про ведення в дію Закону «Про власність» (885-12) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Окрім цього відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Із змісту позову вбачається, що [PERSON] втратив право на частку свого майна у колгоспному дворі до 15.04.1991 р., а саме: до введення в дію вище згаданого закону „ Про власність", оскільки - [PERSON] задовго до 15.04.1991 р. не проживав за вказаною адересою, ніяким чином не брав участь у обслуговувані частки свого майна у колгоспному дворі. Його місце знаходження не відомо. Даний факт підтверджує довідка (вих. №02-44/825 від 28.07.2019 року), що видана Заворсклянською сільською радою Полтавського району Полтавської області, в котрій зазначено, що станом на 01 липня 1990 року, членами колгоспного двору, розташованого за вище вказаною адресою, були: [PERSON] - голова колгоспного двору, [PERSON] . Враховуючи факт того, що у позивача як спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно і це унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, згідно вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу країни, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинились внаслідок смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких підстав, суд вважає позов про визнання права власності у порядку спадкування, обґрунтованим і та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved