Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою та просить визнати [PERSON] [INFO] безвісно відсутнім. Свою заяву мотивує тим, що [PERSON] являється громадянином Ісламської Республіки Пакистан. Приблизно 10 років назад, тобто в 2004 році він поїхав від неї в Чехію на заробітки. Останній раз його бачила 9 років назад. Приблизно 6 років назад він останній раз їй телефонував. З того часу вона не має про нього відомостей. На даний час не відомо місце його знаходження та чи взагалі живий він чи ні. Він не телефонує ні їй, ні дітям. Встановити даний факт їй необхідно для того, щоб вона могла оформити документи для отримання соціальної допомоги на неповнолітніх дітей. У судовому засіданні заявник заяву підтримала і просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив, про розгляд справи у його відсутність не клопотав. Суд, вислухавши пояснення заявника, покази свідка та дослідивши наявні в матеріалах справи документи встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно приписів ст. 246 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. У відповідності до ст. 248 ЦПК України суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Частиною 1 ст. 249 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Статтями 58, 59 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Заявнику було роз'яснено право на подання доказів та інформації про особу, яку вона просить визнати безвісно відсутньою. Клопотань не заявлено. Із свідоцтва про шлюб (а.с.4) вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстраціїактів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб 21.12.1996 року, актовий запис 263. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.3 та а.с.5). Згідно довідки виконавчого комітету Словечанської сільської ради за №152 від 16.02.2015 року (а.с.12) громадянин [PERSON], [INFO], на території Словечанської сільської ради не зареєстрований і не проживає. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що із заявником по справі вони знайомі дуже давно. У близьких дружніх відносинах не перебувають, спілкуються, коли зустрінуться десь по дорозі. Останній раз чоловіка заявниці вона бачила років сім назад, ще коли проживала в с.Антоновичі. Зараз вона проживає в с.Словечно. З тих пір, де він може знаходитись їй невідомо. В селі говорять, що він поїхав на заробітки й пропав. При цьому, оцінюючи показання свідка, суд зазначає, що остання надала пояснення виключно щодо того, що про відсутність чоловіка заявниці тривалий час вона знає зі слів людей та самої заявниці. Метою визнання безвісно відсутнім [PERSON] визначеної заявницею, є оформлення соціальної допомоги на дітей, оскільки розірвати шлюб вона не може, так як їй невідомо місце його реєстрації та місце проживання. Разом з тим, відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. Таким чином, нормами діючого законодавства регламентований спосіб виклику до суду особи місцезнаходження чи місце роботи якого не відоме. У свою чергу заявниця обрала інший спосіб захисту - визнання особи безвісно відсутнім. Разом з тим, суду не надано доказів того, що [PERSON], [INFO], громадянина Ісламської Республіки Пакистан можливо оголосити безвісно відсутнім, оскільки не зазначені обставини, що підтверджують безвісну відсутність його, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, враховуючи, що із заявою про розшук [PERSON], [INFO], громадянина Ісламської Республіки Пакистан ніхто не звертався, чи був він десь зареєстрований, чи мав посвідку на тимчасове перебування заявниці невідомо, а тому, заявлені вимоги є передчасними. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання [PERSON], [INFO], громадянина Ісламської Республіки Пакистан, безвісно відсутнім. Заявником сплачено судовий збір у сумі 121,80 грн.

Outcome: dismissed