Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], ПП „Юнімед" про стягнення боргу за договором позики, в якому зазначила наступне. 01.09.2011 року між позивачем і відповідачем, [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач надала відповідачу, [PERSON], грошові кошти в розмірі 398 560 грн. на строк до 01.09.2013 року. Також 01.09.2011 року, для забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між позивачем і ПП „Юнімед" було укладено договір поруки №25П/03/2011. Однак, відповідач не повернув позивачу зазначену суму коштів. Позивач просила стягнути з солідарно з [PERSON] і ПП „Юнімед" на свою користь суму боргу за договором позики в розмірі 398 560грн., пеню у розмірі 25 409,57 грн., збитки від інфляції в розмірі 5181,28 грн., 3% річних в розмірі 5863,75 грн., а також понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 грн. Підчас розгляду справи ухвалою суду від 03.09.2014 року було закрито провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до ПП „Юнімед", відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки відносно ПП „Юнімед" було порушено справу про банкрутство. В судове засідання представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність позивача, підтримав викладене в позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, причину неявки в судове засідання суду не повідомив, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що 01.09.2011 року позивач, [PERSON], надала відповідачу, [PERSON], грошові кошти в розмірі 398 560 грн., які останній зобов'язався повернути до 01.09.2013 року. Цей факт підтверджується письмовим договором позики, підписаним сторонами та розпискою, написаною відповідачем [PERSON] власноруч. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Позика оформлена у письмовій формі у вигляді договору, підписаного сторонами власноруч, що відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України. Строк повернення грошових коштів за договором - 01.09.2013 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином. Однак, на теперішній час відповідач не повернув позивачу зазначену суму коштів. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлений договором. Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо іншій розмір відсотків не встановлений договором. Три відсотки річних від суми 398560грн. складає 5863,75 грн., збитки від інфляції за період з 02.02.2013 року по 26.02.2014 року складають 5181,28 грн. Відповідно до п. 3 договору позики у разі затримки повернення грошових коштів позичальник спачує позикодавцю неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної блікової ставки НБУ за кожний день прострочення від несплаченої суми заборгованості. Розмір пені згідно розрахунку позивача складає 25 409,57грн. При вищевикладених обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON], є обгрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню, внаслідок чого з відповідача, [PERSON], на користь позивача, [PERSON], підлягає стягненню заборгованість у загальнму розмірі 435 014,60грн. Також, [PERSON], як сторона на користь якої виноситься рішення суду, має право в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України, на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених витрат, зокрема витрат на сплату судового збору в розмірі 3654 грн.

Outcome: approved