Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], просив стягнути з відповідачів нараховані проценти за кредитним договором у сумі 50090 грн 68 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 500 грн 91 коп. В обґрунтування позову зазначив, що 31 січня 2012 року між КС «Співдружність» та її членом [PERSON] було укладено кредитний договір № 120116/с, згідно якого останній було надано кредит у розмірі 10 000 грн 00 коп., плата за користування яким (проценти) становить 68,62 % річних, тобто, 0,188 % денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, на строк 24 місяці. В забезпечення кредитного договору було укладено договори поруки №120116/с від 31.01.2012, згідно якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] виступили поручителями та зобов'язалися відповідати по зобов'язаннях [PERSON], що витікають із кредитного договору № 120116/с. 05 червня 2013 року Солом'янським районним судом м. Києва було винесено рішення по цивільній справі № 2-2030/13 за позовом КС «Співдружність» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення боргу у сумі 29 301 грн 38 коп. за кредитним договором, а також витрат по сплаті судового збору в розмірі 293 грн 01 коп. Після набрання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05.06.2013 законної сили відповідачами не було здійснено жодного платежу в рахунок погашення суми заборгованості, тому станом на 18.07.2014 сума боргу за рішенням Солом'янського районного суду міста Києва не погашена, зобов'язання, встановлені кредитним договором №120116/с від 31.01.2012 не виконані. Позивачем також відзначено, що 13.04.2011 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ видано Інформаційний лист «Щодо застосування окремих норм цивільного законодавства». Частиною 1, розділу «Зобов'язання, що виникають із договорів на інших правочинів» Інформаційного листа зокрема встановлюється: Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки належним виконанням зобов'язання є виконання, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання (ст. 599 ЦК України) (постанова від 20.12.2010р. № 3-57гс10). Згідно п.3.10 кредитного договору у зв'язку з прострочення з 03.12.2012 процентна ставка встановлюється у розмірі 1% денних на суму залишку кредиту за кожен календарний день користування кредитом, і лише з дати виконання відповідачами своїх поточних зобов'язань в повному обсязі, кредит вважатиметься кредитом з нормальним режимом сплати, плата за користування яким становитиме 0,188 %. Отже, станом на 18.07.2013, сума боргу відповідачів перед позивачем по нарахованим процентам за користування кредитом строком від 25.02.2013 до 18.07.2013 становить 50 090 грн. 68 коп., яку просив позивач стягнути з відповідачів на його користь. Представник позивача в судове засідання не з'явився, згідно заяви позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, [PERSON] надав до суду заяву в якій просив оголосити перерву в судовому засіданні, однак обставини викладені в заяві нічим не підтверджені, тому не є такими, що є поважними. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідачів, оскільки їх неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31 січня 2012 року між КС «Співдружність» та її членом [PERSON] було укладено кредитний договір № 120116/с, згідно якого останній було надано кредит у розмірі 10 000 грн 00 коп. на строк 24 місяці (а.с.8-9). Згідно п.3.1 кредитного договору плата за користування яким (проценти) становить 68,62 % річних, тобто, 0,188 % денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.п.3.9, 3.10 кредитного договору протягом строку визнання кредиту з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 365 % річних. В іншому випадку зміна у розмірі процентної ставки за кредитом оформляється додатковим договором. З дати виконання позичальником своїх поточних зобов'язань в повному обсязі, включаючи сплату процентів за ставкою, визначеною п.3.9. цього договору, такий кредит вважається кредитом з нормальним режимом сплати і плати за користування ним справлятиметься за процентною ставкою встановленою в п.3.1. цього договору. В забезпечення виконання умов кредитного договору було укладено договори поруки №120116/с від 31.01.2012, згідно якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] виступили поручителями та зобов'язалися відповідати по зобов'язаннях [PERSON], що витікають із кредитного договору № 120116/с (а.с.10, 11, 12). Пунктом 2.2 договорів поруки передбачено, що поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитодавцем. Поручитель відповідає по зобов'язання позичальника в повному обсязі, тобто за повернення кредиту, виплату відсотків за його користування, а також за відшкодування збитків, завданих кредитодавцю невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно зі ст.554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що i боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05.06.2013 з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КС «Співдружність» солідарно стягнуто заборгованість в сумі 29301 грн 38 коп. Стягнуто в рівних частках з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КС «Співдружність» судові витрати - 293 грн 01 коп. Листами від 08.07.2014 відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] повідомлялись претензіями КС «Співдружність» про виконання своїх зобов'язань за кредитним договором. Судом також встановлено, що кредитна спілка «Співдружність» є неприбутковою організацією, яка надає членам кредитної спілки кредити та залучає вклади членів кредитної спілки на депозитні рахунки (згідно з Цивільним кодексом України, Законом України «Про кредитні спілки» та Статуту кредитної спілки), а згідно з п. 1. 5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", - фінансові послуги, які надає кредитна спілка - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Для збереження реальної вартості фінансових активів Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг видала Розпорядження № 7 від 16.01.2004 року «Про затвердження Положення про фінансові нормативи діяльності та критерії якості системи управління кредитних спілок та об'єднаних кредитних спілок» (далі - Положення), яке розроблено згідно з п.4 ч.1 ст. 28 та ст. 29 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст.ст. 20, 21 Закону України «Про кредитні спілки», пп.11, 12, 36 п. 4 Положення про Державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України та призначене для забезпечення стабільної діяльності Кредитних спілок, своєчасного виконання ними зобов'язань перед своїми членами, а також запобігання можливим втратам капіталу через ризики. Згідно вищевказаного Положення вбачається, що кредитна спілка повинна в обов'язковому порядку, з метою покриття передбачених збитків від неповернених кредитів за рахунок частини доходів кредитної спілки формувати резерв забезпечення покриття втрат від неповернених позичок. Нормативи достатності капіталу та платоспроможності знайшли своє відображення в пп. 2.2.2 розділу 2 Положення, де зазначається п'ять ступенів ризику. Усі вищезазначені Закони України та нормативно - правові акти України, а також згідно пп. 2. п. 2 ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки» та Статуту Кредитної спілки, кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитом, наданими кредитною спілкою, що і передбачене кредитним договором , тобто: - коли кредитний договір визнаний кредитним комітетом із ступенем ризику 0 рівня, то позичальнику нараховуються відсотки (в нашому випадку 0.186 % денних) згідно п. 3.1 кредитного договору; - у разі прострочення кредиту та визнання кредитним комітетом кредиту з підвищеним ризиком встановлюється процентна ставка у розмірі 365% денних на суму залишку по кредиту за кожен календарний день користування кредитом (п 3.9 кредитного договору). Таким чином, кредитним договором передбачено зміну відсоткової ставки у зв'язку з порушенням строків сплати, що призводить до визнання такого кредитного договору як - договору з підвищеним ризиком (згідно з Розпорядження № 7 «Про затвердження положення про фінансові нормативи та критерії діяльності кредитних спілок та об'єднаних кредитних спілок» від 16.01.2004 року). Тобто, з дати виникнення заборгованості до дати фактичного його погашення, відповідач зобов'язується сплатити відсотки у розмірах показаних вище, за кожний день строкової заборгованості на суму залишку по кредиту. Відповідачі не погашають заборгованість, чим порушують умови кредитного договору. Станом на 18.07.2013 сума заборгованості по нарахованим процентам за користування кредитом строком від 25.02.2013 до 18.07.2013 становить 50 090 грн. 68 коп, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи (а.с.7). Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 536 ЦК України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Частиною 1 ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості по сплаті нарахованих відсотків є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню та з відповідачів на користь КС «Співдружність» має бути стягнута заборгованість в межах заявлених позовних вимог в розмірі 50090 грн 68 коп. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів сплачені позивачем судові витрати, а саме - судовий збір в розмірі 500,91 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved