Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 17 вересня 2005 року між нею ([PERSON]) та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, під час якого народився син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 25 травня 2012 року шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] було розірвано. У свою чергу, заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05 листопада 2015 року стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] у розмірі 650 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття. На даний час неповнолітній син - [PERSON], 2006 року народження потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Збільшився також і прожитковий мінімум для дитини шестирічного віку - зараз він становить 1860 грн. відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік. Тому на підставі вищенаведеного вона ([PERSON]) звертається до суду та просить збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05 листопада 2015 року, та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. Ухвалою суду від 23 червня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Відповідач - [PERSON], який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження, своїм правом подати відзив на позов, у встановлений судом строк, не скористався. Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Беручи до уваги клопотання позивача, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що вимоги заяви необхідно задовольнити виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що у сторін по справі [PERSON] та [PERSON], [INFO] народився син - [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого виконкомом Бабичівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 05 квітня 2006 року (а.с.7). 05 листопада 2015 року по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, Мукачівським міськрайонним судом ухвалено заочне рішення, яким вирішено : "Стягнути із [PERSON] ([INFO], мешканець [ADDRESS], код [NUMBER]) на користь [PERSON] ([INFO], мешканка [ADDRESS], код [NUMBER]) аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 650 грн. (шістсот п'ятдесят гривень) щомісячно, починаючи з 12.10.2015 до досягнення дитиною повноліття. Виданий на виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.10.2012 по справі №2/0707/2897/2012 виконавчий лист - відкликати" (а.с.4-5). На підставі статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Цей обов'язок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно дол законів України. Згідно частини 3 статті 180 Сімейного кодексу України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3статті 181 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Попри це, частиною 2 вищевказаної статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 1 липня становить 1944 гривень. Згідно частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 5 статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічно згідно з пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Право стягувача аліментів вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість обставин, зазначених у статтях 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі та навпаки). Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином, судом знайдено підставність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] про збільшення розміру аліментів, які присуджені рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05 листопада 2015 року. Так, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 972 гривень, яка у свою чергу є виважена, розумна, справедлива і об'єктивна, на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: partial