Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 14 листопада 1998 року позивач перебуває у шлюбі з відповідачкою. Шлюб зареєстровано у виконкомі Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області (актовий запис № 44). До укладення шлюбу та за час шлюбу у них народились донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося. У них часто виникали розбіжності у поглядах на сімейне життя, в зв`язку з чим останнім часом виникали різні конфліктні ситуації. Позивач вважає, що подальше спільне життя в якості подружжя неможливе, адже вони вже давно перестали розуміти один одного, втратили почуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинилися давно, хоча подружжя і проживає в одному будинку. Причиною розірвання шлюбу також є періодичне зловживання дружиною алкогольними напоями, в зв`язку з чим позивач раніше вже звертався в суд з позовом про розірвання шлюбу, однак такий був залишений без розгляду, так як дружина обіцяла надалі поводитись належним чином. За таких обставин збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення з відповідачкою. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Киретів В.В. в судове засідання не з`явилися, однак позивачем подано до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їхню відсутність. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином, своєчасно повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилася, відзив на позов не подала, заяв, клопотань від неї не надходило. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що 14 листопада 1998 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 44, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 14 листопада 1998 року. До укладення шлюбу та за час шлюбу у сторін народилось троє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , які досягли повноліття та син [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу стали різні погляди на сімейне життя, конфлікти, зловживання відповідачкою алкогольними напоями, в зв`язку з чим позивач раніше вже звертався в суд з позовом про розірвання шлюбу, однак такий був залишений без розгляду. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, примирення є неможливим. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітніх дітей та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та до розгляду справи у суді наміри позивача розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їхньої неповнолітньої дитини, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved