Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 18 серпня 2021 року надійшла позовна заява [PERSON] (надалі - Позивач) до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі - Відповідач) про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я (а.с. 1-4). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 18 серпня 2021 року визначено головуючого - суддю Чайкіну О.В. Ухвалою судді від 19 серпня 2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 38). На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідачем 28 серпня 2021 року подано відзив на позов, та надано докази його направлення стороні Позивача. Позивач, у строк, визначений статтями 199, 278 ЦПК України, з урахуванням ухвали про прийняття позову та відкриття провадження у справі, правом подання відповіді на відзив не скористався. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Клопотань про виклик у судове засідання сторін не надходило. Підстав для призначення судового засідання з ініціативи суду не вбачається. Враховуючи викладене, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача. Позивач зазначає, що перебуваючи в трудових відносинах з ВАТ Міттіл Стіл Кривий Ріг, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство АрселорМіттал Кривий Ріг, на посаді фрезерувальника 6-го розряду ремонтно-монтажного цеху № 3, 02 липня 2008 року близько о 10 годин 00 хвилин, з вини Відповідача, знаходячись на робочому місці за допомогою електромостового крану, згідно отриманому завданню, встановив на робочому столі токарно-розточного верстата № 2 траверсу для розточування отворів, при забиванні упору молотком, відлетіла частка металу та потрапила до лівого ока [PERSON] , внаслідок нещасного випадку, отримав тілесні ушкодження у вигляді: «проникаюче роговидне поранення лівого ока, травматичну катаракту, внутрішньоокове чужорідне тіло в оболонках ока». Згідно висновків компетентної комісії вказаний нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. В обґрунтування позовних вимог вбачається, що після отримання вищезазначеного тілесного ушкодження, внаслідок нещасного випадку на виробництві, змінилися умови життя Позивача, які стали характеризуватись суттєвим зниженням його активності, зменшенням можливості в достатній мірі реалізовувати свої наміри в професійній сфері, повноцінно працювати, що, як наслідок вплинуло на погіршанні матеріального становища його родини, необхідність постійного лікування та проходження відновної терапії призводить до нераціональної втрати часу та життєвої енергії, зміни сталого способу життя. Позивач позбавлений можливості в достатній мірі реалізовувати свої звички та бажання, задоволення елементарних повсякденних побутових потреб, потребує від Позивача додаткових зусиль та завдає йому страждань. З моменту травмування Позивач постійно відчуває больові відчуття та стійке зниження гостроти зору на лівому оці майже на 100%. Позивач, внаслідок отриманого трудового каліцтва, що супроводжується значною втратою працездатності та вказаними вище негативними наслідками, больовими відчуттями, постійно відчуває психологічний дискомфорт, душевний біль, почуття розпачу, приниження його чоловічої гідності, оскільки не має можливості за станом здоров`я забезпечити фінансово себе та свою сім`ю. Представник Відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що правовідносини що існували між Позивачем та Відповідачем ґрунтувались на підставі трудового договору, отже до таких правовідносин не може застосовуватись такий спосіб захисту як компенсація моральної шкоди. Будь-яких порушень законодавства про працю та охорону праці відносно Позивача з боку підприємства, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням нещасного випадку, Відповідач не вчиняв. Позивачем не доведено вину Відповідача щодо завдання Позивачу шкоди, внаслідок якої у нього виникло б право на відшкодування моральної шкоди. Крім того, Позивач не надає суду будь-яких належних та допустимих доказів, що б вказували на те, що він дійсно зазнає моральних страждань. Тому просить суд відмовити позивачу в повному обсязі. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] , [INFO] , (надалі по тексту - Позивач), перебуваючи в трудових відносинах з ВАТ Міттіл Стіл Кривий Ріг, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство АрселорМіттал Кривий Ріг, на посаді фрезерувальника 6-го розряду, 02 липня 2008 року о 10 годин 00 хвилин, знаходячись у ремонтно-монтажному цеху № 3, внаслідок нещасного випадку, отримав тілесні ушкодження у вигляді: «проникаюче роговидне поранення лівого ока, травматичну катаракту, внутрішньоокове чужорідне тіло в оболонках ока». Даний факт підтверджується актом розслідування нещасного випадку, що стався 02 липня 2008 року о 10 годині 00 хвилин на відкритому акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 04 липня 2008 року Форми Н-5 (далі-акт Форми Н-5), актом № 26 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом Форми Н-5 (далі - акт Форми Н-5) та трудовою книжною на ім`я Позивача. З Акту Форми Н-5 «розслідування нещасного випадку, що стався 02 липня 2008 року о 10 годині 00 хвилин…», встановлено, що 02.07.2008 року в зміні з 7.00 до 19.00 години згідно отриманому завданню фрезерувальник ремонтно-монтажного цеху № 3 [PERSON] за допомогою електромостового крану встановив на робочому столі токарно-розточного верстата № 2 моделі А656Ф11 траверсу (замовлення № 042265) для розточування отворів. Встановивши траверсу [PERSON] розпочав її закріплення до столу, застосувавши в якості тимчасових упорів кулачки від токарного верстата, об 10 годині 00 хвилин при забиванні упору молотком, відлетіла частка металу (ймовірно від упору) потрапила до лівого ока [PERSON] . Розслідуванням встановлено, що дану роботу [PERSON] виконував без захисних окулярів через їх непридатність. Згідно пояснень [PERSON] окуляри зламались 02.07.2008 року але він їх своєчасно не замінив, керівництву дільниці та цеху про несправність окулярів не повідомляв. Освітлення природно-штучне, відповідає санітарним нормам. Підлога виконана з бетону, без проливів води та змащувальних матеріалів (а.с.9-10) З Акту про розслідування нещасного випадку, що стався 02 липня 2008 року за формою Н-5, судом встановлені причини нещасного випадку, а саме: недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки, невиконання вимог інструкції з охорони праці фрезерувальником ремонтно-монтажного цеху № 3 [PERSON] , невиконання посадових обов`язків змінним майстром основної виробничої дільниці верстатних робіт ремонтно-монтажного цеху № 3 [PERSON] (а.с.13). Відповідно до п.10 акту Форми Н-5,\~нещасний випадок, в результаті якого Позивачем отримано тілесне ушкодження, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівника Відповідача: [PERSON] , змінного майстра основної виробничої дільниці верстатних робіт ремонтно-монтажного цеху № 3, який порушив вимоги п.п. 3.21.1, 3.21.4 «Посадової інструкції змінного майстра основної виробничої дільниці верстатних робіт ремонтно-монтажного цеху № 3», ПІ 103.22299.088 Д1, позивача [PERSON] , фрезерувальника ремонтно-монтажного цеху № 3, порушив вимоги п.п. 3.1.39, 3.3.8 Інструкції з охорони праці для фрезерувальника ремонтно-монтажного цеху № 3» ОП.103.16.07. Відповідно до виписки з протоколу засідання комісії з охорони праці та пожежної безпеки ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 13 від 06.11.2008 року ступінь вини підприємства складає 75%, ступінь вини потерпілого складає 25% (а.с.14). Таким чином, нещасний випадок стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівника Відповідача та Позивачем і обумовлений, зокрема, неналежним виконанням Відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці Випискою з акту огляду МСЕК 10 ААА №006249 [PERSON] при повторному огляді встановлена ступінь втрати професійної працездатності 40% з 01.11.2010 року безстроково та третя група інвалідності (а.с.15-16). Згідно постанов про призначення потерпілому одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності від 13.02.2009 року потерпілому [PERSON] призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 30105,00 грн. та щомісячну грошову суму в розмірі 1645,95 грн. з 06 жовтня 2008 року по 31 жовтня 2009 року включно (а.с.17-18). Нормативно-правове обґрунтування [PERSON] знаходився в трудових відносинах з Відповідачем, тому правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою ХІ КЗпП України. Частинами 1 та 2 статті 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно з частин 3-4\~статті 153 КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до частин 1, 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів,а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України). Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України). Оскільки закон покладає обов`язок створення безпечних і нешкідливих умов праці, власник або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерплому внаслідок фізичного чи психічного впливу небезпечних умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини. Відповідно до\~статті 22 Закону України «Про охорону праці»\~роботодавець повинен організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок. Згідно статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Крім того,\~статтею 46 Конституції України\~закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Так, Актом форми Н-5 розслідування нещасного випадку від 04 серпня 2008 року встановлено та підтверджено, що факт настання нещасного випадку відбувся при виконанні [PERSON] трудових обов`язків на підприємстві відповідача. При цьому, чисельні медичні огляди та обстеження, лікувальні процедури, медико-соціальні експертні комісії, наявність фізичного болю, втрати зору на лівому оці, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються зібраними матеріалами справи (а.с. 19-30). Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 958 від 11.10.2010 року реабілітаційний потенціал середній, відновлення обмеження життєдіяльності часткове (а.с.31-32). Виходячи з норм частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частини 1 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з частинами 1 та 5 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004 (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), визначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову. Суд не бере до уваги доводи зазначені у відзиві, що до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не може застосовуватись такий спосіб захисту як компенсація моральної шкоди, оскільки правовідносини між Позивачем та Відповідачем ґрунтувалися на підставі трудового договору, з огляду на наступне. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] пройшов огляд медико- соціальною експертною комісією\~11 жовтня 2010 року, з урахування дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, в даному випадку належним відповідачем є роботодавець ПАТ «АМКР». Суд також зазначає, що акт, складений за фактом настання нещасного випадку у Позивача підприємством Відповідача не оскаржувався. Відповідач не скористався обов`язком доведення відсутності своєї вини, та не надав до суду доказів, які б доводили відсутність вини підприємства. Як вище судом зазначалось, відповідно до Закону України «Про охорону праці» та ст. 153 КЗпП України, саме на власника підприємства покладається обов`язок щодо створення безпечних і нешкідливих умов праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові. З письмових матеріалів справи достовірно встановлено, що відповідачем не було достатньо створено безпечні умови праці, а тому він також несе відповідальність, включаючи і компенсації за заподіяну позивачу моральну шкоду. Відповідачем не доводився факт відшкодування ним позивачу моральної шкоди. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. З письмових матеріалів справи встановлено, що позивач переносить моральні страждання, оскільки позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, постійно відчуває біль, необхідність у постійних медичних оглядах, лікуванні, що призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які Позивач мав до моменту нещасного випадку та втрати професійної працездатності. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Так, обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, характер та обсяг його душевних та фізичних страждань, тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані втратою професійної працездатності та до моменту звернення до суду, зокрема, 40 % втрати працездатності та третя група інвалідності безстроково, невідворотність та сталість наслідків від професійного захворювання протягом тривалого часу, у зв"язку із чим вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, грошові кошти в сумі 120000,00 (сто двадцять тисяч) гривень. При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Позивач подав позов про стягнення про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір в сумі 1200,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial