Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 04 вересня 1992 року Міським відділом РАЦС м. Донецька, актовий запис 719. В обґрунтування позову зазначив наступне: 04 вересня 1992 року позивач уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , який зареєстрували 04.09.1992 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Донецьк, про що зроблений актовий запис №719. У шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання, в останні роки між сторонами постійно виникали непорозуміння, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства. Також ми втратили почуття взаємної любові та поваги. У зв`язку з початком у 2014 року військових дій у регіоні мешкання позивачеві довелось перевести свій бізнес на підконтрольну Україні територію (м.Київ та м.Харків), а дружина (відповідач) залишилась мешкати у м. Донецьк. З 2015 року сторони фактично не мешкають спільно, діти проживають поруч з позивачем в Україні, жодних майнових претензій між собою сторони не мають, як і не мають питань, щодо допомоги дітям. Подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін стало неможливим. Шлюбні відносини фактично припинилися з 2015 року. Спору про поділ майна сторони не мають. За спільною домовленістю між сторонами, повнолітні діти самі вирішують де їм мешкати. У судове засідання 30 липня 2021 року сторони не з`явились, надіслали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач у позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні. Відповідачка надала до суду письмову заяву про те, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, щодо повернення дошлюбного прізвища питання не ставила (а.с.14) Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову за результатами розгляду наявних у справі матеріалів та перевірки їх доказами, суд дійшов наступного висновку: відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Наведене вище положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. В свою чергу, згідно ст.ст.109, 110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Отже, як встановлено судом, позивач - [PERSON] , [INFO] , та відповідачка - [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 вересня 1992 року Міським відділом РАЦС м. Донецька, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Міським відділом РАЦС м. Донецька від 04 вересня 1992 року, актовий запис 719. Від шлюбу сторони мають спільних повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу за спільною домовленістю між сторонами, повнолітні діти самі вирішують де їм мешкати. Спір про розподіл майна . Інших спірних ситуацій:між сторонами немає. Фактичні шлюбні відносини остаточно припинені й спільне господарство не ведеться. Шлюбних стосунків подружжя не підтримує, спільне господарство не веде. Також, з позовної заяви вбачається, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. При цьому, суд зауважує на тому, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний " засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Окрім того, суд приймає до уваги визнання позову відповідачем, що, враховуючи наявність для цього законних підстав, є приводом для задоволення позову згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Відповідачем не ставиться питання про відновлення дошлюбного прізвища. З огляду на наведене,

Outcome: approved