Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд до [PERSON] з позовною заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.09.2019 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2460. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що за час перебування у шлюбі спільне життя у них не склалось, від шлюбу у них народився син, спільного господарства не ведуть. Протягом останніх місяців проживають окремо, досягнули порозуміння та спілкуються лише в інтересах сина. У зв`язку із існуванням розбіжностей в інтересах та поглядах на життя вважає, що спільне життя з відповідачем із збереженням шлюбу є неможливим. Ухвалою від 10.06.2019 позов прийнято та відкрите загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 25.06.2019 закрите підготовче судове засідання та призначено до судового розгляду. Від представника відповідача 19.08.2019 до суду поступило клопотання про передачу справи до належного суду. Від відповідача 19.08.2019 до суду поступило клопотання про надання строку для примирення. Згідно ч.2 ст.31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншому суду. Згідно ч.2 ст.28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред"являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи інших поважених причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Як вбачається з матеріалів справи, а саме заяви [PERSON] про розгляд справи у її відсутності та визнання позову від 13.05.2019 остання зазначила своє постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , крім цього, як вбачається з заяви про проведення розгляду справи з участю відповідача та порядок надсилання повідомлень про судові засідання від 24.06.2019 остання також зазначила своє постійне місце проживання: [ADDRESS] . Враховуючи домовленість сторін про розгляд справа за місцем фактичного проживання відповідача, прийняття судом до свого провадження з додержання правил підсудності, клопотання представника відповідача про передачу справи до належного суду не підлягає до задоволення. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просять таку задоволити. У задоволенні клопотання про надання передачу справи до належного суду на підставі ч.2 ст.31 ЦПК України просять відмовити. Позивач ствердив, що з грудня 2018 року не проживають разом, примирення є неможливим. Крім того, зазначив, що для збереження сім`ї у них з відповідачем були спільні зустрічі з психологом, які бажаного результату не дали. Щодо клопотання про надання строку для примирення категорично заперечує. Зазначив, що відповідач заявляючи клопотання, щодо надання строку для примирення переслідує мету виключно матеріальні цілі, сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча згідно вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, відзиву не подала, а тому, згідно ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, постановляючи заочне рішення, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 18.09.2010 сторони зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2460, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюб серії [NUMBER] виданим 18.09.2010, проте міцної сім`ї не створили. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, з грудня 2018 року не проживають разом. Даний конфлікт в сім`ї носить тривалий характер, почуття любові та поваги, без яких повноцінна сім`я існувати не може, між сторонами втрачено. Сторонами вживались заходи для збереження сім`ї, а саме зустрічі з психологом, які бажаного результату не дали. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, сім`я розпалась остаточно, шлюб існує формально, відтак, існування такого шлюбу суперечить інтересам сторін, підстав для надання сторонам строку для примирення у суду немає, а тому шлюб слід розірвати. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн., що підтверджені відповідною квитанцією. На підставі ст.ст. 105, 109, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved