Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа [PERSON] про стягнення матеріальної і моральної шкоди. Позов мотивує тим, що 21.04.2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого засобу «ЗАЗ 110217», держ. номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Mercedes-Benz ML 350», держ. номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , під керуванням [PERSON] . Згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-140006276 від 24.03.2020р. автомобіль [PERSON] було застраховано у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 22.05.2020 року за № 3909 ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування посилаючись на те. Що [PERSON] керував забезпеченим автомобілем «ЗАЗ 110217», держ. номер [NUMBER] без права керування будь-яким транспортним засобом, не маючи посвідчення водія. Вважає, що страхова компанія ототожнює поняття «право керування» та «правомірне володіння». Правомірне володіння транспортним засобом підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (технічним паспортом), а не водійським посвідченням. Під час ДТП, яке мало місце 21.04.2020 року [PERSON] мав при собі технічний паспорт на автомобіль ЗАЗ 110217, держ. номер [NUMBER] , тобто мав належні документи на підтвердження права власності на автомобіль. Згідно висновку оцінювача (звіт № 19/02/20 від 09.07.2020 року), розмір матеріальної шкоди складає 61027,09 грн. За проведення оцінки ним було сплачено 2000,00 грн. Також позивач зазнав моральні страждання, які він оцінив у 10000,00 грн. Позивач просить суд стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 61027,09 грн., а також моральну шкоду в сумі 10000,00 грн., а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив суд позов задовольнити з підстав наведених в ньому та не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Направив до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність особи, що керує на законних підставах транспортним засобом ЗАЗ 110217, держ. номер [NUMBER] , [PERSON] , було застраховано у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом № ЕР-140006276 від 24.03.2020р. Пунктом 2.1 Правил дорожнього руху визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Згідно з листом Регіонального сервісного центру МВС України в Запорізькій області № 3/8/2341-309 від 13.02.2020р., інформація щодо видачі посвідчення водія на ім`я [PERSON] територіальними сервісними центрами МВС України в базі даних відсутні. Вважають, що керування особою транспортним засобом без посвідчення водія не є страховим випадком, оскільки у такому разі, особа неправомірно володіє забезпеченим транспортним засобом. Оскільки [PERSON] не відноситься до осіб, які мали право на правомірну експлуатацію транспортного засобу, у зв`язку із відсутністю у нього посвідчення відповідної категорії, тому вказана ДТП не є страховим випадком, і тому у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відсутні законні підстави для виплати страхового відшкодування в порядку регресу. Моральна шкода відшкодовується із настанням страхового випадку, однак враховуючи, що в даному випадку страховий випадок не настав, у страховика відсутній обов`язок у виплаті моральної шкоди, а вимоги про стягнення моральної шкоди є безпідставними та необгрунтованими. Просять у задоволення позову відмовити, у разі неявки представника відповідача, розглянути справу в їх відсутність. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Суд перевіривши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку. У відповідності до ст. 280 ЦПК України приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача по справі та ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що 21.04.2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого засобу «ЗАЗ 110217», держ.номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Mercedes-Benz ML 350», держ.номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , під керуванням [PERSON] . Також в судовому засіданні було встановлено, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність особи, що керує на законних підставах транспортним засобом ЗАЗ 110217, держ.номер [NUMBER] , [PERSON] , було застраховано у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом № ЕР-140006276 від 24.03.2020р. Згідно постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 02.07.2020 року (справа № 334/2085/20) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. Згідно висновку оцінювача (звіт № 19/02/20 від 09.07.2020 року), розмір матеріальної шкоди складає 61027,09 грн. У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1, 2 та ч.3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до п.1 ч.1 та ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом використання якого створює підвищену небезпеку. За змістом п.6 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" за №4 від 01.03.2013 року, особа, що під час керування має посвідчення водія на право керування транспортним засобом і реєстраційний документ на транспортний засіб - несе відповідальність за завдання шкоди. Відповідно до п.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що особи, відповідальність яких застрахована - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Водій транспортного засобу ЗАЗ 110217, держномер [NUMBER] [PERSON] до кримінальної відповідальності за незаконне заволодіння транспортним засобом не притягувався. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншої особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст..38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п.38.1 Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування). Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. З огляду на вищенаведене, позовні вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення з відповідача заподіяної матеріальної шкоди підлягають до задоволення. Також, позивач, відповідно до ст.23 ЦК України просить стягнути із відповідача моральну шкоду, яку він зазнав, а саме через порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан його здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою. Відповідно до п.5 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. В судовому засіданні також було встановлено, що позивачем [PERSON] належними та допустимими доказами не було доведено факту заподіяння йому моральної шкоди. Таким чином, підстави для стягнення з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди відсутні, тому дана позовна вимога задоволенню не підлягає. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, підлягають стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial