Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що 08 червня 2017 року, приїхавши до своїх батьків в с. Уздиця Глухівського району, від батька він дізнався про те, що його матір [PERSON] , яка страждає на розлади пам`яті, в черговий раз пішла до батьківської хати, що знаходиться в цьому ж селі Уздиця, але додому не повернулась. З того часу ніяких відомостей про її місце перебування не надходило. Із заявою про розшук матері він звертався до правоохоронних органів, в зв`язку з чим, Глухівським ВП ГУНП в Сумській області було заведено справу оперативного обліку категорії «Розшук» № 94 від 12.06.2017 року, однак оперативно - розшукові заходи результатів не дали. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14.08.2018 року [PERSON] визнано безвісно відсутньою з 09 червня 2017 року. З моменту постановлення рішення судом про визнання [PERSON] безвісно відсутньою і до цього часу, місце знаходження останньої встановити також не вдалося. Таким чином, про місце перебування матері заявника, [PERSON] , немає ніяких відомостей вже більше трьох років. Тому заявник просить ухвалити рішення суду, яким оголосити його матір, [PERSON] , померлою, так як це необхідно йому для вирішення питань, пов`язаних зі спадкуванням та розпорядженням належним їй майном. Заявник в судовому засіданні свою заяву повністю підтримав з мотивів, викладених в заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, а представила заяву, в якій зазначила, що із заявленими вимогами ознайомлена, щодо оголошення [PERSON] померлою, заперечень не має. Справу просить розглянути без її участі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу, суд прийшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в с. Уздиця Глухівського району Сумської області, і його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданим 04 січня 1955 року в с. Уздиця Глухівського району Сумської області. Також судом встановлено, що матері заявника [PERSON] , згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-СМ № 031326 від 19 лютого 2002 року, належить земельна ділянка площею 3,73 га., передана їй у приватну власність на підставі розпорядження Глухівської районної державної адміністрації № 36 від 11 лютого 2002 р. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Уздицької сільської ради Глухівського району Сумської області від 04.06.20 за вих. № 210, [PERSON] , 1933 року народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але з 09 червня 2017 року за даною адресою не проживає, пішла з дому та по теперішній час не повернулася. Будь-які відомості про місце її перебування відсутні. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14 серпня 2018 року [PERSON] , [INFO] , мешканку [ADDRESS] визнано безвісно відсутньою з 09 червня 2017 року. А згідно довідки Глухівського відділу поліції № 10580/58/03-2018 від 20.07.2018 року, в провадженні Глухівського ВП ГУНП у Сумській області перебуває справа оперативного обліку категорії „Розшук" № 94 від 12.06.2017 року щодо розшуку безвісті зниклої [PERSON] , [INFO] , уродженки та мешканки [ADDRESS] , але проведеним комплексом оперативно-розшукових заходів жодної інформації про її місцезнаходження отримано не було. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , більше ніж протягом трьох років відсутня за місцем її постійного проживання, і відомостей про місце її перебування протягом цього часу немає. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам надано роз`яснення про те, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Відповідно до вимог ст. 306 ЦПК України при розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати для якої мети необхідно заявникові оголосити фізичну особу померлою. З огляду на викладені судом норми закону та встановлені обставини, а саме встановлення факту відсутності у місці постійного проживання [PERSON] , відомостей про місце її перебування протягом більше трьох років, суд робить вірогідне припущення про смерть останньої, а тому вбачає необхідність оголосити [PERSON] померлою з метою вирішення питань, пов`язаних зі спадкуванням та розпорядженням належним їй майном. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що згідно ч.2 ст. 47 ЦК України, спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини, а згідно ст. 309 ЦПК України та ч.1 ст. 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Outcome: approved