Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулись [PERSON] , [PERSON] до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, треті особи [PERSON] , [PERSON] з посиланням на наступне. Відповідно до погосподарських книг Бесідської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки, довідки Ставищенської селищної ради №376 від 02,08.2021 року, житловий будинок [ADDRESS] , 1962 року побудови, відносився до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року в ньому проживали: голова двору [PERSON] та позивачка (його дружина) [PERSON] , які згідно діючих на той час ст, ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набули права власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору в рівних частках по 1/2 частині, [INFO] [PERSON] помер. Спадщину після смерті останнього за законом прийняла позивачка [PERSON] , його дочка та спадкоємиця за законом першої черги, подавши в 6-ти місячний термін з дня відкриття спадщини заяву про її прийняття. На час відкриття спадщини спадкоємцями першої черги були вони (позивачі - [PERSON] , [PERSON] ) та треті особи. Позивачка [PERSON] та треті особи подали до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини. 25 грудня 2015 року третя сесія 7 скликання Бесідської сільської ради прийняла рішення №26 А, яким перейменовано [ADDRESS]» на «[ADDRESS]». Право власності на земельну ділянку за вказаною адресою належить спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку. 02.08.2021 року нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову позиваці [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно через відсутність документів щодо належності його спадкодавцю. Позивачі просять визнати: - за [PERSON] право власності в порядку визначення частки з майна колгоспного двору на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку загальною площею 62,30 м2 житловою площею 37,30 м2 вартістю 165178 гривень, - [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] на 1/2 частину зазначеного будинку. В судове засідання позивачі не з`явилися, подали до суду заяви з зазначенням, що позовні вимоги підтримують та просять справу розглядати у їх відсутність (а. с. 62, 63). Представник відповідача Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області в судове засідання не прибув, до суду селищна рада подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника селищної ради (а. с. 52). Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, до суду подали заяви, в яких проти задоволення позовних вимог не заперечують, просять справу розглядати у їх відсутність. Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву представника відповідача про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг Бесідської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 (а.с. 12-15) та довідки Ставищенської селищної ради (а. с. 16) житловий будинок [ADDRESS] , 1962 року побудови, належав до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору (станом на 15 квітня 1991 року) в ньому проживали та відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) не втратили права на частку в його майні голова двору [PERSON] та позивачка [PERSON] , які набули право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору в рівних частках, кожен на 1/2 частину. Проте, свідоцтво про право власності Бесідською сільською радою на вищевказаний будинок на ім`я [PERSON] та позивачки [PERSON] не видавалось, реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 р. не проводилась (а. с. 22) та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні (а. с. 50 зв.). З матеріалів спадкової справи (а. с. 42-51) встановлено, що [INFO] [PERSON] помер (а.с. 45 зв.), спадщину за законом після смерті якого прийняла його дочка - позивачка [PERSON] відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261 ч. 1, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 ЦК України, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк (а. с. 42). Інші спадкоємці за законом першої черги: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , подали до вказаної нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини відповідно до ст. 1273 ЦК України (а.с. 42 зв., 43, 43 зв.). Відповідно до технічного паспорта (а.с. 24-27) загальна площа вищевказаного будинку - 62,3 кв. метри, житлова площа 37,3 кв. метри. Крім житлового будинку «А-1» в домогосподарстві розташовані погріб з шийкою «Б/пг» (1970 року побудови), прибудова «а» (1962 року побудови), сарай «Б-1» (1970 року побудови), сарай-прибудова «в», сарай «В-1», убиральня - «Г-1» (1962 року побудови), сарай-прибудова «д», літня кухня «Д-1», сарай прибудова «д1» (1970 року побудови), сарай-прибудова «е» (1974 року побудови), сарай «Е-1» (1974 року побудови), сарай прибудова «ж» (1974 року побудови), гараж «Ж-1» (1974 року побудови), ганок «а1» (1962 року побудови). Інвентаризаційна вартість житлового будинку становить 328356 грн. Земельна ділянка під будинком приватизована за життя спадкодавцем, після його смерті на вказану ділянку позивачка [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (а. с. 49). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] , за життя, та позивачка [PERSON] набули право власності на вищевказаний житловий будинок, як члени колгоспного двору, кожен на Ѕ його частину, а після смерті [INFO] [PERSON] позивачка [PERSON] набула право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку, і оскільки відповідачем позов визнається, то він підлягає задоволенню. Суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, оскільки позивачі відповідно до позовної заяви судові витрати беруть на себе.

Outcome: approved