Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивач 12.11.2014 року звернувся в суд з даним позовом, в якому просив стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №014/7339/74/33746 від 29 вересня 2011 року в сумі 477 774,02 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору. При цьому посилається на те, що 29.09.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/7339/74/33746 від 29.09.2011 року, за яким вона отримала кредит в сумі 438 091,14грн. Виконання зобов'язань по кредитному договору забезпечено договором поруки №014/7339/74/33746 від 29.09.2011 року укладеним між позивачем та [PERSON]. Умови договору відповідач [PERSON] не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість по кредиту, яка станом на 26.11.2014 року становить 477 774,02грн., з них: заборгованість по сумі кредиту - 265 475,37 грн., заборгованість за відсотками - 41 746,63грн., пеня за прострочення кредиту та відсотків - 170 552,02грн. Представник позивача, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив розглянути справу в заочному провадженні. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоч судом належним чином повідомлялись про час і місце розгляду справи, будь-яких заяв від них до суду не надійшло. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі вимог ст.ст.158, 224 ЦПК України. Згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України, враховуючи, що відповідачі в судове засідання не з"явився, хоч належним чином повідомлені про розгляд справи і від яких не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а тому суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29 вересня 2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/7339/74/33746 від 29.09.2011 року, за яким вона отримала кредит в сумі 438 091,14грн. Виконання зобов'язань по кредитному договору забезпечено договором поруки №014/7339/74/33746 від 29.09.2011 року укладеним між позивачем та [PERSON]. У зв'язку з виникненням боргових зобов'язань за кредитним договором та неспроможністю в подальшому сплачувати кредит, між сторонами, на підставі заяви від 03.04.2013 року на добровільну реалізацію предмета іпотеки, була укладена домовленість про врегулювання заборгованості за кредитним договором шляхом реалізації заставного майна, а саме: двохкімнатної квартири [ADDRESS]. 31 липня 2013 року дану квартиру за погодженням сторін було оцінено та реалізовано на суму 230 000,00грн. Після реалізації предмета іпотеки відповідач продовжує в односторонньому порядку ухилятися від виконання кредитного договору: не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Загальна сума заборгованості станом на 26.11.2014 року складає 477 774,02грн., з них: заборгованість по сумі кредиту - 265 475,37 грн., заборгованість за відсотками - 41 746,63грн., пеня за прострочення кредиту та відсотків - 170 552,02грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість по кредиту, яка станом на 26.11.2014 року складає 477 774,02грн., з них: заборгованість по сумі кредиту - 265 475,37 грн., заборгованість за відсотками - 41 746,63грн., пеня за прострочення кредиту та відсотків - 170 552,02грн. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору - до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними, кінцевий строк повернення кредиту - 29 жовтня 2037 року. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, частині першій, другій статті 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). У відповідності до ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів понесені позивачем витрати по оплаті судового збору .

Outcome: approved