Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в сумі 4.300 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. При цьому позивач вказує на те, що 03.03.2011 року на вул. Овруцькій, 6 в м. Києві з вини [PERSON] сталася ДТП, за участю автомобіля «Мерседес», д.н. [NUMBER], під його керуванням, та автомобіля «Опель», д.н. [NUMBER], що належить [PERSON] В результаті даної ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.06.2011 року. Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу Opel Astra G, д.н. [NUMBER], від 23.03.2011 року, складеного ФОП [PERSON], розмір збитків, завданих власникові зазначеного автомобіля складає 11.638 грн. 27 коп. Як вказує позивач, на дату скоєння 08.01.2011 року дорожньо-транспортної пригоди, водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З метою отримання відшкодування матеріального збитку, власник пошкодженого автомобіля «Опель», д.н. [NUMBER], [PERSON] 06.07.2011 року звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/3791657, термін дії якого з 14.07.2010 року по 13.07.2011 року. У зв'язку із настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 9.698 грн. 56 коп. Як зазначає позивач, 12.06.2013 року МТСБУ звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.12.2013 року з [PERSON] на користь МТСБУ було стягнуто в порядку регресу 9.698 грн. 56 коп. матеріальної шкоди, витрати на оплату аварійних комісарів в сумі 750 грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 229 грн. 40 коп., всього - 10.677 грн. 96 коп. 30.01.2014 року колегія суддів Апеляційного суду м. Києва прийняла рішення, яким встановлено, що стягуючи з [PERSON] суму збитків в розмірі 9.698 грн. 56 коп., пов'язаних із відновлювальним ремонтом автомобіля [PERSON], суд першої інстанції не звернув уваги, що відповідачем ще 27.07.2011 року сплачено [PERSON] у відшкодування шкоди 4.300 грн., у зв'язку з чим саме на вказану суму і повинен бути зменшений розмір стягнутих коштів. Позивач вважає, що відповідач [PERSON] безпідставно отримав від МТСБУ кошти в сумі 4.300 грн. оскільки на момент виплати страхового відшкодування такі кошти були йому виплачені [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Статтею 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що проведення незалежної оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування. Шкода, пов'язана з пошкодженням транспортного засобу, як правило, оцінюється на підставі автотоварознавчого дослідження. Автотоварознавчі дослідження проводяться у відповідності Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі - Методика), затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009р. N 133515/1159). Пунктом 2.7 Методики дано визначення: «Вартість матеріального збитку - з технічної точки зору вартісне значення реальних витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування дорожнього транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу». Абзацом першим пункту 17 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. № 1440, передбачено: «У звіті про оцінку майна та у висновку про вартість об'єкта оцінки оцінювач відображає факт про включення або не включення до ринкової вартості суми податку на додану вартість. Оціночні процедури, пов'язані з визначенням ринкової вартості, здійснюються з урахуванням включення або не включення до неї суми податку на додану вартість». Отже, при проведенні автотоварознавчого дослідження вартість робіт та деталей зазначається з врахуванням ПДВ або без його врахування. У більшості випадків експерт, оцінюючи розмір завданих збитків, виходить із цін, які встановлені заводом-виробником на конкретну марку та модель автомобіля, що оцінюється. Суми, які вказує завод-виробник, як правило зазначаються з урахуванням ПДВ, що презюмує ремонт пошкодженого автомобіля на відповідній авторизованій станції технічного обслуговування (яка зазвичай є платником ПДВ). Позивач також зазначає, що відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: - дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Таким чином, автотоварознавче дослідження не є підставою для виникнення податкових зобов'язань з надання послуг щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. Зазначенні зобов'язання можуть виникнути лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. Отже, у випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, або проведення його особою, яка не є платником ПДВ, податкові зобов'язання не виникають. Для потерпілих-неплатників ПДВ до реальних витрат, на думку позивача, може бути включений ПДВ лише за умови документального підтвердження проведення ремонту транспортного засобу платником ПДВ. Таким чином, питання щодо можливої доплати розміру ПДВ вирішуватися за умови надання до МТСБУ документального підтвердження сплати суми ПДВ при здійсненні відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. Дана позиція МТСБУ підтверджується листом Державної податкової адміністрації України від 21.08.2009р. № 10143/5/16-1516 «Щодо порядку врахування страховою компанією сум податку на додану вартість при проведенні розрахунку розміру страхового відшкодування», відповідно до якого у разі якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок суми виплати та таке придбання здійснюються без урахування сум податку на додану вартість, оскільки особа, не зареєстрована платником податку на додану вартість, не має права нараховувати і виділяти окремим рядком суму податку на додану вартість. Як вказує позивач, розмір завданих збитків, згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу Opel Astra G, держномер [NUMBER] від 23.03.2011 p., складеного ФОП [PERSON], становить 11 638,27 грн. за пошкоджений транспортний засіб з урахуванням ПДВ (Лист 3 Ремонтної калькуляції №411-80, що є додатком до Звіту). Таким чином, позивач вважає, що [PERSON] за результатами ДТП і оцінки матеріальної шкоди має право на отримання 9 698,56 гривень, а кошти, які отримані ним понад зазначену суму є безпідставним набуттям майна. Посилаючись на викладені обставини, а також на ст.ст. 1166, 1212 ЦК України, позивач просить задовольнити його позовні вимоги та стягнути з [PERSON] безпідставно набуті ї кошти в сумі 4.300 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні представник Моторно (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) Макаєв Р.З. позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечує. При цьому вказує на те, що вимагаючи стягнути з відповідача 4 300 грн., позивач не врахував ряд вимог діючого законодавства України та суттєвих обставин, які йому були відомі і які можуть вплинути на прийняття законного і обґрунтованого рішення. Зокрема, в наданій позивачем копії Звіту про визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу Opel Astra G д.н.[NUMBER] від 18.03.2011 року наведені висновки експерта не в повному обсязі відповідають фактичним, які зазначені в цьому документі. Так, на аркуші 3 позовної заяви позивач зазначає, що розмір завданих збит ків, згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку даного транспо ртного засобу становить 11.638, 27 грн., з урахуванням ПДВ. Однак, [PERSON] самостійно замовив автотоварознавче дослідження у ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт». Згідно Звіту , складеного 18.03.2011 року оцінювачем [PERSON] вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ Opel Astra G д.н.[NUMBER] станом на 21.03.2011 року складає 13.592,67 грн. Як вказує представник відповідача, експерт в п.4.3 Звіту визначив вартість матеріального збитку літе рою (У) зазначивши, що У = 13592,67 грн., тобто, що вартість мате ріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (Сврз) та величина ВТВ, розмір якої становить 1 954,40грн. Саме тому представник [PERSON] - [PERSON] стверджує, що згідно звіту, який ніким не оспорюється і є достовірним, розмір завданих збитків [PERSON] становить не 11 638,27 грн., як намагається стверджувати відповідач, а 13 592, 67 грн. Як зазначає [PERSON], 11.638,27 грн. це лише сума вартості відновлювального ремонту, яка під лягає відшкодуванню, як і сума втрати товарної вартості пошкодженого авто мобіля. Згідно діючого законодавства України, зокрема п.32.7 ст.37 Закону, ні страхові компанії, ні МТСБУ шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості не відшкодовують. Як зазначено в ст.1192 ЦК України, а також в п.п.4, 14 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримі нальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами за конодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джере лом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди за вданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відпо відно до статей 1166,1167 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юри дичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, особою, яка її завдала. Отже в даному випадку МТСБУ відшкодувало [PERSON] лише 9 698,56 грн. вартості відновлювального ремонту без врахування ПДВ, а втрату товарної вартості (1954,40 грн.), а також інші відшкодування, в тому числі і мо ральну шкоду (ст. 1167 ЦК України), як зазначено в вищезазначеній Постанові пленуму, має відшкодовувати винна особа. [PERSON] також вказує на те, що вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП встановлена постановою Шевченківського районного суду лише 10.06.2011 року, яка набра ла чинності після 21.06.2011 року. Маючи на руках Звіт, складений 21.03.2011 року оцінювачем [PERSON], і вищезазначену постанову, [PERSON] 06.07. 2011 року звернувся до МТСБУ із заявою про отримання відшкодуван ня. В МТСБУ йому повідомили, що йому буде виплачено не сума матеріа льного збитку, зазначена в Звіті в розмірі 13 592,67 грн., а лише 9 698,56 грн., без врахування ПДВ, а також розміру втрати товарної вартості автомобіля, яку має відшкодовувати винна особа. Саме з цього приводу [PERSON] 08.07.2011 року направив лист [PERSON], в якому виклав свої наміри про звернення до суду з позо вом про стягнення з останнього інших понесених збитків, в тому числі і мора льної шкоди та судових витрат. Крім того, в цьому ж листі [PERSON] зазначив, що з нарахованих 13 592,67 грн. МТСБУ йому виплачує 9 310,61грн. ( сума первинних нарахувань станом на момент подачі заяви) та просив сплатити йому в рахунок решти заподіяних збитків у розмірі хоча б 4 282,06 грн. Як зазначає представник відповідача, [PERSON] погодився на таку позицію [PERSON] та 27.07.2013 року передав останньому 4.300 грн., про що мій довіритель напи сав розписку, зазначивши про відсутність викладених в листі претензій до останнього, що стосувалось ВТВ, моральної шкоди, а також інших затрат, вважаючи це питання закритим, з урахуванням майбутнього отримання нарахо ваної до виплати суми страхового відшкодування, які він на законних підставах отримав 08.08.2011 року. Як вказує [PERSON], про існування такого листа [PERSON] і розписки про отримання грошей достовірно було відомо представникам відповідача, які приймали участь в судових засіданнях Дніпровського районного суду м.Києва та апеляційної інстанції, копія рішення якої є в матеріалах справи, але вони жодного разу не ставили питання про залу чення [PERSON] хоча б в якості свідка, для з"ясування цих обставин. Посилаючись на зазначені обставини [PERSON] вважає, що позов до відповідача заявлений безпідставно, суму в розмірі 4 300грн. має бути стягнуто в порядку регресу саме з винної особи - [PERSON], тому просить відмовити в задоволенні позову МТСБУ до [PERSON] Заслухавши пояснення представника МТСБУ Макаєва Р.З. та представника [PERSON] - [PERSON], дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що 03.03.2011 року о 13.20 год. на вул. Овруцькій, 6 в м. Києві з вини [PERSON] сталася ДТП за участю автомобіля «Мерседес», д.н. [NUMBER], під його керуванням, та автомобіля «Опель», д.н. [NUMBER], що належить [PERSON] В результаті даної ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.06.2011 року (а.с.22-23). Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу Opel Astra G, д.н. [NUMBER], від 23.03.2011 року, складеного ФОП [PERSON] за дорученням МТСБУ, розмір збитків, завданих власникові зазначеного автомобіля складає 11.638 грн. 27 коп. (а. 26-41,42-51). Оскільки на дату скоєння 08.01.2011 року дорожньо-транспортної пригоди, водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому власник пошкодженого автомобіля «Опель», д.н. [NUMBER], [PERSON] 06.07.2011 року звернувся до МТСБУ із відповідною заявою про відшкодування матеріального збитку в розмірі 11.638 грн. 27 коп. (а.с.14). Як вбачається із наказу МТСБУ № 2010 від 05.08.2011 року відповідно до ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року та приймаючи до уваги довідку № 1 від 28.07.2011 року про розмір відшкодування шкоду, позивачем прийнято рішення виплатити [PERSON] відшкодування, без врахування ПДВ, в розмірі 9.698 грн. 56 коп. Платіжним дорученням № 3439 від 05.08.2011 року вказана сума перерахована на рахунок [PERSON] (а.с.52,53). Судом також встановлено, що до отримання суми страхового відшкодування від МТСБУ [PERSON] самостійно замовив автотоварознавче дослідження у ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт». Згідно Звіту, складеного 18.03.2011 року оцінювачем [PERSON] вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ Opel Astra G д.н.[NUMBER] станом на 21.03.2011 року складає 13.592,67 грн. (а.с. 65-82). Як вбачається із заяви [PERSON] від 08.07.2011 року до винної особи [PERSON] про відшкодування йому заподіяної внаслідок ДТП шкоди, відповідач посилався на Звіт, замовлений ним особисто (а.с.83). При розрахунку страхового відшкодування вказаним висновком МТСБУ не керувалось. Оскільки Звіт про визначення вартості матеріального збитку, складений 18.03.2011 року оцінювачем [PERSON], замовлений відповідачем самостійно, то при вирішенні даного спору суд не приймає його до уваги. Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу Opel Astra G, р.н. [NUMBER] від 23.03.2011 p., замовленого МТСБУ та складеного ФОП [PERSON], вартість матеріального збитку становить 11 638,27 грн. Таким чином, суд вважає, що за результатами ДТП і оцінки матеріальної шкоди відповідно до Звіту від 23.03.2011 року, замовленого МТСБУ, [PERSON] мав право на отримання 9 698,56 грн., які були перераховані йому позивачем платіжним дорученням № 3439 від 05.08.2011 року. Судом також встановлено, що 27.07.2011 року [PERSON] отримав від [PERSON] у відшкодування шкоди 4.300 грн., про що написав розписку та зазначив, що претензій до останнього не має. Вказані обставини встановлені судовими рішеннями Дніпровського районного суду м.Києва від 03.12.2013 року та Апеляційного суду м.Києва від 30.01.2014 року, а тому, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, не потребують доказу при розгляді даної справи. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Як вбачається з рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 03.12.2013 року, саме з винної у ДТП особи [PERSON] на користь МТСБУ стягнуто в порядку регресу матеріальну шкоду в розмірі 9698 грн. 56 коп., витрати на оплату аварійних комісарів в сумі 750 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 229 грн. 40 коп., всього - 10.677 грн. 96 коп. (а.с.7-10). Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 30.01.2014 року рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 03.12.2013 року змінено. Стягнуто з [PERSON] на користь МТСБУ в порядку регресу матеріальну шкоду в розмірі 5398 грн. 56 коп., витрати на оплату аварійних комісарів в сумі 750 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 229 грн. 40 коп., всього - 6.377 грн. 96 коп. (а.с.11-13). Як вбачається із рішення Апеляційного суду м.Києва від 30.01.2014 року, з врахуванням того, що 27.07.2011 року винуватцем ДТП [PERSON] було сплачено [PERSON] у відшкодування шкоди 4.300 грн., судом було зменшено на вказану суму розмір стягнутих з [PERSON] коштів. Враховуючи викладені обставини, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що відповідач [PERSON] безпідставно отримав від МТСБУ 4.300 грн., оскільки повинен був повідомити МТСБУ про отримання зазначених коштів від винуватця ДТП [PERSON] Так як відповідач цього не зробив, тому МТСБУ 08.08.2011 року здійснило виплату відповідачу відшкодування в розмірі 9 698,56 грн., без відрахування сплачених ще 27.07.2011 року [PERSON] коштів в сумі 4.300 грн. Таким чином,[PERSON] отримав відшкодування в загальній сумі 13 998,56 грн. Суд також враховує, що відносини між [PERSON] та [PERSON] по відшкодуванню шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, виникли 27.07.2011 року, а відносини між [PERSON] та МТСБУ по виплаті страхового відшкодування виникли 08.08.2011 року, тому суд вважає, що відповідач набув від МТСБУ грошові кошті в сумі 4.300 грн. без достатньої правової підстави. Відповідно до ч.1,2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому, в силу ч. 2 вказаної норми, зазначені положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Як вбачається з матеріалів справи, 06.07.2011 року [PERSON] звернувся до Моторного транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування, а також 08.07.2011 року звернувся до [PERSON] з вимогою про відшкодування заподіяних йому збитків у строк до 27.07.2011 року (а.с.14,83). Рішенням Апеляційного суду м. Києва встановлено, що 27.07.2011 року [PERSON] було добровільно відшкодовано відповідачу 4.300 грн., у зв»язку з чим судом зменшено розмір стягуваних МТСБУ з [PERSON] коштів саме на 4.300 грн.(а.с.11-13). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач [PERSON] безпідставно одержав 08.08.2011 року від МТСБУ кошти в сумі 4 300 грн. згідно поданої ним заяви від 06.07.2011 року, оскільки на момент виплати страхового відшкодування позивачем такі кошти були йому виплачені [PERSON] Вказана сума витрат, понесена МТСБУ з вини відповідача, є матеріальною шкодою, а тому підлягає стягненню на користь позивача. Так як суд задовольняє вимоги позивача, то відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України стягує з [PERSON] витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved