Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування. Свої вимоги мотивував тим, що 08 вересня 2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням автомобілем «Ford S-MAX», державний реєстраційний номер [NUMBER] 08 липня 2016 року по Броварському проспекту, 16-А, у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford S-MAX», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], автомобіля «Honda», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля «Toyota Rav-4», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. 18 серпня 2016 року постановою Деснянського районного суду м. Києва водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 19 серпня 2016 року постановою Деснянського районного суду м. Києва водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 29 липня 2016 року позивачем на підставі Страхового акту № КР-011348 Регрес від 29 липня 2016 року та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи з Рахунку-фактури № КМдС-0014789 від 26 липня 2016 року та беручи до уваги Звіт про визначення вартості матеріального збитку № 2148, складеного фізичною особою-підприємцем [PERSON], позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 246 247,14 грн. Згідно звіту № 2171 від 03.08.2016 про визначення вартості матеріального збитку по задній частині застрахованого автомобіля «Ford S-MAX», державний реєстраційний номер [NUMBER] вартість матеріального збитку по задній частині застрахованого автомобіля становить 146 907,61 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9547496. 27 грудня 2016 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» перераховано на користь позивача грошові кошти у розмірі 87 777,21 грн. на підставі страхового акту № 00197636 від 12 грудня 2016 року. Отже, для відшкодування шкоди в повному обсязі, позивач просить стягнути із відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що було виплачено Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка», у розмірі 59 130,40 грн., а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - "за закінченням встановленого строку зберігання". Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування» до [PERSON] про відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. 07 липня 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. 08 вересня 2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту АС № 009944, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству і пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням автомобілем «Ford S-MAX», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.6-20). 08 липня 2016 року по Броварському проспекту, 16-А, у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford S-MAX», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], автомобіля «Honda», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля «Toyota Rav-4», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] (а.с. 24-25). Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Уніка» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9547496, забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Toyota RAV\~4» н/з [NUMBER]. 18 серпня 2016 року постановою Деснянського районного суду м. Києва водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.26). 19 серпня 2016 року постановою Деснянського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.27). 29 липня 2016 року позивачем на підставі Страхового акту № КР-011348 Регрес від 29 липня 2016 року (а.с.32-34) та розрахунку суми страхового відшкодування до нього (а.с.35), виходячи з Рахунку-фактури № КМдС-0014789 від 26 липня 2016 року та беручи до уваги Звіт про визначення вартості матеріального збитку № 2148, складеного фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а.с.37-68), позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 246 247,14 грн. (а.с.36). Згідно Звіту № 2171 від 03.08.2016 про визначення вартості матеріального збитку по задній частині застрахованого автомобіля «Ford S-MAX», державний реєстраційний номер [NUMBER], вартість матеріального збитку по задній частині застрахованого автомобіля становить 146 907,61 грн., складеного на вимогу позивача (а.с.69-99). 22 листопада 2016 року позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» із заявою про здійснення страхового відшкодування у розмірі 146 907,61 грн. (а.с. 100, 101). 27 грудня 2016 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» перераховано на користь позивача грошові кошти у розмірі 87 777,21 грн. на підставі страхового акту № 00197636 від 12 грудня 2016 року (а.с. 105-107). 18 вересня 2017 позивачем направлено на адресу відповідача вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування, що було виплачено Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» у розмірі 59 130,40 грн. (а.с.108-111). Позивач просить стягнути різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 59 130,40 грн. (146 907,61 грн. - 87 777,21 грн.). Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях. Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 26 квітня 2018 року строк, а також доказів, на підтвердженя своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України). в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв'язку із наявністю вини іншої особи або у зв'язку із дією об'єктивних обставин). Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Зі змісту постанови Деснянського районного суду м. Києва від 19 серпня 2016 року про визнання відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вбачається, що 08 липня 2016 року о 17 годині 00 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем «Toyota Rav\~4» н/з [NUMBER] по пр. Броварському, 16-а в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Форд» н/з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що з урахуванням перерахованого на користь позивача 27 грудня 2016 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» страхового відшкодування у розмірі 87 777,21 грн., різниця між фактичним розміром страхової виплати та страховим відшкодуванням складає у сумі 59 130,40 грн. (146 907,61 грн. - 87 777,21 грн.), яку зобов"язаний сплатити відповідач. Тому позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування» до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягають задоволенню повністю: стягнути з [PERSON], [INFO], зареєстрованого та проживаючого за адресою: 02152, [ADDRESS], на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування», код ЄДРПОУ 35429675, адреса місцезнаходження: 08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. В. Кільцева, буд 56, адреса для листування: 03194, Київ-194, а/с 31, у відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування у розмірі 59 130 (п'ятдесят дев'ять тисяч сто тридцять) грн. 40 коп. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 762,00 грн. (а.с.134), відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1 762,00 грн.

Outcome: approved