Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], а про усунення перешкод в користуванні власністю та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач за первісним позовом посилається на те, що він є власником домоволодіння, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Новоподільська, будинок № 10, на підставі договору купівлі-продажу від 26 грудня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі під № у-1921, про що Комунальним підприємством «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 24 лютого 2004 року під реєстраційним номером 4139285, номер запису: 258, в книзі: бдод-228 зроблено відповідний запис. На підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 19.09.2013 року Реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, індексний номер 9634310, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого 19.09.2013 року Реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, індексний номер 9634788, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,0732 га, розташованої за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Новоподільська, будинок № 10. Сусід, відповідач по справі - [PERSON] є власником суміжного домоволодіння, розташованого за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Новоподільська, будинок № 8, на підставі Договору купівлі-продажу домоволодіння з земельною ділянкою серії ВСМ 145124 за № 4792 від 09.09.2005 року, посвідченого приватним нотаріусомКриворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 4792. На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 135527 від 06 липня 2009 року, виданого на підставі Договору купівлі-продажу серії ВСМ 145124 за № 4792 від 09.09.2005 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010910800564, [PERSON] є власником земельної ділянки, загальною площею 0,0786 га, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Новоподільська, будинок № 8. Відповідач за первісним позовом з порушенням будівельних норм, без згоди позивача, вздовж межі його земельної ділянки облаштував споруду для відходів, що створює позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Також відповідач влаштував газове обладнання (трубу та димар) частково на земельній ділянці позивача, що перешкоджає йому встановити тверду межу між земельними ділянками домоволодінь № 8 та № 10 по вулиці Новоподільська згідно технічної документації приватизованої земельної ділянки домоволодіння № 8, про що його було зобовязано рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05 липня 2011 року по цивільній справі № 2-110/11/0408. Крім того, [PERSON] влаштував у безпосередній близькості від межі до земельної ділянки позивача навіс із стовпів та шиферу таким чином, що під час дощу вода з даху навісу тече на його земельну ділянку, створюючи йому значні незручності. До того ж, [PERSON], з порушенням будівельних норм, насадив кущі та дерева на відстані менше одного метра від межі до його земельної ділянки, що створюють тінь на земельній ділянці. Кущі смородини під час цвітіння розростаються, проникаючи на територію земельної ділянки. Таким чином, все це створює перешкоди [PERSON], у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою № 10. Тому просить суд щодо усунення перешкод в користуванні належною йому на праві власності ділянкою. Відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, який в подальшому уточнив, в обґрунтування зазначив, що він є влаником домоволодіння та земельної ділянки по вул. Новоподільська, 8. Дане право посвідчено нотаріальним договором купівлі-продажу від 09.09.2005 року та державним актом на право власності на земельну ділянку від 06.07.2009 року, що пройшли відповідну державну реєстрацію. Починаючи з 2009 року в Дзержинському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ініціативою [PERSON] розглядаються судові справи відносно порушень земельного законодавства, межі та правил добросусідства. 05.07.2011 року судом було винесено рішення, згідно з яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] були відхилені, а натомість зустрічний позов [PERSON] задоволено у повному обсязі та зобовязано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні належною [PERSON] на праві власності земельною ділянкою по вул. Новоподільська, 8, а саме знести самовільно виконаний межовий знак у вигляді сітки-рабіци, встановити тверду межу між домоволодіннями № 8 та № 10 по вул. Новоподільській згідно технічної документації приватизованої земельної ділянки домоволодіння № 8, знести самочинно збудований туалет і лазню, укріпити ґрунти, пересадити садженці фруктових дерев та винограду. Вказане рішення залишено в силі ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.11.2011 року. Судове рішення було передано на примусове виконання до Дзержинського відділу державної виконавчої служби, але фактично до сьогодні воно не виконане та спір щодо межі між домоволодіннями № 8 та № 10 по вул. Новоподільській залишився без врегулювання. Саме через те, що [PERSON] не було проведено роботи щодо відновлення меж земельної ділянки, [PERSON] заперечував щодо надання погодження на приватизацію земельної ділянки по вул. Новоподільська, 10. Про те, що Криворізькою міською радою 28.08.2013 року за № 2176 було прийнято рішення щодо передачі [PERSON] у власність земельної ділянки по вул. Новоподільська, 10 та проведено державну реєстрацію такого права з видачею свідоцтва про право власності від 19.09.2013 індексний № 9634310, [PERSON] дізнався лише отримавши позовну заяву, яка є предметом даного судового розгляду. З наданих суду документів вбачається, що основою для оформлення свідоцтва на право власності на земельну ділянку по вул. Новоподільська, 10 стала технічна документація щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виконана ПП «Геохора», яка включає в себе акт встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 27.06.2013 року. Зазначений акт не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме: по-перше, акт не було погоджено [PERSON] як власником суміжної земельної ділянки, хоча згідно кадастрового плану, який також є складовою технічної документації із землеустрою чітко видно, що саме земельна ділянка по вул. Новоподільська, 8 є суміжною із земельною ділянкою по вул. Новоподільська, 10; по-друге, з витягу з ДЗК від 04.07.2013 року вбачається, що [PERSON] є зареєстрованим суміжним власником (користувачем) земельної ділянки по вул. Новоподільська, 12, тому не зрозуміло чому погодження межі в акті здійснила [PERSON], яка не є власником вказаної землі, сам же [PERSON] проживає в іншому місті, у звязку з чим є сумніви, що взагалі саме він ставив підпис у акті; по-третє, в акті вказано, що узгодження меж з суміжними землекористувачами здійснювалось на підставі складеного плану меж, який наведено на звороті, але фактично жодного плану не має. Дані факти стали підставою для порушення кримінального провадження № 12016040710000697 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 4 ст. 358 КК України. Замість погодження суміжного землекористувача [PERSON] [PERSON] надав до Криворізької міської ради акт виконкому Дзержинської районної у місті ради від 06.06.2013 року, згідно якого йому було дозволено здійснити оформлення державного акта без письмової згоди власника земельної ділянки по вул. Новоподільська, 8.В акті від 06.06.2013 року вказано, що [PERSON] відмовляється погодити межу земельної ділянки, оскільки вона не встановлена та він має претензії щодо замірів землевпорядної організації. Виконком Дзержинської районної у місті ради перевищив свої повноваження, коли не врахував вказані зауваження [PERSON] Згідно технічної документації, виконаної ПП «Геохора», площа земельної ділянки, яка запланована для передачі у власність [PERSON], складає 732 кв.м.. Вказана площа менше замірів, виконаних 1953 року КП «КБТІ» - 741 кв.м., але виконкомом хоча і відобразив у своєму акті, але не врахував, що зменшення площі відбулося за рахунок зміни конфігурації земельної ділянки, а саме в бік її розширення в ширину, та зменшення її довжини, що скоріш за все і призвело до порушення меж земельної ділянки із домоволодінням № 8 по вул. Новоподільська. Вказані доводи підтверджуються і тим, що перед ПП «Геохора» [PERSON] звертався до ТОВ «Крікон-ГЕО» за для розроблення землевпорядної документації, яка з невідомих причин не була використана для приватизації. Згідно замірів цієї землевпорядної організації площа земельної ділянки по вул. Новоподільська, 10 склала 713 кв.м. Висновком же судової експертизи від 13.1.2010 року № 90, призначеній у справі № 2-110/11/0408, було встановлено, що площа земельної ділянки по вул. Новоподільській, 10 - 722, 65 кв.м. Отже виконком Дзержинської районної у місті ради при складанні акту від 06.06.2013 року не вжив заходів щодо встановлення реальних розмірів та меж земельної ділянки по вул. Новоподільська, 10. Крім того, рішенням Дзержинського районного суду від 05.07.2011 року [PERSON] було зобовязано встановити тверду межу між домоволодіннями № 8 та № 10 по вул. Новоподільській згідно технічної документації приватизованої земельної ділянки домоволодіння № 8. Але з пояснювальної записки до технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виконаної ПП «Геохора», видно, що заміри здійснювалися за фактичним землекористуванням, а отже технічна документація приватизованої земельної ділянки домоволодіння № 8 не була врахована. Серед інших порушень, які сталися при здійсненні приватизації земельної ділянки по вул. Новоподільска, 10, потрібно відзначити те, що згідно вимог Земельного кодексу України, розробленню землевпорядної документації повинно передувати отримання дозволу міської ради на її розроблення. [PERSON] 30.01.2013 року було видано рішення Криворізької міської ради № 1774 про надання дозволу на розроблення технічної документації, але заяву про розроблення такої документації [PERSON] подав до ПП «Геохора» ще 09.11.2012 року. Таким чином, розроблення документації почалося ще до отримання дозволу на її розроблення, що є порушенням земельного законодавства України. [PERSON] земельний кадастр містить відомості про розподіл земель між власниками і користувачами. Але управлінням Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області листом від 01.12.2015 № 9-28-99.12-197/15-15 було повідомлено, що у Національній кадастровій системі відсутні відомості про документ, який є підставою для виникнення права, та про документ, що посвідчує право на земельну ділянку у [PERSON] на земельну ділянку по вул. Новоподільська, 10. Отже рішення Криворізької міської ради від 28.08.2013 № 2176 в частині надання земельної ділянки по вул. Новоподільська, 10 [PERSON] прийнято з процесуальними порушеннями та на підставі документів, які не відповідають реальним обставинам справи. Через це вказане вище рішення підлягає визнанню недійсним щодо [PERSON] Визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування щодо приватизації земельної ділянки по вул. Новоподільській, 10, автоматичне тягне за собою визнання недійсним і свідоцтва про право власності, оформлене на підставі цього рішення. Крім того, окрім вчинення незаконної приватизації земельної ділянки [PERSON] не виконав рішення Дзежинського районного суду від 05.07.2011 року та не усунув перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка належить [PERSON]: не знесено межовий знак у вигляді сітки-рабиці, туалет, лазню, не усунено вигрібні ями під ними. Хоча [PERSON] надано до суду акт держаного виконавця від 27.04.2012 року про начебто повне виконання судового рішення, але він є неправдивим. Дійсно [PERSON] через численні вимоги державного виконавця почав частково розбирати самочинно зведені ним споруди. Більш того, при складанні державним виконавцем акту 03.04.2012 року, [PERSON] взяв на себе зобовязання усунити всі порушення самостійно та виконати судове рішення у повному обсязі, про що був попереджений державним виконавцем в присутності свідків. 27.04.2012 року виконавчі дії проводились в присутності співробітника міліції, робітників, які повинні були проводити демонтаж господарських будівель, працівників ДВС і понятих. [PERSON] завірив усіх присутніх та [PERSON] у тому числі, що він закінчить розпочатий демонтаж самостійно. Оскільки всі присутні не бажали ще раз збиратися за для організації примусового виконання судового рішення, вони, здійснюючи на [PERSON] тиск, змусили його підписати акт про те, що судове рішення виконане. Таким чином, акт державного виконавця від 27.04.2012 року було складено в результаті введення в оману [PERSON] Доказом того, що межа між домоволодіннями № 8 та № 10 по вул. Новоподільська не була встановлена, а самочинно зведені споруди не було демонтовано свідчить висновок судової експертизи від 06.02.2015 року № 22. Крім того, про невиконання судового рішення [PERSON] свідчять ті обставини, що Дзержинським відділенням поліції порушено кримінальне провадження за ст. 382 КК України, внесено дані в ЄРДР за № 12016040710002272 та ведеться досудове розслідування. Враховуючи зазначене, оскільки виконавче провадження на сьогодні закрите, а перешкоди у користуванні земельною ділянкою по вул. Новоподільська, 8 не усунуті, [PERSON] змушений повторно клопотати про це перед судом. Додатково при винесенні судового рішення [PERSON] бажає стягнути з [PERSON] понесені судові витрати та моральну шкоду. Окрім того, неправомірними діями [PERSON] [PERSON] також завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: негативні переживання, тривога, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, обурення, побоювання щодо збереження свого майна. [PERSON] є літньою людиною, інвалідом ІІ групи за станом здоровя, що підтверджується медичними документами. Через тривалу судову тяганину стан його здоровя погіршився, він неодноразово звертався до лікаря зі скаргами на погане самопочуття та за його рекомендаціями потребує стаціонарного лікування. Крім того, [PERSON] неодноразово принижував честь і гідність [PERSON], висловлюючись образливо не лише в його бік, а і в бік його родини. Дані факти підтверджуються численними викликами працівників поліції та складеними ними процесуальними [PERSON] пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, що мало негативний вплив на стан його здоровя. Внаслідок протиправної поведінки [PERSON] [PERSON] заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 50 000 грн. Позивач за первісним позовом та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечували з підстав його необгрунтованості. Відповідач за первісним позовом та позивач за уточненим зустрічним позовом та його представник в судовому засіданні заперечували з приводу задоволення первісного позову, та просили задовольнити уточнений зустрічний позов. Представник третьої особи Криворізької міської ради в судовому засідання присутній не був, надав до суду заявук про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позовних вимог до Криворізької міської ради у повному обсязі з підстав, викладених в запереченнях. Представник Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області в судовому засіданні присутній не був, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності представлені докази, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача за первісним позовом не підлягають задоволенню, а також уточнені позовні вимоги відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом теж не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.\~4 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст.\~11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших\~осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до договору купівлі-продажу від 26 грудня 2003 року ВВА № 565226, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № у-1921 домоволодіння за адресою м. Кривий Ріг вул. Новоподільська, буд.10 належить [PERSON] (Т. 1, а.с.8-9). Згідно витягу серії ЕАС № 763155 від 19.09.2013 року земельна ділянку, кадастровий номер 1211000000:02:189:002, площею 0,0732 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на праві приватної власності належить [PERSON] (Т.1, а.с. 10-11). Як вбачається з договору купівлі-продажу серії ВСМ № 145124 від 09 вересня 2005 року домоволодіння з земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Новоподільська, 8 на праві приватної власності належить [PERSON] (Т.1, а.с.12). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, законодавець чітко визначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1,2 ст. 319 ЦК України). Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 листопада 2014 року призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу (Т. 1, а.с.133-134). Судом встановлено, що відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 22 від 06.02.2015 року відстань від споруди для відходів, газового обладнання, навісу та літньої кухні, щ знаходяться на земельній ділянці домоволодіння 8 по вул. Новоподільській у м. Кривому Розі д< межі із земельною ділянкою домоволодіння №10 по вул. Новоподільській у м. Кривому Розі не відповідає діючим будівельним, санітарним та пожежним нормам України. Відстань від кущів та дерев, що знаходяться на земельній ділянці домоволодіння 8 по вул Новоподільській у м. Кривому Розі до межі із земельною ділянкою домоволодіння №10 по вул Новоподільській у м. Кривому Розі, на час проведення експертизи регламентується тільки ЗК України , згідно з яким - «У випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені та гілки дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки». Пояснити, як саме порушуються права та інтереси власника земельної ділянки, розташованій за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вул. Новоподільська, будинок №10, із- за недотримання будівельних, санітарних та пожежних норм власником земельної ділянки №8 - може тільки сам власник, так як норми ДБН порушені обома власниками. Крім того, згідно висновку вищевказаної експертизи, газове обладнання (труба чи димар), встановлене [PERSON] частково на земельній ділянці до домоволодіння №10 по вул. Новоподільській у м. Кривому Розі, встановити власнику цієї земельної ділянки [PERSON] тверду межу між земельними ділянками домоволодінь №8 та №10 по вулиці Новоподільська у м. Кривому Розі згідно технічної документації приватизованої земельної ділянки домоволодіння №8 - не перешкоджає. Газовий лічильник встановлено над огорожею, а встановити тверду межу між літньою кухнею домоволодіння №8 та житловим будинком домоволодіння № 10 - не доцільно, можливість обслуговувати стіни літньої кухні домоволодіння №8 (відстань до межі 0.56 м), обслуговувати (чистити димоходи) газової труби (по межі) та стіни житлового будинку домоволодіння №10 (відстань до межі 0.79м) буде відсутня. Існуюча на день огляду експертом межа, між земельними ділянками сторін, вимогам землевпорядної документації на домоволодіння №8 - відповідає і зафіксована металевою проволокою. При проведені замірів, на вимогу [PERSON], за основу бралась межа зафіксована металевою проволокою. Межові знаки між земельними ділянками домоволодінь №8 та №10 з боку вул.Новоподільська та з боку городу - встановлені згідно земельній справі на домоволодіння №8. Було проведено обміри земельної ділянки домоволодіння №8 - по «червоній лінії» та збоку городу - відхилень не встановлено. Встановити конкретно на скільки огорожа із сітки-рабиці не відповідає межі, зафіксованою метелевою проволокою, - не представилось можливим, так як сітка натягнута не щільно, по низу зафіксована то металевими то деревинними кіллями. Існуючим будівельним, санітарним, пожежним та іншим технічним нормам відстань від туалету, який знаходиться на ділянці №10 до межі з ділянкою №8 - не відповідає. Відстань складає 0.83 м. Встановити, чи відповідає існуючим будівельним, санітарним, пожежним та іншим технічним нормам відстань від вигрібної ями, яка розміщена під туалетом, який знаходиться на ділянці №10 до межі з ділянкою №8, - не представляється можливим. Існуючим будівельним, санітарним, пожежним та іншим технічним нормам відстань від лазні, яка знаходиться на ділянці №10 до межі з ділянкою №8 - не відповідає та складає 0,83 м. Встановити, чи відповідає існуючим будівельним, санітарним, пожежним та іншим технічним нормам відстань від вигрібної ями, яка розміщена під лазнею, яка знаходиться на ділянці №10 до межі з ділянкою №8, - не представляється можливим. Експерт зазначає, що вирішити спір між сторонами по справі, опираючись на норми ДБН та СНІП, - не можливо. Як літня кухня на території домоволодіння №8, так і вбиральня та лазня на території домоволодіння №10, - збудовані з порушенням норм ДБН та СНІП, але узаконені, та входять у права власності на домоволодіння. Існує лише можливість перенести навіс та яму для відходів, які розташовані на земельній ділянці домоволодіння №8 по межі з домоволодінням №10 - на 1,0 м від межі. Площа земельної ділянки, на яку вийшла споруда газової труби за межі земельної ділянки домоволодіння №8, складатиме - 1,50 м х 0,05 м =0.075 м2. зафіксованою металевою проволокою, - не представилось можливим, так як сітка натягнута не щільно, по низу зафіксована то металевими то деревинними кіллями. За висновком вказаної експертизи, вирішити спір між сторонами по справі, опираючись на норми ДБН та СНіП не можливо. Як літня кухня на території домоволодіння № 8, так і вбиральня та лазня на території домоволодіння № 10 збудовані з порушенням норм ДБН та СНіП, але узаконені, та входять у права власності на домоволодіння. Існує лише можливість перенести навіс та яму для відходів, які розташовані на земельній ділянці домоволодіння № 8 по межі з домоволодінням № 10 на 1,0 м від межі. Площа земельної ділянки, на яку вийшла споруда газової труби за межі земельної ділянки домоволодіння № 8, складатиме 1,50 м х 0,05 м = 0,075 кв. м. (Т.1, а.с. 137-145). Також судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05 липня 2011 року [PERSON] зобовязано усунути перешкоди [PERSON] у користуванні земельною ділянкою, а саме: знести самовільно виконаний межовий знак у вигляді сітки-рабиці, встановлений ним на території домоволодіння № 8 та № 10 по вулиці на території домоволодіння № 8 та встановити тверду межу між земельними ділянками домоволодінь № 8 та № 10 по вулиці Новоподільська згідно технічної документації приватизованої земельної ділянки домоволодіння № 8; знести самочинно збудовані туалет і лазню, через побудову та експлуатацію яких руйнується літня кухня домоволодіння № 8; здійснити укріплення грунту його земельної ділянки від зсувів для запобігання замуленню земельної ділянки домоволодіння №8; пересадити сажанці фруктових дерев та винограду на земельній ділянці домоволодіння № 10 у відповідності до державних будівельних норм. За клопотанням сторін вищевказана справа досліджена судом у судовому засіданні. Як вбачається з Актів державного виконавця Спаської К.П. Москалюк В.В. не усунув перешкоди у користуванні земельною ділянкою [PERSON] (Т. 1, а.с.202-203). Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до п. 2.3. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376, комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Згідно з ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права на володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Крім того, відповідно до п.п. 5, 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року, право на звернення до суду, згідно до вимог статті 376 ЦК, з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. Відповідно до положень статті 38 Закону № 3038-VI право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391,396 ЦК, статтею 103 Земельного кодексу України. В пункті 22, 23 цієї ж Постанови зазначено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. Позивачем за первісним позовом, крім іншого, не доведено підстави для крайньої міри шляхом знесення спірних побудов. Європейській суд з прав людини по справі «Іванова і Черкезов проти Болгарии» (Ivanova and Cherkezov v. Bulgaria, скарга N 46577/15) от 21 квітня 2016 року, підтвердив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Таким чином, право на звернення до суду з позовом про знесення самочинного будівництва на підставі статті 376 ЦК України позивач не має, таке право належить зокрема відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю, а позивачем не доведено підстави для крайньої міри шляхом знесення спірних побудов. Також слід зауважити, що висновком судової будівельно-технічної експертизи, підтверджено, що вирішити спір між сторонами по справі, опираючись на норми ДБН та СНіП не можливо, оскільки обидва співвласники порушили вимоги будівельних норм та стандартів. При цьому, суд враховує, шо газове обладнання введено в експлуатацію з урахуванням відповідних висновків та проектів. Крім того, суд зазначає, що між сторонами у справі з 2009 року тривають суперечки щодо меж земельної ділянки, та побудов і рослин на ній, та дотримання правил добросусідства. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову [PERSON] в частині усунення перешкод в користуванні власністю шляхом перенесення споруд для відходів, демонтування газового обладнання (труби та димаря), навісу із стовпів та шиферу, демонтування літньої кухні, що разтошовані на земельній ділянці [PERSON] є необгрунтованими та недоведеними, та такими, що не підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог [PERSON] до [PERSON] щодо зрізання належних [PERSON] кущів коренів тощо, суд їх відхиляє, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 105 Земельного кодексу України, у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. Таким чином [PERSON] не має перешкод у зв"язку з проникненням коренів та гілок кущів та дерева, належних [PERSON], оскільки наділений правом в силу ст. 105 ЗК України їх зрізати. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку по вул. Новоподільська, 10, загальною площею 0, 0732 га від 19.09.2013 індексний № 9634310, видане Реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] Віталійовичу.відоцтва про право на власність, скасування рішення органу місцевого самоврядування про безоплатну передачу землі [PERSON], суд їх відхиляє, враховуючи, окрім вищенаведеного, наступне. Відповідно до Конституції України земля є обєктом права власності українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи місцевого самоврядування в межах, визначених Основним законом (ст. 13 Конституції України та ст. 324 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 4 ст. 373 ЦПК України передбачено право особи, якій належить земельна ділянка, використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення та зводити на ній будівлі і споруди, створювати закриті водойми та інше, згідно ч. 1 ст. 375 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи комісією з питань вирішення земельних спорів щодо меж земельних ділянок індивідуальної житлової забудови та додержання громадянами правил добросусідства зроблено висновок про те, що [PERSON] не має претензій до межі між земельними ділянками його домоволодіння № 8 та № 10 по вул. Новоподільській. Комісія вважає за можливе виконати оформлення державного акта на право власності на землю домоволодіння № 10 по вул. Новоподільській без письмової згоди власника домоволодіння № 8 на вул. Новоподільській. Рішенням Криворізької міської ради № 1774 від 30.01.2013 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою для подальшої передачі земельних ділянок безоплатно у власність громадянам» надано громадянам дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок, для подальшої передачі безоплатно у власність, спільну часткову, спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва (Т.1, а.с.60). Згідно рішення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради за № 263 від 19.06.2013 року «Про затвердження акту комісійного розгляду земельного спору між власниками домоволодінь № 8 та № 10 по вул. Новоподільській» затверджено Акт комісійного розгляду земельного спору між власниками домоволодінь № 8 та № 10 на вул. Новоподільській від 06.06.2013 року (Т.1, а.с.61-65). Рішенням Криворізької міської ради від 28.08.2013 року № 2176 «Про безоплатну передачу у власність, спільну часткову, спільну сумісну власність земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва та особистого селянського господарства» згідно п. 5 якого [PERSON] безоплатно передана у власність земельна ділянка, площею 0,07342 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (Т.1, а.с.86-87). Відповідно до ст. 13 Конституції України земля є обєктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи місцевого самоврядування в межах, визначених Основним законом. Статтею 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Згідно з ст. 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані обєкти комунальної власності. На підставі ст. 80 Земельного кодексу України та територіальна громада є субєктом права власності на землі комунальної власності та реалізує це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Аналогічну норму містить ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Згідно із ч. 1 ст. 10 вищевказаного закону. Криворізька міська рада наділена повноваженнями представляти територіальну громаду міста [PERSON], та здійснювати від її імені і в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, Законом України Про місцеве самоврядування в Україні та іншими законами. Законодавець чітко визначає, що міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, Законом України Про місцеве самоврядування в Україні та іншими законами до їх відання, відповідно до ст. 25 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні. Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міста належить розпорядження землями територіальної громади, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону до компетенції міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин виключно на пленарних засіданнях міської ради. Згідно зі ст.ст. 116, 118, 125, 126 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та їїх орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Під час судового розгляду встановлено, що між сторонами у справі тривалий час існують конфлікти щодо порядку користування спільної межі земельних ділянок та встановлення межових знаків. Разом із тим, під час судового розгляду не встановлено, що при прийнятті рішення Криворізької міської ради від 28.08.2013 № 2176 «Про безоплатну передачу у власність, спільну часткову, спільну сумісну власність земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва та особистого селянського господарства», в частині передання [PERSON] у власність земельної ділянки по вул. Новоподільська, 10, загальною площею 0, 0732 га. Відповідачем - КМР були перевищені повноваження, чи рішення прийнято з порушенням порядку, встановленого закону. Тому підстав для його визнання недійсним не вбачається, тому в цій частині позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, недоведеними, та такими, що не підлягають задоволенню. Вимоги [PERSON] про визнання недійсним Свідоцтво про право власності на земельну ділянку по вул. Новоподільська, 10, загальною площею 0, 0732 га від 19.09.2013 індексний № 9634310, видане Реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] є похідними від вимог про скасування відповідного рішення органу місцевого самоврядування, тому також не підлягають задоволенню з підстав необгрунтованості та їх недоведеності. Отже в задоволені цієї частини позовних вимог слід відмовити, погодившись з доводами представників Криворізької міської ради. В частині вимог про зобов"язання виконати попереднє рішення суду та акти державного виконавця, суд зауважує, що рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05.07.2011 року набуло чинності, та перебуває на виконанні в органах державної виконавчої служби. Такі позовні вимоги не пов"язані ані з первісним позовом, ані з зустрічним позовом, та стосуються порядку виконання судового рішення, та можуть бути оцінені в межах даного провадження, що не позбавляє [PERSON] використовувати права стягувача у виконавчому провадженні. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то зустрічним позивачем не доведено порушення його прав та законних інтересів, що було б підставою для стягнення моральної шкоди, а отже в задоволенні цієї частини позовних вимог слід також відмовити. Суд зауважує, що забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, забезпечення раціонального використання та охорони земель і забезпечення гарантій прав на землю відповідно до ст. 5 ЗК України є одними із основних засад земельного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Тому усі доводи [PERSON] на необхідність та вимушеність захисту його прав, порушуючи тим самим права відповідача,зокрема шляхом скасування рішення про надання зустрічному відповілачу у власність земельної ділянки , є неприйнятними для суду. Також суд зауважує, що згідно ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Крім того, в силу ст. 108 ЗК України у випадках, коли сусідні земельні ділянки відокремлені рослинною смугою, стежкою, рівчаком, каналом, стіною, парканом або іншою спорудою, то власники цих ділянок мають право на їх спільне використання, якщо зовнішні ознаки не вказують на те, що споруда належить лише одному з сусідів. Власники сусідніх земельних ділянок можуть користуватися межовими спорудами спільно за домовленістю між ними. Витрати на утримання споруди в належному стані сусіди несуть у рівних частинах. До того часу, поки один із сусідів зацікавлений у подальшому існуванні спільної межової споруди, вона не може бути ліквідована або змінена без його згоди. Таким чином, як [PERSON] так і [PERSON] можуть визначити порядок користування спільною межею з урахуванням правил добросусідства, так і в судовому порядку. З огляду на вищевикладене та підсумовуючи зазначене, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Криворізька міська рада Дніпропетровської області про усунення перешкод в користуванні власністю та зобовязання вчинити певні дії, та уточнені зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] Криворізької міської ради, третя особа - Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області про визнання рішення не дійсним, про зобовязання вчинити певні дії, про відшкодування моральної шкодиї задоволенню не підлягають. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовів, підстав для стягнення судових витрат не вбачається в силу ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed