Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням неодноразово уточнених позовних вимог просив суд встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], з [PERSON], яка померла 18.01.2014 року на час відкриття її спадщини; визнати за ним право власності на спадщину за законом на ? частину квартири [ADDRESS] (раніше [PERSON]) у м. Запоріжжі після смерті матері [PERSON] померлої 18.01.2014 р.; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 03.09.2014 р. реєстр № 669, в частині визнання за [PERSON] права на спадщину за законом на ? частину квартири [ADDRESS] (раніше [PERSON]) у м. Запоріжжі після смерті матері [PERSON], яка померла 18.01.2014 р.; зобов»зати державного реєстратора приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] внести зміни в реєстраційний запис № 6877446 від 03.09.2014 року про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно , а саме: зменшити розмір його власності з 1/1 до 1/ 2 частки та зареєструвати право власності на ? частку квартири [ADDRESS] за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 18.01.2014 року . Уточнені позовні вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що він є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , померлої 18.01.2014 року. Спадкоємцем також є його рідний брат [PERSON]. На час смерті матері він постійно проживав з нею за адресою: [ADDRESS] , і таким чином прийняв спадщину, відмови від неї не заявляв. В 2014 році його брат забрав у нього документи на квартиру, свідоцтво про смерть матері, вказавши, що вказані документи йому необхідні для подачі заяви про прийняття спадщини. Наприкінці 2014 року він вирішив зареєструватися за місцем свого проживання у спірній квартирі і при оформленні прописки дізнався, що [PERSON] обманним шляхом позбавив його спадщини і оформив на себе спадкову квартиру. Через вказані дії відповідача він звертався до поліції , де і дізнався про наявність оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за законом. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги, наполягали на задоволені позову , надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнала в повному обсязі, в задоволенні позовних вимог просила відмовити. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що позивач [PERSON] ніколи не проживав з матір»ю в її квартирі , багато років перебуває на обліку як хронічний алкоголік, веде аморальний спосіб життя, і до матері приходив тільки тоді, коли йому були потрібні гроші. Після смерті матері, [PERSON], незважаючи на прохання брата [PERSON], до нотаріуса не з»явився у шестимісячний строк, заяву про прийняття спадщини або про відмову від неї не подавав. Свідоцтво про право на спадщину за законом було видане її довірителю відповідно до норм чинного законодавства, оскільки згідно відомостей наявних в матеріалах справи, на час смерті [PERSON] в спірній квартирі будь-яких осіб, як членів сім»ї спадкодавця, не зазначено. Також, представник відповідача зазначила, що [PERSON] не був проти реєстрації позивача в квартирі матері, про що надавав заяву, однак в призначений день не з»явився, бо знову запив, а тому [PERSON] змінив свою думку та відкликав заяву. Крім того, як зазначила представник відповідача, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO] і знявся з реєстрації за вказаною адресою у вересні 2014 року, тобто вже після смерті матері. Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] в наданих суду заяву просила справу розглядати у її відсутність. В наданих до суду запереченнях в задоволенні позовних вимог просила відмовити з тих підстав, що після відкриття спадкової справи за заявою [PERSON], нею було направлено повідомлення [PERSON] про відкриття спадщини за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] та було запропоновано з»явитися або надіслати відповідну заяву у строк до 18.07.2014 року. Однак, [PERSON] до неї не з»явився, і заяви про бажання прийняти спадщину після померлої матері не надав. Оскільки у довідці з місця проживання було зазначено, що [PERSON] на час смерті в квартирі за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована та проживала одна, [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої матері 03.09.2014 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON]М, [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи , приходить до наступних висновків. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч.1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Частиною 1 ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] є рідними братами (а.с. 7,87) , їх матір»ю є [PERSON], яка померла 18 січня 2014 року (а.с.8). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS], яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 88 від 14.01.1994 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.05.2002 року (а.с.92,93). Згідно звіту про оцінку майна, станом на 05 квітня 2016 року ринкова вартість квартири за адресою: [ADDRESS] склала 315\~686,00 гривень (а.с.16-25). 29.03.2014 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про відкриття спадщини після смерті [PERSON], повідомивши, що крім нього спадкоємцем за законом є [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.83). Як вбачається з копій матеріалів спадкової справи, дослідженої судом, в ній наявне повідомлення на ім»я [PERSON] про відкриття спадщини , адресоване за адресою : [ADDRESS], разом з тим докази того, що вказане повідомлення було отримане позивачем [PERSON], матеріали спадкової справи не містять (а.с.90). Також судом встановлено, що [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертався. З огляду на те, що [PERSON] була надана нотаріусу довідка про те, що на час смерті в квартирі за адресою : [ADDRESS] була зареєстрована лише [PERSON] (а.с.90) , [PERSON] 03.09.2014 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване в реєстрі № 669 (а.с.104). Разом з тим, як встановлено в ході розгляду справи , [PERSON] на час смерті матері [PERSON] проживав разом з нею за адресою [ADDRESS], іншого житла не мав . Вказану обставину підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зазначили, що [PERSON] постійно проживав з матір»ю, доглядав за нею , готував їжу, а також зазначений факт підтверджується наступними доказами, наявними в матеріалах справи: довідкою ЦОА № 1058 від 10.03.2016 року (а.с.10), актом ЦОА № 2 від 10.03.2016 року (а.с.11); оглянутою медичною карткою [PERSON], в якій зазначено адресу проживання [INFO] (а.с.120-123); ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.08.2002 року , відповідно до якої зобов»язано житловий орган здійснити виписку [PERSON] з кв. 20. буд. 19 по пр. Радянському в м. Запоріжжя (а.с.154); копією паспорта [PERSON], згідно якого він 24.10.2002 знятий з реєстрації місця проживання за адресою: [INFO] (а.с.6) ; талоном зняття з реєстрації місця проживання в Україні , відповідно до якого зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] на підставі ухвали суду було здійснене 25.09.2014 року (а.с.159); довідкою Державного ощадного банку України , відповідно до якої [PERSON] мала в банку відкритий поточний рахунок, який було закрито 04.04.2016 року, власником рахунку було надано довіреність на розпорядження рахунком на ім»я [PERSON] (а.с.157). Оскільки беззаперечно встановлено, що [PERSON] проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, він є таким , що прийняв спадщину на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, вимоги ч. 1 ст. 1269 ЦК України про обов»язкове подання заяви про прийняття спадщини або ж про відмову у її прийнятті у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, на [PERSON] не розповсюджуються, оскільки на час смерті спадкодавця [PERSON] він проживав разом з нею, що встановлено в ході розгляду справи, а тому має право на частину спадкового майна разом з іншим спадкоємцем першої черги [PERSON]. При цьому суд зауважує, що пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] не спростовують встановлених судом фактичних обставин, з огляду на те, що [PERSON] , як лікар , оглядав [PERSON] раз на півроку, при цьому в квартирі перебував лише 15-20 хвилин, а востаннє бачив померлу восени 2013 року , а свідок [PERSON] зазначив, що за життя спадкодавця був в квартирі по вул. Г. Сталінграду один раз, коли привозив пральну машину, в цей час пральну машинку допомагав занести [PERSON] . Також, суд не приймає до уваги ствердження представника відповідача [PERSON] про те, що на час смерті матері [PERSON] був зареєстрований за адресою: м. Запоріжжя, пр.. Радянський , 19 кв.20 , і йому нотаріус надсилав повідомлення про відкриття спадщини, оскільки [PERSON] відповідно до ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.08.2012 року втратив право користування зазначеним житлом саме з часу набрання судовим рішення законної сили , а матеріали спадкової справи не містять доказів отримання [PERSON] повідомлення про відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови\~\~від\~\~спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Зважаючи на вищевикладене , беручи до уваги, що частиною першою ст. 1267 ЦК України передбачено рівність часток у спадщині кожного із спадкоємців , суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання,\~ визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності в порядку спадкування за законом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині зобов»зання державного реєстратора приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] внести зміни в реєстраційний запис № 6877446 від 03.09.2014 року про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно , а саме: зменшити розмір його власності з 1/1 до 1/ 2 частки та зареєструвати право власності на ? частку квартири [ADDRESS] за [PERSON], суд вважає , що зазначені вимоги задоволенню не підлягають, оскільки приватний нотаріус не є відповідачем по справі, а тому суд не має повноважень зобов»язати її вчинити певні дії, крім того, відповідно до вимог Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за заявою позивача , після набрання вказаним рішенням законної сили державний реєстратор буде зобов»язаний внести зміни до реєстраційного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України прапорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial