Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання незаконними та скасування рішення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу посилаючись на те, що рішенням [PERSON] районної ради Черкаської області (далі - відповідач 1) від 20.05.2013 №23-4/VI позивача було призначено на посаду головного лікаря [PERSON] центральної районної лікарні та укладено з ним Контракт від 11.06.2013 (далі - Контракт) на період з 11.06.2013 року до 10.06.2014 року . Зміни чи доповнення до Контракту не вносились, додаткові угоди не підписувались. Після закінчення терміну дії Контракту, позивач продовжував працювати на посаді головного лікаря Мотистирищенської ЦРЛ. 30.11.2016 року позивач, перебуваючи на лікарняному, дізнався, шо рішенням [PERSON] районної ради Черкаської області від 29.11.2016 №11-13/ VIІ дію Контракту було припинено, його звільнено із займаної посади з 29.11.2016 року відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України, а голові районної ради доручено розірвати Контракт. Вказане рішення відповідача 1 про припинення Контракту та звільнення позивача із займаної посади є незаконним, адже позивач сумлінно виконував взяті на себе зобов'язання за Контрактом та не порушував його умов, а тому підстави для припинення Контракту відсутні, відповідач 1 порушив трудові права позивача та трудове законодавство України, виходячи з наступного: У звязку із там, шо після закінчення строку Контракту, трудові відносин між позивачем та відповідачем 1 фактично тривали і жодна із сторін не вимагала їх припинення, Контракт вважається продовженим на невизначений строк, тобто термін дії Контракту відсутній - безстроковий трудовий договір. В обгрунтуання посилається на ч. 3 ст. 21, п. 2 ст. 23, ст. 39-1 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України). Однією з підстав припинення трудового договору, визначених статтею 36 КЗпП України, є підстави, передбачені контрактом (пункт 8 ч.1). Відповідно до абз. 1 п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1995 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (далі - Постанова № 9) вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п 8 ст.36 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Так, абз. 4 п. 5.2 Контракту встановлено, що Контракт припиняється з ініціативи [PERSON] районної ради до закінчення терміну дії Контракту у випадках, тередбачених п 5.3 цього Контракту. Пунктом 5.3 Контракту визначено, що головний лікар може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи [PERSON] районної ради до закінчення терміну його дії: у разі систематичного невиконання Головним лікарем без поважних причин обовязків, покладених на нього Контрактом; у разі одноразового грубого порушення Головним лікарем законодавства чи обовязків, передбачених Контрактом, в результаті чого для Комунального закладу настали значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачені штрафи, постраждало імя Комунального закладу, [PERSON] районної ради та ін.); у разі невиконання Комунальним закладом зобовязань перед бюджетом та іншими організаціями щодо сплати податків, зборів та обовязкових платежів, а також невиконання Комунальним закладом зобовязань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати; за поданням службових осіб органів державного нагляду за охороною праці у разі систематичних порушень вимог чинного законодавства з питань охорони праці; а також у разі систематичного виявлення фінансових порушень, зловживання службовим становищем, грубого та неетичного відношення в стосунках з працівниками даного Комунального закладу. Як на підставу припинення Контракту, в оскаржуваному рішенні відповідач 1 посилається на : п. 8 ст. 36 КЗпП України; пункт 5.3 Контракту; лист [PERSON] РДА від 28.08.2016 № 31; протокол фінансового управління [PERSON] РДА від 23.09.2016 про порушення бюджетного законодавства; довідку фінансового управління [PERSON] РДА про перевірку нарахування та виплати заробітної плати за 8 місяців 2016 року по закладах охорони здоровя; звіт тимчасової контрольної комісії [PERSON] районної ради з питань перевірки дотримання умов контракту головним лікарем [PERSON] ЦРЛ щодо ефективного використання майна, яке є спільною власністю територіальних громад сіл, селища, міста, району та витрачання виділених бюджетних коштів від 19.07.2016: та невиконання позивачем умов, викладених: у абз. 5 п. 2.8 розділу 2 Контракту - «головний лікар зобовязаний координувати діяльність структурних підрозділів Комунального закладу»; у абз. 3 п. 5.3 розділу 5 Контракту - «головний лікар може бути звільнений з посади, а Контракт розірваний з ініціативи [PERSON] районної ради до закінчення терміну його дії у разі одноразового грубого порушення Головним лікарем законодавства чи обовязків, передбачених Контрактом, в результаті чого для Комунального закладу настали значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачені штрафи, постраждало імя Комунального закладу, [PERSON] районної рада та ін.)»; у п. 2.2 розділу 2 Контракту - «головний лікар зобов'язується забезпечити виконання показників ефективності використання майна, яке є спільною власністю територіальних громад сіл, селища, міста району». Отже, підставою для припинення Контракту стало передбачене абз. 3 п. 5.3 розділу 5 Контракту - одноразове грубе порушення Головним лікарем законодавства чи обов'язків, передбачених Контрактом, в результаті чого для Комунального закладу настали значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачені штрафи, постраждало імя Комунального закладу, [PERSON] районної рада та ін). Згідно п. 27 Постанови № 9, вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обовязків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду. Тому при звільненні позивача з підстав, передбачених Контрактом, власник або уповноважений ним орган повинен навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які порушення законодавства чи обовязків, передбачених Контрактом, вчинив позивач та коли, а також, які значні негативні наслідки настали, для кого і в якому розмірі. Водночас, в оскаржуваному рішенні відповідачем 1 не зазначено характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним шкоду, та не наведено обовязкової умови для припинення Контракту за вказаною підставою, а саме - значні негатнвні наслідки, які настали в результаті одноразового грубого порушення позивачем законодавства чи обовязків, передбачених Контрактом. За правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в абзаці другому пункту 13 Постанови № 9, на працівників, з якими укладено контракт, поширюється законодавство про працю, що регулює відносити по трудовому договору, за винятком, встановленим для цієї форми трудового договору. У цьому випадку відповідач 1 при застосуванні такого крайнього заходу, як звільнення, обмежився лише загальним посиланням на невиконання позивачем умов Контракту та не врахував положення ч. 3 ст. 149 КЗпП України, згідно з яким при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Також відповідачем 1 не додержано передбачені ст. ст. 148 та 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема пропущено установлений ч. 1ст. 148 КЗпП України строк для застосування дисциплінарного стягнення та не зажадано письмових пояснень від позивача. В оскаржуваному рішенні відповідач 1 посилається на лист Монаспфищенської РДА від 28.08.2016 № 31, протокол фінансового управління [PERSON] РДА від 23.09.2016 про порушення бюджетного законодавства, довідку фінансового управління [PERSON] РДА про перевірку нарахування та виплати заробітної плати за 8 місяців 2016 року по закладах охорони здоровя, звіт тимчасової контрольної комісії [PERSON] районної ради з питань перевірки дотримання умов контракту головним лікарем [PERSON] ЦРЛ щодо ефективного використання майна, яке є спільною власністю територіальних громад сіл, селища, міста, району та витрачання виділених бюджетних коштів від 19.07.2016, рішення [PERSON] районної ради від 27.07.2016 року № 8-2/, а оскаржуване рішення було прийнято лише 29.11.2016 року, тобто щонайменше більш ніж через 2 місяці після нібито виявленого проступку позивача. Позивач був звільнений відповідачем 1 в період знаходження на лікарняному з 28.11.2016 року по 04.12.2016 року, що є порушенням ч. 3 ст. 40 КЗпП України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9. Достовірність інформації про перебування на лікарняному лежить на позивачеві, а перевірку правильності такої інформації повинен був здійснити відповідач 1, якого було повідомлено про тимчасову непрацездатність позивача, проте який факт перебування позивача на лікарняному належним чином не перевірив, прийняв оскаржуване рішення про його звільнення в порушення норм чинного законодавства України, чим порушив трудові права позивача. В обґрунтування позову, крім іншого посилається на ч. 6 ст. 43 Конституції України, параграфа 1 ст. 8, п. а) параграфа 2 ст. 9 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року (яка ратифікована постановою Верховної Ради №3933-Х11 від 04.02.94). Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Враховуючи, що позивач був звільнений з 29.11.2016 року, тому розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинен бути проведений з 29.11.2016 року по день винесення рішення. Оскільки звільнення мало місце в листопаді 2016 року, то для обчислення середнього заробітку позивача враховується його заробітна плата за останні два місяці роботи, що передували звільненню (Порядк обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою КМУ від 08.02.1995 №100). Просить визнати незаконним та скасувати рішення [PERSON] районної ради Черкаської області від 29.11.2016 № 11-13/V1I «Про розірвання контракту з головним лікарем [PERSON] ЦРЛ [PERSON]П.», поновити його на посаді головного лікаря [PERSON] ЦРЛ, стягнути з [PERSON] ЦРЛ на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, рішення в частині поновлення його на посаді головного лікаря [PERSON] ЦРЛ та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю, просить його задоволити в повному обсязі та пояснив, що оцінка його роботи та роботи колективу, за час його перебування на посаді головного лікаря відповідачем 1 дана невірно. Він ознайомився з рішенням, яке було складено спеціалістом фінансового управління районної держаної адміністрації, а саме протоколом про вчинення бюджетного правопорушення та відповідною довідкою. З даними документами він ознайомився вже під час розгляду справи в суді. Однак, якби його ознайомили з ними раніше він міг би дати пояснення. Він ніяких порушень, в тому числі і фінансових не допускав протягом всієї його роботи, в тому числі протягом даного року. Все те, що там написано, це рішення комісії, він його коментувати не хоче. Дані рішення на совісті людей, які писали протокол та довідку. Не має заборгованості до кінця року, ніяких перевищень виплат не має, не було нічого зроблено без погодження з головою адміністрації та начальником райфінвідділу. В даної комісії ще були питання, на які вона отримала відповіді, крім цього, в даному рішенні є ще заперечення. На час проведення перевірки він був на лікарняному. Особою, яка виконувала в той час обов»язки головного лікаря одразу було надано заперечення за результатами перевірки. Після подання заперечень, більше ніяких висновків по лікарні не було. [PERSON] ЦРЛ займала 3-4 місце рейтенговими показниками, серед 20 районів. Він не погоджується із тим фактом, що він перебуваючи на посаді головного лікаря [PERSON] ЦРЛ, допустив ряд порушень Бюджетного кодексу, так і низки постанов КМУ щодо фінансового забезпечення діяльності районної лікарні. Виникали питання не забезпечення фінансами по заробітній платі, по оздоровчих, з приводу чого він неодноразово звертався у письмовому порядку до голови районної адміністрації, до сесії районної ради. Порушував питання про необхідність додаткових коштів на заробітну плату та оздоровчі, особливо після прийняття постанови КМУ про підвищення заробітної плати медичним працівникам, яка вимагала підвищення, а коштів не було. Починаючи з травня місяця, і навіть раніше виникла особиста неприязнь керівництва району до нього, як до головного лікаря. В травні місяці 2016 року на сесії районної ради порушувалося питання про розірвання з ним контракту в період перебування його у відпустці. Через деякий час вказане рішення було анульовано. У разі виконання однією посадовою особою обовязків трьох посадових осіб, їй доплачується четверта частина ставки, замість однієї ставки. З даного приводу вони надавали пояснення керівництву району, голові адміністрації, голові районної ради і райфінвідділу, що в цьому разі вони навпаки економлять. В зв»язку з цим він заперечує про те, що вони перевиконували свої фінансові зобов»язання, виплачуючи надмірно. В них працює два сантехніка на 36 закладів охорони здоровя. Вказані працівники фізично не можуть виконувати такий об»єм робіт, а тому отримували надбавку 40%. З приводу всіх надбавок він пояснював керівництву району, всі надбавки надавались протягом всіх попередніх 3 років, нічого нового із початку 2016 року не введено. Колективом було прийнято рішення про те, що, враховуючи наявну фінансову незабезпеченість, з метою економії коштів, медичні працівники йшли за власний рахунок, безоплатний. Крім того, вони прийняли рішення про зняття надбавок, в тому числі і з нього, як з головного лікаря, надані за його професійну діяльність протягом місяця, в зв»язку з чим заощадили більше 50 тисяч. Незабезпеченість медичної галузі, її недофінансування має місце по всій території України, що підтверджується листом Міністерства охорони здоровя до Уряду, до Премєр Міністра, в якому в кінці було вказано, що дана ситуація недофінансування медичної галузі приводить до напруги в суспільстві, особливо серед медичних працівників, і звертається із проханням до Уряду про внесення поправок в бюджет 2017 року, включивши кошти для погашення даної заборгованості в медичній галузі. Працівники за особистою згодою йшли у відпустки не отримуючи оздоровчі і в заявах про це писали, через відсутність належного фінансування. Районна адміністрація поступово виділила кошти, і поступово, до кінця року, всі оздоровчі були виплачені. Всі рішення погоджувалися з адміністрацією, самостійно вони рішень не приймали. При зверненні до районної ради та до райфінвідділу повідомляли про те, що якщо працівник бере відпустку посеред місяця, а грошей не має, то вони будуть виплачені в зарплату. Лікарня повинна повідомити працівника, що оздоровчі будуть виплачені коли будуть кошти, можливо в зарплату, а можливо в аванс, і чи погоджується працівник із цим. Якщо працівник погоджувався, то працівник писав у заяві, що погоджується із виплатою оздоровчих чи в зарплату чи в аванс. Заробітна плата виплачується 2 рази на місяць: аванс та заробітна плата. Якщо оздоровчі не встигають виплатитись в аванс, то вони виплачуються у заробітну плату, а якщо людина іде у відпустку, коли має бути заробітна плата, то оздоровчі могли бути виплачені в аванс. Оздоровчі не можуть виплачуватись у будь-який час. Рішення про доплати певним категоріям працівників, які виконують іншу роботу приймається на початку фінансового року. Коли у них не вистачало коштів, то вони приймали рішення, і знімали ці надбавки на 2 місяця, щоб вийти із фінансової ситуації. План їхніх дій по зменшенню витрат був, і він направлявся в фінансовий відділ районної адміністрації, для того, щоб зменшити недофінансування. Про це було повідомлено, був наказ, і вони економили кошти, знімали всі ці надбавки на 2 місяці. У разі виникнення недофінансування, питання повинні виникати до розпорядника коштів, а не до головного лікаря. Будь-яких фінансових заборгованостей у них не має, і не було до кінця 2016 року. За три з половиною роки його роботи керівництвом району, і попереднім, і цим, що змінилось не було до нього претензій, не було ні єдиної догани, не було покарання. Колектив працював нормально, стабільно, ніякої шкоди, тим більше ні для пацієнтів, ні для надання медичної допомоги, за час його роботи не спричинено. Він разом із колективом, незважаючи на всі інші негаразди, провели ремонти, закупили обладнання, на що він витратив і власне здоровя протягом всього періоду. Починаючи із квітня місяця, почав наростати постійний тиск з боку районної ради, що призвело до таких наслідків. Керівництво районної ради телефонувало в управління охорони здоровя, з метою отримання негативної інформації відносно нього. Стосовно листа управління охорони здоров»я пояснив наступне. В листі зазначено, що: головний лікар не провів реформування медичної галузі, тобто не зруйнував медичну галузь в районі, ту, що вимагалась із 2012 року. Сесія районної ради неодноразово виступала проти руйнації медичної галузі; він, як керівник не скоротив в районі, починаючи із 01.01.2015 року 3% працюючих, тобто 15 чоловік, але вони жодного працівника не скоротили, знайшли вихід; молоді фахівці мають бути забезпечені житлом, але він дані питання не вирішує, їх вирішує адміністрації району. Головний лікар не забезпечує житлом, у нього не має таких повноважень. Кімнати, які у них є, вони відремонтували, там живуть інтерни та лікарі. В листі також зазначено, що саме керівництво району повинно закупити, але лікарня просить з 2013, 2014 року придбати один автомобіль в лікарню, автомобіль не придбано. Існує перспективний план розвитку лікарні із 2014 по 2016 рік, в якому чітко та конкретно написано по кожному відділенню та по всій лікарні, що потрібно зробити, які ремонти, які вікна необхідно вставити, двері та інше. З 2014 року зазначено про необхідність встановлення в лікарні 244 вікна, однак не виконано. «Вибиті» (отримані) кошти на розвиток медичної галузі - це затрата здоровя і нервів. Згідно плану зазначена необхідність в придбанні 14 автомобілів, що відображено і в листі управління охорони здоров»я, з іншою цифрою 10 автомобілів, та перелік іншого медичного обладнання, які повинна придбати районна адміністрація. В [PERSON] районі зареєстровані два пацієнти, які хворіють на ниркову недостатність. Дані особи проживають у м. Черкаси. Протягом останніх років районна адміністрація повинна даних людей забезпечити фінансами, для лікування в приватній фірмі «Фрезенімус». Кошти на їх лікування повинні пройти через лікарню. Він, як головний лікар, не підписував ніяких паперів, і юридично центральна районна лікарня, як комунальний заклад, державний, не має права співпрацювати ні з якими медичними закладами, а тому фінансування вони не проводили. Крім цього, дане фінансування можливе за кошти районної адміністрації, за погодженням сесії та його, як керівника. Тобто головний лікар взагалі не має ніякого відношення до фірми «Фрезенімус». Погодження вказаного фінансування через лікарню, без погодження сесії є злочином, а він у вчиненні злочину участі не приймає. Тобто, будь-яких претензій до його роботи немає, про що він довів на апаратній нараді на засіданні в адміністрації. Крім іншого його звинувачують в тому, що він не сприймає реформування екстреної медичної допомоги. Раніше, так звана «швидка допомога», була підпорядкована ЦРЛ. На даний час, вона підпорядкована Умані та Черкасам, окремий підрозділ. В ЦРЛ «швидка допомога» орендують приміщення. Враховуючи те, що на підставах договору оренди, відповідно до функцій «швидкої допомоги», працівники екстреної медичної допомоги повинні: прибирати територію та інше. У них іноді виникали конфлікти з даними працівниками, які на звернення заступника головного лікаря, чи головної сестри реагували дуже неадекватно, тому вони іноді повідомляли про це керівництву в м. Умань. Він вважає, що реформування екстреної медичної допомоги, він знає однозначно, що це неправильна реформа, і він має свою думку. Таке ставлення до працівників екстреної медичної допомоги, не тільки його, а така думка працівників колективу лікарні. В листі зазначено, що він не дозволяє автомобілям екстреної медичної допомоги заїжджати на територію лікарні, але це не відповідає дійсності. Він неодноразово звертався до адміністрації району з проханням поремонтувати асфальтне покриття на території лікарні, про що є письмові докази. Його прохання залишилися поза увагою. На його прохання відгукнулась мерія і на період ремонту ворота в лікарню були закриті, але про інший заїзд на територію лікарні всім відомо в тому числі і працівникам екстреної медичної допомоги. Звинувачення в тому, що він не надає нормальних умов для водіїв екстреної медичної допомоги, і вони знаходяться в холодних приміщеннях не відповідає дійсності та спростовується листом завідуючого відділенням екстреної допомоги [PERSON] Останнім пунктом звинувачення було в тому, що поганий пандус заходу на швидку допомогу, оскільки має 2 сходинки. Він написав пояснення, що коли будуть виділені кошти, і лікарня зможе зробити реконструкцію цього великого заїзду, а це великі кошти, то тоді можна буде робити капітальний ремонт. Пояснюють тим, що в екстреній медичній допомозі працюють жінки і їм тяжко носити хворих через такий пандус. З приводу скарги працівників колективу пояснює наступне. Вважає, що про наявність скарги йому повинні були повідомити, розглянути її на зборах колективу. Вважає, що питання про розірвання контракту з головним лікарем повинно вирішуватися після його звіту, звіт розглянутись на комісії з медичних питань районної ради, потім це питання повинно бути винесено на президію, і тільки президія потім вносить подання на сесію, що жодного разу зроблено не було. Вже декілька разів районна Рада скликає сесію не відповідно до норм діючого законодавства, медичні питання не розглядаються, а до порядку денного в пункті «Різне» ставить питання про розірвання контракту з головним лікарем. Працівники Районної ради телефонували в Управління охорони здоровя, з тим, щоб головного лікаря не викликали, оскільки він потрібен в районі. 24 числа на сесію винесли 4 питання, серед яких питання про медицину були відсутні. Його не повідомили про те, що будуть розглядатися питання по медицині і йому потрібно підготуватися. Він поїхав на колегію і в районі був відсутній. Потім сесію перенесли на 29 листопада 2016 року. В засобах масової інформації на сесію винесено 4 питання, які ніякого відношення до медицини не мають. З приводу звернення жителів смт. Цибулів, які з 2011 року навіть не знають де вони живуть, оскільки іноді пишуть, що смт. Цибулів це місто та вказують про наявність дільничної лікарні, яка відсутня в смт. Цибулів за рішенням районної ради з 2011 року. Жителі смт. Цибулів, з метою зберегти створене ЦРЛ терапевтичне відділення № 2 на 8 ліжок, письмово зобов»язувалися збирати для утримання цих 8 ліжок певну суму коштів. Раніше дільнична лікарня в смт.Цибулів утримувалась за рахунок селищної ради. Всі фапи, і амбулаторії утримувались за рахунок сільських та селищних рад. Потім все знову було передано в ЦРЛ. Разом із передачею всього медичного майна, був переданий і автомобіль «Опель комбо». Він був переданий офіційно за підписом голови районної ради, за підписом голови селищної ради та перебуває на балансі лікарні, а його звинувачують, що він забрав автомобіль. З 2012 року керівництвом держави і Міністерством охорони здоровя впроваджується в дію оптимізація медичних закладів, тобто скорочення. Відповідно до цього, вони розробляли різні варіанти оптимізації, одним із варіантів було запропоновано скоротити 8 ліжок в терапевтичному відділенні № 2 [PERSON] ЦРЛ, а на їх місці відкрити 30 ліжок денного стаціонару надання медичної допомоги із 8 год. ранку до 17 год. вечора. Враховуючи оптимізацію, вони звертались до районної адміністрації та ради, розглянути дане питання на сесії. Утримували ці 8 ліжок 10 чоловік. Крім іншого скорочення обґрунтовували тим, що дані ліжка не завжди зайняті пацієнтами, тим, що в ЦРЛ на 182 ліжка, тобто на 182 пацієнта в харчовому блоці працює 3 працівника, в Цибулеві на 8 ліжок, які не завжди зайняті, в харчовому блоці працює 2 працівника. Крім того, селищна рада не виконує своїх обовязків з фінансування даного відділення. Лікарня звернулась із листом до районної адміністрації, до голови районної ради, і сесії районної ради, щоб прийняли рішення, як бути лікарні, скорочувати, чи не скорочувати цих 8 ліжок. Керівництво району з однієї сторони мало намір заощаджувати кошти, але з іншої сторони давало обіцянки населенню, що кошти є на все. Без рішення керівництва лікарня нічого не приймала, і не скорочувала ніяких ліжок. В кінці січня місяця 2016 року голова адміністрації, головний архітектор району, він, як головний лікар, завідуючий амбулаторією смт. Цибулів, завідуючий господарством ЦРЛ відвідали Цибулівську амбулаторію, де надається амбулаторна медична допомога жителям смт. Цибулів та жителям 10 сіл, які проживають на Цибулівському кущі. Ними було складено акт про необхідність капітального ремонту амбулаторії, оскільки вона знаходилась в аварійному стані. До травня місяця вони дали можливість попрацювати, а з початком теплого періоду, ним був виданий наказ, що на період капітального ремонту терапевтичного відділення №2 в смт. Цибулів, відділення закривається, і туди переводиться амбулаторія для продовження надання медичної допомоги, на час ремонту. Тому звинувачення в тому, що він мав намір закрити повністю терапевтичне відділення № 2 в смт. Цибулів не відповідає дійсності. На його звернення з даного питання районна рада прийняла рішення про скрочення 4 ліжок, 2 в ЦРЛ та 2 в смт. Цибулів. Частина тих працівників, які подали на нього скаргу, написали декілька пояснюючих, відносно виконання своїх функціональних обовязків, і були попереджені про можливе звільнення. Керівництву району він повідомив, що буде перебувати на посаді до кінця року, а потім піде. Чутки були про те, що допоки на посаді головного лікаря [PERSON], кошти на лікарню виділятися не будуть. Вважає, що у разі наявності до нього претензій з приводу виконання контракту повинні бути застосовані інші стягнення, догани тощо. Вважає, що дане питання повинно було бути розглянуто юридично правильно. Колись він керівництву сказав, що він не дозволить «витерти об себе ноги», тому, що за ним не має нікого, він один. Відносно грубого ставлення, наприклад головного лікаря, то ще потрібно розглянути ставлення до головного лікаря. Іноді потрібно було б записати, як керівництво звертається до головного лікаря та до своїх працівників. Він знає, як проходила, так як була проведена сесія. Навіть самі депутати, просять у нього вибачення, та пояснюють, що мусили проголосувати, бо не набирали голосів, а якщо не проголосували то не було б життя в районі. Він повідомляв про те, що у разі розгляду питання про його звільнення на сесію він запросить засоби масової інформації, але керівництву цього не потрібно. Він перебував на лікарняному з 25.11.2016 року. Лікар повідомив, що в нього є проблеми та потрібно лікуватися, але оскільки 26 та 27.11.2016 року це вихідні дні він вирішив взяти лікарняний з 28.11.2016 року. Всі знали, що в понеділок 28 числа, до сесії районної ради, яку було перенесено із 24 числа, без медичних питань, [PERSON] уже була призначена ним, його наказом, в.о. головного лікаря. О 16 год. 50 хв., він приїхав із м. Умань. 28.11.2016 року він повинен був їхати в м. Київ на конференцію. Після того як він повернувся з м. Умань, йому повідомили, що на конференцію він не їде, наказ скасовано, оскільки в управління телефонували з районної ради та повідомили, що без їх згоди він не має права їхати на конференцію. Він пояснив начальнику управління, що він не поїде на конференцію в зв»язку з хворобою. О 16 год. 50 хв., він перебуваючи вже на лікарняному, отримав від секретаря лист, відповідно до якого, його особисто 29 числа о 10 годині ранку запрошують на чергове засідання сесії районної ради. У керівництва районної ради виникли питання по медичній галузі, запрошують його бути на сесії особисто. Відповідно до законодавства йому необхідно було надати запитання, відповіді на, які він, як керівник, повинен підготувати. В запрошенні було написано, що будуть розглядатись питання медичної галузі. Наступного дня, вранці він надав районній раді письмову відповідь, відповідно до якої повідомив, що в зв»язку з його перебуванням на лікарняному на сесії буде присутня в.о. головного лікаря [PERSON], яка і дасть відповіді на запитання по медичній галузі. До кінця тижня він перебував на лікарняному. Постійний тиск, спричинив гіпертонічні кризи, неврологічні проблеми, він лікувався в кардіоцентрі в м. Черкаси, потім в кардіоінституті, потім була необхідність в діагностичній операції на серці. Керівництво районної ради здійснило перевірку правомірності перебування його на лікарняному. Працювати, коли на тебе щодня шукають «компромат» не можливо. Він, як керівник, не йде ні на, які компроміси. З його боку, як головного лікаря, ніяких порушень фінансових, які б, як зазначено, привели б до негативних наслідків, на шкоду лікарні чи медичним закладам, медичній галузі району, надання медичних послуг жителям району, не має, не було, і бути не може. Він не звертався у правоохоронні органи з приводу вчинення відносно нього тиску, оскільки це не можливо довести. За час перебування його на посаді головного лікаря, він п.5.4 контракту, відповідно до якого передбачено, що головний лікар може за своєю ініціативою розірвати контракт до закінчення терміну її дії, зокрема: у випадку систематичного невиконання [PERSON] районною радою своїх обовязків за контрактом, чи прийняття ним рішення, що обмежують чи порушують права головного лікаря, втручання в його оперативно-розпорядницьку діяльність, яке може призвести або вже призвело до погіршення економічних результатів діяльності комунального закладу не використав, оскільки мав намір після лікування повернутися на роботу та працювати. Він надав документи за якими вони постійно звертались до районної ради, відносно фінансування. Протокол про порушення бюджетного законодавства не оскаржував, оскільки хворів та перебував на лікарняному, знаходився за межами м. Монастирище. 28.11.2016 року він вийшов на роботу, взяв лікарняний, але повинен був піти на апаратну нараду, і пояснити все. В понеділок, коли він йшов на апаратну нараду, був наказ, про те, що він передав свої повноваження керування лікарнею заступнику з медичних питань. Вже після обіду, години він не памятає, доставлено було запрошення на засідання комісії, але в той час вже виконувала обовязки головного лікаря його заступник. Листом до голови райради було повідомлено, що прибути на засідання не може, оскільки виконує обовязки головного лікаря [PERSON] Про сесію, яка мала відбутись 29.11.2016 року він був повідомлений 28.11.2016 року о 16 год. 50 хв. уже перебуваючи на лікарняному, про, що вже знали в районній раді, що обовязки головного лікаря виконує його заступник [PERSON], але листом він повідомив ще раз. Там не було зазначено, що потрібно було прийти головному лікарю на звіт, чи на розірвання контракту, а було запрошено, оскільки виникли питання по медичній галузі. В районних засобах масової інформації, в газеті «Зоря», де обовязково друкується повідомлення про дату проведення сесії, та порядок денний, в порядку денному не було зазначено питання про розгляд медичних питань. Ні на сесії, яка мала відбутись 24 числа, ні на сесію, яка мала відбутись 29 числа не зазначено, що на сесіях будуть розглядатись медичні питання. Всього було 4 питання, і написано в кінці різне, а різне не описується. Коли він вийшов на роботу, 30 числа, його повідомили про рішення про розірвання з ним контракту. Просить позов задоволити повністю. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] районної ради Черкаської області [PERSON] позов не визнав повністю підтримав подане ним заперечення, відповідно до якого відповідач 1 заперечує проти вимог позивача у справі, виходячи з наступного. Відповідно до рішення [PERSON] районної ради від 20.05.2013 №23-4/VІ позивача було призначено на посаду головного лікаря [PERSON] ЦРЛ (далі-комунальний заклад) на умовах контракту, який був укладений на період з 11.06.2013 року по 10.06.2014 року. Після закінчення терміну дії контракту позивач продовжував працювати на посаді головного лікаря безстроково, адже роботодавцем заперечень щодо його перебування на посаді внесено не було, жодна із сторін не вимагала припинення трудового договору (ч. 3 ст. 21 КЗпП України). Укладання трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. В їхньому випадку це було вищезгадане рішення [PERSON] районної ради від 20.05.2013 № 23-4/VІ. Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навиків, при укладанні контракту закон надав право сторонам самим встановлювати їх права, обовязки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору. Розділом І Статуту [PERSON] ЦРЛ (далі-Статут) передбачено, що вона є самостійним лікувально-профілактичним закладом, заснованим на спільній (комунальній) власності територіальних громад міста, сіл та селища Монастирищенського району. В своїй діяльності вона керується Конституцією України, законами України, актами президента України та Кабінету Міністрів України, а також рішеннями районної ради. Нормами розділів 4 та 5 Статуту визначено, що управління [PERSON] ЦРЛ здійснюється її власником - [PERSON] районною радою. Безпосереднє управління здійснює головний лікар, який призначається на посаду та звільняється з посади [PERSON] районною радою. Головний лікар несе особисту відповідальність за стан та діяльність [PERSON] ЦРЛ. Відповідно до розділу 2 контракту, укладеного з [PERSON]- головний лікар здійснює поточне керівництво комунальним закладом, організовує його діяльність, забезпечує виконання завдань комунального закладу, передбачених статутом комунального закладу [PERSON] центральна районна лікарня. Згідно розяснень, що містяться в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів (з подальшими змінами та доповненнями) ( далі Постанова № 9), вирішуючи спори про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.8 ст.36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Розділом 5 Внесення змін і доповнень до контракту та його припинення'' визначені додаткові підстави дострокового припинення трудового договору з ініціативи [PERSON] районної ради, а саме: у разі систематичного невиконання головним лікарем без поважних причин обов'язків, покладених на нього контрактом; у разі одноразового грубого порушення головним лікарем законодавства чи обовязків, передбачених контрактом, в результаті чого для комунальному закладу настали значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачено штрафи, постраждало ім'я комунального закладу, [PERSON] районної ради та ін.); у разі невиконання комунальним закладом зобов'язань перед бюджетом та іншими організаціями щодо сплати податків, зборів та обов'язкових платежів, а також невиконання комунальним закладом зобовязань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати; за поданням службових осіб органів державного нагляду за охороною праці у разі систематичних порушень вимог чинного законодавства з питань охорони праці; а також у разі систематичного виявлення фінансових порушень, зловживання службовим становищем, грубого та неетичного відношення в стосунках з працівниками даного комунального закладу. Згідно із положеннями розділу 2 Права та обов'язки сторін" головний лікар зобовязаний: контролювати додержання виконавчої та фінансової дисципліни; нести відповідальність за виконання покладених на комунальний заклад завдань, за результати фінансово-господарської діяльності, стан і збереження будівель та іншого майна, переданого в користування Комунальному закладу. Під час укладання трудових договорів з працівниками комунального закладу, визначенні та забезпечення умов їх праці та відпочинку, головний лікар керується трудовим законодавством з урахуванням галузевих особливостей, передбачених статутом комунального закладу «[PERSON] центральна районна лікарня», колективним договором і фінансовими можливостями комунального закладу. Рішенням [PERSON] районної ради від 29.11.2016 № 11-13/УІІ позивача було звільнено з посади головного лікаря [PERSON] ЦРЛ за невиконання умов, передбачених контрактом відповідно до п.8 ст.36 КЗпП України. Вищезгадане рішення містить низку підстав на основі яких воно було прийняте, а саме: довідку про перевірку стану нарахування та виплати заробітної плати за 8 місяців 2016 року по закладах охорони здоров'я та протокол про порушення бюджетного законодавства (перевіркою було встановлено факт перевищення фактичних видатків на заробітну плату понад кошторисні призначення з січня 2016 року), встановлено факт невиплати допомоги на оздоровлення 90 працівникам за липень-серпень (порушення вимог постанови КМУ від 11.05.2011 № 524, при задекларованій заборгованості по заробітній платі в порушення ст. 51 Бюджетного кодексу України проводилися виплати стимулюючого характеру окремим категоріям працівників, що призвело до перевитрати бюджетних коштів). Зазначене стало можливим виключно завдяки субєктивним діям головного лікаря [PERSON] ЦРЛ - [PERSON] та невиконання ним умов контракту в частині дотримання фінансової дисципліни, а саме невиконання комунальним закладом зобовязань перед бюджетом та іншими організаціями щодо сплати податків, зборів та обов'язкових платежів, а також невиконання комунальним закладом зобовязань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати. Таким чином, невиконання обов'язків, передбачених контрактом щодо дотримання позивачем фінансової дисципліни відповідно до п. 5.3 контракту є підставою для його дострокового припинення. Посилання позивача на те, що він був звільнений в період тимчасової непрацездатності вважають безпідставним, оскільки норма ч.3 ст.40 КЗпП України застосовується лише до правовідносин щодо розірвання трудового договору з ініціативи власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу (ст. ст. 40, 41 КЗпП України) і не поширюється на випадки припинення трудового договору з інших підстав, зокрема, передбачених п.8 ст.36 КЗпП України. Тому, в цьому випадку відповідач 1 мав право розірвати контракт в період тимчасової непрацездатності позивача. Твердження позивача про необхідність дотримання роботодавцем загальних правил та порядку застосування щодо нього дисциплінарного стягнення є невірним враховуючи той факт, що підставою для звільнення позивача стало не порушення ним трудової дисципліни, а не виконання умов контракту внаслідок недостатніх ділових та професійних якостей, як головного лікаря закладу в частині недотримання ним фінансової дисципліни. Враховуючи викладене вище, вважають, що рішення [PERSON] районної ради від 29.11.2016 №11-13/VІІ «Про розірвання контракту з головним лікарем [PERSON] ЦРЛ [PERSON]П.» прийняте у відповідності до чинного законодавства України та не підлягає визнанню незаконним та скасуванню, а тому просить позовні вимоги позивача залишити без задоволення у повному обсязі та в судовому засіданні пояснив, що вважає доводи, викладені в позиції позивача, як в позовній заяві, так і у виступі є надуманими та виключно субєктивними, а також не підтверджені жодними документальними доказами. Районна рада підтримує свою позицію, яка викладена в заперечені. В своїй діяльності вона діє публічно, відкрито. Рішення, на підставі якого було розірвано контракт, також приймалося відкрито, шляхом поіменного голосування, у відповідності, як до вимог КЗпП України так і з підстав визначених самим контрактом. Контракт, який був укладений із позивачем, не містить жодної норми, яка б визначала обовязковість участі позивача під час його розірвання чи прийняття рішення про припинення із позивачем трудових відносин. Щодо подання звіту, то дана норма визначена контрактом, як обовязок головного лікаря подання щорічного звіту про діяльність головного лікаря, а також витрачення бюджетних коштів, які виділяються для утримання установ охорони Монастирищенського району. Твердження позивача щодо порушення [PERSON] районною радою законодавства, а саме норм КЗпП про неможливість звільнення особи, яка перебуває на лікарняному, тобто є непрацездатною, є невірним, оскільки позивача звільнено із підстав визначених контрактом, тобто відповідно до п.8 ст.36 КЗпП України, а не з підстав визначених кодексом відповідно до норм ст. ст.40,41 - із ініціативи власника, чи уповноваженого органу, зовсім інші підстави для звільнення. Контракт було заключено на підставі рішення районної ради 20.05.2013 року. Строк дії 1 рік, із 11.06.2013 року по 10.06.2014 року. Після закінчення дії строку контракту будь-яка із сторін контракту не виявила бажання його розірвати, припинити. На момент розірвання контракту із позивачем, по предмету даної справи, контракт діяв безстроковий. Згідно контракту, а саме: п.2.8. Розділу 2 контракту, який визначає коло обовязків головного лікаря, один із яких є: контролювати додержання виконавчої та фінансової дисципліни. Даний факт підтверджується довідкою про перевірку стану нарахування та виплати заробітної плати за 8 місяців 2016 року по закладах охорони здоровя фінансового управління РДА, яка була надана на адресу районної ради, та протоколом про вчинення правопорушення бюджетного законодавства від 23.09.2016 року, який був складений спеціалістом фінансового управління [PERSON] РДА м. Монастирище. Головним розпорядником коштів по системі охорони здоровя по закладах виступає саме РДА, тому і довідка була проведена, складена спеціалістом фінансового управління. Про порушення було повідомлено районну раду, яка є роботодавцем позивача в момент перебування його на посаді головного лікаря, для прийняття подальших рішень. Наступною підставою для розірвання контракту був абз. 3 п.5.3 розділу 5 контракту: головний лікар може бути звільнений з посади, цей контракт розірваний із ініціативи [PERSON] районної ради до закінчення терміну дії у разі невиконання комунальним закладом зобовязань перед бюджетом та іншим організація щодо сплати податків, зборів та обовязкових платежів, а також не виконання комунальним закладом зобовязань щодо невиплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіку погашення заборгованості заробітної плати. Даний пункт документально підтверджується тими самими документами: довідкою про перевірку стану нарахування та виплати заробітної плати за 8 місяців 2016 року по закладах охорони здоровя фінансового управління РДА, яка була надана на адресу районної ради, та протоколом про вчинення правопорушення бюджетного законодавства від 23.09.2016 року. Наступною підставою для розірвання контракту був п.2.2 права та обовязки сторін: головний лікар зобовязаний забезпечити виконання показників, та ефективності використання майна, яке є спільною власністю територіальної громади сіл, селища, міста, району. Документальним підтвердженням факту порушення даного пункту головним лікарем є звіт тимчасової контрольної комісії районної ради з питань перевірки дотримання умов контракту головним лікарем [PERSON] ЦРЛ, щодо ефективного використання майна, яке є власністю територіальної громади, сіл, селища, міста, району та ефективність використання коштів. В результаті перевірки, в розрізі п.2.2., контракту було встановлено, що на день перевірки в харчовому блоці ЦРЛ був не справний холодильник та морозильна камера, що є причиною, зі слів головного лікаря, відсутність в раціоні харчування хворих мясних, масла та кисло-молочних продуктів. Приміщення харчового блоку не опалюється в зимовий період, потрібно замінити вікна та плитку на стінах та на підлозі, в пральному цеху лікарні не працює пральна машина через відсутність одного із двох моторів, тому білизна прасується в ручну, приміщення не опалюється в зимовий період. Із 2014 року районна лікарня запроваджує опалення з використанням дрів. За бюджетні кошти було куплено котел для опалення невеличких приміщень лікарні. Монтаж котла обійшовся лікарні майже 70 тисяч грн., всього було витрачено більше 110 тисяч грн. бюджетних коштів. На час опалювального сезону 2015-2016 років твердопаливний котел не був готовий до експлуатації. Підставою звільнення головного лікаря було порушення умов контракту, а не порушення трудової дисципліни. Головний лікар повідомлявся письмово працівником виконавчого апарату напередодні сесії, 28 числа, про проведення сесії з розгляду питання про розірвання контракту чи не розірвання контракту. Є лист, який зареєстрований як вихідна кореспонденція та знаходиться в матеріалах справи. Голосування на сесії відбувалось відкрите, шляхом поіменного голосування. Відразу після прийняття рішення на адресу за місцем проживання позивача, був відправлений лист рекомендованою кореспонденцією, проте представник позивача та його родина відмовилися його отримати, в якому містилося рішення. Крім цього, відразу після прийняття даного рішення, його було надіслано із супровідним листом для ознайомлення посадовим особами лікарні. На лікарню направлялося рішення про розірвання контракту із [PERSON] Сесія [PERSON] районної ради від 29.11.2016 року скликалась у відповідності до регламенту, дотримано було всі норми, було оголошення на сайті, в газеті та було опубліковано на офіційному порталі-сайті всі проекти рішень, було дотримано терміни скликання сесії, було підписано розпорядження. Порядок денний сесії оприлюднюється на сайті районної ради, який є офіційною сторінкою, офіційним джерелом діяльності. Запрошена на сесію особа, має можливість вільно ознайомитись із порядком денним, який затверджений, до проведення чергового засідання чи позачергової сесії районної ради. На сайті публікується оголошення про слухання сесії, і вказується номер розпорядження з порядком денним. Регламентом районної ради визначено, що оголошення про скликання сесії опубліковується на шпальтах газети «Зоря», із публікацією на сайті районної ради. Тому, відповідно було опубліковано оголошення в газеті «Зоря», із зазначенням орієнтовного переліку питань, тому, що відповідно до регламенту та ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» право вносити питання до розгляду до порядку денного можуть по рішенню постійної комісії районної ради і президії, яка відбувається на передодні сесії. Тому, за розділом 4 було включено різні питання, це питання, які стосуються діяльності району, після них розглядалося питання розірвання контракту із [PERSON] Представник відповідача 2 [PERSON] центральної районної лікарні [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала повністю, заперечувала проти його задоволення та пояснила, що відповідач 2 не наділений правом самостійно призначати чи звільняти головного лікаря, це право районної ради. Вони лише вчиняють записи в трудовій книжці, а рішення приймає районна рада. Вона як працівник відділу кадрів робила запис в трудовій книжці позивача, але на підставі рішення районної ради. Проти позову вони заперечують. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення та виходить з наступного. Спірні правовідносини виникли з трудових відносин та регулюються\~ст. ст. 21, \~24,\~ 36,\~ 221,\~ 232,\~235,\~236 КЗпП\~України. Також процедурні моменти з приводу застосування контракту врегульовані Постановою Кабінету Міністрів України „Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» від 19 березня 1993 р. № 203. Розділом І Статуту [PERSON] центральної районної лікарні (далі-Статут) передбачено, що вона є самостійним лікувально-профілактичним закладом, заснованим на спільній власності територіальних громад міста, сіл, селища Монастирищенського району. В своїй діяльності вона керується Конституцією України, законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, рішеннями районної ради, розпорядженнями райдержадміністрації ( а.с.74). Розділами 4 та 5 Статуту визначено, що управління [PERSON] центральною районною лікарнею здійснюється її власником - [PERSON] районною радою. Безпосереднє управління здійснює головний лікар, який призначається на посаду та звільняється з посади [PERSON] районною радою. Головний лікар несе особисту відповідальність за стан та діяльність [PERSON] центральної районної лікарні. Згідно ч. 3\~ст. 21 КЗпП України, контракт є особливою формою трудового договору, у якому строк його дії, права, обов'язки та відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, у тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 11.06.2013 року між позивачем та відповідачем 1 ([PERSON] районною радою) був укладений Контракт від 11.06.2013 року про призначення [PERSON] на посаду головного лікаря Комунального закладу «[PERSON] центральна районна лікарня» (далі по тексту - контракт) ( а.с. 8-11). Пунктом 6.1. контракту встановлений строк його дії з 11.06.2013 року до 10.06.2014 року. Згідно із ч. 2\~ст. 23 КЗпП України\~строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до ч. 1\~ст. 39-1 КЗпП України\~якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк, що фактично підтверджено і листом відповідача 1 на ім»я позивача від 10.06.2014 року ( а.с.12). Рішенням відповідача від 29.11.2016 року № 11-13/VII «Про розірвання контракту з головним лікарем [PERSON] ЦРЛ [PERSON]П.» ( далі по тексту Рішення), припинено дію трудового договору (контракту) з головним лікарем [PERSON] центральної районної лікарні [PERSON] та звільнено його із займаної посади з 29.11.2016 року відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України, в зв»язку з невиконанням головним лікарем [PERSON] центральної районної лікарні [PERSON] умов, викладених у абзаці 5 пункту 2.8. розділу 2, абзаці 3 пункту 5.3 розділу 5, пункту 2.2. розділу 2 Контракту від 11.06.2013 року, укладеного з [PERSON], враховуючи рішення районної ради від 27.07.2016 року № 8-2/VII про визнання незадовільною роботи головного лікаря [PERSON] ЦРЛ [PERSON] з дотримання ним умов контракту. Доручено голові районної ради [PERSON] розірвати контракт з [PERSON] ( а.с. 15). Звільнення з посади головного лікаря позивача з підстав, передбачених контрактом, п. 8 ст. 36 КЗпП України у зв»язку з припиненням дії контракту, також підтверджується записом в трудовій книжці позивача ( а.с. 14). Щодо посилань позивача на те, що в оскаржуваному рішенні відповідачем 1 не зазначено характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним шкоду, та не наведено обовязкової умови для припинення Контракту за вказаною підставою, а саме - значні негативні наслідки, які настали в результаті одноразового грубого порушення позивачем законодавства чи обовязків, передбачених Контрактом судом встановлено наступне. Виходячи з особливостей контракту, як особливої форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навиків, при укладенні контракту закон надав право сторонам самим встановлювати їх права, обов'язки та відповідальність, зокрема як передбачені нормами\~Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору. Відповідно до п. 8\~ст. 36 КЗпП України\~підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. Чинним законодавством про працю передбачено укладення контракту з керівником підприємства, що є у державній власності. Пункт 8\~статті 36 КЗпП України\~дозволяє в контракті зазначити підстави припинення трудового договору, не передбачені законодавчими актами. У пункті 26 типової форми контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України № 597 від 2 серпня\~\~1995 року, дано перелік підстав, з яких керівник може бути звільнений з посади з ініціативи органу управління майном до закінчення терміну дії контракту. Судом встановлено, що підстави звільнення та розірвання контракту з ініціативи [PERSON] районної ради до закінчення терміну його дії визначені в п. 5.3. розділу 5 контракту, а саме: у разі систематичного невиконання Головним лікарем без поважних причин обов»язків, покладених на нього цим контрактом; у разі одноразового грубого порушення Головним лікарем законодавства чи обов»язків, передбачених Контрактом, в результаті чого для комунального закладу настали значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачено штрафи, постраждало ім»я Комунального закладу, [PERSON] районної ради та ін..); у разі невиконання Комунальним закладом зобов»язань перед бюджетом та іншими організаціями щодо сплати податків, зборів та обов»язкових платежів, а також невиконання Комунальним закладом зобов»язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати; за поданням службових осіб органів державного нагляду за охороною праці у разі систематичних порушень вимог чинного законодавства з питань охорони праці; а також у разі систематичного виявлення фінансових порушень, зловживання службовим становищем, грубого та неетичного відношення в стосунках з працівниками даного Комунального закладу. За текстом Рішення, як підставу для розірвання з позивачем контракту та звільнення його з займаної посади зазначено невиконання Головним лікарем зокрема: - умов викладених у абзаці 5 пункту 2.8. розділу 2, тобто Контракт може бути розірваний з ініціативи [PERSON] районної ради до закінчення терміну його дії у разі невиконання Комунальним закладом зобов»язань перед бюджетом та іншими організаціями щодо сплати податків, зборів та обов»язкових платежів, а також невиконання Комунальним закладом зобов»язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати, що підтверджується: - довідкою Фінансового управління [PERSON] райдержадміністрації № 92 від 23.09.2016 року про перевірку стану нарахування та виплати заробітної плати за 8 місяців 2016 року по закладах охорони здоров'я відповідно до якої встановлено факт перевищення фактичних видатків на заробітну плату понад кошторисні призначення з січня 2016 року ( порушення пункту 20 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу), при задекларованій заборгованості по заробітній платі в порушення статті 51 Бюджетного кодексу України проводилися виплати стимулюючого характеру окремим категоріям працівників в сумі 310,0 тис. грн., що привело до перевитрати бюджетних коштів та порушення постанови № 65 від 01.03.2014 року «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету». Встановлено факт невиплати допомоги на оздоровлення 90 працівникам за липень-серпень в сумі 194,1 тис. грн. ( порушення Постанови КМУ від 11.05.2011 року № 524) ( а.с. 38-39); - протоколом про порушення бюджетного законодавства від 23.09.2016 року, відповідно до якого виявлено вчинення порушення бюджетного законодавства, а саме взяття зобов»язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень протягом 8 місяців 2016 року ( п. 20 ч. 1 ст. 116 Бюджетного Кодексу). Заподіяно матеріальну шкоду районному бюджету на суму 429,7 тис. грн. В тому числі: перевищення бюджетних повноважень за 8 місяців в сумі 51,5 тис. грн. та виплата стимулюючих при незабезпеченості коштами в сумі 378,2 тис. грн. ( а.с. 40); - умов викладених в пункті 2.2 розділу 2 контракту відповідно до якого головний лікар зобов»язується забезпечити виконання показників ефективності використання майна, яке є спільною власністю територіальних громад сіл, селища, міста району, що підтверджується: - звітом тимчасової контрольної комісії [PERSON] ради з питань перевірки дотримання умов контракту головним лікарем [PERSON] ЦРЛ, щодо ефективного використання майна, яке є спільною власністю територіальних громад сіл, селища, міста, району, та витрачання виділених бюджетних коштів від 19.07.2016 року, відповідно до якого встановлено, що на день перевірки в харчовому блоці ЦРЛ відсутні справні холодильник та морозильна камера, що є причиною ( зі слів головного лікаря) відсутності в раціоні харчування хворих м»ясних виробів, масла та кисломолочних продуктів, Приміщення харчоблоку не опалюється в зимовий період, посуд не відповідає санітарним нормам, потрібно замінити вікна та плитку на стінах та підлозі. Закупівельні ціни на продукти харчування не завищені. У пральному цеху не працює гладильна машина, через відсутність одного з двох електромотора, тому білизна прасується в ручну. Приміщення пральне не опалюється в зимовий період. У 2014 році районною лікарнею з метою впровадження опалення з використанням відновлювальних енергоносіїв (дров), за бюджетні кошти, куплено котел для опалення неврологічного відділення районної лікарні. Монтаж котла обійшовся бюджету майже 70 тис. грн. Всього витрачено більше 110 тис. грн. бюджетних коштів. На час опалювального сезону 2015-2016р. твердопаливний котел у неврологічному відділенні не був готовий до експлуатації ( а.с. 92-93). Відповідно до абзацу 5 пункту 2.8. розділу 2 контракту головний лікар зобов»язаний контролювати додержання виконавчої та фінансової дисципліни, що як встановлено судом на підставі вищеописаних доказів, не виконано позивачем [PERSON], як головним лікарем [PERSON] ЦРЛ та є відповідно підставою для розірвання з ним контракту з підстав, визначених в самому контракті та зазначених в оспорюваному Рішенні. Надані позивачем суду докази ( а.с. 101-114) про звернення його, як головного лікаря, до адміністрації району, з приводу наявності недофінансування Комунального закладу, не спростовує надані відповідачем 1 докази про порушення позивачем умов та вимог контракту. Крім цього, позивач в судовому засіданні посилався на те, що самостійно будь-які рішення, в тому числі і з фінансових питань, не приймав. Всі рішення приймалися за погодженням з адміністрацією району. Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження прийняття чи погодження адміністрацією району, дій, що призвели до порушення бюджетного законодавства чи не ефективного використання майна, яке є спільною власністю територіальних громад сіл, селища, міста, району, та витрачання бюджетних коштів, суду не надано. Суд вважає, що посилання позивача в позовній заяві на те, що підставою для припинення Контракту стало передбачене абз. 3 п. 5.3 розділу 5 Контракту, а саме: одноразове грубе порушення Головним лікарем законодавства чи обов'язків, передбачених Контрактом, в результаті чого для Комунального закладу настали значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачені штрафи, постраждало імя Комунального закладу, [PERSON] районної ради та ін.) та відповідно посилання на те, що відповідач 1 повинен навести в оскаржуваному рішенні які значні негативні наслідки настали, для кого і в якому розмірі, є помилковим, оскільки в оспорюваному рішенні вказівка на абзац 2 п. 5.3. розділу 5 контракту, а саме: одноразове грубе порушення Головним лікарем законодавства чи обов'язків, передбачених Контрактом, в результаті чого для Комунального закладу настали значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачені штрафи, постраждало імя Комунального закладу, [PERSON] районної рада та ін.), який має матеріальний склад та передбачає доведення власником наявності понесених збитків, виплачених штрафів, наявності того, що постраждало імя Комунального закладу, [PERSON] районної рада та ін.) відсутня. Посилання позивача в позовній заяві на те, що підставою для припинення Контракту стало невиконання позивачем умов, викладених: у абз. 5 п. 2.8 розділу 2 Контракту - «головний лікар зобовязаний координувати діяльність структурних підрозділів Комунального закладу» є помилковим, оскільки абзац 5 п. 2.8. розділу 2 контракту, передбачає зобов»язання головного лікаря контролювати додержання виконавчої та фінансової дисципліни, що підтверджується самим текстом контракту ( а.с.9). Посилання позивача на те, що відповідачем 1, в порушення норм діючого законодавства, в оспорюваному рішенні не зазначено характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним шкоду, та не наведено обовязкової умови для припинення Контракту за вказаною підставою, а саме - значні негатнвні наслідки, які настали в результаті одноразового грубого порушення позивачем законодавства чи обовязків, передбачених Контрактом, є безпідставними, оскільки рішення про розірвання контракту містить вказівку на конкретні пункти контракту, які порушені позивачем та вказівку на документи, які фіксують факти виявлених порушень. Щодо посилання позивача на те, що при звільненні відповідачем не враховано положення ч. 3 ст. 149 КЗпП України та не додержано передбачені ст. ст. 148 та 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема пропущено установлений ч. 1ст. 148 КЗпП України строк для застосування дисциплінарного стягнення, не зажадано письмових пояснень від позивача судом встановлено наступне. Звільнення за умовами п. 8\~ст. 36 КЗпП України\~не є видом дисциплінарного стягнення і на ці правовідносини відповідно не розповсюджується дія ст.\~148,\~149 КЗпП України, які в свою чергу регулюють саме строк та порядок застосування дисциплінарних стягнень. Оскільки в даному випадку звільнення відбулося не за порушення трудової дисципліни, трудове законодавство не передбачає обов'язковість відібрання пояснення, відсутність пояснення позивача до прийняття рішення про звільнення не є підставою для визнання його незаконним і не позбавило його права оскаржити рішення відповідача 1 до суду та надати пояснення в суді. Судом встановлено, та не заперечувалось сторонами, що позивач отримав повідомлення про проведення сесії [PERSON] районної ради, яка повинна була відбутися 29.11.2016 року. Згідно даного повідомлення позивач особисто запрошувався на сесію, як керівник установи, оскільки до порядку денного сесії були включені питання, які стосуються діяльності [PERSON] ЦРЛ ( а.с.88, 89). Разом з тим, згідно пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що на засідання сесії він не з»явився в зв»язку з тим, що перебував з 28.11.2016 року на лікарняному, а його обов»язки виконував заступник. Натомість, судом встановлено, що перебуваючи з 28.11.2016 року на лікарняному, позивач приймав участь в апаратній нараді в райдержадміністрації ( а.с. 47 витяг з протоколу 11 сесії [PERSON] районної ради сьомого скликання), про, що не заперечував в судовому засіданні і сам позивач. Згідно вищевказаного протоколу також встановлено, що розгляд питання про розірвання контракту з головним лікарем [PERSON] ЦРЛ [PERSON] внесено до порядку денного 11 сесії [PERSON] районної ради президією, з засідання президії, яке відбулося 28.11.2016 року та на якому було заплановано розгляд звернення головного лікаря Уманської станції швидкої медичної допомоги з проханням вплинути на керівництво [PERSON] ЦРЛ в особі [PERSON] Головний лікар [PERSON] ЦРЛ [PERSON], будучи повідомленим про засідання президії, на її засідання не з»явився. Позивач не надав суду доказів того, що він не мав можливості з об»єктивних причин взяти участь в роботі 11 сесії [PERSON] районної ради 29.11.2016 року як і отримати більш детальну інформацію про порядок денний сесії та розгляд питання про розірвання з ним контракту. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач мав реальну можливість надати пояснення стосовно як діяльності [PERSON] ЦРЛ під його керівництвом, як головного лікаря так і можливість захищатися від звинувачень, на розірвання з ним контракту, але не скористався цією можливістю з власної волі. Рішення районної ради від 29.11.2016 року про розірвання контракту з головним лікарем [PERSON] направлено до [PERSON] ЦРЛ ( а.с. 90-91), а тому суд вважає, що відповідачем 1 не порушені права позивача в частині ознайомлення з даним рішенням та відповідно його оскарження в судовому порядку, що й було реалізовано позивачем шляхом звернення до суду з даним позовом. Щодо посилання позивача на те, що він був звільнений відповідачем 1 в період знаходження на лікарняному з 28.11.2016 року по 04.12.2016 року, що є порушенням ч. 3 ст. 40 КЗпП України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 суд зазначає наступне. Згідно із п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року N 9\~(далі по тексту - Постанова) правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. 3\~ст.40 КЗпП) стосуються як передбачених статтями 40, 41(1)\~КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку. Разом із тим, правило ч.3\~ст. 40 КЗпП\~у даному випадку не застосовується, оскільки зміст поняття «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» розкрито законодавцем у п. 4\~ст. 36 КЗпП України, до якого віднесено лише звільнення з підстав, передбачених ст.ст. 40, 41\~КЗпП України, що виключає охоплення змістом терміну «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» будь-якого іншого звільнення, підстава якого не зазначена в ст. ст. 40, 41\~КЗпП\~України, або яке законодавець спеціально не визначив як розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Таким чином, виходячи з нормативного (а не сутнісного) тлумачення п.п. 4, 8 ст. 36, ч. 3 ст. 40, ч. 3 ст. 41, ст. ст. 40, 41\~КЗпП України\~та враховуючи те, що між сторонами виник спір із приводу припинення трудового договору з працівником з підстав, передбачених контрактом, а саме: п. 8\~ст.36 КЗпП України, а не у зв'язку зі звільненням працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, норми ч. 3\~ст. 40 КЗпП України\~на ці правовідносини не поширюються. До аналогічного висновку прийшов і Верховний Суд України у своїй постанові від 26.12.2012 року під час розгляду справи № 6-156цс12, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України для суду є обов»язковою. \~\~\~\~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не доведено вимоги позовної заяви належними та достатніми доказами, позовна заява в частині вимог про скасування рішення про розірвання контракту та звільнення позивача з посади головного лікаря, поновлення його на посаді не обгрунтована, не підтверджена доказами, а тому до задоволення не підлягає. Оскільки судом відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимог про скасування рішення про розірвання контракту та звільнення його з посади головного лікаря, поновлення його на посаді, відповідно не підлягає до задоволення і вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки вона є похідною від зазначених вимог та самостійно розглядатися не може. Судові витрати підлягають розподілу в порядку визначеному ст. 88 ЦПК України та в даному випадку відносяться за рахунок держави. \~ На підставі викладеного ст. ст. 21, 23, \~24,\~ 36,\~ 40, 41, 221,\~ 232,\~235,\~236 КЗпП\~ України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року N 9, Постанови Кабінету Міністрів України „Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» від 19 березня 1993 р. № 203 та

Outcome: dismissed