Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позрвом про відшкодування моральної шкоди за розголошення персональних даних та вказав, що з 2014 року відповідач проводить протиправні дії, а саме розміщує позивача персональні данні у спільному просторі будинку - під`їзді у списку осіб, які нібито заборгували відповідачу підприємству ТОВ «Рада - 2». На думку позивача, ТОВ «Рада - 2» без згоди [PERSON] в порушення вимог ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних», ч. 1 ст. 1076 ЦК України передало персональні дані позивача. Ухвалою суду від 07.02.2020 року відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 30.03.2020 року до суду надійшов відзив від відповідача ТОВ «Рада - 2».на позовну заяву. Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи в межах доводів сторін та позовних вимог, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку про відмову в задоволені позову виходячи з наступного. Причиною спору між сторонами, на думку позивача, стало порушення з боку відповідачів права [PERSON] на нерозголошення персональних даних. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про захист персональних даних», умовами відповідних Договорів. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональними даними є відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. За змістом ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних», підставами виникнення права на використання персональних даних є: 1) згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; 2) дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю бази персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень. Обробка персональних даних, відповідно до ч. 5, 6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних», здійснюється за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Обробка даних про фізичну особу без її згоди не допускається, крім випадків, визначених Законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що ТОВ «Рада 2» жодні персональні дані позивача які відомі Відповідачу - не розголошувалися.Щодо твердження позивача про вивішені списки боржників, то в них вказано квартири, які мають заборгованість та прохання щодо оплати боргу, задля можливості надавати якісні послуги обслуговуючою організаційних питань, персональні данні боржників в списках не вказані. Відповідно ст.162 ЖК УРСР закріплює імперативну норму по оплаті за житлово-комунальні послуги: «Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угод ю сторін « Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.» В обґрунтування правових підстав позову, [PERSON] в своїй позовній заяві посилається на ст.ст. 5, 6, 10, 11, 12 Закону України «Про захист персональних даних», як на норми прямої дії, однак така позиція є помилковою, оскільки за своїм способом застосування вказані норми є відсилочними до спеціальних норм. Беручи до уваги встановлені обставини справи та досліджені докази, суд приходить до об`єктивного висновку про те, що вимоги [PERSON] не знайшли свого доведення, не ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому задоволенню не підлягає. Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду яка полягає зокрема у приниженні честі, гідності, престижу та ділової репутації, моральних переживання позивача та просить суд стягнути з відповідача 7200 грн. моральної шкоди. Так, відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, в якій зазначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі га гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Відповідно до постанови Пленуму ВСУ N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема, при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з іншими людьми, у разі настання інших негативних наслідків. Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до об`єктивного висновку про те, що вимога [PERSON] про стягнення моральної шкоди не ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому задоволенню не підлягає не надано жодних доказів на підтвердження завдання Відповідачем Позивачу моральної шкоди, не вказано, яких саме страждань, переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я зазнав а тому задоволенню не підлягає. На підставі викладеного ст.ст. 203,215, 512, 513, 514, 516 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 6, 10, 11, 12, 14 Закону України «Про захист персональних даних» та

Outcome: dismissed