Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги мотивує тим, що її дошлюбне прізвище [PERSON], яке було змінене у зв'язку із реєстрацією шлюбу, її мати [PERSON] належить до польської нації та за національністю є «полячкою». Про те, що вона є донькою [PERSON] та [PERSON], є свідоцтво про народження серії [NUMBER] , однак у розділі відомості про батьків у графі громадянство зазначено «росіяни». [PERSON] має польську національність, що засвідчує історична довідка, в якій зазначено, що: [PERSON] уроджена [PERSON], донька [PERSON] і [PERSON], уродженої [PERSON], онучка [PERSON] і [PERSON]. Відповідно до історичної довідки вбачається, що [PERSON], уродженка [PERSON], є матір'ю [PERSON], що є матір'ю заявниці, [PERSON]. Про даний факт родинних стосунків та те, що вона є нащадком родини, члени якої були поляками, свідчить «Історична довідка про походження [PERSON]» від 09 червня 2017 року, що укладена кандидатом історичних наук України, доктором гуманітарних наук в області історії Польща, завідувачем відділу інформаційно-краєзнавчої роботи Білоцерківської міської централізованої бібліотечної системи, старшим науковим співробітником Білоцерківського краєзнавчого музею та Меморіального музею-садиби І.С. Козловського в Мар'янівці - Євгеном Анатолійовичем Чернецьким та листом Центрального державного історичного архіву України від 27.06.2017 № 02-2248 про направлення архівної довідки про смерть [PERSON], самою архівною довідкою від 27.06.2017 за № 02-2249, виданою Центральним державним історичним архівом України, м. Київ. В свою чергу, запис, що містить у свідоцтві про її народження, серії [NUMBER], що її матір за національністю є росіянкою не відповідає дійсності, це було зроблено тому, що остання побоювалась репресій та переслідувань. В свою чергу мати заявниці -[PERSON] та її баба - [PERSON] все життя дотримувалась польських традицій, сповідувала католицьке віросповідання, знали польську мову, культурні звичаї польського народу, відзначали польські свята, сповідуваливідвідували римо-католицький костел. Встановлення юридичного факту приналежності її матері [PERSON] до національності «полячка» необхідний для реалізації особистих немайнових прав, а саме: власної національної ідентифікації та можливості у зв'язку з цим реалізації особистих прав - підтвердження польського походження його роду, цей факт має юридичне значення. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 2 розділу 1 Закону Республіки Польща «Про карту поляка», який був прийнятий сеймом 7 вересня 2007 року, право на отримання карти поляка мають особи, у яких принаймні один з батьків, бабуся або дідусь або двоє прабабусь і прадідів були польської національності або мали польське громадянство та особа яка декларує свою приналежність к польському народу. Неправильне зазначення національності моєї матері у відомостях щодо мене, зокрема, в актовому запису про народження, не дає можливості отримати Карту поляка та у повній мірі продовжувати власну активність щодо встановлення національної ідентичності, вивчення культури та традицій її національної меншини. На даний час представництвами Республіки Польща надані певні можливості для вивчення польської культури, мови та встановлення національних зв'язків, спрощеного порядку в'їзду до Республіки Польща, але зазначені можливості стосуються, лише, етнічних поляків, а саме осіб, які отримали Карту поляка, томупросить зобов'язати Василівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області внести зміни до актового запису про народження [PERSON] за № 20, складеного 27.01.1968 Василівським районним РАГС Запорізької області, вказавши національність матері [PERSON] - [PERSON] - «полячка». В судове засідання заявниця не з"явилася, скерувала заяву про розгляд спраив за її відсутності, просила заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, скерували до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги визнають. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO]. Ії батьками є: батько - [PERSON], мати - [PERSON], національність батьків в актовому записі про народженні та у свідоцтві про народження заначено «росіяни», що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб. Абзацом 1 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Встановлення факту етнічного походження заявникові необхідно для того, щоб відновити та зберегти етнічне походження свого роду та скористатися пільгами, які гарантуються особам польського походження. Таким чином факт, що просить встановити заявник має юридичне значення. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їхні права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Згідно з ст.11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнято Закон України «Про національні меншини в Україні». Відповідно до Закону України Про національні меншини від 25.06.1992 року № 2494-ХІІ громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно з ст.3 вказаного закону до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст.300 Цивільного Кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з архівною довідкою Центрального Державного історичного архіву України м. Києва № 02-2249 від 27.06.2017, у метричній книзі римо - католицького костьолу Св. Олександра в м. Києві за 1986 є відомості про смерть [PERSON] - запис № 75 про те, що [INFO] в місті Києві у віці 57 років від гниття кишок помер [PERSON], житель Плоцької губернії Ліпновського повіту, чоловік залишеної вдовою [PERSON] в дівоцтві [PERSON]; залишив дітей: синів [PERSON], [PERSON], дочок [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Похований 07 березня 1896 року на київському римо-католицькому кладовищі. Відповідно до історичної довідки про походження [PERSON] від 09 червня 2017 року, що укладена кандидатом історичних наук України, доктором гуманітарних наук в області історії Польща, завідувачем відділу інформаційно-краєзнавчої роботи Білоцерківської міської централізованої бібліотечної системи, старшим науковим співробітником Білоцерківського краєзнавчого музею та Меморіального музею-садиби І.С. Козловського в Мар'янівці - Євгеном Анатолійовичем Чернецьким, підтверджується факт належності [PERSON] до польської національності та того, що остання була полячкою свідчить наступне: походження [PERSON] зазначено, що: [PERSON], уродженка [PERSON], донька [PERSON] і [PERSON], уродженої [PERSON], онучка [PERSON] і [PERSON] є нащадком родини, члени якої були поляками та розмовляли польською мовою. Відповідно до історичної довідки вбачається, що [PERSON], уродженка [PERSON], є матір'ю [PERSON], що є матір'ю заявниці, [PERSON]. Належність [PERSON], уродженки [PERSON], до римо-католицького костьолу та те, що остання була носієм польської мови та культури свідчить запис за 1896 року у метричній книзі цього ж костьолу, а саме актовий запис про смерть від [INFO] мешканця Плоцької губернії [PERSON], якому згадані його діти зокрема [PERSON] (архівний запис Центрального державного історичного архіву України, м. Київ, фонд № 1268, опис № 1, справа № 44, аркуш 149, запис № 75). Відповідно до абз.4 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 липня 1995 року № 12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Оскільки національність особи визначається національністю її батьків, яка зазначається в актових записах про народження особи, то єдиним шляхом встановлення та визначення національності особи є внесення доповнень в актовий запис про її народження щодо національності її батьків за умови відсутності таких відомостей. За змістом п.1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Згідно п.2.13., п.2.13.1 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду діро визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду - п.2.16.7 Правил. Отже єдиний нормативно правовий документ, що встановлює порядок внесення записів до актів вивідного стану, а саме Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 не передбачає іншої процедури окрім як наявність рішення суду. Тож єдиним шляхом встановлення факту, про який проситься заявниця, та від якого залежить визначення національності особи, є встановлення відповідного факту у судовому порядку, тому, що саме на підставі рішення суду відділом реєстрації актів цивільного стану в актовий запис про народження особи вносяться доповнення відомостей про національність. Питання про національність батьків суд вирішує на підставі письмових та інших доказів. Тому суд вважає за доцільне зобов'язати Василівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області внести зміни до актового запису про народження [PERSON] за № 20, складеного 27.01.1968 Василівським районним РАГС Запорізької області, вказавши національність матері [PERSON] - [PERSON] - «полячка». Таким чином досліджена сукупність доказів та їх логічний аналіз дає підстави вважати про те, що [PERSON] є за етнічним походженням полячкою, а встановлення юридичного факту етнічного походження не порушує права та інтереси третіх осіб, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved