Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина - неповнолітнього [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити, зокрема, позивач суду пояснив, що відповідач ніколи не приймала участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям та розвитком, матеріальної допомоги на утримання свого сина - не надає. Відповідач в судове засідання не з"явилась про час і місце розгляду справи повідомлялась за правилами ч.9 ст.74 ЦПК України, причину неявки суду не повідомила. З урахуванням думки позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, у відповідності до положень ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи підтримала позов, просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO] народження. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, з огляду на обставини встановлені в судовому засіданні. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] (відповідача по справі). Відомості про батька дитини внесено в актовий запис про народження на підставі ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України. Позивач по справі є рідною бабусею [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що дитина [PERSON], [INFO], проживає в сім'ї позивача, знаходиться на її утриманні. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Павлоградскої міської ради від 09 вересня 2014 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача щодо [PERSON], [INFO]. У висновку йдеться про ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, відсутність у відповідача постійної роботи та постійного місця проживання. Відповідно до ст. 165 СК України за позивачем закріплено право на звернення до суду із позовом про позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. ст. 150, 151 Сімейного кодексу України, ст. 11,12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов'язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання є одним із основних прав дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно Міжнародної конвенції ООН «Про права дитини» (20 листопада 1989 року), предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів дитини, а в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не піклується про дитину та матеріально її не забезпечує, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а тому, враховуючи характер ставлення відповідача до дитини, суд вважає за необхідне застосувати крайній захід впливу та позбавити його батьківських прав відносно Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власного ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий судовий збір.

Outcome: approved