overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.02.2009 року. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось через відсутність порозуміння, протягом останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують та не проживають разом, тому збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки сім"я розпалась остаточно. Спору щодо забезпечення та місця проживання дитини на цей час не виникає. Позивач подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив суд розірвати шлюб та розглянути справу у його відсутність. Відповідач також подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07.02.2009 року сторони зареєстрували шлюб Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис №124 (а.с. 8). Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося, що в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Примирення між сторонами неможливе. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.07.2014 року. Від шлюбу у сторін немає. Подружнє життя не склалось через відсутність порозуміння, протягом останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують та не проживають разом, тому збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки сім"я розпалася остаточно. Позивач подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила суд розірвати шлюб та не заперечувала щодо розгляду справи у її відсутність. Відповідач також подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30.07.2014 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №1500. Від шлюбу у сторін дітей немає. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося, що в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Примирення між сторонами неможливе. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Оскільки позивач за подання позову звільнена від сплати судового збору як інвалід 22 групи, суд відповідно до положень частини 3 статті 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідача про стягнення заборгованої суми посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № DN81AR07000561 від 23.04.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 66 995,79 грн. на термін до 22.04.2015 року та зобов"язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У порушення умов Договору та норм цивільного законодавства, відповідач зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 18.08.2016 року має заборгованість, позивач просить стягнути 53 231,34 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитом та 36 768,66 грн. - заборгованості по відсоткам, а всього - 90 000 грн Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якому просив задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання двічі не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації місця проживання, про причини неявки чи можливість розгляду справи у його відсутність не повідомив, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору № DN81AR07000561 від 23.04.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 66 995,79 грн. на термін до 22.04.2015 року та зобов"язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. (а. с. 6 - 14) Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Станом на 18.08.2016 року відповідач має невиконані зобов'язання перед банком, а саме заборгованість щодо повернення кредитних коштів. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Тому враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі та підлягають стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приват Банк" заборгованість по кредитному договору в сумі 90 000 грн., чка складається з 53 231,34 грн. заборгованості за кредитом та 36 768,66 грн. - заборгованості по відсоткам. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що у квартирі [ADDRESS] відповідач, яка своєчасно та в повному обсязі не сплачувала за надані житлово-комунальні послуги, внаслідок чого заборгованість станом на 01.07.2014 року складає 10094,80 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву у якій просив суд проводити судовий розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив ухвалити по справі заочне рішення за відсутності відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки Форми № 3 від 20.08.2014 року в квартирі [ADDRESS] зареєстрована та проживає: [PERSON], [PERSON] (а. с. 12). Відповідно до розпорядження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 25.01.2012 року № 35 будинок по вул. Російська, 64/16 в м. Києві перебуває на балансі КП "Господар" Дарницького району м. Києва (а. с. 5). Відповідач не регулярно та не в повному розмірі сплачувала вартість спожитих житлово-комунальних послуг, що призвело до утворення заборгованості та порушення зобов'язання. Згідно розрахунку позивача загальний борг по квартирній платі та комунальним послугам станом на 01.07.2014 року становить 10094,80 грн. (а. с. 13-14). Відповідно ст.ст. 66,67,68 ЖК УРСР, плата за комунальні послуги(крім квартирної плати) береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживачі зобов"язані своєчасно оплачувати надані їм житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку та прибудинкової території. Таким чином, суд вважає позовні вимоги доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що передбачено ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на наступні обставини справи. Відповідно до укладеного договору від 23.021.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач в порушення умов кредитного договору, який складається з заяви та Умов та правил надання банківських послуг, а також Правил користування кредитною карткою, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв"язку з чим станом на 30.06.2014 року має заборгованість в розмірі 8804,14 грн. та складається з заборгованості по кредиту - 4391,62 грн., заборгованості по процентам - 2417,08 грн., заборгованості по пені та комісії - 1100 грн., а також штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 395,44 грн. (процентна складова). Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач також подала до суду заяву, в якій не заперечувала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, який визнав позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги щодо стягнення заборгованої суми, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідача про стягнення суми боргу, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідач отримувала пенсію на [PERSON], [INFO] на підставі медичного висновку № 30 за дитину інваліда відом до 16 років від 22.05.2002 року, який дійсний до 26.01.2011 року, дата переогляду 26.06.2010 року. Відповідач безпідставно отримувала пенсію на дитину за період з 26.01.2011 року по 30.06.2011 року в сумі 3 937,17 грн., виплата якої проводилася позивачем добровільно, проте за наявності недобросовісності з боку відповідача, оскільки остання не надавала до Управління ПФУ в Дарницькому районі м. Києва медичного висновку протягом періоду переплати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, вважаючи що є всі підстави для стягнення суми переплати у розмірі 3 937,17 грн. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідоносини. [PERSON] являється матір"ю [PERSON], [INFO] (а. с. 10, 11). Згідно медичного висновку № 30 від 22.05.2002 року та висновку № 50/ІІ від 18.07.2011 року [PERSON] є дитиною - інвалідом (а. с. 12, 13) [PERSON] отримувала пенсію на [PERSON] на дитину - інваліда на підставі медичного висновку № 30 від 22.05.2002 року. 26.01.2011 року [PERSON] виповнилося 16 років, однак УПФ України в Дарницькому районі м. Києва продовжувало безпідставно нараховувати та виплачувати [PERSON] пенсію. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог чи заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Представником позивача в судовому засіданні було зазначено про те, що Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва після досягнення [PERSON] 16 років 26.01.2011 року продовжувало нараховувати та виплачувати [PERSON] пенсію. Доказів недобросовісності з боку відповідача [PERSON] до суду не надано, а тому суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню .

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач звернувся в Костопільський райнний суд з позовом до відповідача, в якому просить виділити в натурі в окремий об»єкт належну йому на прві власності 1/2 частину будівлі контори, що за адресою : Костопільський район с. Маща вул. Центральна 30, яка складається з приміщень, позначених в технічному паспорті будівлі контори номерами:2-1,2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6 і становить 49,4 відстотки від всієї будівлі контори. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав. Представник відповідача СВК «Дружба», [PERSON], позов визнала та не заперечує проти виділу в натурі в окремий об"єкт 1/2 частини нежитлової будівлі контори. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги обгрунтованими. Встановлено, що позивач та відовідач мають на праві спільної часткової власності нежитлову будівлю контори, що за адресою Костопільський район, с. Маща, вул. Центральна 30, а саме позивачу [PERSON] 1/2 частина нежитлової будівлі контори, що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомості від 23.01.2008 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та технічним паспортом на будівлю контори. Однак в данному договорі купівлі-продажу не вказані конкретні приміщення, що відповідають 1/2 частини зазаначеної будівлі. В фактичному користуванні позивача знаходяться приміщення, позначенні в технічномк паспорті будівлі номерами: 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, що відповідно висновк №Д-03/15 еспертного будівельно-технічного досліждення від 30.03.2015р., становлять 49,4 % від всієї будівлі контори. Друга половина вказаної будівлі, яка є у власності відповідача становить 50,6% від всієї будівлі. Згідно ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільниій частковій власності Поділ цього майна може бути проведений між співвласниками за домовленістю між ними. Суд дійшов висновку, що неможливість виділу в натурі майна за позивачем, позбавляє його можливості у повному обсязі реалізувати своє право на дане майно. За таких обставин відповідно до ст.328 ЦК України підлягає до задоволення вимога про визнання права власності на вказане майно як набуте на законних підставах. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач звернувся в Костопільський районний суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача вартості необлікованої електричної енергії в розмірі 4 341,77 грн., та судові витрати у справі. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що в господарстві відповідача було виявлено факт порушення правил користування електричною енергією, а саме: безоблікове використання елекртричної енергії шляхом влаштування розетки, що є порушенням ст.26 ст. 27 Закону України «Про електроенергетику». В судове засідання представник позивача не з"явилася. У поданій до суду заяві просить справу розглянути уорушенням її відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки до суду відповідача. Відповідач в судове засідання не з"явився, про місце та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. За згодою представника позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши представлені у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено судом, 05 червня 2014 р., під час обстеження електрогосподарства відповідача представниками Костопільської дільниці було виявлено факт порушення правили користування електричною енергією, а саме: безоблікове використання електричної енергії шляхом влаштування розетки. Про виявлене порушення було складено відповідний акт та запропоновано позивачу з"явитися на засідання комісії по розгляду актів про порушення правил користування електроенергією. Відповідчу виставлено до оплати рахунок вартості не облікованої електричної енергії, а саме: згідно акту порушення №R005381 від 05.06.2014. в розмірі 4 341,77 грн. Відповідпо до п.53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов"язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В зв"язку з цим підлягає до задоволення і позовна вимога про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає до задоволення і вимога позивача про стягнення з відповідача документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

позивач звернувся в Любашівський районний суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про витребування будинку із чужого незаконного володіння, визнання втрати права на проживання та про виселення. В обґрунтування своїх вимог вказує, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований в [ADDRESS]. Зазначений будинок залишився йому у спадщину (власність) після смерті його батька - [PERSON]. Відповідачі добровільно не бажають звільнити житлове приміщення та перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися житловим будинком, яке він фактично продав, але не може оформити договір купівлі - продажу нотаріально із - за того, що відповідачі відмовляються звільнити дане приміщення в добровільному порядку. Відповідачі позовні вимоги не визнали, стверджуючи, що [PERSON] вселився в спірну квартиру в 2006 році для проживання (з дозволу односельчанина - [PERSON], який заявив, що є власником даного будинку, біля нього став проживати і його син - [PERSON] За указаний будинок він - [PERSON] розрахувався послугами по ремонту різної техніки у [PERSON], наданої ним - всього на суму 600 доларів США. Але ніяких доказів цього вони не мають. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. З пояснення відповідачів та довідки Бобрицької сільської ради (а.с.11) вбачається , що відповідач [PERSON] вселився в спірну квартиру в 2006 році для проживання (з дозволу односельчанина - [PERSON]), біля нього став проживати і його син - [PERSON] Позивач є власником житлового будинку з прибудовами, який розташований в [ADDRESS], що підтверджується витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, /а.с.9/, тому він є об"єктом права приватної власності в розумінні ст.380 ЦК України. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог та заперечень. Право доказування лежить на сторонах. Відповідачі не доказали, що вони мають право користуватися, розпоряджатися та володіти даним будинком, тому позов, в частині виселення та витребування будинку із чужого незаконного володіння, підлягає задоволенню. В частині визнання втрати права на проживання позовні вимоги не доказані і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial