Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач\~[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], Комунарський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просив визнати виконавчий напис № 14687, виданий 08.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначив, що 30.05.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та позивачем було укладено кредитний договір № ZPS0GK00000058 згідно якого банк зобовязався надати позивачу кредит у розмирі 45000 доларів США. 29.01.2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя у звязку з невиконанням зобовязань за договором ухвалене заочне рішення у справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено та стягнуто на користь останнього 1130071,01 грн. Вказане рішення в теперішній час оскаржується у суді апеляційної інстанції. 08.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис № 14687, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошові кошти у розмірі 114591,29 доларів США, що відповідно до розрахунку заборгованості за договором станом на 19.09.2017 року, за курсом НБУ складає 2999999,97 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 43481,42 долари США, заборгованість за відсотками у розмірі 39521,64 долари США, заборгованість з комісії у розмірі 8730 доларів США, заборгованість з пені у розмірі 22858,23 долари США. Вказаний виконавчий напис вчинений без дотримання вимог чинного законодавства, а отже, повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню виходячи з наступного. Вчиняючи виконавчий напис, приватним нотаріусом не було звернуто увагу на те, що безспірні вимоги кредитора перебувають поза межами трирічного строку з дня настання права вимоги у кредитора, оскільки, як вбачається з розрахунку заборгованості, що наданий за для вчинення виконавчого напису, така заборгованість виникла ще 2009 року. Таким чином, право кредитора на стягнення кредитної заборгованості виникло у 2009 році, а припинилося у 2011 році. Нотаріусом не надано належну оцінку тому, що у період з жовтня 2008 року банком було в односторонньому порядку змінено відсоткову ставку з 10 % до 13%, а отже, сума боргу не є безспірною, оскільки позивач не погоджувався з таким збільшенням відсоткової ставки, та неодноразово письмово звертався з цього приводу до відповідача, згоди на підвищення процентної ставки у односторонньому порядку банком позивач [PERSON] не надавав та на такі умови кредитування не погоджувався. Ще однією підставою для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є те, що, як вбачається, виконавчий напис вчинено на розрахунку, що наданий кредитором, а не на оригіналі нотаріально посвідченого кредитного договору, що прямо суперечить Постанові КМУ № 1172-99-п від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Окрім того, вимогу про усунення порушень банком на адресу [PERSON] не було направлено, а відтак не дотримано й процедуру врегулювання спору до подання нотаріусу документів для вчинення спірного виконавчого напису. Також нотаріусу не були надані первинні банківські документи, які би підтверджували наявність та розмір безспірної заборгованості, а виконавчий напис вчинений на кредитному договорі, який не є належним доказом такої заборгованості. Таким чином, нотаріус не пересвідчився у безспірності суми заборгованості, вчинив спірний виконавчий напис всупереч нормам чинного законодавства (зокрема переліку документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів). Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.09.2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, в звязку з чим, на підставі ч.3 ст.\~223, ст.\~280\~ЦПК України справу розглянуто у його відсутність на підставі доказів наявних в матеріалах справи з ухваленням по справі заочного рішення. Третя особа - приватний\~нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] в наданій суду заяві просив справу розглядати за його відсутності. Представник третьої особи - \~Комунарського відділудержавної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області заступник начальника відділу [PERSON] надала заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти позову не заперечує. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] вчинений виконавчий напис (реєстровий номер 14687) про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором № ZPS0GK00000058 від 30.05.2007 року 114591,29 доларів США, що відповідно до розрахунку заборгованості за договором станом на 19.09.2017 року, за курсом НБУ складає 2999999,97 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 43481,42 долари США, заборгованість за відсотками у розмирі 39521,64 долари США, заборгованість з комісії у розмирі 8730 доларів США, заборгованість з пені у розмирі 22858,23 долари США. Стягнення нотаріусом здійснюється за період з 30.05.2007 року по 19.09.2017 року. Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються\~Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства\~юстиції України\~22.02.2012\~року №\~296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Згідно з частиною першою статті 1\~Закону України\~від 2\~вересня 1993\~року №\~3425-XII\~«Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14\~Закону України\~«Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, статей50,87,88 Закону України «Про нотаріат»захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014\~року «Про\~внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Підставою для скасування\~вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі\~включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення\~оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Безумовним фактом, який свідчить про небезспірність заборгованості за кредитним договором, є та обставина, що у суді перебуває спір з приводу розміру наявної заборгованості. Так, 29.01.2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя у звязку з невиконанням зобовязань за договором ухвалене заочне рішення у справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено та стягнуто на користь останнього 1130071,01 грн. Вказане рішення в теперішній час оскаржується у суді апеляційної інстанції. Також, оскаржуваний виконавчий напис вчинено за договором, за яким право вимоги виникло, ще 11 років тому, в 2007 році, що свідчить про порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки відповідачем пропущений строк, на протязі якого він міг звернутися із заявою про вчинення виконавчого напису. Нарахування та стягнення до сплати суми пені за період з 2007 року по 2017 року здійснено в порушення приписів ст.ст. 256-258 ЦК України, які встановлюють строки позовної давності щодо вимог про стягнення основної суми заборгованості та пені. Частина друга\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята\~статті 261 ЦК України). Згідно змісту виконавчого напису, пеня в сумі 22858,23 доларів США нарахована за період з 30.05.2007 року по 19.09.2017 року, при цьому, виконавчий напис вчинений 08.12.2017 року, тобто з порушенням річного строку позовної давності щодо вимог про стягнення суми пені. Крім того,\~договір кредиту\~№ ZPS0GK00000058 від 30.05.2007 року, оформлювався в простій письмовій формі, при виданні виконавчого напису порушено п. 1 «Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, згідно з приписами якого виконавчий напис здійснюється на підставі\~оригіналу нотаріально посвідченої угоди. Також, з виконавчого напису не вбачається на яку саме суму простроченого платежу здійснено нарахування пені (відсоток від суми заборгованості). Як вбачається виконавчий напис було здійснено виключно на підставі розрахунку заборгованості станом на 19.09.2017 року, однак на цю дату вже спливли всі граничні строки для звернення за стягненням, як основної заборгованості, так і пені, крім того, відповідачу вже було відмовлено у стягненні заборгованості в судовому порядку та таке рішення суду набрало законної сили. Отже, відповідач не представив нотаріусу ані оригіналу нотаріально посвідченої угоди, ані належних доказів існування заборгованості чи її безспірності. На підставі викладеного, з урахуванням того, що заборгованість по кредиту має спірний характер, а відтак, виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] (реєстровий номер 14687), виданий 08.12.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»\~заборгованості за кредитним договором № ZPS0GK00000058 від 30.05.2007 року необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України\~з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» необхідно стягнути на користь позивача 704,80 гривень судового збору. На підставі вищевикладеного, ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5,

Outcome: approved