Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, що знаходяться в адміністративних межах Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області. Мотивує позов тим, що дані земельні ділянки належали її матері [PERSON], яка померла 25 лютого 2003 року. Позивач є спадкоємцем померлої за заповітом, фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та володіння її спадковим майном. Не може здійснити оформлення спадкового майна у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності померлої на це нерухоме майно. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району в судове засідання не зявився. Орган місцевого самоврядування про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомили. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 128, 223 ЦПК суд ухвалив слухати справу за відсутності сторін. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що позивач є дочкою [PERSON] (копія свідоцтва про народження, а.с. 7). 25 лютого 2003 року [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серія І-СР № 215899, а.с. 5). Після її смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки площею 2,51 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери 7125186400:04:000:0129, 7125186400:05:000:6168, що знаходяться в адміністративних межах Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, належали померлій згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 121115 виданого на підставі рішення Мельниківської сільської ради народних депутатів від 26.07.2002 року № 3-8. У відповідності до п. 1, 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР . Оскільки [PERSON] померла 25 лютого 2003 року, відповідно при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення чинного на той час ЦК Української РСР. У відповідності до ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємтсво здійснюється за законом і за заповітом. 26 січня 1996 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Мельниківської сільської ради народних депутатів Чорнобаївського району Черкаської області та зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій за № 15, яким заповіла все своє майно дочці [PERSON] (а.с.16). Згідно положень ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазанчені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач прийняла спадщину померлої в шестимісячний строк шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном (довідка Мельниківської сільської ради № 669 від 16.05.2017 а.с. 9). З довідки Мельниківської сільської ради № 668 від 16.05.2017 р. вбачається, що [PERSON] до дня смерті проживала з онуком [PERSON] (а.с. 10). З листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори № 1697/01-16 від 30 листопада 2017 року вбачається, що після смерті [PERSON] заяв про прийняття спадщини та відмови від прийняття спадщини в нотаріальну контору не поступали. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. А відтак, суд приходить до висновку, що єдиним спадкоємцем померлої [PERSON], яка прийняла спадщину у встановленому чинним на той час законодавством порядку - шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном - є [PERSON] Інших спадкоємців судом не встановлено. Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом позивачу відмовлено, у зв"язку з відсутністю оригіналів правостановлюючих документів на спадкове майно (лист Чорнобаївської державної нотаріальної контори № 1483/02-16 від 03.11.2017, а.с. 16). Виходячи з приписів статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб"єктів права власності. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. Враховуючи викладені обставини, грунтуючись на вищезазначених нормах права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] прийняла спадщину у встановлений законом спосіб, а наданими суду доказами підтверджено її право на спадкування зазначеного майна за заповітом та його належність на час смерті спадкодавцю. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved