Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування арешту на нерухоме майно. Свої вимоги обгрунтовував тим, що на підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 21 березня 2019 року він є власником Ѕ частини квартири за [ADDRESS] . Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 10 травня 2019 року за ним було визнано право власності на Ѕ частину квартири за [ADDRESS] , яка належала [PERSON] . 12 червня 2019 року ним було проведено державну реєстрацію права власності за вищевказаним рішенням суду. Однак, 14 червня 2019 року під час одержання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором було повідомлено його про те, що згідно постанови державної виконавчої служби в Яготинському та Згурівському районах від 22.03.2007, вх. 298 від 23.03.2007, було накладено арешт на нерухоме майно, зокрема на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , яка перебувала у власності [PERSON] 21 червня 2019 року з метою відновлення порушеного права він звернувся до Яготинського районного відділу ДВС із заявою про зняття вищевказаного арешту на нерухоме майно в зв`язку із зміною власника. Однак, на його заяву про скасування арешту, як такого, що порушує його право як власника майна, відповідачем по справі 3 липня 2019 року було надано лист за № 5537, яким йому рекомендовано за вирішенням даного питання звернутися до суду. Таким чином, наявність вищевказаного арешту порушує його право власності на квартиру, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Отже, існування обтяження вищевказаної квартири у виді арешту перешкоджає позивачу здійснювати свої правомочності власника по вільному володінню, користуванню та розпорядженню належним йому майном. Просив зняти арешт з Ѕ частининалежної йому квартири [ADDRESS] , виключивши запис № 4685041 про арешт квартири з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що зареєстрований 23.03.2007 року реєстратором Яготинської районної державної нотаріальної контори на підставі постанови державної виконавчої служби в Яготинському та Згурівському районах від 22.03.2007, вх. 298 від 23.03.2007. В судове засідання представник позивача та позивач не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача звернувся до суду з заявою, в котрій просила розглянути справу у їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, в заяві до суду проти розгляду справи у його відсутності не заперечував. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України та ч.1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Згідно із ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Пунктом 4.1 Положення про Єдиний реєстр заборон на відчуження обєктів нерухомого майна, який затверджено наказом міністерства юстиції України № 31/5 від 9 червня 1999 року, визначено, що підставами для внесення у Базовий реєстр відомостей про зняття заборон та арештів на відчуження об`єктів нерухомого майна, є повідомлення та заяви органів та осіб, за ініціативою яких були накладені відповідні заборони та арешти, а також органів, які згідно з чинним законодавством мають право зняти заборони та арешти на використання майна. В судовому засіданні установлено, що на підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 21 березня 2019 року позивач є власником Ѕ частини квартири за [ADDRESS] , (а.с.10-11). Згідно з рішенням Яготинського районного суду Київської області від 10 травня 2019 року за позивачем визнано право власності на Ѕ частину вищевказаної квартири, яка належала [PERSON] , (копія рішення, а.с. 13-14). 12 червня 2019 року проведено державну реєстрацію права власності за вищевказаним рішенням суду, (Інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а.с. 12). Згідно постанови державної виконавчої служби в Яготинському та Згурівському районах від 22.03.2007, вх. 298 від 23.03.2007, накладено арешт на нерухоме майно, зокрема на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , яка перебувала у власності позивача, у зв"язку із заборгованістю по аліментах, стягнутих із [PERSON] на користь [PERSON] згідно виконавчого листа № 2-4916, виданого 30.11.2006 р. Як вбачається з повідомлення Яготинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області від 30.08.2019 р. до Яготинського РВ ДВС надійшла заява з копією рішення від 10.05.2019 р. та державним виконавцем установлено наявність коштів, належних [PERSON] і направлено вимогу щодо їх зарахування на депозитний рахунок Яготинського РВ ДВС ГТУЮ в Київській області в рахунок погашення заборгованості [PERSON] по аліментах на користь [PERSON] . З огляду на вищевикладене, підстави для накладення арешту на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , належної позивачу відпали. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved