Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач в особі Київського міського центру зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів щодо виплати по безробіттю. Мотивуючи свої вимоги тим, що 27 червня 2013 року відповідачка, як безробітня, звернулась до Київського міського центру зайнятості в особі його Дарницького районного територіального відділення за сприянням у працевлаштуванні й надання їй статусу безробітної та призначення допомоги по безробіттю. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та на підставі заяви [PERSON] наказом Київського міського центру № НТ130627 від 27 червня 2013 року відповідачці надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю згідно ст.ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідно вона за період часу з 04 липня по 09 вересня 2013 року отримувала щомісячно кошти згідно її статусу в загальній сумі 9 037 грн. 87 коп. З 03 вересня 2013 року [PERSON] надала до Центру відомості про те, що вона зареєстрована як фізична особа-підприємець з 03 вересня 2013 року, що стало наслідком припинення їй відповідних виплат у зв»язку з працевлаштуванням. Проте, звертаючись до Київського міського центру зайнятості 27 червня 2013 року, відповідачка приховала той факт, що вона в той день була ще працевлаштована й отримала кошти від роботодавця ПрАТ СК «К»Ю БІ І Україна», що вважає згідно ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення з неї виплаченої суми, що й стало підставою для зверення до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діюча на підставі довіреності від 07 вересня 2015 року (а.с.30), позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити: стягнути з [PERSON] на користь Київського міського центру зайнятості 9 037 грн. 87 коп. - виплачених коштів по безробіттю. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на незнання законодавства, проте визнала той факт, що саме в останній робочий день, будучи ще працевлаштованою, вона звернулась до Київського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні й надання їй статусу безробітної та призначення допомоги по безробіттю. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 27 червня 2013 року відповідачка, як безробітня, звернулась до Київського міського центру зайнятості в особі його Дарницького районного територіального відділення за сприянням у працевлаштуванні й надання їй статусу безробітної та призначення допомоги по безробіттю (а.с.8). Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та на підставі заяви [PERSON] наказом Київського міського центру № НТ130627 від 27 червня 2013 року відповідачці надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю згідно ст.ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідно вона за період часу з 04 липня по 09 вересня 2013 року отримувала щомісячно кошти згідно її статусу в загальній сумі 9 037 грн. 87 коп. (а.с.6, 7, 19). З 03 вересня 2013 року [PERSON] надала до Центру відомості про те, що вона зареєстрована як фізична особа-підприємець з 03 вересня 2013 року, що стало наслідком припинення їй відповідних виплат у зв»язку з працевлаштуванням. Проте, звертаючись до Київського міського центру зайнятості 27 червня 2013 року, відповідачка приховала той факт, що вона в той день була ще працевлаштована й отримала кошти від роботодавця ПрАТ СК «К»Ю БІ І Україна», що згідно ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення з неї виплаченої суми (а.с.6, 7, 12-18, 19, 20, 21, 22, 24). Так, відповідачка 17 червня 2013 року уклала договір цивільно-правового характеру з ПрАТ СК «К»Ю БІ І Україна» строком до 27 червня 2013 року та отримала дохід, що підтверджується актом виконаних робіт (а.с.17-18). Тобто, на день зверення до Київського міського центру зайнятості, а саме - 27 червня 2013 року, [PERSON] належала до працевлаштованого /зайнятого/ населення, й не мала права отримувати передбачені законом соціальні послуги та матеріальне забезпечення на випадок безробіття відповідно до ст.ст. 4, 43 Закону України «Про зайнятість населення». Наслідком несвоєчасного надання відповідачкою інформації про те, що вона перебувала у трудових відносинах з ПрАТ СК «К»Ю БІ І Україна» під час реєстрації у Дарницькому центрі зайнятості, є отримання нею допомоги по безробіттю на підставі документів, що містять неправдиві відомості. Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч.ч.2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Наказом Дарницького районного центру зайнятості № 73 від 17 грудня 2913 року прийнято рішення про повернення відповідачкою отримуваних нею щомісячних кошті по безробіттю в загальній сумі 9 037 грн. 87 коп., про що направлено їй письмову повідомлення, проте нині кошти не повернуті (а.с.19-20, 21, 22, 23, 24). Судом надана правова оцінка заперечень відповідача проти позову, та вважає, що останні не заслуговують на увагу, розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення від виконання зобов"язань, оскільки докази ним на спростування позовних вимог не надані, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами наданими позивачем по справі. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 3 статті 88 ЦПК України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 487 грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного, ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст.ст. 4, 22, 43 Закону України «Про зайнятість населення»,

Outcome: approved