Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 23205.87 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 02.03.2011 року, а також понесених судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.03.2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 5000.00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач власним підписом підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком договір і, відповідно, згодна на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг. Проте, свої зобов»язання відповідач належним чином не виконала, внаслідок чого, станом на 31.03.2017 року, утворилась заборгованість в розмірі 23205.87 грн., яка складається із 4893.95 грн. заборгованості за кредитом; 14781.68 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом; 1949.01 грн. заборгованості за пенею та комісією; 500.00 грн. - штрафу (фіксованої частини); 1081.23 грн. - штрафу (процентної складової), яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання на неодноразові виклики не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і ухвалити рішення за наявними у справі доказами (а.с.36). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила відмовити в їх задоволенні, оскільки вона не має можливості виплатити даний борг з огляду на скрутне матеріальне становище; до того ж про розмір відсотків вона дізналася після отримання копії позовної заяви, оскільки при підписання договору з позивачем жодних документів не читала; востаннє заборгованість вона погашала приблизно в 2012 році в розмірі 4000.00 грн. і вважала, що кредит повністю виплачений; після телефонних дзвінків з банку про наявність у неї боргу, вона не з»ясовувала дану обставину, до банку не з»являлась, оскільки не мала можливості це зробити. Заслухавши пояснення відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. На підставі ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; докази подаються сторонами; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з положеннями ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що 02.03.2011 року позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 5000.00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з матеріалами справи, термін дії картки, виданої [PERSON] відповідно до умов вищевказаного договору встановлено до листопада 2014 року (а.с.52). Підписана відповідачем заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування банківською карткою та Тарифами банку складає між [PERSON] та банком договір і згода на це засвідчена підписом відповідача в анкеті-заяві позичальника про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» (а.с.6). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід»ємною частиною договору, відповідач [PERSON] взяла на себе зобов'язання перед позивачем погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту та комісії (а.с.26 зворотній бік). Згідно п.1.1.7.14 Умов і правил надання банківських послуг, відповідач зобов»язана сплачувати комісію та інші платежі, встановлені банком за банківське обслуговування клієнта, згідно з тарифами (а.с.19). У відповідності до положень п.1.1.5.20 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань передбачених договором більше, ніж на 30 днів, клієнт зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500.00 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій (а.с.17 зворотній бік). Згідно з п.1.1.5.25 Умов і правил надання банківських послуг, за несвоєчасну оплату послуг, клієнт вносить банку по кожному випадку порушення пеню у розмірі 0.1% від суми заборгованості, але не вище подвійної дисконтної ставки НБУ, що діяла у період, за який платиться пеня, за кожний день прострочення (а.с.18). Згідно з розрахунком боргу та випискою по рахунку відповідача, останній платіж в рахунок погашення заборгованості був здійснений відповідачем 06.12.2013 року в розмірі 3227.46 грн. (а.с.4-5, 54). В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 4893.95 грн. та відсотків за користування кредитом в розмірі 14781.68 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню. Разом з тим, звертаючись до суду ПАТ КБ „Приватбанк в позовній заяві зазначав, що кредитна заборгованість [PERSON] перед банком складає 23205.87 грн., з них заборгованість за пенею та комісією становить 1949.01 грн. Вищевказані вимоги заявленого позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1949.00 грн. заборгованості за пенею та комісією, на думку суду, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. При вирішенні вимог заявленого позову у вказаній частині суд приймає до уваги правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 21.10.2015 року у справі № 6-2003 цс 15, обовязковість якої регламентована приписами статті 360-7 ЦПК України і згідно з якою цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Окрім того, положення пунктів 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями ч.4 ст.42 Конституції України дають підставу дійти висновку, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії. Встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. При цьому позивач нараховував, а відповідач повинен сплатити комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідача, що є незаконним, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. З огляду на вищевикладене, позовна вимога про стягнення розміру штрафів, зокрема відсоткової частини, також підлягає частковому задоволенню і з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 500.00 грн. (фіксованої частини штрафу) і 983.78 грн. (відсоткової складової, що становить 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту та нарахованих і прострочених відсотків: (4893.95 грн. + 14781.68 грн.) х 5% /100%). Таким чином суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову і з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню 21159.41 грн., в тому числі - 4893.95 грн. заборгованості за кредитом, 14781.68 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, а також штрафи - 500.00 грн. (фіксована частина) та 983.78 грн. (відсоткова складова). Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1456.00 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 526, 530, 610, 611, 1046, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial