Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач ЖБК «Будівельник-11» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за квартирну плату та житлово-комунальні послуги, посилаючи на те, що відповідач [PERSON] є зареєстрованим власником та мешканцем квартири [ADDRESS], а [PERSON], [PERSON] - члени його сім»ї, які будучи зареєстрованими мешканцями вказаної квартири, отримують житлово-комунальні послуги, при цьому не виконують зобов»язання по їх оплаті, чим спричинили позивачу, який є балансоутримувачем даного будинку, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати; загальна сума заборгованості яких за період з січня 2012 року по грудень 2013 року станом на 01 грудня 2013 року становить 13 000 грн. 90 коп. Окрім того, позивачем ставиться вимога про стягнення 210 грн. 68 коп. - індексу інфляції та 637 грн. 02 коп. - трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, а всього - 13 848 грн. 60 коп. В судовому засіданні представник позивача Трамбовський А.В., діючий на підставі довіреності від 12 травня 2014 року (а.с.33), позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив їх задовольнити у повному обсязі: стягнути з відповідача 13 848 грн. 60 коп. - заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Відповідачі в судове засідання не з"явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.34, 35, 36). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперченення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є зареєстрованим власником та мешканцем квартири [ADDRESS], а [PERSON], [PERSON] - члени його сім»ї, які будучи зареєстрованими мешканцями вказаної квартири, отримують житлово-комунальні послуги, при цьому не виконують зобов»язання по їх оплаті, чим спричинили позивачу, який є балансоутримувачем даного будинку, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати; загальна сума заборгованості яких за період з січня 2012 року по грудень 2013 року станом на 01 грудня 2013 року становить 13 000 грн. 90 коп. (а.с.10, 11-12, 15, 16, 17, 18-25). 01 березня 2013 року між [PERSON] та ЖБК «Будівельник-11» укладено договір № 5 про розстрочення заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за житлово-комунальні послуги, відповідно до положень якого [PERSON] визнав заборгованість за вказані послуги станом на 01 березня 2012 року в сумі 6 133 грн. 82 коп. та взяв на себе зобов»язання по її погашенню в срок та на умовах (частинами), визначених вказаним договором. Проте, вказані зобов»язання не виконав, внаслідок чого борг збільшився (а.с. 13-14, 11-12). Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов»язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов»язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором. За період проживання відповідача у вказаній квартирі позивачем щоденно надавались житлово-комунальні послуги, які ним споживались. Відповідач щомісяця отримував від позивача рахунки на оплату квартирної плати та комунальні послуги із зазначенням суми, однак платежі здійснювалися не регулярно, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 01 грудня 2013 року становить 13 000 грн. 90 коп. (а.с.11-13). Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Окрім того, позивачем ставиться вимога про стягнення 210 грн. 68 коп. - індексу інфляції та 637 грн. 02 коп. - трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, яка підлягає задоволенню, виходячи із таких правових підстав. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Загальна заборгованість за житлово-комунальні послуги, надані позивачем станом на 01 грудня 2013 року складає 13 000 грн. 90 коп., інфляційні витрати - 210 грн. 68 коп. та 637 грн. 02 коп. - три відсотки річних, а всього - 13 848 грн. 60 коп. (а.с. 11-12). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Так стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вимоги позивача про відшкодування йому витрат на правову допомогу в розмірі 1 948 грн. 80 коп. задоволенню не підлягають. Так, відповідно до ст. 79 КЦПК України, до витрат пов'язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Правову допомогу, згідно ч.1 ст. 56 ЦПК України, може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Права вказаної особи визначені ч.2 вказаної статті. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між правозахисником й клієнтом та мають бути закріплені в угоді, що й встановлено судом у даних правовідносинах. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов»язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», граничний розмір витрат, пов»язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. З урахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов»язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік», ст.ст. 56, 79 ЦПК України, суд вважає, їх необґрунтованими, недоведеними, не заснованими на вимогах закону, що регулюють дані правовідносини, а тому не підлягають задоволенню, оскільки представником позивача на підтвердження цих вимог не надано документа, що вказує на статус представника, як фахівця в галузі права (диплом про вищу юридичну освіту, свідоцтво), розрахунок витрачених нормогодин, пов»язаних із наданням правової допомоги, крім того договір про надання правової допомоги позивачем укладений з ТОВ «Київський центр права», проте участь в судовому засіданні приймав Трамбовецький А.В., діючий на підставі довіреності, який договору з позивачем про надання правової допомоги не укладав. За таких обставин вимоги про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного та,

Outcome: approved