Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, обґрунтувавши позов тим, що сторони перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.07.2016 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання їх спільної доньки в розмірі 3000 грн. щомісяця до її повноліття. Позивач зазначив, що працює менеджером в ТОВ. За таких обставин просить зменшити розмір аліментів, призначений рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.07.2016 року з 3 000 грн. щомісяця до 1/4 частки з усіх видів доходу щомісяця в зв'язку з погіршенням матеріального стану позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що позивач по справі є працездатним і мав би працювати та отримувати постійний щомісячний дохід. На утримання доньки вона витрачає чималі кошти, а позивач не сплачує навідь мінімального розміру присуджених аліментів. Тому позов є безпідставним та необґрунтованим і просить відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян. За правилами ч.1, ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В подальшому шлюб між сторонами було розірвано. За змістом ч.3, ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.07.2016 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання їх спільної доньки [PERSON] в розмірі 3 000 грн. щомісяця до повноліття дитини (а.с.20). У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2017 рік" - установити у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. На даний час [PERSON] працює менеджером в ТОВ, про що він зазначив в судовому засіданні. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є повне забезпечення інтересів своєї дитини. Як наголошує ч.1, ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За приписами ч.3, ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Як вбачається із тексту позовної заяви [PERSON] просить зменшити розмір аліментів, призначений заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.07.2016 року з 3 000 грн. щомісяця до 1/4 з усіх видів доходу щомісяця в зв'язку з погіршенням матеріального стану позивача. Однак вказана позовна вимога суперечить диспозиціям ч.3, ст.181 СК України, яка встановлює виключно два способи стягнення аліментів: у вигляді частки від доходу особи, з якої стягуються аліменти, та у твердій грошовій сумі, а також ч.1, ст.192 СК України, яка регулює тільки збільшення розміру аліментів, який уже визначений за рішенням суду, при цьому вказана норма права ніяким чином не змінює спосіб виконання стягнення аліментів. В даному випадку заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.07.2016 року вже встановлений спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 3 000 грн щомісяця, а положення ч.1, ст.192 СК України у правовідносинах, що склались між сторонами, регулюють різмір дробового значення вже присуджених аліментів в частині їх збільшення або зменшення, а не зміни встановленого способу їх стягнення. Таким чином, в позові мова фактично йдеться не про зменшення розміру аліментів, а про зміну порядку стягнення аліментів (з твердої грошової суми на частку від доходу). Позивач не просить суд зменшити „3 000 грн." на меншу грошову суму, а суд не має повноважень вийти за межі його позовних вимог. Крім того, позивачем по справі не надано суду будь-яких доказів в розумінні ст.57-59 ЦПК України погіршення матеріального стану платника аліментів або необхідності постійного стороннього догляду його батьків, що є підставою для зменшення розміру аліментів. За правилами ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Як наголошує ч.1-2, ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. За змістом ч.1-2, ст.58ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Аналізуючи описані вище докази, зібрані у судовому засіданні, а також положення диспозиції ч.3, ст.181; ч.1, 192 СК України, суд вважає, що оскільки позивач фактично просить змінити спосіб виконання рішення суду про стягнення аліментів, а не зменшити розмір призначених судом аліментів, при цьому він не надав доказів погіршення матеріального стану платника аліментів або погіршення його стану здоров'я з тим станом, що існував на момент винесення рішення суду від 08.07.2016 року, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed