Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить: - звільнити його від сплати аліментів за судовим наказом, виданим Олександрівським районним судом Кіровоградської області від 07.02.2019, на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до повноліття сина [PERSON] , тобто до [INFO] , а потім у розмірі ј частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття сином [PERSON] , тобто до [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 15.12.2006 він перебував у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 27.02.2019 їх шлюб було розірвано. За судовим наказом, виданим Олександрівським районним судом Кіровоградської області від 07.02.2019, з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 22.12.2018 року і до досягнення повноліття сином [PERSON] - тобто до [INFO] , а потім в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття сином [PERSON] - тобто до [INFO] , а потім в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття донькою [PERSON] - тобто до [INFO] . Підставою звернення до суду стало те, що його син [PERSON] з березня 2019, а син [PERSON] з грудня 2019 не проживають з відповідачем, а проживають з ним, діти знаходяться на його повному утриманні. Усі обов`язки щодо утримання та виховання старших синів він несе самостійно. Однак, із його заробітної плати продовжується стягнення аліментів на користь відповідача у розмірі Ѕ частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, так як на даний час офіційно працює в Єлизаветградківському психоневрологічному інтернаті. Ухвалою судді від 12.05.2020 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 22-23). Позивач у судове засідання не з?явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 49). Відповідач, у відповідності до ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, проте у судові засідання, призначені на 15.07.2020 та 20.08.2020, не з?явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзив не подала (а.с. 38, 46). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Справа розглядається за правилами спрощеного провадження, на підставі наявних доказів. Тому, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу без участі сторін, за наслідками чого винести рішення про задоволення позовних вимог. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Матір`ю зазначених дітей є відповідач [PERSON] (а.с. 4-5). Згідно судового наказу, виданого суддею Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 07.02.2019, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 22.12.2018 і до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а потім в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття сином [PERSON] , тобто до [INFO] , а потім в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття донькою [PERSON] , тобто до [INFO] (а.с. 6-7). Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сімейний стан сторін після винесення судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] змінився, - сини [PERSON] та [PERSON] на теперішній час проживають з батьком, що підтверджується наступним: - довідкою, виданої виконкомом Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області № 136 від 27.01.2020, згідно якої, малолітні діти [PERSON] , [INFO] (з березня 2019) та [PERSON] , [INFO] (з грудня 2019) дійсно проживають з батьком [PERSON] , [INFO] , без реєстрації у будинку бабусі [PERSON] по [ADDRESS] разом (а.с. 14); - актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 17.12.2019, згідно якого [PERSON] проживає по [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] та дітьми [PERSON] , 2004 року народження, та [PERSON] , 2007 року народження; будинок придатний до проживання, в кімнатах є в потрібній кількості ліжка та столи для готування дітьми уроків (а.с. 13). Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] на теперішній час проживають зі своїм батьком [PERSON] , повністю знаходяться на його утриманні, мати дітей не надає кошти останнім або їх батькові, які стягуються на користь неї на їх утримання, а тому позовна вимога про звільнення від сплати аліментів позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 17.08.2018 у справі № 22-ц/778/2932/18, згідно якого фактичне проживання дитини разом з батьком, знаходження її на утриманні батька, дають законні підстави для звільнення його від сплати аліментів і для стягнення аліментів з матері дитини. Окрім того, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім?я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до роз?яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За змістом статті 180 Сімейного кодексу (далі СК) України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Таким чином, позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання дітей є обгрунтованими, оскільки на його утриманні знаходяться неповнолітні діти, матір`ю яких є відповідач. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову. Згідно з ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1681 грн. 60 коп.

Outcome: approved