Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Лубенський міжрайонний прокурор звернувся в суд в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради до [PERSON] про стягнення грошових коштів за лікування потерпілого від кримінального правопорушення. У позові вказав, що відповідно до Конституції України та Закону України "Про прокуратуру" на органи прокуратури покладається обов'язок представництва інтересів держави в суді у випадках визначених законом. Так, 15.02.2014 року близько 12 год. 00 хв. відповідач, керуючи технічно справним автомобілем «БМВ-520» д.н.з. [NUMBER], рухаючись зі швидкістю 60 км/год. по проїзній частині вул. Радянської м. Лубни Полтавської області в напрямку виїзду із міста до с. Новаки та проїжджаючи в районі заокруглення дороги вліво в районі дорожнього знаку «Лубни», перевозячи в салоні свого автомобіля пасажира [PERSON], під час руху, на мокрій ділянці дороги, проявив неуважність, не вибрав безпечної швидкості руху та необхідних прийомів управління, втратив керування над автомобілем, внаслідок чого допустив його виїзд за межі проїзної частини на узбіччя і подальший наїзд на дерево, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України. В наслідок порушень Правил дорожнього руху водій [PERSON] заподіяв пасажиру [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток правого передпліччя, закритого компресійного перелому тіла 6,7,8 грудних хребців, черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та останній був госпіталізований в відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії, а потім в травматологічне відділення Комунальної Лубенської центральної міської лікарні де знаходився на стаціонарному лікуванні з 15.02.2014 року по 26.02.2015 року і на його лікування КЛЦМЛ було затрачено 2211 грн. 49 коп. Кримінальна справа стосовно [PERSON] розглянута Лубенським міськрайонним судом, і ухвалою суду від 13.05.2014 року за ст. 46 КК України справа закрита, а [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням з потерпілим. Ухвала набрала законної сили 20.05.2014 року. Однак, витрати затрачені на лікування потерпілого відповідачем не відшкодовані. Враховуючи викладене, прокурор прохає суд стягнути з [PERSON] на користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради 2211 грн. 49 коп. за лікування Лубенською КЦМЛ потерпілого [PERSON] В судовому засіданні прокурор Савицький І.В. заявлені позові вимоги підтримав, прохає їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з»явився про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно. Його представник - [PERSON], що діє по довіреності від 16.03.2015 року позов визнала частково, вважає, що пред'явлена сума за лікування потерпілого не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] під час лікування [PERSON] також добровільно купував необхідні на його лікування ліки. Крім того, надала суду копію пенсійного посвідчення та довідки до акту огляду МСЕК , згідно якої [PERSON] з 04.06.2014 року до 1.07.2016 року встановлена перша «Б» група інвалідності (а.с.13). Представник фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради - Макарова О.Ю. позовні вимоги підтримала. Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що розмір витрат на стаціонарне лікування [PERSON] був проведений на підставі вимог чинного законодавства, з врахуванням медичної картки хворого та інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та його виписки із стаціонару. При цьому надала відповідні розрахунки. З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідка, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.05.2014 року в кримінальному провадженні № 539/1504/14-к [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України у зв'язку з примиренням з потерпілим. Кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч.1 ст. 286 КК України закрито (а.с.6). Ухвала набрала законної сили 20.05.2014 року. Згідно довідки комунальної Лубенської центральної міської лікарні від 11.04.2014 року на лікування потерпілого [PERSON] затрачено 2211 грн. 49 коп. (а.с.5). Згідно ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладено обов'язок здійснювати представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 року " Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат також визначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 ( 545-93-п ) від 16 липня 1993 року. Відповідно до п.2. Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 16 липня 1993 р. N 545 сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Так, відповідно до довідки головного лікаря Лубенської ЦМЛ громадянин [PERSON], [INFO] перебував на лікуванні в відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії з 15.02.2014 року по 16.02.2014 року; в травматологічному відділенні з 16.02.2014 року по 26.02.2014 року. Діагноз ЧМТ. Струс г/мозку. Закритий перелом обох кісток в/3 правого передпліччя. Закритий компресійний перелом 1 п УІ, УІІ, УІІІ, хребців І ступені. Загальна кількість ліжко/днів - 11. Вартість 1 л/дня в відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії - 600,98 грн. Вартість 1 л/дня в травматологічному відділенні - 118,71 грн. х 10 (днів) = 1187,10 грн.. Вартість харчування - 2,79грн. х 11 (днів) = 30,69 грн. Медикаменти лікарні - 392,72 грн. Таким чином на лікування потерпілого затрачено 2211 грн. 49 коп. (а.с.20,21). Враховуючи вищевикладене, те що сума коштів витрачених на лікування [PERSON] підтверджується відповідним розрахунком, ухвала суду від 13.05.2014 року у кримінальному провадженні згідно якої [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України у зв'язку з примирення з потерпілим набрала чинності, обставини встановлені в ухвалі суду не оспорюються, позов Лубенського міжрайонного прокурора слід задовольнити. На підставі п.п. 9, 11 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача та відповідача слід звільнити від сплати судового збору.

Outcome: approved