Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

ПАТ КБ „Приватбанк" (надалі Банк) звернулось до суду з вищевказаним позовом, який мотивовано тим, що 22.01.2008 року, відповідно до укладеного договору без номера, відповідач, як позичальник отримала кредит в розмірі 3000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та Банком договір (надалі Договір), що підтверджується її підписом у заяві. В зв'язку з тим, що відповідач не виконала належним чином умови укладеного Договору, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за вказаним Договором, яка станом на 04.03.2014 року, становить 27316,18 грн., а саме : 3000,00 грн., - заборгованість за кредитом; 14664,22 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7875,00 - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1276,96 грн. - штраф (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутність, в заяві зазначив, що за відсутності відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що позов не визнає. Зазначила, що в 2008 році, точної дати вона не пам'ятає, до неї прийшла сестра її колишнього чоловіка - [PERSON] та попросила її взяти на себе кредит, для того, щоб потім позичити їй грошові кошти. Вона погодилась взяти кредит, з цією метою вона спільно з [PERSON] відвідали установу банку, де [PERSON] надала всі реквізити працівникам банку для отримання кредиту, зокрема копію паспорта, ідентифікаційного коду, та відповідно підписала всі необхідні документи для отримання кредиту. Після того, як їй було видано відповідно банківську платіжну картку з кредитними коштами, вона вказану картку на прохання [PERSON] передала останній разом із пін кодом до неї. Вона не визнає своє грошове зобов'язання перед банком, оскільки грішми, які їй були надані банком вона не користувалась. На запитання головуючого вона повідомила, що перед працівниками банку вона виявила бажання взяти кредит, та взяла вона без будь - якого психічного або фізичного примусу. В судових дебатах свої покази змінила, повідомивши суд, що вона не пам'ятає, можливо вона взагалі не брала кредит в Приват Банку, можливо вона його брала з [PERSON] в іншому банку. Враховуючи зазначені обставини, та зміст заяви представника позивача, суд вважає, що розгляд справи можливо провести за його відсутності. Заслухавши позицію позивача по справі, детально дослідивши матеріали справи, та докази в їх сукупності суд прийшов до переконання в тому, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 22.01.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк», як кредитором та відповідачем [PERSON] шляхом підписання відповідачем заяви разом з Умовами надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою укладено договір про надання банківських послуг за яким відповідач, як позичальник отримав суму кредитного ліміту в розмірі 3000 (три тисячі) гривень на платіжну картку зі сплатою 24,00 % річних, на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п. 5.2 Умов та правил надання банківських послуг, з якими відповідача ознайомлено, у випадках порушення держателем карти вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому. Відповідно до п. п. 6.5, 6.6 вказаних Умов обов'язком клієнта є гасити заборгованість за кредитом, процентам за його використання а також оплачувати комісію на умовах, передбачених вказаним договором. У випадку невиконання зобов'язань за вказаним Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого) та виплатити винагороду банку. Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та Закону. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, однак згідно розрахунку суми боргу, заборгованість відповідача по договору, станом на 04.03.2014 року, становить 27316,18 грн., а саме : 3000,00 грн., - заборгованість за кредитом; 14664,22 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7875,00 - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1276,96 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Однак суд не приймає до уваги заперечення відповідача по справі проти позову, оскільки такі заперечення, будь - яким чином не змінюють суті справи та встановлених судом фактичних обставин, оскільки в первинних показах відповідач визнала факт підписання заяви про отримання кредиту та відповідно ознайомлення з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою. Не заперечувала факту отримання платіжної кратки з грошовими коштами та не заперечувала факту добровільного укладення договору з банком. Послідуюча передача вказаної платіжної картки [PERSON] залежала виключно від волі відповідача, вчинено відповідачем по справі без будь - якого фізичного чи психічного примусу та ніяким чином не впливає на її боргове зобов'язання перед кредитодавцем. Тобто відповідач по справі, отримавши кредитні кошти розпорядилась ними на власний розсуд, що не впливає на суть її правовідносин з Банком. Зазначені обставини переконують суд в наявності підстав для стягнення зазначеної заборгованості з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved