Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказав, що 03.10.2011 року між кредитною спілкою "Центр фінансових послуг " та [PERSON] було укладено кредитний договір №В-15/0285/11/41/20 відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 10000,00 грн Відповідач порушив умови договору, кредит не повертав, внаслідок чого є борг, який складає: 10098,67 грн, з яких 4812,03 грн. - сума процентів; 5286,64 грн. - заборгованість по сплаті основної суми кредиту, тому просив стягнути заборгованість по кредиту, а також судовий збір 243,60 грн. Під час розгляду справи представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, також просив стягнути, крім суми боргу кредиту, судового збору витрати в сумі 420 грн. за оголошення в прессі, повідомлення про виклик до суду відповідача. Відповідач зареєстрований [ADDRESS] про виклик до суду був повідомлений судовою повісткою. З листа, який надійшов від Біліївської сільської ради Володарського району стало відомо, що [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, але більше восьми місяців на території Біліївської сільської ради не проживає. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення в прессі. Таке оголошення міститься в газеті «Урядовий кур'єр» №70 від 15 квітня 2015 року. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. При розгляді справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03.10.2011 року між Кредитної спілки "Центр фінансових послуг " (надалі - Кредитодавець, Позивач) та [PERSON], (надалі - Позичальник, Відповідач) був укладений Кредитний договір №В-15/0285/11/41/20 . Відповідно до п. 3.1 Договору кредит мав надаватися Відповідачу у національній валюті України після підписання Договору готівкою в касі Позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням Відповідача. Позивач виконав умови Договору та надав Відповідачу кредит в сумі 10 000,00 грн., а останній його отримав, що підтверджується видатковим касовим ордером від 03.10.2011 року . Відповідно до п.п. 9 п. 2.4 Договору Відповідач зобов'язався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 25-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в Таблиці 1, яка міститься у п. 3.3 Договору. Відповідно до п. 3.2 Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку сімдесят два процентів річних. Відповідно до п. 3.4 Договору у випадку прострочення Відповідачем термінів платежів, зазначених у Таблиці 1 Договору, Позивач має право стягувати з Відповідача пеню за кожен день прострочення в розмірі одного відсотка від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. Слід також зазначити, що на виконання умов п. 2.4 Договору Відповідачем було здійснено останній платіж 07.06.2013 року, що в свою чергу спричинило затримку Відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за Договором. Вказане вище підтверджуються Розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по Договору станом на 25.12.2013 року, з якого також вбачається, що на вказану дату заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 10 098,67 грн., з яких 4 812,03 грн., - сума процентів; 5 286,64 грн., - заборгованість по сплаті основної суми кредиту. Відповідно до п. 6.1 Договору, його сторони за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за договором несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та умов Договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, за Договором Відповідач був зобов'язаний повернути Позивачу суму кредиту та сплатити проценти за користування ним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таким чином, з огляду на ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України та зміст Договору останній є зобов'язанням. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином Відповідач зокрема, має належним чином виконувати свої зобов'язання за Договором по сплаті процентів, однак таке своє зобов'язання не виконує. Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. У п. 3.4 Договору Позивач забезпечив виконання Договору Відповідачем неустойкою, а саме пенею. Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З огляду на те, що у Відповідача існує заборгованість по поверненню кредиту та сплаті процентів, яка виникла в силу того, що Відповідач допустив затримку здійснення повернення кредиту та сплату процентів на один місяць, чого він був зобов'язаний не допускати згідно п. п. „а" п.п. З п. 2.1 Договору можна зробити висновок про те, що Відповідач порушив умови Договору, а отже порушив зобов'язання. Таким чином, Відповідач має виконати перед Позивачем передбачені Договором зобов'язання ^ поверненню частин кредиту та сплаті відсотків в натурі. Відповідач повідомлявся про необхідність виконання своїх зобов'язань за Договором відповідним листом копія якого додається до цієї позовної заяви, однак жодного результату вказане не дало. [PERSON] до дня смерті проживала [ADDRESS], що вбачається з довідки Управління державної міграційної служби управління в Київській області. Після її смерті відкрилася спадщина. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду, яка була завдана спадкодавцем, крім того до спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. По [ADDRESS], проживає дочка [PERSON] - [PERSON], яку ухвалою Володарського районного суду Київської області від 20 травня 2014 року було залучено до участі в справі в якості співвідповідача. Відповідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Судом встановлено, що [PERSON] не зверталась до нотаріуса із проханням про відмову від спадщини. Отже враховуючи положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України, згідно з яким спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] зареєстрована за місцем проживання спадкодавця - [ADDRESS] є спадкоємцем боржниці по кредитному договору, тому сума боргу підлягає стягненню з відповідача, на користь позивача з стягненням судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved