Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виселення зі самовільно зайнятого жилого приміщення посилаючись на те, що згідно Розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.02.2015 року № 61 «Про організаційно-правові заходи, пов'язані з виконанням рішення Київради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» будинок [ADDRESS] з 16.02.2015 року був переданий на праві господарського відання та знаходиться з 01.04.2015 року на балансі комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», що підтверджується витягом з акту приймання-передачі. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 04.11.2005 року № 2048 будинок номер [ADDRESS] був переданий до комунальної власності територіальної громади Дніпровського району м. Києва і визнаний будинком з загальними квартирами, і відповідно була встановлена нумерація квартир та змінена нумерація кімнат в квартирах. Відповідач безпідставно, без ордера встановленого зразку займає кімнату [ADDRESS] площею 18,3 кв.м в комунальній квартирі [ADDRESS] вимоги приписів ЖЕД-408 від 08.09.2017 року та 04.01.2017 року про звільнення самовільно зайнятого приміщення не виконує, а тому вона підлягає виселенню у судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просить суд виселити [PERSON], [INFO], із самовільно зайнятого жилого приміщення кімнати [ADDRESS] квартири [ADDRESS]. Поти задоволення зустрічного позову заперечує. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали та звернулись до суду з зустрічним позовом про встановлення факту, визнання права користування кімнатою, зобов'язання видати ордер посилаючись на те, що вона постійно проживає в кімнаті [ADDRESS] квартири [ADDRESS], однак у ній не зареєстрована за місцем проживання з незалежних від неї причин. Зазначена кімната [ADDRESS] у квартирі [ADDRESS] надавалася [PERSON] (в тексті ордеру [PERSON]), як працівнику ПАТ «Київенерго» у відомчому будинку ПАТ «Київенерго», що мав статус гуртожитку, на підставі ордера № 95 від 25 липня 2002 року на право зайняття житлової площі в гуртожитку для тимчасового проживання, виданого згідно спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету філіалу СРіГЗ Київенерго» від 10 липня 2002 року № Д/14-151. В тексті ордеру було допущено помилку в написанні її по-батькові, а саме: замість «[PERSON]» зазначено «[PERSON]». Дана помилка сталася внаслідок неналежного ведення обліку працівників «Київенерго». Відповідно до свідоцтва про народження зареєстровано народження [PERSON], яка після укладання шлюбу змінила прізвище на [PERSON], паспорт видано на ім'я [PERSON]. Невірне зазначення по батькові «[PERSON]» є наслідком помилки, а ордер № 95, виданий на ім'я [PERSON] є ордером, що був виданий [PERSON]. На підставі вищевказаного ордера вона, разом з чоловіком та донькою, вселилася до спірної кімнати і вже 15 років у ній проживає. З вищевказаного часу ця кімната стала для неї єдиним місцем проживання, іншого житла у власності, або у користуванні не має. Вважає, що на законних підставах вселилася до спірної кімнати, добросовісно нею користується та несе усі права та обов'язки наймача, а тому за нею повинно бути визнано право користування цією кімнатою та виданий ордер встановленого зразка. Представник третьої особи Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації Яценюк Л.П., яка є відповідачем за зустрічним позовом, первісний позов та викладені у ньому обставини підтримала, проти задоволення зустрічного позову заперечувала. Су, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, представника 3-ої особи, дослідивши матеріали справи, вислухавши покази свідків приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, [PERSON] (помилково вказано по батькові замість «[PERSON]») отримала ордер на право зайняття жилої площі в гуртожитку для тимчасового проживання № 95 від 25 липня 2002 року, виданий акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» на кімнату [ADDRESS] Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 04.11.2005 року № 2048 будинок номер [ADDRESS] був переданий до комунальної власності територіальної громади Дніпровського району м. Києва і визнаний будинком з загальними квартирами. Кімнаті, у колишньому гуртожитку АЕК «Київенерго» на [ADDRESS] був присвоєний [ADDRESS] в комунальній квартирі [ADDRESS] Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.02.2015 року № 61 «Про організаційно-правові заходи, пов'язані з виконанням рішення Київради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» будинок [ADDRESS] з 16.02.2015 року був переданий на праві господарського відання та знаходиться з 01.04.2015 року на балансі комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», що підтверджується витягом з акту приймання-передачі. Як убачається із довідки Форма - 3, виданої КК «Центр комунального сервісу» Дніпровського району м. Києва № 65 від 12.01.2017 року, власником особового рахунку кімнати [ADDRESS], житловою площею 18,30 кв.м, в квартирі [ADDRESS] є [PERSON] Факт постійного проживання відповідача за первісним позовом у кімнаті [ADDRESS] підтверджується копіями квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг, листуванням, показами допитаних у судовому засіданні свідків. Так, свідок [PERSON] засвідчила, що вона є сусідкою [PERSON] по комунальній квартирі [ADDRESS] з 2005 року. Вони постійно зустрічалися на спільній кухні, часто спілкувалися, [PERSON] брала участь у витратах на облаштування місць загального користування, як в квартирі [ADDRESS] так і у будинку в цілому. Свідок [PERSON] пояснила, що знайома з [PERSON] з дитинства, разом вони після закінчення навчання приїхали до Києва. Вона часто приходила у гості до [PERSON] в дану кімнату, підвозила до кімнати разом з чоловіком городину, їх діти дружили та часто спілкувалися. Колишній балансоутримувач будинку - АЕК «Київенерго» звертався до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві з приводу реєстрації працівників підприємства, які мешкають у будинку [ADDRESS] (у тому числі і [PERSON].), однак позитивної відповіді не отримав. Згідно ст. 47 Конституції України, ст. 1 ЖК УРСР, кожний має право на житло. Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту порушених прав, зокрема, є відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 814 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права і обов'язки наймодавця. Згідно із ст. 29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо обліку громадян, які відповідно законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності та делеговані повноваження щодо надання відповідно до закону громадянам, які потребують соціального захисту, безоплатного житла або за доступну для них плату; здійснення контролю за станом квартирного обліку та додержанням житлового законодавства на підприємствах, в установах та організаціях, розташованих на відповідній території, незалежно від форм власності. У відповідності із ч. 6 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Відповідно до ст. 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. На підставі ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Виходячи з наведеного, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що ордер на право заняття жилої площі в гуртожитку для тимчасового проживання № 95 від 25 липня 2003 року, виданий акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» на ім.»я [PERSON] належить [PERSON], що тягне за собою визнання за нею право користування кімнатою [ADDRESS] у квартирі [ADDRESS]. Тому суд вважає за необхідне зобов»язати Дніпровську районну в м. Києві державну адміністрацію видати [PERSON] ордер на спірну кімнату.

Outcome: approved