overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Заявники січні 2018 р. в порядку окремого провадження звернулися до суду з зазначеною вище заявою, в якій просять їх спільний шлюб розірвати. Зазначають, що вони з 08.06.2002 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, у період якого народилося двоє доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Проте спільне життя між сторонами не склалось, кожен має протилежні погляди на сімейне життя. Сторони неодноразово намагалися налагодити подружнє життя, проте спроби виявлися марними, з листопада 2017 сімейні відносини заявники не підтримують, спільне господарство неведуть, проживають окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу стало неможливим. Заявники зазначили, що досягли письмової угоди щодо подальшого проживання дітей після розірвання шлюбу, відповідно до якої діти будуть проживати з матір'ю, а батько братиме участь у виховані доньок до досягнення ними повноліття, також забезпечуватиме належні умови її життя. Заявники в судове засідання не з'явились, подали до суду клопотання, в яких просять проводити розгляд заяви за їхньої відсутності, вимоги заяви підтримують (ас. 21, 22), у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за відсутності заявників. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що заявники підтримують намір розірвати шлюб, оскільки шлюбно - сімейні відносини не підтримують, спільного господарство не ведуть, наміру зберегти сім"ю сторони не мають, свободи чи інтереси інших осіб не порушуються, а тому суд прийшов до висновку про задоволення вимог заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Заявники у березні 2015 р. в порядку окремого провадження звернулися до суду з зазначеною вище заявою та просять їх спільний шлюб розірвати, посилаючись на те, що вони з 18.06.2010 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, у період якого заявниця [INFO] народила сина [PERSON]. Проте, заявники зазначили, що між ними відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги до один одного, у зв'язку з чим з жовтня 2014 р. вони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, проживають окремо. Посилаються, що сім'я фактично розпалася, шлюб існує формально, оскільки всі спроби збереження сім'ї не мали успіху. Додатково заявники зазначили, що спору про місце проживання спільної дитини після розірвання шлюбу, її утримання та виховання у них не має, просили не надавати строк для примирення. Заявники в судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити. Суд, заслухавши пояснення заявників та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню за такими обставинами. Заявники перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2010 року (а.с. 7). Від даного шлюбу заявниця [PERSON] [INFO] народила сина [PERSON] (а.с. 8). Також, встановлено, що між заявниками 20.03.2015 р. укладений нотаріально посвідчений Договоір щодо здійсненя батьківських прав, визначення місця проживання та утримання дитини (а.с. 9). В судовому засіданні встановлено, що подружжя на протязі тривалого періоду часу сімейно-шлюбні відносини не підтримують, спільного господарство не ведуть, наміру зберегти сім"ю сторони не мають, а тому суд прийшов до висновку про задоволення вимог заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Заявники у жовтні 2016 р. в порядку окремого провадження звернулися до суду з зазначеною вище заявою та просять їх спільний шлюб розірвати, посилаючись на те, що вони з 15.09.2001 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, у період якого заявниця [INFO] р. народила доньку [PERSON]. Проте, заявники зазначили, що між ними відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги до один одного, у зв'язку з чим з червня 2013 р. вони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, проживають окремо. Посилаються, що сім'я фактично розпалася, шлюб існує формально, оскільки всі спроби збереження сім'ї не мали успіху. Додатково заявники зазначили, що спору про місце проживання спільної дитини після розірвання шлюбу, її утримання та виховання у них не має, просили не надавати строк для примирення. Заявники в судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити. Суд, заслухавши пояснення заявників та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню за такими обставинами. Встановлено, що заявники перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2001 року (а.с. 11). Від даного шлюбу заявниця [PERSON] [INFO] р. народила дочку [PERSON] (а.с. 12). Також, встановлено, що між заявниками 15.10.2016 р. укладений нотаріально посвідчений Договоір щодо здійсненя батьківських прав, визначення місця проживання та сплати аліментів на утримання дитини (а.с. 13-15). В судовому засіданні встановлено, що подружжя на протязі тривалого періоду часу сімейно-шлюбні відносини не підтримують, спільного господарство не ведуть, наміру зберегти сім"ю сторони не мають, а тому суд прийшов до висновку про задоволення вимог заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Заявники у квітні 2017 р. в порядку окремого провадження звернулися до суду з зазначеною вище заявою, в якій просять їх спільний шлюб розірвати. Зазначають, що вони з 15.11.2008 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, у період якого заявниця 10.06.2009 р. народила доньку Софію. Проте спільне життя між сторонами не склалось, кожен має протилежні погляди на сімейне життя. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу стало неможливим. Заявники зазначили, що досягли письмової угоди щодо подальшого проживання доньки після розірвання шлюбу, відповідно до якої дитина буде проживати з матір'ю, а батько братиме участь у виховані доньки до досягнення нею повноліття, також забезпечуватиме належні умови її життя. Заявники в судове засідання не з'явились, подали до суду клопотання, в яких просять проводити розгляд заяви за їхньої відсутності, вимоги заяви підтримують (а.с. 11-12), у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за відсутності заявників. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що заявники підтримують намір розірвати шлюб, оскільки шлюбно - сімейні відносини не підтримують, спільного господарство не ведуть, наміру зберегти сім"ю сторони не мають, свободи чи інтереси інших осіб не порушуються, а тому суд прийшов до висновку про задоволення вимог заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Заявники у липні 2018 р. в порядку окремого провадження звернулися до суду з зазначеною вище заявою та просять їх спільний шлюб розірвати, посилаючись на те, що вони з 12.12.2012 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, у період якого заявниця [INFO] р. народила доньку [PERSON]. Проте, заявники зазначили, що між ними відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги до один одного, у зв'язку з чим вони з 2017 р. припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, проживають окремо. Посилаються, що сім'я фактично розпалася, шлюб існує формально, оскільки всі спроби збереження сім'ї не мали успіху. Додатково заявники зазначили, що спору про місце проживання спільної дитини після розірвання шлюбу, її утримання та виховання у них не має, просили не надавати строк для примирення. Заявники в судове засідання не з'явились, просили розглянути заяву у їх відсутності вимоги якої підтримали та просили її задовольнити (ас. 20, 21). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності заявників. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню за такими обставинами. Встановлено, що заявники перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.12.2012 року (ас. 6). Від даного шлюбу заявниця [PERSON] [INFO] р. народила дочку [PERSON] (ас. 7). Також, встановлено, що між заявниками 19.07.2018 р. укладений нотаріально посвідчений Договір між батьками щодо визначення місця проживання, участі у вихованні та утриманні спільної дитини (ас. 8-11). Судом встановлено, що подружжя на протязі тривалого періоду часу сімейно-шлюбні відносини не підтримують, спільного господарство не ведуть, наміру зберегти сім"ю сторони не мають, а тому суд прийшов до висновку про задоволення вимог заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Заявники у серпні 2015 р. в порядку окремого провадження звернулися до суду з зазначеною вище заявою та просять їх спільний шлюб розірвати, посилаючись на те, що вони з 03.11.2007 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, у період якого заявниця [INFO] р. народила доньку [PERSON]. Проте, заявники зазначили, що їх подружнє життя не склалося, а тому вони вирішили шлюб розірвати. Додатково заявники зазначили, що між ними укладено договір про поділ спільно набутого у період їх шлюбу майна, про місце проживання з заявницею дитини, сплату аліментів та додаткових витрат на утримання доньки. Заявники в судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити. Суд, заслухавши пояснення заявників та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню за такими обставинами. Заявники перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2007 року (а.с. 12). Від даного шлюбу заявниця [PERSON] [INFO] р. народила дочку [PERSON](а.с. 13). Також, встановлено, що між заявниками 15.06.2015 р. укладений нотаріально посвідчений Договір про поділ майна, придбаного як спільна сумісна власність подружжя та Договір про сплату аліментів (а.с. 14-15, 16-17). В судовому засіданні встановлено, що сторони прийняли обопільне рішення про розірвання їх шлюбу, оскільки на протязі тривалого періоду часу вони сімейно-шлюбні відносини не підтримують, спільного господарство не ведуть, наміру зберегти сім"ю сторони не мають, а тому суд прийшов до висновку про задоволення вимог заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Заявники у січні 2017 р. в порядку окремого провадження звернулися до суду з зазначеною вище заявою, в якій просять їх спільний шлюб розірвати. Зазначають, що вони з 08.05.2013 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, у період якого заявниця [INFO]. народила доньку [PERSON]. Проте, заявники зазначили, що між ними відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим вони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, проживають окремо. Посилаються, що сім'я фактично розпалася, шлюб існує формально, оскільки всі спроби збереження сім'ї не мали успіху. Додатково заявники зазначили, що спору про місце проживання спільної дитини після розірвання шлюбу, її утримання та виховання у них не має, просили не надавати строк для примирення. Заявники в судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити. Суд, заслухавши пояснення заявників та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню за такими обставинами. Встановлено, що заявники перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.03.2013 року (а.с. 11). Від даного шлюбу заявниця [PERSON] [INFO]. народила дочку [PERSON] (а.с. 12). Також, встановлено, що між заявниками 14.01.2017 р. укладений нотаріально посвідчений Договоір щодо здійсненя батьківських прав, визначення місця проживання та сплати аліментів на утримання дитини (а.с. 13). В судовому засіданні встановлено, що подружжя на протязі тривалого періоду часу сімейно-шлюбні відносини не підтримують, спільного господарство не ведуть, наміру зберегти сім"ю сторони не мають, а тому суд прийшов до висновку про задоволення вимог заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Заявник КЗ«Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня" Дніпропетровської обласної ради звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO] недієздатною, посилаючись на те, що з 1998 року [PERSON] неодноразово перебувала у них на лікуванні у зв'язку з погіршенням психічного стану. Тривалий час [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, є інвалідом 2 групи безстроково. 17.11.2015 року [PERSON] була госпіталізована в КЗ «ДКПЛ ДОР» у зв'язку із погіршенням психічного стану в примусовому порядку. Захворювання [PERSON] призводить до того, що вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю. У судовому засіданні представник заявника Комунального Закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради заяву підтримала та наполягала її на задоволенні. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Самарської районної ради у місті Дніпропетровську вважала заяву обґрунтованою. Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. З 17.11.2015 року [PERSON] була госпіталізована в КЗ «ДКПЛ ДОР» у зв'язку із погіршенням психічного стану в примусовому порядку. Донька [PERSON] звернулась до Головного лікаря КЗ «ДКПЛ ДОР» з заявою в якій зазначила, що у зв'язку зі складною сімейною ситуацією не має можливості доглядати за своєю матір'ю. Просить вирішити всі соціальні питання у відношенні [PERSON], без її участі. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно висновку судово-психіатричного експерта № 97 від 21.06.2016 року [PERSON], виявляє хронічний стійкий психічний розлад у формі шизофренії параноїдної, виражений змішаний тип дефекту. За своїм психічним станом в теперішній час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною та призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 66 ЦК України, якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON] та до призначення їй опікуна, опіку над нею здійснювати КЗ «ДКПЛ ДОР» до моменту її перебування в цьому закладі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Заявник лікар-психіатр Бершадської центральної районної лікарні Яцюк О.С. звернувся до суду із заявою про продовження надання хворому [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги без його згоди В заяві стверджує, що [PERSON], [INFO], проживає с.Джулинка Бершадського району, перебуває на обліку у психіатра Бершадської ЦРЛ з 1986 року з приводу тяжкого психічного розладу у формі біполярного афективного розладу. Неодноразово лікувався в КЗ "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка; остання госпіталізація з 26.06.2013 по 06.08.2013 року з діагнозом: Біполярний афективний розлад, поточний змішаний епізод. Законним представником пацієнта являється його дочка [PERSON], яка проживає в [ADDRESS]. 27.08.2013 року Бершадським районним судом [PERSON], [INFO], жителю с.Джулинка Бершадського району було ухвалено рішення про надання йому амбулаторної допомоги в примусовому порядку без його згоди. 27.01.2014 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка зробила висновок, що враховуючи те, що захворювання пацієнта носить хронічний характер з частими загостреннями під час яких пацієнт виявляє психотичні розлади у вигляді маячних ідей та суїцидальних думок, виявляє реальну небезпеку для себе та оточуючих, потребує постійного амбулаторного прийому лікарських препаратів згідно клінічного протоколу надання медичної допомоги, а також враховуючи те, що пацієнт проживає один, він потребує продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку без його згоди. Просить ухвалити рішення, яким його заяву про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку без його згоди [PERSON], [INFO], який проживає [ADDRESS] задовольнити. Заявник Яцюк О.С. в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява в якій він підтримав заявлені вимоги і просить розглянути справу у його відсутність. Законний представник пацієнта [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї також надійшла заява в якій вона підтримала заявлені вимоги і просить розглянути справу у її відсутність. Прокурор Жарун В.А. в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій заяву лікаря-психіатра підтримує, вважає за доцільне продовжити надання амбулаторної психіатричної допомоги [PERSON] в примусовому порядку без його згоди. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, оскільки із матеріалів справи встановлено, що в [PERSON] наявний тяжкий психічний розлад, який носить хронічний характер, що становить небезпеку для нього та оточуючих, він потребує постійного амбулаторного прийому лікарських препаратів і тому йому слід продовжити надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Заявник Ліщинівський психоневрологічний будинок-інтернат 10.06.2014 року звернувся до суду з заявою про визнання недієздатним [PERSON], [INFO], зазначивши, що останній зарахований в списки мешканців на повне державне утримання в Ліщинівський психоневрологічний будинок-інтернат з 30.11.2002 року з діагнозом «Шизофренія, параноїдна форма» та є інвалідом II групи з дитинства, через який не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заявник просить суд визнати [PERSON] недієздатним для встановлення над ним опіки та призначити Ліщинівський психоневрологічний будинок-інтернат його опікуном. Представник заявника в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримує. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування виконкому Кунівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області в судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій не заперечує проти задоволення заяви. Суд, дослідивши та перевіривши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ст. 39 ЦК України „фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та ( або) керувати ними „. Згідно ст. 60 ЦК України „суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування". Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 406 від 05.08.2014 року [PERSON] виявляє ознаки стійкого психічного захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми з дефектом особистості по змішаному типу. Перебіг хронічної психічної хвороби та вираженість змін нервово-психічної сфери є таким, що позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в теперішній час ( а.с. 15-18). Судом встановлено, що дійсно [PERSON] у зв'язку з стійким психічним розладом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду та спостереження - опіки, а тому його слід визнати недієздатним та призначити опікуном адміністрацію Ліщинівського психоневрологічного будинку - інтернату. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Заявник Ліщинівський психоневрологічний будинок-інтернат 13.10.2014 року звернувся до суду з заявою про визнання недієздатним [PERSON], [INFO], зазначивши, що останній зарахований в списки мешканців на повне державне утримання в Ліщинівський психоневрологічний будинок-інтернат з 06.06.2008 року з діагнозом «Шизофренія, параноїдна форма», через який не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заявник просить суд визнати [PERSON] недієздатним для встановлення над ним опіки та призначити Ліщинівський психоневрологічний будинок-інтернат його опікуном. Представник заявника в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримує. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування виконкому Кунівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області в судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій не заперечує проти задоволення заяви. Суд, дослідивши та перевіривши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ст. 39 ЦК України „фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та ( або) керувати ними „. Згідно ст. 60 ЦК України „суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування". Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 571 від 12.11.2014 року [PERSON] виявляє ознаки стійкого психічного захворювання у вигляді параноїдної шизофренії з безперервним перебігом. Дане захворювання позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними ( а.с. 13-16). Судом встановлено, що дійсно [PERSON] у зв'язку з стійким психічним розладом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду та спостереження - опіки, а тому його слід визнати недієздатним та призначити опікуном адміністрацію Ліщинівського психоневрологічного будинку - інтернату. На підставі викладеного та

Outcome: approved