Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про надання разового дозволу на виготовлення проїзного документа для неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] та виїзд останнього за кордон без згоди батька - відповідача [PERSON] на період з 15 липня 2014 року по 30 серпня 2014 року в країни Шенгентської зони (Польщу, Німеччину, Чехію, Австрію, Італію) з метою оздоровлення, розширення світогляду та інтелектуального розвитку, у супроводі матері або інших повнолітніх осіб (родичів, вчителів, викладачів, тощо). Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що від шлюбу із відповідачем, який на даний час розірвано, у них народився син [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні та вихованні. Із часу розірвання шлюбу, відповідач участі у вихованні сина не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на його утримання не надає. З метою оздоровлення, розширення світогляду та інтелектуального розвитку дитини вона має намір забезпечити сину поїздку за кордон, проте відповідач безпідставно відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини за кордон та виготовити нотаріально засвідчене клопотання для оформлення закордонного паспорта чи проїзного документа дитини. У судове засідання позивач не з»явилася, проте подала заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у її відсутності, заперечивши з приводу заочного розгляду справи. Про час і місце розгляду справи та виклик до суду відповідача повідомлено, в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України, шляхом публікування оголошення в газеті «Свобода» №48 від 18.06.2014 року, однак відповідач в судове засідання не з"явився з невідомої суду причини. Дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 17.04.1998 р. розірвано та присвоєно [PERSON] прізвище «[PERSON]», що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим 17.04.1998р. Відділом РАГСу Тернопільської міської ради Тернопільської області, актовий запис №245. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 14.11.1997 року відділом РАГСу Тернопільської міської ради, актовий запис № 2219, [INFO] р. народився [PERSON] і його батьками є [PERSON] та [PERSON]. 19.04.2003 р. [PERSON] зареєструвала шлюбі із [PERSON] та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що стверджується свідоцтвом про одруження виданим 19.04.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №372. Судом встановлено, що позивач зверталася до відповідача [PERSON] з метою отримання від нього нотаріально посвідчений дозвіл (згоду) на оформлення проїзного документа на право виїзду їх сина за кордон, однак відповідач безпідставно не відповідає на її звернення. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно із ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. У відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ на дитину оформляється на термін три роки або до досягнення нею 18 -річного віку. Пунктом 18 Правил оформлення та видачі паспортів громадянину України для виїзду за кордон та проїздних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] знаходиться на повному утриманні матері. Батько [PERSON] сином не цікавиться, самоусунувся від виконання батьківського обов'язку щодо утримання та виховання сина та своїми діями перешкоджає можливості його належного розвитку та відпочинку. У відповідності до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Також в ст.3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За таких обставин суд приходить до висновку, що ненадання відповідачем [PERSON] згоди на оформлення проїзного документа дитини - [PERSON], [INFO], шкодить інтересам дитини і не сприяє її всебічному, гармонійному духовному, моральному розвитку.

Outcome: approved