Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про вселення в будинок, усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та відшкодування завданої моральної шкоди. Свій позов мотивував тим, що він перебував з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 1999 року по 2010 рік. За час спільного проживання вони придбали 17/25 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу відповідачка відмовилась пускати його у будинок і він був вимушений у судовому порядку встановлювати своє право власності на частину будинку. Згідно рішення Лубенського міськрайонного суду від 03.04.2012р. вищевказана частина домоволодіння у розмірі 17/25 частин була визнана спільною власністю подружжя. Також, спільне майно подружжя було поділено і було визнано, що його частка складає 17/50 частини домоволодіння, яку він зареєстрував у Реєстраційній службі Лубенського МРУЮ, частка відповідачки складає 17/50 частини домоволодіння. Рішення суду набрало законної сили 18.05.2012 року. Вищевказане домоволодіння знаходиться у спільній частковій власності трьох співвласників: йому у цьому домоволодінні належить 17/50 частин, відповідачці [PERSON] також належить 17/50 частин, третій особі [PERSON] належить 8/25 частин. Частини співвласників у натурі, на місцевості не виділені, відповідним законним чином договору про це не оформлено і не зареєстровано, хоча певний порядок користування певними об'єктами нерухомого майна з роками склався, при цьому розмір часток співвласників до уваги не брався. До теперішнього часу відповідачка [PERSON] не дає йому можливості користуватись його часткою у домоволодінні. Також, вона категорично відкидає мої пропозиції у добровільному порядку виділити частки в натурі. При його намаганнях увійти до будинку, виникають сварки із відповідачкою та її працівниками, які чинять мені всілякі перешкоди, у будинок не пускають, ображають його та його рідних. Ці конфлікти закінчуються викликами нарядів міліції. Він був вимушений звернутись до суду із позовом «про виділ в натурі частки із спільної часткової власності», по даній справі відкрито провадження і для визначення варіантів розподілу домоволодіння було призначено судову технічну експертизу, проведення якої він оплатив. Однак, відповідачка [PERSON] робить все можливе і неможливе для того, щоб реальний розподіл домоволодіння не відбувся, оскільки кілька разів не допустила експерта до натурного обстеження домоволодіння, вчиняє сварки. На його неодноразові намагання забезпечити безперешкодний доступ експерта до спірного домоволодіння відповідачка кожного разу зазначає, що не буде пускати у домоволодіння, ні його, ні експерта. Його ж, як співвласника, вона у будинок та господарчі споруди також не допускає, ключі від замків вхідних дверей квартири та замків всіх інших приміщень і господарських споруд вона категорично не надає, встановила свої власні замки. Свої незаконні дії відповідачка обґрунтовує тим, що немає окремого рішення суду про те, що вона зобов'язана його допустити у будинок, що він має право на проживання у цьому будинку і безперешкодне користування ним, тому він вимушений був звернутись до суду. Позивач прохає суд вселити його у житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], і яка становить 17/25 частин домоволодіння та яка знаходиться у фактичному володінні відповідачки [PERSON] Зобов'язати відповідачку [PERSON] передати йому комплект ключів від всіх замків вхідних дверей у квартиру [ADDRESS], комплект ключів від всіх замків на дверях внутрішніх приміщень цієї квартири, комплект ключів від всіх замків на дверях всіх господарчих будівель та споруд, які відносяться до 17/25 частин цього домоволодіння. Зобов'язати відповідачку [PERSON] до проведення реального розподілу домоволодіння між співвласниками усунути будь-які перешкоди і не чинити їх у подальшому у вільному користуванні ним - [PERSON] всіма приміщеннями квартири [ADDRESS]. Стягнути з відповідачки [PERSON] на його на користь компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 10000 грн, а також відшкодувати судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - [PERSON] позов підтримали, прохали задовольнити. Відповідачка [PERSON], будучи повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи, в судове засідання не з»явилась, про причини неявки суд не повідомила. Третя особа [PERSON], будучи повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка в матеріалах справи, в судове засідання не з»явилась, про причини не явки суд не повідомила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України дана обставина надає суду право провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів без участі відповідачки та третьої особи. При цьому суд враховує, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує. 29.05.2014 року головуючий ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого ними було придбано 17/25 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS]. Згідно рішення Лубенського міськрайонного суду від 03.04.2012р. (а.с.12-13) вищевказана частина домоволодіння у розмірі 17/25 частин була визнана спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]. Також, спільне майно подружжя було поділено і було визнано, що частка позивача [PERSON] складає 17/50 частини домоволодіння, яку він зареєстрував у Реєстраційній службі Лубенського МРУЮ (а.с.16), частка відповідачки [PERSON], відповідно, складає 17/50 частини домоволодіння. Рішення суду набрало законної сили 18.05.2012 року. Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Лубенського міськрайонного суду перебуває цивільна справа №539/3102/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про виділ в натурі частки із спільної часткової власності, по якій ухвалою суду призначено судову будівельно-технічну експертизу (а.с.20-21), на вирішення якої поставлені такі питання: встановити дійсну вартість всього житлового будинку з надвірними побудовами, а також 17/50 частин цього домоволодіння, які належать [PERSON] та [PERSON], розташованого по [ADDRESS]; визначити варіанти розподілу вищевказаного будинку з надвірними побудовами належних [PERSON] та [PERSON], з виділом 17/50 частин кожному з них; вказати можливі варіанти виділу в натурі та вартість цих частин; якщо провести реальний виділ 17/50 частин домоволодіння кожному із співвласників неможливо вказати причину; вказати чи можливо змінити розмір часток домоволодіння іншим співвласникам - [PERSON], та [PERSON] та визначити нові розмірі їх часток у домоволодінні, розташованому по [ADDRESS] Проведення експертизи доручено експертам Полтавського відділення при Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз ім..проф.М.С.Бокаріуса. Згідно повідомлення експерта (а.с.23), для виконання вищевказаної експертизи необхідно проведення натурного обстеження об»єкту дослідження, однак, як вбачається з висновку експерта, виконати експертизу, яка була оплачена позивачем [PERSON], можливості не було, оскільки відповідачкою [PERSON] повторно не було допущено експерта до об»єкту дослідження. Крім цього, згідно висновку дільничного інспектора Лубенського МВ (а.с.39) має місце спір між [PERSON] та [PERSON] щодо користування спільною частиною будинку [ADDRESS], оскільки [PERSON] не допускає [PERSON] до будинку, змінивши вхідні замки. Викладене свідчить про те, що відповідачка [PERSON] чинить перешкоди позивачеві [PERSON] у доступі та користуванні спільною частиною будинку і робить все для того, щоб реальний розподіл домоволодіння не відбувся. Суд вважає, що своїми діями відповідачка [PERSON] порушує права позивача [PERSON] як власника майна, який має право на безперешкодний доступ до будинку, володіння та користування ним. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тобто, позивач [PERSON], як законний власник 17/50 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою [ADDRESS], має повне і законне право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном (ст.ст. 317, 319 ЦКУ). Його звернення до суду має забезпечити безперешкодний доступ до домоволодіння з метою подолання протидій відповідачки, та створення нормальних умов для проведення безперешкодного натурного обстеження домоволодіння експертом для подальшого вирішення у суді питання про реальний розподіл спірного домоволодіння. Суд також враховує, що спірне домоволодіння є житловим приміщенням, іншого житла, ніж це домоволодіння позивач не має, і в даний час, зі слів позивача, він вимушений проживати у найманій квартирі. Відповідно до ст.319 ЦКУ, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. … Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам , свободам та гідності громадян, інтересам суспільства… Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо вселення та зобов»язання передати комплект ключів від усіх замків вхідних дверей як житлового так і нежитлових приміщень слід задовольнити. Згідно із ст.386 ЦКУ, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої моральної шкоди. Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦКУ, завдана особі моральна шкода має бути відшкодована особою, яка її завдала. Суд вважає, що в судовому засідання знайшов своє підтвердження той факт, що відповідачка [PERSON], явно зловживає своїм правом співвласника нерухомого майна, порушуючи права іншого власника - позивача [PERSON], створюючи останньому перешкоди та тривале позбавлення його можливості реалізувати своє право власності. Крім цього, не маючи іншого житла, позивач вимушений проживати у найманій квартирі, що потребує додаткових витрат , а також викликає ряд певних незручностей. Суд погоджується з тим, що діями відповідачки позивачеві було спричинену моральну шкоду, однак, вважає, що розмір моральної шкоди слід зменшити до 2000 гривень. Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов»язання відповідачки до проведення реального розподілу домоволодіння усунути будь-які перешкоди та не чинити їх у подальшому у вільному користуванні позивачем всіма приміщеннями задоволенню не підлягають, оскільки вказана позовна вимога не носить конкретного характеру та позов не може задовольнятися на майбутнє. Крім цього, позивачем по справі було понесено судові витрати, пов"язані зі сплатою судового збору, які, відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 730 грн. 80 коп.. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статті 84 Цивільного процесуального кодексу України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На сьогодні дане питання врегульоване Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", яким визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З журналу судового засідання вбачається, що адвокат [PERSON] брав участь у судовому засіданні 17.04.2014 року - 07 хвилин, а 29.05.2014 року - 1 год. 10 хв, всього 1 год. 17 хв . Таким чином, відповідно до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню лише 625 гривень 24 копійки витрат на правову допомогу ( 1218 грн. мінімальна заробітна плата, 40% - 487 грн. 20 коп.- за одну годину, а за 17 хв. - 487грн.20 коп. х 17 : 60 = 138 грн. 04 коп.), а всього 625 грн.24 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial