Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить суд провести між сторонами поділ спільного майна подружжя виділивши йому у власність 1 / 2 частину квартири [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що у 1996 році зареєстровано, а у 2009 році розірвано шлюб між сторонами. У 2004 році [PERSON], який був попереднім власником спірної квартири, повідомив позивачеві, що він є членом кооперативу, повністю вніс кошти за квартиру [ADDRESS] і бажає її продати. Позивач та [PERSON] домовились про вартість квартири та позивач сплатив [PERSON] за спірну квартиру 11 300 доларів США. Зазначені кошти були спільними коштами подружжя сторін у справі. Факт набуття згаданої квартири у спільну власність сторін за рахунок спільних коштів подружжя встановлено рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.01.2013 року, а тому зазначена обставина доказуванню не підлягає. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивач у судове засідання не з'явився не повідомив суд про причини своєї неявки, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак у судовому засіданні проведеному 27.01.2016 року останній позовні вимоги підтримав. Представник позивача [PERSON] у судове засідання з'явився, пояснення надав аналогічні викладеним у позовній заяві, позов просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надав, в силу положень ст. 169 ЦПК України та за присутності згоди представника позивача, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оглянувши матеріали цивільної справи № 2-632/09 за позовом [PERSON] до житлово - будівельного кооперативу «Веселка» про визнання права власності на квартиру, матеріали цивільної справи № 2-1316/1238/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], Пустомитівської міської ради про визнання права власності на кватиру, матеріали цивільної справи № 450/3394/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], Пустомитівської міської ради про визнання права власності на 1 / 2 частини кватири, повно та всебічно дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відтак, із рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.08.2009 року, яке набрало законної сили, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, вбачається, що шлюб між сторонами, зареєстрований 31.10.1996 року, розірвано. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.02.2009 року у справі за позовом [PERSON] до Житлово-будівельного кооперативу «Веселка» визнано право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS], а також зобов'язано КП ЛОР «БТІ та ЕО» провести реєстрацію права власності на зазначене майно. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державній реєстрації прав, крім іншого, підлягає право власності. Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 52892216 від 09.02.2016 року вбачається, що на підставі вказаного вище рішення суду від 05.02.2009 року, [PERSON] 26.03.2009 року зареєстровано право власності на спірне житло. Відповідно до ст.60-61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.01.2013 року, яке набрало законної сили, у справі № 2-1316/1238/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], Пустомитівської міської ради про визнання права власності на кватиру, встановлено, що відповідачка [PERSON] на законних підставах набула право на пай в ЖБК „Веселка", а саме на двох кімнатну квартиру під [ADDRESS] шляхом придбання за кошти подружжя паєнагромадження в члена кооперативу [PERSON] та прийняттям в члени кооперативу. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивач просить суд провести між сторонами поділ спільного майна подружжя виділивши йому у власність 1 / 2 частину квартири [ADDRESS], яка зареєстрована за відповідачем у цій справі, проте 31.01.2011 року рішенням апеляційного суду Львівської області, яке не оскаржувалось та набрало законної сили, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.02.2009 року у справі за позовом [PERSON] до Житлово-будівельного кооперативу «Веселка», яким визнано право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] скасовано, та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності відмовлено, а тому, з наведеного вбачається, що скасовано підставу для реєстрації права власності за [PERSON] на спірне майно. Крім того, аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 02.03.2016 року в справі № 6-3090цс15, де, зокрема зазначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. На підставі наведеного, беручи до уваги те, що рішення про визнання права власності на квартиру за відповідачем скасовано, а тому, державна реєстрація за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] є такою, що не ґрунтується на належній правовій підставі, відтак, таку квартиру судом не може бути поділено між сторонами як спільне майно подружжя, і відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed