Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби у Коростенського міськрайонного управління юстиції, третіх осіб [PERSON], [PERSON] про звільнення майна з-під арешту та виключення його з опису. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 19.10.2015 року державним виконавцем ВДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції було накладено арешт на квартиру [ADDRESS], власниками якої є Позивач, [PERSON] та [PERSON] Просить звільнити з-під арешту зазначену квартиру, з-підстав того, що квартира належить їй та [PERSON] на праві спільної сумісної власності без виділення в натурі його частки . В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов, який просила задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, оскільки права [PERSON] відділом ДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції не були порушені, так як арешт постановою державного виконавця від 19.10.2015 року було накладено на частку боржника [PERSON], тому вимоги позивача є безпідставними. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги позивача та просив суд задоволити позов. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні при прийнятті судом рішення поклалась на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін , перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи спірна квартира належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 8526 від 02.08.2001 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом ( а.с.9,10). Спір виник з приводу накладення арешту на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ч.2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до п.2 статті 8 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Пунктами 2, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.08.1976 (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" роз'яснено, що при розгляді позовів про виключення майна з опису суди зобов'язані всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, додержуючись при цьому неухильно як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і правил про належність і допустимість доказів. Згідно ч.1 ст. ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.Згідно частини другої цієї статті арешт на майно боржника може накладатись шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції від 19.10.2015 року накладено арешт на майно [PERSON], а саме, квартиру [ADDRESS], частка у власності якого 1-4 частина. Таким чином, об"єктом обтяження є саме частина спірної квартири, власником якої є [PERSON], а не квартира в цілому. Таким чином, позивачем не надано доказів порушення її права власності на свою частку у спірній квартирі. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] Н.М. про звільнення спірної квартири з - під арешту не підлягають задоволенню у зв"язку з їх необґрунтованістю.

Outcome: dismissed