Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить виділити у натурі належні йому ? частки із майна, що є у спільній частковій власності з відповідачем [PERSON], і визнати за ним право власності на виділені житлові і не житлові приміщення в житловому будинку (літ. «А-1») житловою площею 80,1 м2 і загальною площею 157,2 м2; сарай (літ. «Б»); погріб (літ. «В»); сарай (літ. «Г»); погріб (літ. «Д»); паркан №1, №3, №5, №6, №9, ворота №2, №4, водопровід №7, №8, убиральню (№10), які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Стягнути з відповідача [PERSON] на його користь понесені ним судові витрати, а саме сплачений судовий збір та витрати, пов'язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що йому на підставі Договору купівлі-продажу частки житлового будинку з надвірними будівлями, належить ? часток домоволодіння з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS]. Продавцем за вказаним Договором була громадянка [PERSON], яка цю частку успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.12.2012 року Балаклійською державною нотаріальною конторою Харківської області за реєстром №2-2610. При чому, згідно опису об'єкта у вказаному Договорі купівлі-продажу, він придбав ? частки від житлового будинку (літ. «А-1») житловою площею 80,1 м2 і загальною площею 157,2 м2. Мої ? частини житлового будинку (літ. «А-1») мають розміри житлової площі 60,08 м2, і загальної площі 117,9 м2. До цього часу земельна ділянка по [ADDRESS] не приватизована, тобто належить міськземфонду, її кадастровий номер [NUMBER], що також відображено в Договорі купівлі-продажу. На сьогоднішній день, крім нього, другим співвласником вказаного домоволодіння, відповідно його ? частки, числиться [PERSON], що вказано в технічному паспорті від 02.11.2012 року. Однак йому відомо, що вказана громадянка померла, і після її смерті, у встановленому законом порядку спадщину прийняла, хоч і не оформила до цього часу за собою, відповідач [PERSON], яка є дочкою померлої [PERSON] Після набуття права власності на ? частки домоволодіння він став користуватись вже конкретно визначеними за домовленістю з відповідачем [PERSON] приміщеннями будинку, розташованого по [ADDRESS], хоча будівлі і приміщення, якими вони фактично користуються, на його думку не відповідають їх часткам, бо конкретно нічим не визначені. В цей час між ними виник спір по користуванню домоволодінням, його перебудові, і тому він вирішив відокремити належну йому частку нерухомого майна в спільному з відповідачем [PERSON] домоволодінні з присвоєнням його будівлям окремої адреси і подальшим поділом та приватизацією земельної ділянки, на якій розташоване їх з відповідачем нерухоме майно. Тому він вимушений звертатися до суду із цією заявою, в якій просити виділити у натурі належну йому частку із майна, що є у спільній частковій власності з відповідачем [PERSON] Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, надав суду письмовий відзив на позовну заяву та пояснили, що вимоги позивача [PERSON], є безпідставними, не обґрунтованими, та такими що не відповідають дійсності. Будинок раніше належав на праві спільної часткової власності [PERSON] 1/4 частки будинку, та [PERSON], і [PERSON], 3/4 частки будинку. Згідно рішенням Народного суду Балаклійського району Харківської області УРСР від 22.12.1969 року., за позовом [PERSON], до інших співвласників суд постановив виділити у користування [PERSON], 1/4 частини будинку в натурі. Зобов'язати [PERSON]., виділений йому частині будинку зробити тамбур та опалювальний очах. Відповідачів - [PERSON], та [PERSON], заложили дверний отвір між кімнатами та зробити вихід во двір. До того ж рішенням суду, всім співвласником суд визначив конкретній частині будинку у користуванні в натурі. Мати відповідача [PERSON]., [INFO]., (дата смерті [INFO] року), яка цю частку успадкувала після смерті свого батька [PERSON]. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 2 квітня 1988 року. За своє життя [PERSON], зробив добудову, а потім його донька - [PERSON], зробила ще прибудову (коридор), тим самим загальний розмір добудови до 1/4 частини будинку, що належала [PERSON] додалася 43 кв.м., загальна площа будинку перед добудовою у 1969 році складала 114 квм. Таким чином загальна площа її квартири стала 59,2 м2. Ця добудова розміром 43 м2. була узаконена за рішенням Балаклійської міської ради 3.02.1988 році. Таким чином її мати фактично володіла більш ніж однією третиною усього будинку, а претензії позивача на право власності на 117 кв.м, від загальної площі є без підставними та не законними. У договорі купівлі продажу 3/4 частки будинку, що придбав позивач [PERSON], зроблена помилка так як, він мав право придбати 3/4 частки будинку загальною площею 114 квм., так як саме такий розмір будинок мав до добудови. Частина будинку яка належала її матері і яку вона успадковує має окрему адресу, а саме: [ADDRESS]., а частина будинку, що належить позивачу має теж саме адресу, але квартира №1. До того ж сам позивач зробив прибудову до своєї частини будинку чим значно збільшив реальною площею будівлі. Ці прибудові їм на даний час не узаконено, і до того ж призвели до виникнення тріщин на стінах її частини будинку. Таким чином вимоги [PERSON], про виділення його частки в натурі є безпідставними, тому, що таке відділення робилося судом раніше ще у 1969 році. Їх частки домоволодіння вже мають окремі адреси, і виділені кожному у натурі. Представник третьої особи до суду не з"явився, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне. [PERSON], на підставі Договору купівлі-продажу частки житлового будинку з надвірними будівлями, посвідченого 25.11.2013 року приватним нотаріусом Соколовою С.О., є власником ? часток домоволодіння з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS]. Продавцем за вказаним Договором була громадянка [PERSON], яка цю частку успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.12.2012 року Балаклійською державною нотаріальною конторою Харківської області за реєстром №2-2610, що відображено в п. 2 Договору купівлі-продажу та Технічному паспорті домоволодіння, виготовленому 02.11.2012 року Балаклійським БТІ. При чому, згідно опису об'єкта у вказаному Договорі купівлі-продажу, позивач придбав ? частки від житлового будинку (літ. «А-1») житловою площею 80,1 м2 і загальною площею 157,2 м2. Його ? частини житлового будинку (літ. «А-1») мають розміри житлової площі 60,08 м2, і загальної площі 117,9 м2. При цьому житловому будинку є: сарай (літ. «Б»), погріб (літ. «В»), сарай (літ. «Г»), погріб (літ. «Д»), паркан №1, №3, №5, №6, №9, ворота №2, №4, водопровід №7, №8, убиральня (№10). У встановленому порядку вказаний Договір купівлі - продажу був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності під реєстраційним №3531183 від 25.11.2013 року, а саме були зареєстровані належні мені ? частки домоволодіння на праві приватної спільної часткової власності, що підтверджується Витягом з реєстру №13387573 від 25.11.2013 року. До цього часу земельна ділянка по [ADDRESS] не приватизована, тобто належить міськземфонду, її кадастровий номер [NUMBER], що також відображено в Договорі купівлі-продажу.(а.с.10-11) На сьогоднішній день, крім позивача, другим співвласником вказаного домоволодіння, відповідно його ? частки, числиться [PERSON], що вказано в технічному паспорті від 02.11.2012 року. Однак вказана громадянка померла, і після її смерті, у встановленому законом порядку спадщину прийняла, відповідач [PERSON], яка є дочкою померлої [PERSON] Цивільний кодекс України визначає право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч.1 ст. 182). Як встановлено у судовому засіданні, у житловому будинку [ADDRESS] є самовільні прибудови. Тобто прибудова, на яку не визнано право власності та не проведена державна реєстрація цього права власності. Згідно з п. 2.3. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №55 від 18.06.2007р. «Не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону». Відповідно п.3.11. Інструкції «За наявності самочинно збудованих (реконструйованих, перепланованих) об'єктів нерухомого майна документи щодо виділу готуються тільки після визнання права власності на них відповідно до закону». Вказане підтверджене висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 4 грудня 2013р. по справі №6-130цс13, в якому вказано: «Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією № 55. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ обєкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні обєкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному обєкту поштової адреси. Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України. Так, враховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є обєктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України. За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво обєкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній. Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. Також, в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений обєкт, а й обєкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого обєкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій обєкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об'єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1.Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146 (далі Методичні рекомендації № 146). Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об'єкта нерухомості, у результаті якої об'єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо; (розділ 3.4 Методичних рекомендацій № 146). При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти нерухомого майна. З урахуванням зазначених вимог законодавства та висновку Верховного Суду України, до визнання права власності на самочинно побудовані будівлі неможливий. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської обалсті від 07.02.2018 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу.(висновком експертизи з додатками №3493/21671) Відповідно до ч.1 ст.110 ЦПК України Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Тому висновки експертизи щодо варіанту розподілу домоволодіння, порушують ч.1 ст.375 ЦК України, проведена експертиза не є належним та допустимим доказом по справі. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed