Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Вимоги заявниці мотивовані тим, що вона звернулася до приватного нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу свого будинку, однак їй було відмовлено через вивлення розбіжності у документах, а саме у свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 31 липня 2001 року по-батькові заявниці помилково записано «Олександрівна», хоча всюди в інших документах вона «Олексіївна». Належність свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок підтверджується свідоцтвом про народження заявниці серії ІІІ-ФМ № 452643, паспортом громадянина України серії ВР №109675, свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 128390, довідкою сільської ради № 593 та довідкою сільської ради № 594. Оскільки дана ситуація позбавляє заявницю можливості розпорядитись належним їй майном на свій розсуд, вважає, що єдиним правовим способом поновлення його порушеного права є визнання судом факту належності їй документів. Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися на судовий розгляд справи, але від представника заявниці до суду надійшла заява про розгляд справи у їхню з заявницею відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Заінтересована особа приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявниці він не має. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд знаходить заяву підлягаючою до задоволення із-за таких підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. ст. 256, 259 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, в випадках коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Під час судового розгляду справи встановлено, що заявниця заявниця звернулася до приватного нотаріуса для оформлення договору купівлі- продажу належного їй будинку, розташованого в с.Гетеня, вул.Набережна, 41, Виноградівського району Закарпатської області , однак їй було відмовлено через виявивлення розбіжності у документах, а саме у свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 31 липня 2001 року по-батькові заявниці помилково записано «Олександрівна», хоча всюди в інших документах вона «Олексіївна». Належність свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок підтверджується свідоцтвом про народження заявниці серії ІІІ-ФМ № 452643, паспортом громадянина України серії ВР №109675, виданого Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області 25.07.2003 року, свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 128390, довідками Чепівської сільської ради Виноградівського району № 593 та № 594 від 21.07.2015 року. Дані розбіжності перешкоджають заявниці [PERSON] можливості розпорядитись належним їй майном, отже встановлення факту належності правовстановлюючого документу, який просить заявниця, має для неї юридичне значення. Розглянувши цивільну справу окремого провадження за заявою [PERSON] на підставі поданих нею доказів, оцінивши встановлені обставини у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved