Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. У позовній\~заяві посилався\~на те,\~що 11\~жовтня 2019\~року [PERSON] вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 191 Кримінального кодексу України, а саме, заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненим повторно, та за попередньою змовою зі старшим касиром відділення № 1 в м. Полтава філії ПУМБ в м. Дніпропетровську Євчук Ю.В., шляхом протиправного заволодіння нарахованими відсотками за фіктивними угодами про внесення громадянкою [PERSON] грошових коштів на депозитні рахунки ПАТ «ПУМБ», внаслідок чого Банку завдано майнової шкоди на суму 54732 грн. 47 коп. 26 жовтня 2016 року [PERSON] вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 191 Кримінального кодексу України, а саме, заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненим повторно та за попередньою змовою з керуючою відділенням № 1 в м. Полтава філії ПУМБ в м. Дніпропетровську Куліговською Т.М., шляхом протиправного заволодіння нарахованими відсотками за фіктивними угодами про внесення громадянкою [PERSON] грошових коштів на депозитні рахунки ПАТ «ПУМБ», внаслідок чого Банку завдано майнової шкоди на суму 54732 грн. 47 коп. 13 січня 2017 року банком до кримінального провадження подано позовну заяву до [PERSON] та [PERSON] про солідарне відшкодування матеріальної шкоди від скоєного ними злочину в сумі 54732 грн. 47 коп. 05 вересня 2019 року у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, Київським районним судом м. Полтави винесено ухвалу про закриття кримінального провадження № 12013180010000376 від 08.04.2013 за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України. Поданий у кримінальному провадженні цивільний позов потерпілого АТ «ПУМБ» до [PERSON] та [PERSON] судом залишено без розгляду, при цьому роз`яснено, що відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь позивача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» 54732\~ грн. 47 коп., що складає розмір завданої їх діями майнової шкоди, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок АТ «ПУМБ» (ЄДРПОУ 14282829, МФО 334851) ІВАN UА353348510000029094809996259. Одночасно позивач звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 12 листопада 2019 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.86). Відповідач [PERSON] надала відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечила. При цьому зазначила, що в провадженні Київського районного суду м. Полтави перебувало кримінальне провадження № \~ \~ \~ \~12013180010000376 за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] за ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України. В період дослідження доказів, наданих стороною обвинувачення, вона і [PERSON] звернулися до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України. 05 вересня 2019 року Київським районним судом м. Полтави винесено ухвалу про закриття кримінального провадження № 12013180010000376 в зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України. В ухвалі суду відсутні будь-які твердження про доведеність її вини. Суд не\~може збирати\~докази,\~що стосуються\~предмета спору,\~з власної\~ініціативи,\~крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Додатки до позовної заяви АТ «ПУМБ» до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення не містять будь-яких доказів на підтвердження її вини. Не містять вони і доказів того, що матеріальна шкода взагалі заподіяна. В позовній заяві (а так само і в матеріалах кримінального провадження) відсутні докази щодо встановлення інвентаризаціями будь-яких нестач готівки, що призвели б до зменшення активів банку, висновків інвентаризаційної комісії у протоколі засідання зазначеної комісії, на підставі чого допустимо було встановлювати збитки в зв`язку з нестачею готівки. За таких обставин вважає позовні вимоги АТ «ПУМБ» до неї безпідставними. Представник відповідача [PERSON] адвокат Білокінь С.В. також надав відзив на позов, у якому зазначив, що в задоволенні позовних вимог АТ "Перший український міжнародний банк" має бути відмовлено. Зазначив, що в якості письмового доказу позивачем надано лише ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 5 вересня 2009 року, якою [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КПК України, та закрито кримінальне провадження. Вищевказана ухвала не містить відомостей про встановлення обставин кримінального правопорушення та не визначає суми заподіяної матеріальної шкоди. Вина [PERSON] в кримінальному провадженні державним обвинуваченням не доведена, судом не встановлена, кримінальна справа без винесення вироку закрита в зв`язку зі спливом строків притягнення до відповідальності. Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Позивач в позові посилається на процесуальні документи в кримінальному провадженні № 12013180010000376 за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] за ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України - повідомлення про підозру, обвинувальний акт та ухвалу про закриття кримінального провадження. Оголошення підозри [PERSON] та набуття нею в подальшому статусу обвинуваченої не може бути достатньою підставою для висновку суду про те, що її дії мають склад злочину та що вона винна у його вчиненні. Припущення позивача про доведеність вини [PERSON] є неправильними і не можуть бути підставою обґрунтування майнової шкоди. Матеріали цивільної справи взагалі не містять будь-яких інших письмових доказів, щодо наявності матеріальної шкоди та вини відповідачів у її заподіянні. Ухвала від 5 вересня 2009 року в питанні цивільно-правових наслідків дій [PERSON] та розміру шкоди нібито завданої позивачу, в даному випадку не є обов`язковою для суду. За таких\~обставин заявлений\~позов є\~безпідставним,\~позовні вимоги\~не ґрунтуються\~на нормах\~чинного законодавства,\~що регулює\~відшкодування шкоди,\~не підтверджені\~належними доказами.\~ Тому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Позивач надав відповідь на відзив представника відповідача [PERSON] , у якій зазначив, що вважає його невмотивованим та необґрунтованим належним чином, а також таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. Тому просив задовольнити у повному обсязі позовні вимоги АТ «Перший Український Міжнародний Банк" та солідарно стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача АТ «ПУМБ» 54732 рн. 47 коп., що складає розмір завданої їх діями майнової шкоди, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок АТ «ПУМБ». Відповідач [PERSON] надала суду заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у яких просила справу розглядати за правилами загального позовного провадження (а.с.61) Ухвалою суду від 05 грудня 2019 року [PERSON] відмовлено у розгляді справи за правилами загального позовного провадження (а.с.67). Інші клопотання та заяви по суті справи учасники справи суду не подавали. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом, ухвалою Київського районного суду м.Полтави в кримінальній справі №552/323/17 від 05 вересня 2019 року, яка набрала чинності 13 вересня 2019 року, [PERSON] звільнена від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 191 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України в зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України (а.с.7-8). Цією ж ухвалою [PERSON] звільнена від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 191 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України в зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.. 49 КК України. Кримінальне провадження № 12013180010000376 від 08.04.2013 року по обвинуваченню [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 191 КК України, закрите в зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України. \~Цивільний позов ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 54\~732,47 грн. залишено без розгляду та роз`яснено цивільному позивачу його право звернення до суду в порядку цивільного судочинства. Також, як вбачається зі змісту зазначеної вище ухвали, органами досудового слідства [PERSON] обвинувачувалась у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненим повторно та за попередньою змовою групою осіб, тобто вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 КК України, а також у видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України. [PERSON] обвинувачувалась у заволодінні чужим майном, яке було ввірено особі та перебувало в її віданні, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб, тобто вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 КК України, а також у складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України. [PERSON] та [PERSON] вчиняли кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України в період часу із 15 червня 2009 року по 07 серпня 2009 року, працюючи в відділенні № 1 в місті Полтава філії ПАТ «ПУМБ» в місті Дніпропетровськ (а.с. 7-8). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про\~закриття кримінального\~провадження і\~звільнення особи\~від кримінальної\~відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином ухвала Київського районного суду м.Полтави у кримінальній справі №552/323/17 про закриття кримінального провадження і звільнення [PERSON] та [PERSON] від кримінальної відповідальності є обов`язковою для суду в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цими особами. З наведених підстав суд не бере до уваги посилання відповідачів у відзивах на позов на відсутність доказів їх вини у вчиненні кримінальних правопорушень. З огляду на приписи ч.6 ст.82 ЦПК України ті обставини, що [PERSON] та [PERSON] було вчинено дії щодо заволодіння чужим майном, яке було ввірено особі та перебувало в її віданні, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб, доказуванню не підлягають. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Згідно пункту\~18\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1989\~року №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи, суд згідно з роз`ясненням, даним у п.3 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року "Про судове рішення", визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами і зібраних з ініціативи суду. Тому при розгляді справи по суті дослідженню підлягають докази, які містяться в даній цивільній справі №552/5970/19 та в кримінальній справі №552/323/17, з якої цей позов випливає. Дослідження доказів, які містяться в кримінальній справі, не є збиранням доказів в значенні ч.7 ст.81 ЦПК України. Суд відхиляє посилання [PERSON] у відзиві на позов на заборону суду самостійно збирати докази, оскільки такі докази вже наявні в кримінальній справі, з якої витікає даний цивільний позов. Як встановлено судом, [PERSON] перебувала в трудових відносинах з АТ «ПУМБ» з 17 вересня 2007 року по 26 жовтня 2009 року. Вказана обставина підтверджується наступними доказами: наказом керуючого філії ПУМБ в м.Дніпропетровську від 17 вересня 2007 року №271 ОС, згідно якого [PERSON] прийнято з 17 вересня 2007 року з випробувальним терміном три місяці на посаду керуючого створюваним відділенням №1 в м.Полтава філії ПУМБ в м.Дніпропетровську (справа №552/323/17, т.6, а.с.46), наказом керуючого філією ПАТ «ПУМБ» в м.Дніпропетровську від 26 жовтня 2009 року №107 ОС, згідно якого [PERSON] звільнено 26 жовтня 2009 року на підставі п.1 ст.41 КЗпП України у зв`язку з одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків (справа №552/323/17, т.6, а.с.53). 17 вересня 2007 року ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено договір про повну матеріальну відповідальність, згідно якого [PERSON] взяла на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених їй матеріальних цінностей та зобов`язалася у випадку нестачі цінностей з причин неправильного зберігання чи прорахунку при отриманні чи відпуску цінностей відшкодувати банку збитки в повному обсязі (справа №552/323/17, т.6, а.с.47-48). [PERSON] перебувала в трудових відносинах з АТ «ПУМБ» з 13 листопада 2007 року по 20 жовтня 2009 року. Вказана обставина підтверджується наступними доказами: наказом заступника керуючого філією ПУМБ в м.Дніпропетровську від 13 листопада 2007 року №336 ОС, згідно якого [PERSON] прийнято з 13 листопада 2007 року з випробувальним терміном три місяці на посаду касира сектору грошового обігу, неторгових і касових операцій створюваного відділення №1 в м.Полтава філії ПУМБ в м.Дніпропетровську (справа №552/323/17, т.6, а.с.59), наказом керуючого філією ПУМБ в м.Дніпропетровську від 28 серпня 2008 року №203 ОС, згідно якого [PERSON] переведено з 28 серпня 2008 року з її згоди на посаду старшого касира сектору грошового обігу, неторгових і касових операцій відділення №1 в м.Полтава філії ПУМБ в м.Дніпропетровську (справа №552/323/17, т.6, а.с.61), наказом керуючого філією ПУМБ в м.Дніпропетровську від 10 серпня 2009 року №92 ОС, згідно якого [PERSON] переведено з 10 серпня 2009 року з її згоди на посаду старшого касира сектору грошового обігу, неторгових і касових операцій відділення №1 в м.Полтава філії ПУМБ в м.Дніпропетровську (справа №552/323/17, т.6, а.с.60), наказом керуючого філії ПАТ «ПУМБ» в м.Дніпропетровську від 20 жовтня 2009 року №103 ОС, згідно якого [PERSON] звільнено 20 жовтня 2009 року на підставі п.2 ст.41 КЗпП України у зв`язку з втратою довіри (справа №552/323/17, т.6, а.с.95). 13 листопада 2007 року ЗАТ Перший Український Міжнародний Банк та [PERSON] укладено договір про повну матеріальну відповідальність, згідно якого [PERSON] взяла на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених їй матеріальних цінностей та зобов`язалася у випадку нестачі цінностей з причин неправильного зберігання чи прорахунку при отриманні чи відпуску цінностей відшкодувати банку збитки в повному обсязі (справа №552/323/17, т.6, а.с.65-66). Як роз`яснив\~Пленум Верховного\~Суду України\~у п.\~9\~Постанови від 31 березня 1989 року №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі. Матеріальна відповідальність робітників і службовців за шкоду, заподіяну злочином підприємству, установі, організації, з якими вони перебували у трудових відносинах, визначається згідно з статтями 130-138 КЗпП України. Відповідно до п. 3 ч.1 ст.134 Кодексу законів про працю України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Тому на підставі ст.134 КЗпП України [PERSON] та [PERSON] несуть повну матеріальну відповідальність за шкоду, завдану позивачу їх діями, що мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Вирішуючи питання про розмір завданих позивачу вчиненням кримінальних правопорушень збитків, суд встановив наступне. Як вбачається з даних обвинувального акту у кримінальному провадженні №12013180010000376 від 08 квітня 2013 року за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] за ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, 19 січня 2017 року [PERSON] та [PERSON] було повідомлено про підозру у вчинені привласнення чужого майна, яке було ввірене особі та перебувало в її віданні, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, тобто злочинів, передбачених, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України. Згідно даних обвинувального акту [PERSON] та [PERSON] за попередньою змовою протиправно заволоділи нарахованими процентами за неіснуючими договорами банківського вкладу, спричинивши ПАТ «ПУМБ» матеріальної шкоди на загальну суму 54732 грн. 47 коп. (справа №552/323/17, т.1, а.с.1-48). Ухвала суду від 05 вересня 2019 року не містить даних щодо розміру заподіяної шкоди, але відповідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій [PERSON] та [PERSON] в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно даних акту ревізії цінностей, які знаходяться у сховищі цінностей (сейф) відділення №1 в м.Полтаві філії Публічного акціонерного товариства «ПУМБ» у м. Дніпропетровську, від 07 жовтня 2009 року станом на кінець дня 06 вересня 2009 року проведена ревізія цінностей, які знаходяться в касі, сховищі цінностей (сейфі) та обліковуються на балансових та позабалансових рахунках, з 100-відсотковим поаркушним перерахунком, та встановлено нестачу коштів в операційній касі в сумі 629844,01 грн. та лишки в сумі 100 доларів США (справа №552/323/17, т.1, а.с.124). Згідно даних звіту про документальну перевірку від 15 лютого 2010 року, проведеної комісією з перевірки згідно постанови слідчого СВ ПМУ ГУМВС України в Полтавській області про проведення аудиторської перевірки Публічного Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» від 14 січня 2009 року, сума недостачі склала 629844,01 грн. (справа №552/323/17, т.3, а.с.1, 3-67). Відповідно до висновку №156/157 судової економічної експертизи по кримінальному провадженню №12013180010000376, складеного Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл. проф. М.С.Бокаріуса, розмір безпідставно нарахованих та виплачених (виданих) процентів, з урахуванням довідки ПАТ «ПУМБ» №PL1-50.4/11 від 23 лютого 2015 року та даних висновків почеркознавчої експертизи за №77 від 04 березня 2014 року та №922 від 18 листопада 2014 року про те, що підписи в депозитних договорах [PERSON] та [PERSON] протягом 2009 року учинені не особами, які в них зазначені, документально підтверджується в сумі 83684,72 грн. (справа №552/323/17, т.4, а.с.108-131). На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідачів на користь позивача 54732 грн. 47 коп. на відшкодування завданої ними шкоди. Відповідно до ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Враховуючи, що матеріальна шкода позивачу спричинена відповідачами внаслідок їх спільних дій, у них виник солідарний обов`язок таку шкоду відшкодувати. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На час звернення позивача з позовом до суду сума судового збору за даним позовом становила 1921 грн. (1,5% ціни позову, але не менше одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб). В силу вимог п.6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, від сплати судового збору звільнені. Тому позивачем при зверненні з даним позовом до суду судовий збір не сплачено. Відповідно, з кожного з відповідачів необхідно стягнути на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених відносно них вимог у розмірі по 960 грн. 50 коп. з кожного.

Outcome: approved