Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 20 січні 2016 року звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення 34\~353,68 грн. заборгованості по кредитному договору №DNH4KP88470197 від 04.06.2006р. В обґрунтування позову позивач посилавсь на те, що 04.06.2006р. між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір №DNH4KP88470197 згідно якого позичальник отримав кредит у розмірі 3750,5 грн. зі сплатою 25,08 % на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичними особам «Розстрочка» складає між ним та банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також іншу витрати згідно Умов. Позичальник порушує умови договору та своєчасно не сплачує кредит та проценти за нього і станом на 24.12.2015р. має заборгованість 71\~524,72, яка складається з наступного: 3508,26 грн. заборгованості за кредитом; 20870,53 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 47\~145,93 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Від цієї суми слід відняти 39\~282,17 грн., яка була задоволена рішенням Старокостянтинівського райсуду від 15.05.2013р. і різниця становить 23\~242,55 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1612,13 грн. штраф (процентна складова) і заборгованість до стягнення - 34\~354,68 грн. Представник позивача звернувсь до суду з заявою про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, слухати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, а звернувсь до суду з запереченням проти позову, посилаючись на те, що слід застосувати позовну давність та відмовити у позові, так як на момент звернення до суду, Банк пропустив строк позовної давності з 04.03.2006р. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що слід відмовити у задоволенні позову, з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 04 червня 2006р. між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір №DNH4KP88470197, згідно умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 3750,5 грн. зі сплатою 25,08 % на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] порушує умови договору з листопада 2006 року та своєчасно не сплачує кредит та проценти за нього і станом на 24 грудня 2015р. має заборгованість 71\~524,72, яка складається з наступного: 3508,26 грн. заборгованості за кредитом; 20870,53 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 47\~145,93 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Однак, від цієї суми слід відняти 39\~282,17 грн., яка була задоволена рішенням Старокостянтинівського райсуду від 15.05.2013р. і різниця становить 23\~242,55 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1612,13 грн. штраф (процентна складова) і заборгованість - 34\~354,68 грн. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 256 ЦПК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ч.4 ст.267 ЦК України. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки - ст.257 ЦК України. Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Так, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання - ч.1 та ч.5 ст.261 ЦК України. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Також, судом встановлено, що кредитний договір складається із заяви позичальника №DNH4KP88470197 від 04 червня 2006 року (а.с.8), Тарифів та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с.9-12). Згідно з умовами кредитного договору його складовою є Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Пунктом 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) передбачено, що термін позовної давності до вимот про стягнення кредиту, процентів за користування ним, винагороди, неустойки-пені, штрафів за договором установлені сторонами тривалістю в п'ять років. Разом з тим, судом встановлено, що в Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) відсутній підпис [PERSON], а відтак ці Умови не можна вважати складовою частною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності. З наведено слідую, що Банк не ознайомив [PERSON] з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт)», в яких установлено позовну давність тривалістю у 5 років. Стороною у спорі - відповідачем [PERSON] заявлено вимогу про застосування позовної давності. Судом встановлено, що позичальник не виконує свої зобов»язання за Договором з листопада 2006 року, а з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до [PERSON] ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулось до суду 20 січня 2016 року. За таких обставин суд прийшов до висновку, що слід відмовити в задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNH4KP88470197 від 04.06.2006р., в зв"язку з спливом позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed