Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано 01 грудня 2006 року, актовий запис №52. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 14.11.2012 року по справі №0307/785/2012 з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, до повноліття дітей. Зазначає, що на даний час розмір аліментів, який був визначений рішенням Локачинського районного суду Волинської області значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатній для матеріального утримання дітей, що ставить її у скрутне становище. Просить суд збільшити розмір стягуваних аліментів та стягувати із [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з 500 грн. на 1500 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 22.12.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заяв, клопотань та заперечень у порядку ст. 182 ЦПК України, сторонами подано до суду не було. Крім того, відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надійшло. Позивач в судовому засіданні позов підтримала із зазначених в ньому підстав. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що перебуває в іншому шлюбі, має малолітню дитину, з роботи його звільняють, про що його було попереджено у встановленому законом порядку, аліменти в збільшеному розмірі сплачувати не має змоги. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається з копії свідоцтва про народження дітей серії [NUMBER] від 19.02.2008 року та [NUMBER] від 23.02.2003 року батьком дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є відповідач [PERSON] (а.с. 4,5). Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 08.12.2006 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 01 грудня 2006 року, актовий запис №52 (а.с.6). Відповідно до рішення Локачинського районного суду Волинської області від 14.11.2012 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, до повноліття дітей (а.с. 7). Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримання і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Разом з тим, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів не є підставою для збільшення розміру аліментів передбачених статтею 192 СК України та ухвалення нового судового рішення, оскільки цей розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням. Зокрема, не передбачено перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів в зв`язку з такими змінами і Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII. Також, у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального розміру аліментів є підставою для автоматичного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017 року, тобто з 11.04.2018 року за відповідною постановою державного виконавця. Таке збільшення має відбуватись в автоматичному порядку, без жодних звернень стягувача аліментів. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Крім того, відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду від 30.01.2019 року, висловленій у справі № 755/10947/17 суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. Відповідно збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку аліментів. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що у відповідача [PERSON] змінився матеріальний стан, який дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж це зазначено у рішенні Локачинського районного суду Волинської області від 14.11.2012 року чи змінився її матеріальний чи сімейний стан, стан її здоров`я. З огляду на викладене, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язку їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed