Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01 листопада 2020 року [PERSON] отримала у нього в позику кошти в сумі 17 200 грн. Отриманні в позику кошти [PERSON] зобов`язувалася повернути не пізніше 20.11.2020 року. На підтвердження отримання у нього вищезазначеної суми коштів та взяття на себе обов`язків щодо їх повернення [PERSON] надала позивачу письмову розписку. Факт одержання грошей боржник визнала у розписці, написаній відповідачем власноручно. Зазначає, що в порушення взятих на себе зобов`язань боржник не повернула борг вказаний в розписці строки. На його неодноразові прохання про добровільну сплату боргу, відповідач до цього часу відверто ігнорує, що є грубим порушенням його матеріальних прав, хоча раніше постійно обіцяла, що незабаром кошти віддасть. Враховуючи наведене просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики та стягнути судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, зазначивши, що вона працювала продавцем у магазині позивача. Провівши в магазині ревізію без її участі [PERSON] встановив в магазині недостачу в розмірі 17 200 грн. при цьому він змусив написати її розписку на зазначену суму. Визнає, що розписка була написана нею власноручно, однак заперечує, що брала в позивача в борг 17 200,00 грн. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно розписки від 01.11.2020 року [PERSON] отримала в якості позики грошові кошти в сумі 17 200 грн. від [PERSON] та зобов`язувалась повернути усю суму позики не пізніше 20.11.2020 року. При укладенні договорів позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови таких договорів, а саме: розмір позики та строк її повернення. Таким чином вказаний договір позики вважається укладеними та підлягає до виконання. Відповідно до розписки від 01.11.2020 року позивач виконав зобов`язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов`язання позичальника виконані не були. Відповідач в судовому засіданні підтвердила факт написання розписки, а тому виникнення боргового зобов`язання за договором позики є встановленим належним доказом, а саме оригіналом даної розписки. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що булипередані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника. Розписка є документом, який боржник видає кредитору, підтверджуючи як укладення договору позики, так і його умови, а також, засвідчуючи отримання певної грошової суми. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника таких, що ґрунтуються на законі, невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Посилання відповідача про те, що вона написала розписку під тиском та не отримувала кошти, не приймаються судом до уваги, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин. Укладений договір не визнаний недійсним у встановленому законом порядку, а тому у суду не має підстав для прийняття доводів відповідача. Оскільки відповідач [PERSON] не виконала свої зобов"язання за договором позики та строк визначений договором не повернула позивачу суму боргу, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за договором позики від 01.11.2020 року підлягають до задоволення, та з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу у розмірі 17 200 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір в розмірі 840,80 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved