Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Луцької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час вони з дружиною проживають окремо. Діти проживають з матір'ю. Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 118-4 від 23.02.2017 року йому визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином: щосуботи та щонеділі з 14.00 до 16.00 год. Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 422-2 від 19.07.2017 року визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою: щосуботи та щонеділі з 11.00 до 13.00 год. Зазначає, що відповідач створює йому штучні перешкоди щодо участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, останнім часом відмовляється надати можливість поспілкуватись з ними, на телефонні дзвінки не відповідає. У зв'язку з цим, він змушений звертатися до суду за захистом своїх прав батька дітей. Просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди у його спілкуванні з сином [PERSON], [INFO] та донькою [PERSON], [INFO], визначивши такі способи його участі у спілкуванні з дітьми - систематичні побачення з дітьми в такі дні щотижня: -з сином [PERSON]: на осінньо-зимовий період: -кожного вівторка з 18.00 год. до 20.00 год. за місцем його проживання чи перебування без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі і дідуся; -кожної суботи та неділі з 16.00 год. до 20.00 год. за місцем його проживання чи перебування без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі і дідуся; на весняно-літній період: -кожної середи та п'ятниці з 18.00 год. до 20.00 год. за місцем його проживання чи перебування без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі і дідуся; -кожної суботи та неділі з 16.00 год. до 20.00 год. за місцем його проживання чи перебування без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі і дідуся; -кожен день народження дитини, а саме 27 листопада кожного року до досягнення дитиною повноліття з 12:00 до 16:00 години; -половину зимових, весняних, літніх та осінніх канікул за домовленістю з матір'ю дітей; -необмежене спілкування з сином [PERSON] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином. - з донькою [PERSON]: на осінньо-зимовий період: - кожного четверга з 18.00 год. до 20.00 год. за місцем його проживання чи перебування без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі і дідуся; - кожної суботи та неділі з 11.00 год. до 16.00 год. за місцем його проживання чи перебування без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі і дідуся; на весняно-літній період: - кожного вівторка та четверга з 18.00 год. до 20.00 год. за місцем його проживання чи перебування без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі і дідуся; - кожної суботи та неділі з 11.00 год. до 16.00 год. за місцем його проживання чи перебування без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі і дідуся; - кожен день народження дитини, а саме 23 січня кожного року до досягнення дитиною повноліття з 12:00 до 16:00 години; - половину зимових, весняних, літніх та осінніх канікул за домовленістю з матір'ю дітей; - необмежене спілкування з донькою [PERSON] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою. - Зобов'язати [PERSON], за два дні до дня його зустрічі з донькою або сином, надати йому точну інформацію щодо їх фактичного місця перебування, проживання, а у разі настання таких змін, повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Крім того, просив стягнути з відповідача на його користь судовий збір у розмірі 736, 40 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Витрати по сплаті судового збору просили залишити за позивачем. Відповідач у письмовому відзиві, особисто та її представник в судовому засіданні позов не визнали. Вважають про відсутність підстав для зміни визначених рішеннями виконавчого комітету Луцької міської ради способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. З визначеними днями та годинами зустрічей з дітьми позивач погодився при прийнятті рішення, будь яких вимог про їх збільшення не заявляв. Способи участі позивача у вихованні дітей була обумовлена насамперед інтересами дітей, батьківського ставлення до дітей та інших обставин. Жодного випадку порушень нею з недотримання визначених днів та годин побачень з дітьми, чи вчинення інших перешкод, не було. Однак, позивач своєю поведінкою провокує її чинити порушення. Так було, коли, взявши дитину додому, він залишив її на ніч і віддав, лише, коли вона приїхала з працівниками поліції. По телефону говорить в грубій формі, принижує та ображає її. Крім того, звертає увагу, що години для зустрічей (з 18.00 до 20.00), які заявляє позивач, є вечірніми, що є неприпустимим з врахуванням віку дітей. Представник Органу опіки та піклування в судовому засіданні зазначила, що рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 422-2 від 19.07.2017 року та № 118-4 від 23.02.2017 року, якими визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з малолітніми дітьми прийнято на підставі та в сукупності вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дітей, віку дітей, інших обставин, що мають істотне значення та з врахуванням найкращого забезпечення при цьому інтересів дітей. Дані рішення, також, прийняті за погодження обох батьків. Фактів ухилення матері від виконання вказаних рішень, чинення перешкод батькові в участі у вихованні дітей не зафіксовано. Вважає, що подання даного позову зумовлено особистими конфліктами між сторонами. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. При цьому, виходить з наступного. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 19 липня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6-8). На даний час через погіршення взаємовідносин подружжя проживає окремо. Діти проживають з матір'ю. Рішеннями виконавчого комітету Луцької міської ради № 118-4 від 23.02.2017 року та № 422-2 від 19.07.2017 року гр. [PERSON] за його заявою визначено способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми: сином [PERSON] - щосуботи та щонеділі з 14.00 до 16.00 год.; дочкою [PERSON] - щосуботи та щонеділі з 11.00 до 13.00 год. Зобов'язано матір дитини - гр. [PERSON], не перешкоджати гр. [PERSON] брати участь у вихованні дітей та завчасно попереджати про можливість та причини змін у визначеному порядку його зустрічей. Зобов'язано гр. [PERSON] чітко дотримуватися визначених годин побачень із дітьми та завчасно попереджати гр. [PERSON] про можливість та причини зміни у визначеному порядку його зустрічей (а.с.9, 10). Пред'являючи позов, [PERSON] посилається на вчинення перешкод зі сторони відповідача у спілкуванні з малолітніми дітьми. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини (ст. 150 СК України). Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Як підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами, у зв'язку з відсутністю між ними взаємного розуміння в питанні участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, за зверненням батька дітей [PERSON] компетентним органом було прийнято рішення та встановлено графік його спілкування з дітьми. Спілкування дитини і батьків є неодмінним елементом належного розвитку і виховання дитини. Таке спілкування слугує задоволенню життєво важливих потреб як дитини, так і дорослих членів сім'ї. Рішення органом опіки та піклування приймається перш за все з урахуванням інтересів дитини. Той з батьків, хто проживає окремо, не має права вимагати спілкування в невстановлений час, порушувати нормальний режим життя дитини. За приписами ст. 19 СК України, якщо особа протягом десяти днів від часу винесення рішення органом опіки та піклування не звернулася до суду, таке рішення набуває сили і стає обов'язковим до виконання. Зазначені рішення не оскаржені сторонами та є чинними на даний час. Позивач, посилаючись на приписи ч.1 ст.159 СК України, просить суд усунути перешкоди у спілкуванні з дітьми та їх вихованні та визначити спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною - це позов негаторний, тобто позов про заперечення поведінки особи, яка чинить перешкоди іншому у здійсненні ним свого права. При вирішення цього спору слід враховувати в сукупності, як факт ухилення матері дітей від виконання рішення органу опіки та піклування щодо способів участі батька у вихованні дітей, так і інші обставини, а саме інтереси дітей, їх вік, стан здоров'я, прихильність до кожного з батьків тощо. В судовому засіданні встановлено, що після ухвалення рішення органом опіки та піклування позивач по телефону та на зустріч з дітьми приходив за місцем їх проживання з агресивним настроєм проти їх матері, що не сприяло уникненню конфлікту з дружиною, а також негативно впливає на психічний розвиток дітей. Особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дітей. Твердження позивача про порушення його прав та інтересів відповідачем ним не доведені. Позивачем не надано жодних доказів про те, що відповідач здійснює перешкоди в його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, а надані пояснення ґрунтуються виключно на припущеннях та не є належними та допустимими доказами, що підтверджують здійснення з боку відповідача будь-яких перешкод у спілкуванні батька з дітьми. На противагу цьому, відповідач пояснює, що позивач своєю поведінкою провокує її чинити порушення визначеного порядку спілкування з дітьми, провокуючи між ними конфліктні ситуації. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 1,6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Положення зазначених статей узгоджуються із сталою практикою Європейського Суду. Так, у рішенні в справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів. Позивачем на надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми. Беручи до уваги встановлене в судових засіданнях, а також, враховуючи місце та час спілкування батька з дітьми, вік дітей (3 роки та 2 роки), взаємовідносини батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що спосіб участі батька у спілкуванні з дітьми, визначений рішеннями виконавчого комітету Луцької міської ради № 118-4 від 23.02.2017 року та № 422-2 від 19.07.2017 року, є достатнім способом захисту прав позивача на його участь у вихованні дітей та особисте спілкування з ними, виконання його батьківських обов'язків щодо дітей. Положення про рівність прав та обов'язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що у разі зміни обставин, які мають істотне значення для вирішення питання щодо участі батька у вихованні дітей, сторони не позбавлені можливості з урахуванням таких обставин звернутися до органу опіки та піклування або безпосередньо до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними. Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed