Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

В листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], які діють також в інтересах неповнолітнього [PERSON], 2004 року народження про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням - [ADDRESS] в м. Києві, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є власником вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.1995 року. В 2004 році у відповідачів народився син (онук позивача), якого позивач дозволила зареєструвати у своїй квартирі. Проте, в 2004 році відповідачі не вселилися в її квартиру, а залишилися проживати в [ADDRESS] яка також належить позивачу, де відповідачі і проживають по теперішній час. Зазначила, що відповідачі не проживають у [ADDRESS] без поважних причин понад один рік, не несуть витрат по утриманню квартири, не сплачують комунальні платежі, квартирою не цікавляться, добровільно відмовилися від права користування житловим приміщенням, відмовившись від безперешкодного вселення в спірну квартиру. Реєстрація відповідачів в спірній квартирі створює позивачу, як власнику, суттєві перешкоди у розпорядженні та користуванні майном, і, як наслідок, порушує права позивача, які підлягають захисту в судовому порядку. Просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірною [ADDRESS] в м. Києві. В грудні 2014 року [PERSON] та [PERSON], яка діє також в інтересах неповнолітнього [PERSON], 2004 року народження звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Дарницької РДА в м. Києві про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, вселення та встановлення порядку користування жилим приміщенням - [ADDRESS] в м. Києві, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачі та їх малолітній син [PERSON], 2004 року народження зареєстровані в спірній квартирі, а відповідач перешкоджає їм проживати у цій квартирі, змінивши замки на вхідних дверях. З цього приводу позивач [PERSON] у серпні 2014 року зверталася до дільничного інспектора та Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві із відповідними заявами. Зазначила, що позивачі та їх малолітній син жодного іншого житла, крім спірної квартири, не мають. Внаслідок того, що відповідач чинить перешкоди у користуванні спірною квартирою, позивачі позбавлені законного доступу до житла і змушені тимчасово проживати за іншою адресою. Просили суд зобов'язати відповідача не чинити перешкод у праві користування спірною квартирою за місцем їх реєстрації шляхом вселення у квартиру [ADDRESS] та визначити порядок користування спірною квартирою. 20 січня 2015 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], які діють також в інтересах неповнолітнього [PERSON], 2004 року народження про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, об'єднано в одне провадження зі справою за позовом [PERSON] та [PERSON], яка діє також в інтересах неповнолітнього [PERSON], 2004 року народження до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Дарницької РДА в м. Києві про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, вселення та встановлення порядку користування жилим приміщенням. Під час розгляду справи позивачі за зустрічним позовом уточнили позовні вимоги та просили визначити конкретний порядок користування спірним житловим приміщенням - [ADDRESS] в м. Києві, виділивши позивачам за зустрічним позовом та їх малолітньому сину у користування ізольовану кімнату площею 18 кв. м., а відповідачу виділити у користування ізольовану кімнату житловою площею 12 кв. м. Місця загального користування залишити у спільному користуванні сторін. В судовому засіданні позивач за основним позовом [PERSON] та її представники позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Вимоги зустрічного позову не визнали в повному обсязі, просили відмовити в його задоволенні та пояснили, що в 2003 році відповідач [PERSON] вийшла заміж і почала проживати разом зі своїм чоловіком [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Дитина відповідачів з 2004 року також проживає по вул. Братиславській. Вселитися та користуватися спірною квартирою по пр-ту Григоренка відповідачі не забажали, особистих речей відповідачів в квартирі немає, спірною квартирою вони не цікавляться, всі витрати за комунальні послуги сплачуються позивачем. Зазначили, що у позивача з донькою та зятем склалися конфліктні відносини, що унеможливлює їх спільне проживання. Відповідачі [PERSON], [PERSON] за основним позовом та представник [PERSON] у судовому засіданні проти вимог основного позову заперечували, просили відмовити в його задоволенні. Зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили зустрічний позов задовольнити та пояснили, що позивач чинить перешкоди щодо проживання відповідачів в спірній квартирі, змінивши замки у вхідних дверях. Відповідач [PERSON] зверталася з цього приводу до правоохоронних органів та до Служби у справах дітей з метою захисту прав малолітньої дитини, що підтверджує факт здійснення позивачем перешкод у користуванні квартирою. Зазначили, що ні відповідачі, ні їх малолітня дитина іншого житла у володінні та користуванні не мають. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні просив суд при винесенні рішення врахувати інтереси малолітньої дитини та зберегти за нею її місце реєстрації. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON], її представників, відповідачів [PERSON], [PERSON], представника відповідача, представника третьої особи, покази свідків та дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.1995 року (а.с. 3). В спірній квартирі зареєстровані: позивач за основним позовом [PERSON] (власник) - з 31.08.2004 року, відповідачі [PERSON] (донька позивача) - з 26.09.1995 року, [PERSON] (онук позивача) - з 17.08.2004 року та [PERSON] (чоловік доньки) - з 07.09.2004 року, що підтверджується довідкою форми № 3 ЖЕД № 204 від 24.07.2013 року (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Судом встановлено, що відповідачі за основним позовом разом з їх малолітнім сином були зареєстровані в спірній квартирі як члени сім'ї власника квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Як убачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] в серпні 2014 року зверталася до Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві з заявами з приводу того, що 16.08.2014 року позивач [PERSON] замінила замки у вхідних дверях квартири, ключі не залишила та виїхала за межі м. Києва, а 18.08.2014 року позивач не впустила відповідачів у спірну квартиру (а.с. 34, 35, 75). Також, 04.09.2014 року відповідач [PERSON] звернулася до Служби у справах дітей Дарницької РДА в м. Києві з заявою про те, що її мати - [PERSON] перешкоджає малолітньому [PERSON] проживати та користуватися квартирою [ADDRESS] Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до положень ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В обгрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] стверджувала, що її донька, онук та зять були зареєстровані в квартирі, однак в ній не проживали, не несли витрат по її утриманню, оскільки в 2004 році добровільно відмовилися вселятися в спірну квартиру і залишилися проживати за адресою [ADDRESS], що підтверджуються показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], довідкою з дитячої поліклініки № 2 Деснянського р-ну м. Києва, а також квитанціями про оплату комунальних послуг у спірній квартирі. Так, свідок [PERSON] показала, що з позивачем [PERSON] вона знайома з 2000 року, у спірній квартирі буває 3-4 рази на тиждень. Також зазначила, що вона добре знає відповідача [PERSON], двічі бувала у неї в гостях в квартирі по вул. Братиславській, і відповідач привозила до неї сина на заняття. По пр-ту Григоренка родина [PERSON] ніколи не проживала. Свідок [PERSON], який працює разом з [PERSON] з 2008 року, пояснив, що в кінці серпня минулого року [PERSON] разом з чоловіком та сином приходили на роботу до [PERSON] та голосно з'ясовували стосунки. Свідок [PERSON], яка є рідною сестрою позивача, пояснила, що відповідач [PERSON] проживала в спірній квартирі до 2003 року, а після весілля переїхала з чоловіком проживати на вул. Братиславську. Останнім часом стосунки між [PERSON] та її мамою погіршилися, в спірну квартиру родина [PERSON] ніколи не вселялася, там живе лише позивач, речей відповідачів там немає вже 12 років. Свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача, показала, що з 1994 року проживає в [ADDRESS] відповідача [PERSON] практично не знає. Зазначила, що після весілля вони виїхали і вона їх не бачила. Свідок [PERSON], який проживає в [ADDRESS] і є сусідом позивача, показав, що з [PERSON] знайомий з 1996-1997 років, з приводу відносин між позивачем та її донькою йому нічого невідомо, з позивачем бачиться пару разів на місяць, бо постійно працює, відповідача [PERSON] не бачив після того, як та вийшла заміж, де вона проживає, йому невідомо. Свідок [PERSON] показав, що з родиною [PERSON] знайомий більше 10 років, після смерті чоловіка позивачки відносини між нею та донькою погіршилися. Зазначив, що часто буває в спірній квартирі по [ADDRESS], але сім'я [PERSON] там не проживає, він бачив їх там тільки на день народження [PERSON] Свідок [PERSON] показала, що з 1985 року знайома з позивачкою, їх чоловіки разом працювали, також знайома з відповідачем [PERSON] В спірній квартирі позивач проживає сама, а відповідач [PERSON] після весілля проживає по вул. Братиславській, про що говорила позивач та її покійний чоловік. Зазначила, що в спірній квартирі буває не часто, але [PERSON] там не бачила. Свідок [PERSON] показав, що з 1980 року знайомий з родиною [PERSON], відповідача [PERSON] знає з дитинства. Після того, як не стало чоловіка позивачки, [PERSON] в квартирі він ніколи не бачив, візуально бачив, що і її речей в спірній квартирі не було. Свідок [PERSON], який проживає в [ADDRESS] показав, що позивачка просила його, його дружину та [PERSON] 03.02.2015 року засвідчити, хто проживає в квартирі по вул. Братиславській. Після того, як [PERSON] вийшла заміж вона з 2003 проживає в квартирі [ADDRESS]. Зазначив, що він бачить як в квартирі горить світло, стоїть машина [PERSON] біля під'їзду, на вулиці неодноразово зустрічав чоловіка [PERSON]. Зі слів йому відомо, що родина [PERSON] намагалася потрапити до квартири по пр-ту Григоренка приблизно у вересні 2014 року. В свою чергу, заперечуючи проти заявлених до них позовних вимог, відповідачі не визнали факт постійного не проживання в спірній квартирі, зазначаючи, що позивач з літа 2014 року чинить перешкоди їх проживанню в квартирі шляхом зміни замків у вхідних дверях з метою не допуску їх до спірної квартири. Зазначили про те, що обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, спростовуються матеріалами справи та показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON], яка є вихователем ШДС „Позняки" та проживає в [ADDRESS] показала, що влітку 2014 року [PERSON] забрала дитину з літнього табору, був дощ, а [PERSON] не пускала її з дитиною додому. Зазначила також, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] чоловіка [PERSON] часто бачила, в квартирі була один раз. Свідок [PERSON] показав, що з [PERSON] знайомий як з тещею [PERSON] З приводу чинення перешкод йому нічого невідомо. Особисто він перевозив родину [PERSON] разом з речами більше 2-х разів з вулиці Григоренка на Лісовий масив. [PERSON] проживала в [ADDRESS] до серпня 2014 року в великій кімнаті, а в маленькій кімнаті проживала [PERSON] Свідок [PERSON], яка є матір'ю відповідача [PERSON] показала, що між [PERSON] та родиною [PERSON] склалися конфліктні відносини, сваха виганяла їх з квартири, поміняла замки та не пускає їх у спірну квартиру. Зазначила, що онук завжди у неї на канікулах, родина [PERSON] проживає на Григоренка, а вона ніколи не була в квартирі по вул. Братиславській. З грудня 2014 року родина [PERSON] тимчасово проживає у м. Вишневому. Свідок [PERSON], який є кумом родини [PERSON], показав, що відносини у [PERSON] з [PERSON] вкрай напружені, стосунки між ними погіршилися після смерті чоловіка [PERSON], замки в квартирі по пр-ту Григоренка були поміняні і родина [PERSON] не змогла туди попасти. До моменту виселення в 2014 році родина [PERSON] проживала в спірній квартирі по пр-ту Григоренка. Зі слів відомо, що на даний час вони мешкають у м. Вишневому. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Між тим, в обгрунтування заявлених вимог, позивачем за основним позовом не надано достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження обставин не проживання відповідачів у спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Позивач не надала належних та достатніх доказів, які б вказували на дату вибуття і час, коли відповідачі були відсутні у спірній квартирі понад встановлений законом строк (акти, листи, довідки, тощо). Не доведено матеріалами справи й наявність у відповідачів, окрім спірного помешкання, іншого житла. Натомість, під час розгляду справи встановлено та не заперечувалося сторонами, що позивач за основним позовом змінила замки від вхідних дверей у спірній квартирі, внаслідок чого відповідачі не мають доступу у спірне житлове приміщення. Крім того, матеріалами справи підтверджується, що між сторонами склалися неприязні стосунки з приводу спільного користування житловим приміщенням, а з пояснень позивача та її представників убачається, що спільне користування квартирою є неможливим і небажаним саме для позивача. Отже, твердження відповідачів про те, що вони не мають змоги проживати у квартирі через перешкоди, які чинить їм позивач, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Положеннями ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи встановлені в ході судового розгляду обставини справи та надані сторонами докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] з наведених у первісному позові підстав не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а покази свідків за встановлених обставин не можуть бути покладені в основу рішення по даній справі. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Враховуючи той факт, що відповідачі не втратили своє право користування спірним житловим приміщенням - [ADDRESS] в м. Києві, і те, що під час судового розгляду було доведено, що відповідачі позбавлені можливості проживати у спірній квартирі внаслідок зміни замків на вхідних дверях, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON], яка діє також в інтересах неповнолітнього [PERSON], 2004 р.н. про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення підлягають задоволенню. Натомість, зустрічні позовні вимоги про встановлення порядку користування спірним жилим приміщенням задоволенню не підлягають, виходячи з того, що відповідно до положень ч. 1 ст. 405 ЦК України житлове приміщення, яке мають право займати члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, визначається його власником. З урахуванням цієї норми закону, підстави для визначення порядку користування жилим приміщенням та виділення відповідачам у користування ізольованої кімнати площею 18 кв. м. відсутні.

Outcome: partial