Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.06.2016 р. звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів та звичок. Станом на день подачі позову до суду вони припинили фактичні шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, мешкають окремо. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Примирення не можливе. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, наведених в позовній заяві, та просили задовольнити. Позивач в судовому засіданні пояснив, що з червня 2016 р. вони з відповідачем мешкають окремо один від одного, припинили ведення спільного господарства та шлюбні відносини. Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та різні харктери. Примирення не можливе. 25.08.2016 року було укладено договір між батьками про виховання і утримання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №1119. Відповідач та її представник в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Відповідач в судовому засіданні погодилася на розірвання шлюбу, пояснила, що з позивачем з травня 2016 р. мешкають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство через різні характери та погляди на життя. Вважає, що примирення між ними не можливе. 25.08.2016 року було укладено договір між батьками про виховання і утримання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №1119. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 серпня 2009 р. Сторони від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сторони з червня 2016 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки, мешкають окремо. Відповідно до договору між батьками про виховання і утримання дітей, укладеного 25 серпня 2016 р., посвідченого приватним нотауріусом Київського міського нотаріального округу Азаровою Н.І. та зареєстровано в реєстрі за №1119, сторони домовились про наступний порядок проживання дітей: мати має право проводити з дітьми час, з урахуванням стану здоров'я дітей та навчального процесу з понеділка по четвер включно, при цьому батько має право проводити з дітьми час, з урахуванням стану здоров'я дітей та навчального процесу з п"ятниці по неділю включно за місцем свого проживання. Між сторонами досягнуто згоди щодо порядку утримання та виховання дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO]. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім'ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved