Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої керівником під час виконання трудових обовязків У своєму позові позивач вказав, що [PERSON] знаходився на посаді генерального директора Казенного підприємства Запорізький титано-магнієвий комбінат з 24.07.2008р. по 26.04.2010р. відповідно до Наказу Міністерства промислової політики України від 24.07.2008р. №92-д. Згідно наказу від 17.03.2009 р. № 200 «Про перетворення шляхом реорганізації Казенного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» та Статуту ДП «ЗТМК», затвердженого наказом Мінпромполітики від 15.11.2010 №577, 04.01.2011р. шляхом перетворення КП «ЗТМК» реорганізовано в Державне підприємство «Запорізький титано\-магнієвий комбінат», яке є правонаступником всіх прав та обов'язків КП «ЗТМК». 16.11.2011р. за результатами проведення планової ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Запорізький титапо-магнієвий комбінат» за період з 01.07.2009р. по 30.09.2011р. Державною фінансовою інспекцією України було складено акт № 06-21/13. 30.12.11р. на адресу ДГ1 ЗТМК надійшла вимога №06-14/314 від 21.12.11р. про усунення порушень, зокрема: - відшкодувати збитки у сумі 1 349 547,46 грн. за рахунок осіб, винних осіб (п. 16 вимоги). Актом ревізії встановлено, що внаслідок дій колишнього генерального директора КП «ЗТМК» [PERSON], ДП ЗТМК нанесено збитки у розмірі 1 349 547,46 грн. В акті перевірки зазначено, що в порушення абз. 2 п. 84 та абз. 9 п. 6 Положення про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2008 № 921. ДП «ЗТМК» здійснено закупівлю концентрату ільменітового за ціною, яка перевищує зареєстровану наказом Міністерства економіки України від 05.02.2010р. № 94. що призвело до зайвих витрат коштів підприємства у сумі 1 349 547,82 грн., чим завдано збитків ДП«ЗТМК» на вказану суму. Згідно договору від 11.06.2010 № 60/В. укладеного між ЗАТ «Кримський Титан», від імені якого виступає Філія «Вільногірський гірничо- металургійний комбінат» ЗАТ «Кримський Титан» (Постачальник) та Казенним підприємством «Запорізький титано\-магнієвий комбінат» (Покупець), Постачальник зобов'язується поставити, а Покупець прийняти і оплатити концентрат ільменітовий в кількості 30 000 тонн за ціною 1 000 грн. за 1 тонну без ПДВ. Вартість товару за договором становить 36 000 000 грн. Термін дії договору - до повного виконання зобовязань, але не пізніше року. В той же час, необхідно зазначити, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2008 № 1138 «Про реєстрацію цін на окремі види продукції», ціни на гірничорудну продукцію, яка виробляється вітчизняними підприємствами і реалізуються субєктами господарювання - резидентами державним підприємствам, підлягають реєстрації. Так, відповідно до Наказу Міністерства економіки України від 05.02.2010р. № 94 «Про реєстрацію цін на концентрат ільменітовий» здійснено реєстрацію ціни концентрату ільменітового ЗАТ «Кримський титан» на 2010 рік в сумі 965 гри без ПДВ. Крім того, абз. 9 п. 6 Положення №921. визначено, що закупівля товарів, ціни на які підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку, здійснюється за цінами, які сформовані на базі ціни, зареєстрованої на дату подання учасником тендерної (цінової) пропозиції. Таким чином, ДП «ЗТМК» в порушення абз. 2 п. 84 та абз. 9 п. 6 Положення №921, здійснено закупівлю концентрату ільменітового за ціною, яка перевищує зареєстровану Міністерством економіки України, що призвело до зайвих витрат коштів підприємства у сумі 1 349 547,82 гривень. Вказані висновки акту ревізії підтверджені Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014р. по справі №2а-913/12/2670, яка набрала законної сили. Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, спричинену підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. У відповідності зі ст. 133 КЗпП обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям. Таким чином під час неналежного виконання трудових обов'язків [PERSON] завдав підприємству матеріальні збитки в розмірі 1 840 135,28 грн. У своєму позові позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ДП ЗТМК" 1 349\~547,46 грн. матеріальної шкоди, завданої ним під час неналежного виконання трудових обовязків та судовий збір у розмірі 3 654 грн. Позивач у судове засідання не зявився, але надав письмову заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника ДП «ЗТМК». Відповідач у судове засідання не зявився, але надав свої письмові заперечення, в яких просить у задоволенні позову ДП «ЗТМК» відмовити та застосувати строк позовної давності. Дослідивши докази по справі , суд вважає, що позов ДП «ЗТМК» задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Наказу Міністерства промислової політики України від 24.07.2008р. № 92-д [PERSON] знаходився на посаді генерального директора Казенного підприємства Запорізький титано-магнієвий комбінат з 24.07.2008р. по 26.04.2010р. Із акту № 06-21/13, складеного Державною фінансовою інспекцією України встановлено, що 16.11.2011р. за результатами проведення планової ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Запорізький титапо-магнієвий комбінат» за період з 01.07.2009р. по 30.09.2011р. було складено акт. Із акту ревізії встановлено, що внаслідок дій колишнього генерального директора КП «ЗТМК» [PERSON], ДП ЗТМК нанесено збитки у розмірі 1 349 547,46 грн. Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, спричинену підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. У відповідності зі ст. 133 КЗпП обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям. У своїх письмових запереченнях відповідач просить застосувати строк позовної давності до вимог ДП»ЗТМК» та у задоволенні вимог дП»ЗТМК» відмовити. Відповідно до приписів ст.233 КЗпП України строк позовної давності для звернення позивача до відповідача про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1\~349\~547,46 грн. сплив 16.11.2012 року, а на момент подачі позову до суду минуло майже 2,5 роки. За загальним правилом, встановленим ст.73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається із змісту позовної заяви та додатків до неї, позивач не звертався із заявою про поновлення строку позовної давності. Що стосується розміру матеріальної шкоди, то суд вважає, що розмір шкоди, який вимагається до стягнення, визначений позивачем невірно та з порушенням приписів ст..ст.132-134КЗпП України, а тому стягненню не підлягає виходячи з наступного. Згідно розярень Пленуму Верховного Суду України , наданими у п.6 постанови № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам , організаціям їх працівниками», згідно яких вважає за потрібне розяснити судам, що на підставі п.2 ст.133 КЗпП України за шкоду,заподіяну неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних чи грошових цінностей ,матеріальну відповідальність в межах прямої дійсної шкоди, але не більше середнього місячного заробітку, несуть винні в цьому директори, начальники і інші керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники. Згідно п.12 вищевказаної постанови зазначається, що відповідно до п.6 ст.134 КЗпП України матеріальна відповідальність в повному розмірі покладається на працівника у випадках, передбачених окремим законодавчими актами. За чинним законодавством така відповідальність може бути покладена, зокрема, за шкоду, заподіяну перевитратою пального на автомобільному транспорті; розкраданням, знищенням (зіпсуттям), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей. Як вбачається із матеріалів справи, між [PERSON] та ДП «ЗТМК» відсутній договір про матеріальну відповідальність; відсутні протиправність та вина в діях [PERSON]; витрати позивача, не належать до переліку шкоди, згідно п.6 ст.134 КЗпП України, за якими відшкодовується шкода в повному обсязі. Тому, суд приходе до висновку, що позов ДП «ЗТМК» не знайшов своїх доказів і обґрунтування , і тому задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed