Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 липня 2009 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 150 гривень щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, на те, що коштів, які стягуються з відповідача не вистачає для повноцінного утримання дитини, крім того, зазначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину збільшився і не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За наведених обставин, просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] за рішенням суду від 30 липня 2009 року, та стягувати з нього аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує щодо їх задоволення. Заслухавши позивачку та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України,\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами або договором. Згідно ч.ч. 1-3\~ст. 89 ЦПК України,\~суд\~оцінює докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~обєктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний звязок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні обєктивно встановлено, що 16 березня 2006 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується даними копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-БВ № 048710. Позивачка 15 червня 2013 року зареєструвала шлюб з [PERSON], що засвідчує зміну її прізвища. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії 1-БВ № 120976. На підставі рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області № 2-234/2006 від 26 січня 2006 року, видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 150 гривень, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення ним повноліття. За даними довідки № 3908/26-14 від 29 березня 2018 року, виданої уповноваженою особою Славутської міської ради Хмельницької області, до складу сімї позивачки входить син [PERSON], [INFO], який зареєстрований за місцем реєстрації позивачки в місті Славута по вулиці Козацька, 52 Хмельницької області. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.4\~ст. 273 ЦПК України, якщо\~після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст. 150 СК України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Відповідно до ч. 1 ст.\~180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3\~ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За наведених обставин, суд враховує ті обставини, що дитина проживає з позивачкою, усі обовязки щодо утримання і виховання сина позивач несе самостійно, сума в розмірі 150 гривень є не достатньою для забезпечення потреб дитини, і нижчою за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, крім того, представник відповідача позов визнав в заявленому розмірі. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved