Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2019 року звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ»(надалі-ПрАТ «СК «Оранта-Січ») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.02.2016 року приблизно о 13 год.00 хв. відповідач керуючи транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ VITO 110, реєстраційний номер [NUMBER] у м. Яремче Івано-Франківської області та рухаючись по другорядній дорозі зі сторони ресторану «Гуцульщина» у напрямку головної дороги Н-09 сполученням Мукачево-Львів при наближенні до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг не надав перевагу у русі транспортному засобу марки Mazda 626 реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням позивача, який рухався по головній дорозі та допустив із ним зіткнення. В результаті даної ДТП позивач отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а також був пошкоджений його автомобіль. Вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.02.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та звільнено від призначеного покарання на підставі п. «в» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році». Поданий у даному кримінальному провадженні цивільний позов [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди задоволено частково, в частині відшкодування матеріальних збитків залишено без розгляду. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «СК «Оранта-Січ». 03.05.2019 року позивач звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування і 31.05.2019 року ПрАТ «СК «Оранта-Січ» виплатило йому страхове відшкодування у розмірі 49000 грн. в межах страхового ліміту, який визначено полісом страхування за шкоду завдану майну третіх осіб у розмірі 50000 грн. за відрахуванням франшизи у сумі 1000 грн. Оскільки згідно висновку експертного дослідження №09/18-3 від 24.03.2016 року вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням належного йому транспортного засобу становить 74450,00 грн. просив стягнути з відповідача [PERSON] різницю між фактичним розміром завданої шкоди та виплаченим відшкодуванням у розмірі 25450,00 грн. та 1000,00 грн. франшизи. Також просив стягнути з ПрАТ «СК «Оранта-Січ» на його користь 9959, 01 грн. не отриманої середньої заробітної плати за час перебування на лікуванні у період з 16.02.2016 року по 06.04.2016 року, загалом 51 календарний день та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 05 липня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. 01 серпня 2019 року ПрАТ «СК «Оранта-Січ» подало відзив на позов, в якому просило у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення середньої заробітної плати за час перебування на лікуванні відмовити, оскільки на час ДТП позивач працював за основним місцем роботи на посаді механіка ЗФ ТОВ «Зірка Буковелю» та мав право на державне соціальне страхування у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в той час як страховою компанією відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час, які визначаються як різниця між середньомісячним втраченим доходом та отриманими коштами від Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Від відповідача [PERSON] 25 вересня 2019 року надійшов відзив на позов, в якому останній вказав, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. Зазначив, що на виконання умов договору страхування ПрАТ «СК «Оранта-Січ» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 49000 грн. на підставі заяви від 03 травня 2019 року, а доказів проведення фактичного ремонту автомобіля позивач не надав. Таким чином, страховик належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем. Відповідно до п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування має бути компенсована страхувальником, або особою, відповідальною за завдані збитки. Також вказав, що позивачем пропущено строк позовної даності, оскільки ДТП наслідком, якої є звернення [PERSON] до суду із вказаним позовом, мала місце 16 лютого 2016 року, а отже передбачений ст.257 ЦК України строк позовної давності щодо вимоги про відшкодування шкоди сплив 17 лютого 2019 року, в той час як із зазначеним позовом [PERSON] звернувся до суду лише 04 липня 2019 року. Із врахуванням наведеного просив у задоволенні позову відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Ухвалою суду від 23 жовтня 2019 року підготовче провадження у даній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 27 січня 2019 року визнано явку позивача [PERSON] у судове засідання обов`язковою. У відповідності до розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №165 від 03 серпня 2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 серпня 2020 року вказану справу передано у провадження судді Ваврійчук Т.Л. Ухвалою суду від 20 серпня 2020 року вказану справу прийнято до провадження суддею Ваврійчук Т.Л. та призначено у ній підготовче судове засідання. 16 листопада 2020 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 02 грудня 2021 року позов [PERSON] в частині позовних вимог до ПрАТ «СК «Оранта-Січ» про стягнення не отриманої середньої заробітної плати за час перебування на лікуванні у розмірі 9959,01 грн. залишено без розгляду за заявою представника позивача. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] -адвокат Капак В.М. позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача завданої матеріальної шкоди підтримав та просить їх задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача завдану в результаті ДТП матеріальну шкоду у сумі 26450,00 грн., яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди, який становить 74450,00 грн., що підтверджується долученим до матеріалів справи висновком експертного дослідження та та виплаченим [PERSON] ПрАТ «СК «Оранта-Січ» страховим відшкодуванням у розмірі 49000,00 грн. Зазначив, що доводи відповідача про пропуск строку позовної давності є необґрунтованими, оскільки строк позовної давності в даному випадку підлягає обчисленню з часу набрання законної сили вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, яким визнано відповідача винним у даній ДТП, тобто з 08 травня 2018 року, оскільки відповідно до чинних на той час правових прозицій цивільний позов [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, поданий у кримінальному провадженні було залишено без розгляду за передчасністю. Таким чином, оскільки вказаний позов подано до суду 04 липня 2019 року строк позовної давності не пропущений. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день час розгляду справи належно повідомлявся. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи. Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2018 року, який набрав законної сили 08 травня 2018 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних розмірів доходів громадян, що становить 3400 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами та звільнено від призначеного покарання на підставі п. «в» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22 грудня 2016 року, що набрав чинності 07 вересня 2017 року. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у сумі 20000,00 грн., витрати на правову допомогу у сумі 6000,00 грн. та витрати за проведення судової експертизи у сумі 1015,20 грн., а всього 27015,20 грн. Цивільний позов [PERSON] до ПрАТ «СК«Оранта-Січ» залишено без розгляду. Вказаним вироком суду встановлено, що 16 лютого 2016 року, приблизно о 13.00 год. обвинувачений [PERSON] керуючи автомобілем марки MERCEDES-BENZ VITO 110, реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по другорядній автодорозі зі сторони ресторану «Гуцульщина» та готельно-відпочинкового комплексу «Romantik» у напрямку головної автодороги Н-09 сполученням «Мукачево-Львів», що у м.Яремче Івано-Франківської області. У цей час по головній автодорозі зі сторони центральної частини м. Яремче в напрямку с. Микуличин Яремчанської міської ради рухався автомобіль марки «МАZDА 626», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . При наближенні до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг, водій [PERSON] в порушення вимог п.2.3 б), п.10.1, п.12.1, п.16.3, п.16.11 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, виїхав на смугу його руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «МАZDА 626» під керуванням водія [PERSON] . В результаті порушення [PERSON] ПДР України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій автомобіля «МАZDА 626» [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми передньої поверхні грудної клітки з переломом тіла грудини, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 104 від 18.04.2016 року відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечні для життя в момент їх заподіяння та викликали тривалий розлад здоров`я. Як зазначено у мотивувальній частині вироку суду, потерпілим [PERSON] було заявлено цивільний позов до ПрАТ «СК «Оранта-Січ» та [PERSON] , відповідно до якого останній просив стягнути на його користь з ПрАТ «СК «Оранта-Січ» загалом 63959,22 грн. майнової шкоди та моральної шкоди та з [PERSON] відповідно 26450,00 грн. матеріальної шкоди, 39287,66 грн. моральної шкоди, 2000,00 грн. витрат за здійснення юридичних послуг адвокатом та 1015,20 грн. за проведення судової експертизи. В ході судового розгляду потерпілий [PERSON] заявив клопотання про залишення позову до ПрАТ «СК «Оранта-Січ» про відшкодування майнової та моральної шкоди та до [PERSON] в частині стягнення вартості пошкодженого автомобіля без розгляду. Як слідує із ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2017 року цивільний позов до ПрАТ «СК «Оранта-Січ» та [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням був поданий потерпілим [PERSON] у судовому засіданні 25 травня 2017 року та прийнятий судом до розгляду у кримінальному провадженні №348/1796/16-к за обвинувальним актом №12016090110000043 від 14 вересня 2016 року щодо [PERSON] , у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України. У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії(бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ №6323693 від 01 грудня 2015 року цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Оранта-Січ». Ліміт відповідальності за шкоду, завдану пошкодженням майна за даним полісом становить 50000,00 грн., розмір франшизи визначено у сумі 1000,00 грн. Згідно висновку експертного дослідження №09/18-3 від 24 березня 2016 року, наданого Івано-Франківським НДЕКЦ, вартість матеріального збитку, який завданий власнику наданого на дослідження КТЗ «МАZDА 626», реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , 1992 року випуску внаслідок завданих йому пошкоджень у ДТП, яке відбулось 16 лютого 2016 року, на дату оцінки 18 березня 2016 року становить 75450 грн. 03 травня 2019 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Оранта-Січ» із заявою про виплату страхового відшкодування за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 16 лютого 2016 року за участю застрахованого транспортного засобу MERCEDES-BENZ VITO 110, реєстраційний номер [NUMBER] . 31 травня 2019 року ПрАТ «СК «Оранта-Січ» перерахувало на рахунок позивача, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» страхове відшкодування у розмірі 49000,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку [PERSON] від 18 червня 2019 року. Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. У відповідності до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно вимог ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням). Пунктом 1.3 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року (із змінами)(надалі- Закон №1961-IV) визначено, що потерпілі це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Відповідно до ст.6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 9 Закону №1961-IV передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно з ст.22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Суд ураховує правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц про те, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Судом встановлено, що саме з вини відповідача [PERSON] 16 лютого 2016 року трапилася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу на праві власності транспортний засіб «МАZDА 626», реєстраційний номер [NUMBER] , чим заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 75450 грн. ПрАТ «СК «Оранта-Січ» виплачено страхове відшкодування у межах страхового ліміту, передбаченого полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ №6323693 від 01 грудня 2015 року у сумі 49000 грн. Таким чином, суд приходить до переконання, що із урахуванням виплаченого страхового відшкодування з відповідача згідно заявлених позовних вимог підлягає стягненню в користь позивача матеріальна шкода, завдана пошкодженням транспортного засобу марки «МАZDА 626», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті ДТП 16 лютого 2016 року у розмірі 25540,00грн., що визначений як різниця між вартістю завданого матеріального збитку у сумі 75540,00грн. та виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 49000,00 грн. Що стосується позовних вимог позивача [PERSON] про стягнення з вартості матеріальної шкоди в розмірі франшизи, встановленої полісом серії АЕ №6323693, то суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до п.12.1. ст.12 Закону №1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У відповідності до п.36.6. ст. 36 Закону №1961-IV страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ №6323693 від 01 грудня 2015 року передбачено франшизу в розмірі 1000,00 грн. Таким чином, оскільки розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, відтак суд дійшов висновку про те, що в цій частині позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню майнова шкода у розмірі франшизи у сумі 1000,00 грн. Із урахуванням викладеного загальний розмір майнової шкоди, яка підлягає до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] складає 26540,00 грн. Відповідач [PERSON] подав заява про застосування строків позовної давності. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного)-можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За правилами ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Аналіз положень статті 261 ЦК України дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У правовому висновку, що викладений у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1365цс17 Верховний Суд України вказав, що позивач дізнався про порушення свого права та про особу, яка його порушила (водія, що спричинив ДТП), тобто в день скоєння ДТП, внаслідок якої пошкоджено автомобіль, і саме із цього часу у позивача виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди. Таким чином при зверненні з вимогою про відшкодування шкоди до безпосереднього заподіювача шкоди, перебіг позовної давності для вимоги потерпілого починається з дня скоєння ДТП. Частиною 2 ст.265 ЦК України визначено, що у разі, якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності . Якщо частина строку, що залишилася, є меншою ніж шість місяців, вона подовжується до шести місяців. Як встановлено судом, цивільний позов у кримінальному провадженні був поданий [PERSON] 25 травня 2017 року. Вказаний позов був залишений без розгляду вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2018 року, який набрав законної сили 08 травня 2018 року. Отже, проміжок часу з моменту пред`явлення [PERSON] цивільного позову, тобто з 25 травня 2017 року по день набрання законної сили вироком суду, яким даний позов залишено без розгляду-08 травня 2018 року не зараховується до позовної давності за вимогою про відшкодування шкоди. Таким чином, враховуючи те, що про порушення свого права [PERSON] дізнався 16 лютого 2016 року і саме із цього часу у нього виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди, цивільний позов у кримінальному провадженні був пред`явлений ним 25 травня 2017 року, тобто через один рік та три місяці, а із вказаним позовом він звернувся до суду 04 липня 2019 року, тобто через один рік та два місяці після набрання законної сили вироком суду, яким цивільний позов [PERSON] у кримінальному провадженні залишено без розгляду, суд приходить до переконання, що позивачем не пропущено строк позовної давності. Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання що позов [PERSON] є підставним, обґрунтованим та підлягає до задоволення, шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача 26540,00 грн. грошового відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка включає в себе 25540,00 грн. різниці між вартістю завданого матеріального збитку та виплаченим страховим відшкодуванням та франшизу у розмірі 1000,00 грн. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн. При зверненні до суду позивачем було також надано договір про надання правничої допомоги №63/2019, укладений із адвокатом Капаком В.М. 01 липня 2019 року та попередній(орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, відповідно до якого розмір понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу складає 3050,00 грн. Згідно з вимогами ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів(договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Враховуючи те, що до закінчення судових дебатів у справі представник позивача повідомив, що відповідні докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу будуть надані стороною позивача протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду, суд вважає, що слід призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати у даній справі на 09 год. 30 хв. 13.12.2021 року.

Outcome: approved