Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 13557,15 гривні, 1500 гривень моральної шкоди. Позов мотивує тим, що з 22.12.2003 року працює правильником на машинах заготівельного цеху на ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів». З грудня 2012 року йому не виплачується заробітна плата, а тому заборгованість по такій становить 13557,15 гривні. Крім цього, просить стягнути 1500 гривень моральної шкоди. Позивач у судове засідання не з'явився, подавши суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Кіндратишин І.А. у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала частково, не заперечила щодо суми заборгованості по заробітній платі. Щодо стягнення з відповідача в користь позивача моральної шкоди заперечила повністю. Вислухавши пояснення представника відповідача, оглянувши матеріали справи, беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Згідно довідки № 704 від 10.09.2014 року заборгованість Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» перед [PERSON] з виплати заробітної плати, станом на 08.09.2014 року, за грудень 2012 року по липень 2014 року становить 13557,15 гривень. Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, обов'язок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг страждань позивача, які він зазнав внаслідок невиплати належних йому сум при звільненні. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, а відтак, вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 500 гривень відповідатиме ступеню страждань позивача.

Outcome: approved