Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач в особі Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення понесених витрат, пов»язаних із виплатою страхового відшкодування в порядку зворотної вимоги (регресу). Мотивуючи свої вимоги тим, що 14 квітня 2011 року о 15 годині 00 хвилин на вулиці Ревуцького в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шкода», державний номерний знак [NUMBER], який був застрахований в НФСК «Добробут» згідно Полісу № ВЕ/8202249 зі строком дії з 13 грудня 2010 року по 12 грудня 2011 року, який належить [PERSON], та автомобіля «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням неповнолітнього [PERSON], [INFO], матір»ю якого є [PERSON], яка на час ДТП не мала чинного договору страхування транспортного засобу, й яку постановою Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2011 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 КпАП України за неналежне виконання обов»язкі по вихованню дитини. В наслідок ДТП було завдано шкоди автомобілю «Шкода». З метою визначення розміру збитку, завданого застрахованому транспортному засобу внаслідок ДТП, замовлено проведення незалежної експертизи. Згідно Звіту № 238 товарознавчого дослідчення з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 27 квітня 2011 року, зробленого ТОВ «Експерт-Сервіс», вартість збитку завданого автомобілю «Шкода», державний номерний знак [NUMBER], визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, та становить 14 178 грн. 56 коп., виплата якого з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого позивачем, здійснена 29 серпня 2011 року на підставі заяви страхувальника та платіжного доручення № 3761 в сумі 11 815 грн. 47 коп. В судовому засіданні представник позивача Патрик Г.Г., діюча на підставі довіреності від 27 грудня 2013 року (а.с.38), позовні вимоги підтримала з тих же підстав, просила їх задовольнити: стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 11 815 грн. 47 коп. - витрат, пов»язаних із виплатою страхового відшкодування; 1 000 грн. 00 коп. - витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала уцілому, просила їх задовольнити, визнавши свій обов"язок відшкодувати завдані її неповлолітнім сином збитки. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 14 квітня 2011 року о 15 годині 00 хвилин на вулиці Ревуцького в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шкода», державний номерний знак [NUMBER], який був застрахований в НФСК «Добробут» згідно Полісу № ВЕ/8202249 зі строком дії з 13 грудня 2010 року по 12 грудня 2011 року, який належить [PERSON], та автомобіля «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням неповнолітнього [PERSON], [INFO], матір»ю якого є [PERSON], яка на час ДТП не мала чинного договору страхування транспортного засобу, й яку постановою Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2011 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 КпАП України за неналежне виконання обов»язків по вихованню дитини (а.с.10, 11, 12, 13, 14). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. В наслідок ДТП було завдано шкоди автомобілю «Шкода» (а.с.11). З метою визначення розміру збитку, завданого застрахованому транспортному засобу внаслідок ДТП, замовлено проведення незалежної експертизи. Так, згідно Звіту № 238 товарознавчого дослідчення з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 27 квітня 2011 року, зробленого ТОВ «Експерт-Сервіс», вартість збитку завданого автомобілю «Шкода», державний номерний знак [NUMBER], визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, та становить 14 178 грн. 56 коп., виплата якого з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого позивачем, здійснена 29 серпня 2011 року на підставі заяви страхувальника та платіжного доручення № 3761 в сумі 11 815 грн. 47 коп. (а.с.16-31). Відповідно до п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Обов»язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого становить 25 500 грн. 00 коп. (ст.9 вказного Закону). У зв»язку з проведеною позивачем регламентною виплатою потерпілому у позивача виникло право зворотної (регресної) вимоги до винної у ДТП особи - відповідача. Відповідно до пункту 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до пункту першого статті 22 зазначеного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов'язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини (ч.1,2 ст. 179 ЦК України). Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, судом взято за основу Звіт товарознавчого дослідження, на тій підставі, що він відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, а саме: Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Загальним засадам оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджений Мін»юстом, Фондом держмайна, реєстраційний № 1070/8395 від 24.11.2003 року (зі змінами) тощо; має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку та виконаний з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля. Статтею 29 зазначеного Закону встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Проте частиною 3 зазначеної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За таких правових підстав, суд застосовує спеціальну норму, регулюючу дані правовідносини - статтю 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за наслідками вимог частини 3 статті 22 ЦК України. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних з виплатою страхового відшкодування, обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Вирішуючи вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 1000 грн. 00 коп., з урахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов»язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік», суд вважає, їх обґрунтованими, доведеними, заснованими на вимогах закону, що регулюють дані правовідносини, а тому підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 1 статті 88 ЦПК України. Так стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судові витрати: судовий збір - 243 грн. 60 коп. (а.с.1), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ч.1, 2 ст. 1179 ЦК України, ст. ст. 9, 38, 40, 41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 9, 27 Закону України «Про страхування», Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved