Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 12529,11 доларів США за кредитним договором № IFU0AE00000031 від 07.09.2007 року та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 07.09.2007 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № IFU0AE00000031 у розмірі 16746,90 дол.США на термін до 06.09.2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені цим договором. Згідно умов кредитного договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Однак, взятих на себе зобов`язань відповідач не виконував, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 22.11.2019 становить 164318,31 дол.США, і яка складається з: 12529,11 дол.США. - заборгованості за тілом кредиту; 35144,73 дол.США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 190,05 дол.США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 824,67 дол.США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 115819,80 дол.США- пеня за несвоєчасність сплати боргу. В забезпечення виконання зобов`язань за договором IFU0AE00000031 між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] 07.09.2007 року було укладено договір поруки. Наслідками порушення відповідачами зобов`язань щодо повернення суми кредиту є право позивача вимагати його повернення та штрафних санкцій за невиконання умов договору, однак позивач користуючись своїми правами просить стягнути з відповідача частину заборгованості, а саме заборгованість за тілом кредиту. Представника позивач зазначив в позові, що про розгляд справи без участі представника банку, та в разі неявки відповідачів, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причин своєї неявки не повідомляли, однак належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи за останньою відомою судові адресою. Враховуючи те, що відповідачами у встановлений законом строк відзиву на позовну заяву до суду не подано, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріли справи, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задоволити. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. За принциповими положеннями ст.12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вимогами статей 78, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Матеріалами справи встановлено, що 07.09.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № IFU0AE00000031 у розмірі 16746,90 дол.США на термін до 06.09.2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені цим договором. Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. [PERSON] не виконав взятих на себе кредитних зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 22.11.2019 становить 164318,31 дол.США, і яка складається з: 12529,11 дол.США. - заборгованості за тілом кредиту; 35144,73 дол.США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 190,05 дол.США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 824,67 дол.США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 115819,80 дол.США- пеня за несвоєчасність сплати боргу. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. В забезпечення виконання зобов`язань за договором IFU0AE00000031 від 07.09.2007 року, в цей день між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір поруки. У відповідності до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до приписів ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно умов вказаного кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов`язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом; сплачувати відповідну комісійну винагороду, та у випадку порушення зобов`язання, сплачувати відповідні штрафні санкції. З огляду на вищевказане суд вважає, що позивач правомірно вимагає стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту, яка становить 12529,11 дол.США. Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позов АТ КБ «Приватбанк» є підставним та підлягає задоволенню, а саме стягненню з відповідача підлягають: 12529,11 дол.США - заборгованість за тілом кредиту. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі`у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути в користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору. На підставі ст. 525, 526, 546, 553, 554, 610-612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved