Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 10 квітня 2006 року позивач уклав з відповідачем [PERSON] кредитний договір, за яким банк надав відповідачеві кредит у розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідачка [PERSON] свої обовязки за договором не виконує, в звязку з чим станом на 30 листопада 2016 р. виникла заборгованість на суму 456,37 грн.- за кредитом, 16653,05 грн.- за процентами, 3961,08 грн. - за пенею та комісією, 500,00 грн. - фіксована частина штрафу за порушення строків платежів, 1053,53 грн.- процентна складова штрафу за порушення строків платежів, усього 22624,03 грн., які позивач просить стягнути з відповідачки. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки витрати на сплату судового збору в сумі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволені позову. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, одночасно просила суд застосувати строк позовної давності і відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 квітня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір,згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та зобов'язалася їх повернути за встановленим графіком. Відповідачка взяті на себе зобов'язання по щомісячній сплаті частини кредиту не виконала у повному обсязі. Згідно зі ст.ст. 530, 631 ЦК України , якщо у зобовязанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач надав суду розрахунок заборгованості за вказаними кредитним договором станом на 30 листопада 2016 року, згідно якому відповідач має заборгованість: 456,37 грн.- за кредитом, 16653,05 грн.- за процентами, 3961,08 грн. - за пенею та комісією, 500,00 грн. - фіксована частина штрафу за порушення строків платежів, 1053,53 грн.- процентна складова штрафу за порушення строків платежів, усього 22624,03 грн. Відповідно до ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачка [PERSON] надала суду заяву, в якій просить суд застосувати позовну давність. Заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Окрім того, відповідно до ст. 257, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна (скорочена) позовна давність, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. В судовому засіданні встановлено, що кредитним договором від 10 квітня 2006 р. Відповідачка перестала сплачувати заборгованість за кредитом з 17 січня 2014 р. З цього дня відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності тривалістю 3 роки. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором після спливу позовної давності, суд вважає за необхідне у задоволені позову відмовити в зв'язку зі спливом строку позовної давності, оскільки про її застосування заявив представник відповідача. Вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на сплату судового збору не підлягає задоволенню у відповідності зі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed