overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

В серпні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, 22.06.2011 року, актовий запис № 12, посилаючись на те, що продовження подружніх стосунків суперечить її волі. Від даного шлюбу в них є дитина [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою. На даний час позивачка бажає розірвати шлюб по тій причині, що відносини не склались і вони довгий час не проживають разом. Під час сумісного проживання, між ними виникали часті конфлікти, що перешкоджали нормальному існуванню сім"ї. Між подружжям втрачено почуття поваги та любові один до одного, а тому збереження такої сім'ї, на думку позивачки, є неможливим та недоцільним. Сторони в судове засідання не з'явились, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а тому справа розглянута без їх присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. В наданих заявах-клопотаннях позивачка наполягала на вимогах щодо розірвання шлюбу, а відповідач позов повністю визнав, а тому рішення у справі прийняте відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяви про розірвання шлюбу відповідають дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх особисті та майнові права, а тому позов підлягає задоволенню на підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. На підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

В серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи свої вимоги наступним. Сторони перебувають в шлюбі з 11.06.2011 року. Від шлюбних відносин дітей не мають. Позивачка посилається на те, що вони не розуміють одне одного, в зв"язку з психологічною несумісністю. З цієї причини вони припинили спільне проживання з жовтня 2012 року. В судовому засіданні позивачка відсутня. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просить шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні відсутній. Про час та місце розгляду справи він повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Заперечень суду не надав, причини своєї неявки не повідомив. За таких обствин, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутності сторін за наявними доказами у справі. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 11 червня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції. Від спільного сімейного життя дітей не мають. Сторони припинили спільне проживання з 07.10.2012 року, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

В серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання з [PERSON], мотивуючи свої вимоги наступним. Позивачка перебувала в шлюбі з відповідачем, який розірвали 28.04.2006 року. Від шлюбу мають двох дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дочка є студенткою першого курсу денної форми навчання лісогосподарського факультета Національного університету біоресурсів і природокористування України. В зв"язку з цим потребує матеріальної допомоги. Вважає, що відповідач має можливість утримувати дочку , тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки, яка навчається у розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно до досягнення нею 23-річного віку. В судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] зменшив розмір позовних вимог, просить стянути з відповідача по 300 грн щомісячно на утримання повнолітної [PERSON], починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею 23-річного віку. Відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн щомісячно, оскільки він не працює, має мінливий заробіток, а також сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини та надає допомогу в добровільному порядку на потреби дітей. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що від шлюбних відносин сторони мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Копією свідоцтва про народження дитини підтверджується, що [PERSON] є дочкою [PERSON]. Відповідно до довідки Лісогосподарського факультету від 18.07.2014 року № 266, повнолітня дочка є студенткою першого курсу денної форми навчання лісогосподарського факультета Національного університету біоресурсів і природокористування України. Рік вступу 01.09.2013 р, рік закінчення 30.06.2017р. Згідно ст.199 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей , які навчаються та потребують допомоги. Відповідач, з врахуванням його матеріального стану, може надавати посильну допомогу дитині у розмірі 300 грн. щомісяця. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України, враховує матеріальне положення сторін, враховує, що відповідач не працює, не має постійного заробітку, сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини, і вважає що з нього необхідно стягнути аліменти на утримання [PERSON], яка навчається в твердій грошовій сумі в розмірі по 300 гривень щомісячно. При зверненні до суду позивачкою понесені судові витрати: на оплату юридичної допомоги у сумі 300 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Крім того, з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у сумі 263 грн. 40 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 04.04.2000 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що зроблено актовий запис №284. Позов мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сімю, шлюб між ними фактично розпався, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть протягом останніх десяти років, у зв"язку з чим просила шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Розглянувши наявні документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Встановлено, що 4 квітня 2000 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, за актовим записом № 284. Зі змісту позову вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Вказані обставини відповідачем у заяві про визнання позову не заперечувались. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, суд вважає, що укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

В серпні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку № 129 по вулиці Фонтанна в м. Миколаєві. В обґрунтування свого позову позивач вказав, що він є власником житлового будинку, що розташований за вищевказаною адресою. У цьому будинку, крім нього зареєстровані, його дружина [PERSON], син [PERSON], донька [PERSON] та відповідач [PERSON], який з вересня 2011 року за місцем своєї реєстрації не проживає. З цього часу його місце проживання (перебування) позивачу невідомо, його речей в будинку немає, він не користується житловим приміщенням без поважних причин більше одного року, не проводить оплату житлово-комунальних послуг та не займається благоустроєм будинку. При цьому відповідач не є родичем чи членом сім»ї позивача. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання неодноразово не зявлявся, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, будь-яких заяв від нього до суду не надходило, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, та дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. На підставі договору дарування від 15.08.1996 року, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори за р. № 1-2087, зареєстрованого в ММБТІ в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 10.02.1997 року за р. № 943, позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності цілий житловий будинок, з усіма господарськими та побутовими спорудами і будівлями, що розташований по вулиці Фонтанній 129 в м. Миколаєві (а.с.3-4). Згідно довідки КП "ДЄЗ "Океан" № 3915 від 25.08.2015 року (а.с.6) у спірному будинку, крім позивача, зареєстровані: його дружина [PERSON], син [PERSON], донька [PERSON] та відповідач [PERSON] Проте з 2011 року відповідач зі спірного будинку вибув у невідоме місце перебування і по теперішній час місце його знаходження не відомо, що підтверджується актами про непроживання (а.с.11,12) та поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, оскільки він без поважних причин не користується вказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

В серпні\~2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №006Z/059122 від 07 лютого 2013 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 60% річних. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав і станом на 23 квітня 2015 року має заборгованість у розмірі 77407,97 грн. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов визнав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 07 лютого 2013 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит" та відповідач [PERSON] уклали договір про відкриття карткового рахунку та, надання і використання платіжної картки, що підтверджується копією договору (а.с.4-6), копією заяви (а.с.7), правилами користування платіжною карткою (а.с.8-9), копією договору про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту (а.с.10-12), інформацією про умови кредитування (а.с.13-15). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.16-17) станом на 23 квітня 2015 року заборгованість за кредитним договором відповідача становить 77407,97 грн., з яких заборгованість за кредитним договором - 6110,99 грн., заборгованість прострочена (несанкціонована) за кредитним договором 12222,32 грн., нараховані відсотки по заборгованості 38960,95 грн., пеня 20113,71 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 77407,97 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в сумі 774,08 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] мотивуючи свої вимоги наступним. Сторони перебувають в шлюбі з 24 вересня 2011 року. Від шлюбних відносин мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов"язки з ведення спільного господарства. В даний час вони припинили ведення спільного господарства та не проживають разом. В судовому засіданні позивачка відсутня. Надала суду заяву відповідно до якої вона просить суд розглянути справу без її участі, позвоні вимоги задовольнити, повернути дошлюбне прізвище- [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні відсутній. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заперечень проти позову від нього не надійшло. За таких обставин, суд вважає можливим справу розглянути у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 24 вересня 2011 року, який зареєстровано відділом ДРАЦС Щорського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 103. Від подружніх відносин мають двох спільних дітей, доньок- [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] . Судом надавався сторонам строк на примирення терміном на три місяці, але примирення між подружжям не відбулося. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі одного з подружжя, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

В серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що [PERSON] належним чином не виконує умови кредитного договору щодо сплати кредиту та відсотків за користування ним представник позивача просить суд стягнути з відповідача 7 425, 71 грн. заборгованості за кредитним договором. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову не надсилав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що 25 червня 2010 року ПАТ "Дельта Банк" (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний Банк "Дельта", надалі - Позивач) та [PERSON], [INFO], надалі - Відповідач, уклали кредитний договір № 001-20521-250610. (а.с.4-5). Відповідно до п. 1.2 Договору Позивач відкриває Відповідачеві картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні (надалі - рахунок), випускає та надає Держателю платіжну картку , а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування на умовах, укладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку № 1 до Договору. Відповідно до п. 5.2 Договір набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання зобов'язань за цим договором. Банк надає Держателю Кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії. Відповідно до п. 1.3 банк відкриває Держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000, 00 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт Кредитної лінії на Рахунок в сумі 5 000, 00 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме: не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості. Станом на 12.06.2015 р. Відповідач має заборгованість - 7 425 грн. 71 коп., яка складається з: - 7 425, 71 грн. - тіло кредиту; - 0, 00 грн. - прострочене тіло кредиту; - 0, 00 грн. - заборгованість за відсотками; - 0, 00 грн. - заборгованість за комісіями. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Наслідки порушення договору, позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. 549-552, 625, 1048 ЦК України та відповідає вимогам позивача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

В серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що [PERSON] належним чином не виконує умови кредитного договору щодо сплати кредиту та відсотків за користування ним представник позивача просить суд стягнути з відповідача 9\~092, 44 грн. заборгованості за кредитним договором. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову не надсилав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що 17.10.2007 року ПАТ "Дельта Банк" (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний Банк "Дельта", надалі Позивач) та [PERSON], [INFO], надалі Відповідач, уклали кредитний договір № 001-20176-171007. (а.с.4). Відповідно до п. 1.2 Договору Позивач відкриває Відповідачеві картковий рахунок № 26257901366845 в національній валюті України гривні (надалі рахунок), випускає та надає Держателю платіжну картку , а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування на умовах, укладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку № 1 до Договору. Відповідно до п. 5.2 Договір набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання зобовязань за цим договором. Банк надає Держателю Кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії. Відповідно до п. 1.3 банк відкриває Держателю кредитну лінію на загальну суму 30\~000, 00 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт Кредитної лінії на Рахунок в сумі 3\~000, 00 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме: не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості. Станом на 27.07.2015 р. Відповідач має заборгованість 9 092 грн. 44 коп., яка складається з: - 4 765, 56 грн. - тіло кредиту; - 830, 64 грн. прострочене тіло кредиту; - 3 496, 24 грн. заборгованість за відсотками; - 0, 00 грн. - заборгованість за комісіями. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Наслідки порушення договору, позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. 549-552, 625, 1048 ЦК України та відповідає вимогам позивача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved