Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Керівник Немирівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі закладу охорони здоров'я Тульчинської центральної районної лікарні звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину, посилаючись на те, що ухвалою про звільнення від кримінальної відповідальності у зв'язку із дійовим каяттям від 28.02.2017 Тульчинського районного суду Вінницької області звільнено [PERSON], [INFO], від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 296 КК України, а саме: в заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON], який у зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Тульчинської центральної районної лікарні в період з 30.10.2016 по 08.11.2016 і на його лікування було витрачено 2235,12 грн.. Згідно ч.1, 3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Вказана шкода Тульчинськійцентральній районній лікарні до цього часу не відшкодована, в зв'язку з чим просить стягнути із відповідача на користь районного бюджету Тульчинського району витрати на лікування потерпілого від злочину в сумі 2235,12 грн. та судові витрати. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов визнали. Заслухавши прокурора, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 28.02.2017 (а.с.4) [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 296 КК України у зв'язку із дійовим каяттям, Потерпілим в кримінальному провадженні по обвинуваченню [PERSON]у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.296 КК України визнано [PERSON] У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Тульчинської центральної районної лікарні в період з 30.10.2016 по 08.11.2016 і на його лікування було витрачено 2235,12 грн., що підтверджується довідкою Тульчинськоїцентральної районної лікарні №907-01-11 від 21.11.2017 (а.с.5) та розрахунком вартості лікування (а.с. 6,7). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦПК шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1, 3 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно п. 3, п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно статуту Тульчинська ЦРЛ є об'єктом спільною власності територіальних громад сіл, селищ, міста Тульчинського району, управління якою здійснює Тульчинська районна рада., а тому витрати понесені закладом охорони здоров'я стягуються до районного бюджету. Тульчинська ЦРЛ є об'єктом спільної власності територіальної громади сіл, селищ, міста Тульчинського району та фінансується за рахунок районного бюджету. Отже, кримінальним правопорушенням, вчиненим [PERSON] заподіяно збитки бюджету Тульчинського району, у вигляді витрат понесених ЦРЛ на лікування потерпілого [PERSON] Однак, Тульчинська ЦРЛ з моменту встановлення факту завдання шкоди не вживала заходів представницького характеру, що свідчить про те, що орган, до компетенції якого віднесенні представницькі повноваження у даній сфері їх не здійснює, що в свою чергу порушує економічні інтереси держави. Таким чином, вбачаються правові підстави для звернення прокурора до суду про відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням у межах компетенції, передбаченої ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 3 ст. 110 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем заподіяння шкоди. На підставі ст. 45 КК України, визначено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду. Встановлено, що зазначені вище витрати закладу охорони здоров'я відповідачем до цього часу в добровільному порядку не відшкодовані. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] Тульчинська центральна районна лікарня понесла витрати на лікування потерпілого від злочину, між діями [PERSON] та цими витратами є прямий причинний зв'язок, що встановлено ухвалою суду, яка набрала законної сили, а тому обов'язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню та з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь районного бюджету Тульчинського району витрати на лікування потерпілого від злочину в розмірі 2235,12 грн. Згідно ст.81 ч.1, 6 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. За п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved