Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 13 вересня 2011 року померла його мати [PERSON]. За життя мати розпорядилася своїм майном на випадок своєї смерті, склала заповіт. Вказаний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітетом Нововодянської сільської ради Камянсько-Дніпровського район Запорізької області [PERSON], 18.11.2005 року за реєстровим № 175. Відповідно до змісту заповіту все своє майно, у тому числі належний на праві приватної власності [PERSON] житловий будинок за адресою: с. Нововодяне, вул. Кірова, буд 76 Камянсько-Дніпровського району Запорізької області вона заповіла позивачу. Після смерті матері позивач прийняв спадщину, мешкаючи в житловому будинку. В липні 2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Камянсько-Дніпровського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та житловий будинок, що знаходяться за адресою: с. Нововодяне, вул. Каштанова (стара адреса: вул. Кірова), буд. 76 Камянсько-Дніпровського району Запорізької області. За результатом розгляду заяви 28.07.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що зареєстроване в реєстрі за №1057, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] є [PERSON] Спадщина, на яку видано свідоцтво складається земельної ділянки № 76, яка знаходиться по вул. Каштановій в с. Нововодяне, Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, площею 0,3800 га, кадастровий номер земельної ділянки 2322486500:01:004:0081 переданої для ведення особистого селянського господарства. Нотаріусом також видано Інформаційну довідку за № 64891344 від 0208.2016 року відповідно до якої право власності на зазначену земельну ділянку на підставі свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстровано за мною у Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності: 15701949, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 988812023224). Постановою приватного нотаріуса Камянсько-Дніпровського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] від 15 вересня 2016 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] на житловий буд. №76, який знаходиться по вул. Каштановій (колишня «Кірова») в с. Нововодяне, Камянсько-Дніпровського р-ну Запорізької обл., у зв'язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності на житловий будинок, який є спадковим майном. На час побудови вищевказаного житлового будинку, у 1965 році законом не вимагалося введення його в експлуатацію та оформлення права приватної власності на нього, тому за життя покійна [PERSON] оформила лише технічний паспорт на житловий будинок, за отриманням свідоцтва на право власності не зверталась. Позивач просив суд, визнати за ним право властності на спадкове майно - житловий будинок № 76, який знаходиться по вул. Каштановій (колишня «Кірова») в с. Нововодяне, Камянсько-Дніпровського району Запорізької області у порядку спадкування за заповітом після [PERSON] В судове засідання сторони не зявилися, позивач надав до суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач направиви лист в якому не заперечує проти позову, просив справу розглядати без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 13 вересня 2011 року померла [PERSON], про що 15.09.2011 року складено актовий запис про смерть №27 Нововодянською сільською радою Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, та видано свідоцтво про смерть серія 1-ЖС №208473. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном на випадок своєї смерті, склала заповіт. Вказаний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітетом Нововодянської сільської ради Камянсько-Дніпровського район Запорізької області [PERSON], 18.11.2005 року за реєстровим №175. Відповідно до змісту заповіту все своє майно, у тому числі належний на праві приватної власності житловий будинок за адресою: с. Нововодяне, вул. Кірова, буд 76 Камянсько-Дніпровського району Запорізької області вона заповіла позивачу - [PERSON]. Після смерті матері [PERSON] прийняв спадщину, мешкаючи в житловому будинку. Як вбачається зі спадкової справи № 85/2016, в червні 2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Камянсько-Дніпровського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та житловий будинок, який знаходяться за адресою: с. Нововодяне, вул. Каштанова (колишня «Кірова»), буд. 76 Камянсько-Дніпровського району Запорізької області. За результатом розгляду зазначеної заяви, 28.07.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що зареєстроване в реєстрі за №1057, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] є [PERSON] Спадщина, на яку видано свідоцтво складається земельної ділянки №76, яка знаходиться по вул. Каштановій (колишня «Кірова») в с. Нововодяне, Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, площею 0,3800 га, кадастровий номер земельної ділянки 2322486500:01:004:0081 переданої для ведення особистого селянського господарства. Приватним нотаріусом [PERSON] також видано Інформаційну довідку за № 64891344 від 0208.2016 року відповідно до якої право власності на зазначену земельну ділянку на підставі свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстровано за мною у Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності: 15701949, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 988812023224). Постановою приватного нотаріуса Камянсько-Дніпровського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] від 15 вересня 2016 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] на вищевказаний житловий будинок, у зв'язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності на житловий будинок, який є спадковим майном. На час побудови цього житлового будинку у 1965 році законом не вимагалося введення його в експлуатацію та оформлення права приватної власності на нього, тому за життя покійна [PERSON] оформила лише технічний паспорт на житловий будинок, за отриманням свідоцтва на право власності не зверталась. Житловий будинок належав останній на підставі записів в погосподарській книзі. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. На підстав ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу приписів ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пунктом 5 цієї статті передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 цього Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно роз'ясненням, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством; за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають; у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 19 зазначеного Закону, підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є зокрема рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок, та усі обєкти, що розташовані на вищевказаній земельній ділянці були зведені до 1992 року. Житловий будинок був побудований в 1965 році, а правовідносини з забудови будинку в зазначений час були врегульовані Цивільним кодексом УРСР, а отже цей будинок був побудований у відповідності до діючих на вказаний час норм матеріального права та інших нормативно-правових актів загальної дії, та введення в експлуатацію і державної реєстрації не потребував. Правовстановлюючий документ про право власності на вказане домоволодіння спадкодавець не оформлював. Однак, враховуючи те, що спірні правовідносини виникли до 01 січня 2004 року, згідно із ч. 6 ст. 86 ЦК УРСР відносини власності регулюються Законом України Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами. За положеннями ст. 86 ЦК УРСР та ст. 2 Закону України «Про власність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до ст. 12 Закону України від 07.02.1991 р. «Про власність» , чинного на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно ст. 49 зазначеного Закону володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, вимоги щодо визнання права власності на житловий будинок з надвірними прибудовами підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 25, 182, 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1262, 1267 ЦК України, ст. 86 ЦК УРСР, ст.ст. 2, 12, 49 Закону України від 07.02.1991 року «Про власність», ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved