Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

В травні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] в с. Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області помер батько позивача - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 11,5799 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3524085600:02:003:0931. що знаходиться на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району, Кіровоградської області та будинок [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом є діти померлого - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. За життя, 11.02.2000 року, [PERSON] залишив заповіт, посвідчений секретарем Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області за № 14, згідно з яким заповів належну йому земельну частку (пай) в КСП імені Чапаєва в розмірі 12,14 умовних кадастрових гектар, заповів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 09.10.2001 року секретарем Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області за № 108 було посвідчено ще один заповіт, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, що належний йому житловий будинок в [ADDRESS] з надвірними спорудами заповів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 31.05.2018 року [PERSON] звернувся до Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та нотаріусом Шевченко Н.Г. було заведено спадкову справу за № 162/2018. [PERSON] та [PERSON] у шестимісячний строк відмовились від прийняття спадщини на користь [PERSON] , що підтверджується відповідними заявами, копії яких додаються. Також, із заявою від 30.08.2018 року про при прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась - [PERSON] , про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Так як її прізвище « [PERSON] », а померлим є « [PERSON] », то вона не могла вступити в спадщину. В подальшому, вона як спадкоємець зверталась до Новоукраїнського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській області із заявою про внесення змін до актового запису про смерть [PERSON] і просила виправити прізвище померлого з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно поданої заяви було складено висновок від 17.06.2018 року відповідно до якого були внесено зміни до актового запису про смерть № 24 від 27.04.2018 року та змінено прізвище померлого з « [PERSON] » на « [PERSON] », і на підставі цих документів видано нове свідоцтво про смерть, в якому прізвище померлого зазначено « [PERSON] ». Листом від 31.08.2018 року [PERSON] було повідомлено, що нотаріусом Новоукраїнської РДНК Шевченко Н.Г. внесено зміни до Спадкового реєстру, де прізвище спадкодавця « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Дане свідоцтво про смерть від 28.08.2018 року за № [NUMBER] в Рівнянській сільській раді не зареєстровано, про що свідчить довідка видана секретарем Рівнянської сільської ради. На підставі вище зазначених документів, а саме другого свідоцтва про смерть від 28.08.2018 року за №262554 постановою №1 від 06.02.2019 року, державним нотаріусої Шевченко Н.Г. позивачу було відмовлено в прийняті спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку тим, що не було надано доказів родинних відносин. За таких обставин, виникла необхідність встановити родинні зв`язки між позивачем [PERSON] та вже померлим зі зміненим прізвищем [PERSON] . А також встановити належність померлому [PERSON] заповітів, правовстановлюючих документів щодо спадкового майна, виданих на ім`я [PERSON] доданих до даної заяви документів слідує, що за життя [PERSON] в усіх документах був записаний із прізвищем « [PERSON] ». Вказані обставини було встановлено в адміністративній справі № 1140/2900/18 та підтверджуються рішенням Кіровоградської окружного адміністративного суду від 20.02.2019 року. Також, позивач вважає, що юридичні факти, про встановлення яких просить позивач підтверджуються матеріалами справи № 27/14,17-05/06-04 про внесення змін до актового запису цивільного стану про смерть № 24 від 27.04.2018 року, складеного виконавчим комітетом Рівнянської сільської ради, де було виправлено прізвище померлому з « [PERSON] » на « [PERSON] »; та матеріалами спадкової справи № 162/2018 заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , де в подальшому було змінено прізвище спадкодавця на « [PERSON] ». Ухвалою від 08.06.2021 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою від 31.08.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з покійним [PERSON] він працював разом 35 років, з позивачем разом ходили до школи. [PERSON] завжди в документах мав прізвище за життя « [PERSON] ». Стверджував, що [PERSON] є батьком [PERSON] - позивача по справі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працювала з Маломужем [PERSON] протягом 20 років, він був бригадиром тракторної бригади, в свідок працювала обліковцем. Як пішов на пенсію, на його місце взяли сина - позивача по справі. Вказала, що дійсно померлий [PERSON] , прізвище якого за життя було « [PERSON] » дійсно був батьком позивача. [PERSON] тричі був депутатом сільської ради та по документації його прізвище зазначалось як « [PERSON] ». Свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою позивача по справі, в судовому засіданні пояснила, що їх батьком був [PERSON] , відповідачка по справі була співмешканкою їхнього батька, шлюб між ними не реєструвався. Відповідач змінила прізвище батька з метою заволодіння земельними ділянками. Відповідачка [PERSON] в судове заідання не з`явилася по невідомим суду причинам, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином про що свідчить особиста розписка про з`явлення до суду. В підготовчому судовому засіданні 31.08.2021 року повідомила, що більше не бажає з`являтися до суду. Відзив до суду не подавала. Заслухавши пояснення позивача, його представника, свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , [INFO] , в с. Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області відповідно до актового запису про смерть №24, зробленого секретарем Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області Калич В.В. 27 квітня 2018 року та виданого свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (а.с.5). Після смерті батька залишилося спадкове майно і державним нотаріусом Шевченко Н.Г. Новоукраїнської районною державною нотаріальною конторою Кіровоградської області було заведено спадкову справу (а.с.54-80) на підставі заяв поданих у встановлений законом строк від сина, [PERSON] про прийняття спадщини та заяв дочок: [PERSON] та [PERSON] , які подали заяви про відмову від прийняття спадщини після померлого - [PERSON] на користь сина спадкодавця - [PERSON] , заяви від дружини [PERSON] про прийняття спадщини. 21.08.2018 року Новоукраїнським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській області видано свідоцтво про смерть на [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а.с.6). З копії актового запису про смерть №24 від 27.04.2018 року вбачається, що до нього були внесені зміни на підставі висновку від 17.07.2018 року та видано 21.08.2018 року нове свідоцтво про смерть, де змінено прізвище померлого з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.22). З копії повідомлення Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори від 31.08.2018р. №424/02-14, яке направлялося [PERSON] , вбачається, що нотаріус зазначає, що згідно листа Новоукраїнського відділу ДРАЦС від 29.08.2018 року в актовий запис про смерть [PERSON] було внесено зміни та видано нове свідоцтво про смерть на ім`я [PERSON] . На підставі внесених змін до актового запису про смерть 30.08.2018 року нотаріусом Новоукраїської районної державної нотаріальної контори були внесені зміни до спадкового реєстру, де прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Рекомендовано переглянути документи, що підтверджують родинний зв`язок зі спадкодавцем. У разі розбіжностей в буквах, необхідно звернутися до суду для встановлення родинного зв`язку зі спадкодавцем (а.с.27). Постановою державного нотаріуса Шевченко Н.Г. за №1 від 06.02.2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , що помер [INFO] у зв`язку з неподачею спадкоємцем документів, що підтверджують факт родинних відносин та правовстановлюючих документів на майно померлого (а.с.28). З копії рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 року, яке суду позивачем подане не в повному тексті, вбачається, що позивач оскаржував висновок Новоукраїнського районного відділу ДРАЦС щодо внесення змін до актового запису про смерть [PERSON] , та в задоволенні позову було відмовлено (а.с.31). Згідно копії Запису акта про народження №483 від 17.09.1945 року (другий примірник) [PERSON] народився [INFO] , в графі «батько» вказаний [PERSON] , в графі «мати» - [PERSON] (а.с.24). Однак в копії свідоцтва про народження батька позивача серії [NUMBER] зазначено мовою оригіналу « [PERSON] » народився [INFO] , батьками зазначено « [PERSON] та [PERSON] » (а.с.21). Позивач по справі згідно паспорта серії [NUMBER] зазначений як « [PERSON] » (а.с.17). Відповідно до копії свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] зазначено мовою оригіналу « [PERSON] » народився [INFO] , батьками зазначено « [PERSON] та [PERSON] » (а.с.21). Відповідно до довідки виданої виконкомом Рівнянської сільської ради від 20.02.2020 року №672, вбачається, що згідно записів погосподарської книги №13 стор.56 за 1974-1976 роки в домогосподарстві особовий рахунок [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - голова домогосподарства, батько, [PERSON] , [INFO] - дружина, [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , 1955р.н. - дочка, [PERSON] - дочка, [PERSON] - теща, [PERSON] - невістка (а.с.14). З поданих позивачем документів: копії паспорта батька позивача (а.с.20), заяви про видачу паспорта батька від 13.02.1998 року (а.с.23), повідомлення Новоукраїнського РС УДМС України в Кіровоградській області від 01.08.2020 року (а.с.25), листа УДМС України від 29.09.2019 року (а.с.26), вбачається, що в померлого батька позивача за життя в документах, що посвідчують особу значилося прізвище « [PERSON] ». Відповідно до частини першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про спадкування суд розглядає за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами (стаття 315 ЦПК України). Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно зі статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої-другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 ЦК України). Статтею 1261 Цивільного кодексу України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту родинних відносин з [PERSON] , який помер [INFO] і є його рідним батьком, що йому необхідно для отримання спадщини. З матеріалів справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк звернулися: позивач по справі [PERSON] , дочки спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , які подали заяви про відмову від прийняття спадщини після померлого - [PERSON] на користь сина спадкодавця, їхнього брата - [PERSON] , та звернулася дружина спадкодавця [PERSON] . Проте у зв`язку з розбіжностями у написанні прізвища позивача та батька та у зв`язку з неподанням правовстановлюючих документів на спадкодавця, позивач, не має можливості отримати спадщину. Суд з поданих позивачем документів, дійшов висновку, що факт родинних відносин в судовому засіданні доведений та підтверджується довідкою виданою виконкомом Рівнянської сільської ради від 20.02.2020 року №672, копією свідоцтва про народження позивача, копією свідоцтва про народження батька позивача, копією паспорта батька позивача, заявою про видачу паспорта батька від 13.02.1998 року, повідомленням Новоукраїнського РС УДМС України в Кіровоградській області від 01.08.2020 року, листом УДМС України від 29.09.2019 року, якими підтверджено що за життя в документах батька позивача було вказано прізвище « [PERSON] ». Прізвище батька позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » було змінено вже після його смерті за заявою дружини - відповідача по справі [PERSON] .. Крім того, факт, що померлий [PERSON] є батьком позивача [PERSON] в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] які вказали, що за життя знали спадкодавця [PERSON] , який мав прізвище в документах « [PERSON] » та що він дійсно є батьком позивача. Відповідно до копії та оригіналу, який був поданий в судовому засіданні для огляду, Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, що розташований в [ADDRESS] , виданого Виконкомом Новоукраїнської Ради народних депутатів 28.11.1989 року, осатанній належить [PERSON] (а.с.12). Згідно п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 вказаної Постанови при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Позивач, звертаючись до суду, також просив встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що « [PERSON] » та « [PERSON] », який помер [INFO] це одна й та сама особа, суд приходить до висновку, що факт належності померлому [PERSON] , свідоцтва на право особистої власності, виданого Виконкомом Новоукраїнської Ради народних депутатів 28.11.1989 року на жилий будинок, що розташований в [ADDRESS] , також також знайшов своє підтвердження і такий факт необхідно встановити. Крім того, позивач звертаючись до суду з вказаним позовом, просив встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер КР 37003, виданого 07.08.2000 року Рівнянською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, який посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 11.5799 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 3524085600:02:003:0931, розташованої на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Однак, зазначений в позовній заяві державний акт, ні в копії, ні в оригіналі суду не був наданий і матеріали справи його не містять, та у зв`язку з ненаданням вказаного документа суду, суд немає можливості пересвідчитися в його наявності, у зв`язку з чим у встановлені вказаного факту слід відмовити. Щодо позовних вимог позивача про встановлення факту належності [PERSON] заповітів складених 11.02.2000 року та 09.10.2001 року, суд зазначає наступне. Відповідно до копії заповіту складеного 09.10.2001 року та посвідченого секретарем Рівнянської сільської ради Миненко Л.М., вбачається, що [PERSON] належний йому житловий будинок в [ADDRESS] з надвірними спорудами заповів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.60). Згідно копії заповіту складеного 11.02.2000 року та посвідченого секретарем виконавчого комітету Рівнянської сільської ради Миненко Л.М., вбачається, що [PERSON] належну йому земельну частку/пай в КСП імені Чапаєва в розмірі 12,14 умовних кадастрових гектар заповів [PERSON] (а.с.61). Як зазначалося вище, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України). Однак згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а не правовстановлюючим документом, належність якого може встановити суд. Тому, суд не вбачає підстав для встановлення факту належності [PERSON] заповітів у викладених позовних вимогах, як зазначає позивач. Крім того, в судовому засіданні даний факт також не був підтверджений ні свідками, ні іншими наданими доказами, тому у вказаній частині позовних вимог слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору за задоволені дві позовні вимоги немайнового характеру в розмірі 1816 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Адвокатом Пантелеєвим О.М. представником позивача до суду на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано Калькуляцію вартості правничої допомоги, наданої адвокатом, акт виконаних робіт від 24.05.2021 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер серії КР №71130. Однак позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10600 гривень, тобто не надано платіжних документів про оплату послуг адвоката та не надано договір про надання правничої допомоги позивачу. Зважаючи на це, судом не встановлено обставин для стягнення витрат на правничу допомогу та у зв`язку з цим у задоволенні цієї вимоги слід відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial