Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів [PERSON] «Ламан-Транс-Експрес» та [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 14.04.2013р. приблизно о 15.00 годин, на 12км + 360м дороги «Західний обхід м.Львова», поблизу с.Сокільника Пустомитівського р-ну Львівської обл., водій [PERSON], керуючи вантажним автомобілем «[PERSON] VNL 64 T» №ВН6244СЕ із сідловим причепом-контейнеровозом "Деннісон» №5409ХО, будучи неуважним до оточуючої обстановки, не вжив заходи для збереження здоров"я громадян, порушив вимоги ПДР України, а саме: п.п.1.5 ч.1, п.п.10.1, п.п.12.3, а також вимоги дорожнього знаку 4.4 який забороняє водіям на даній ділянці дороги виконувати лівий поворот. Порушення вказаних пунктів ПДР призвело до того, що водій [PERSON] під час забороненого маневру лівого повороту, не пропустив автомобіль «Део-Ланос» №ВС6832ВВ, який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення вищевказаних автомобілів. Внаслідок зіткнення водій автомобіля «Део-Ланос» [PERSON] та пасажири автомобіля «Део-Ланос» [PERSON] отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а він, [PERSON] та [PERSON] отримали легкі тілесні ушкодження. Таким чином, [PERSON], будучи особою, яка керує транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим тілесні ушкодження середньої та легкої ступенів важкості, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України. 26.03.2014р. вироком Пустомитівського районного суду [PERSON] було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Злочинними діями [PERSON] йому як, потерпілому спричинена матеріальна та моральна шкода. З 14.04.2013р. по 24.04.2013р. він перебував на стаціонарному лікуванні у 8-й Міській клінічній лікарні м.Львова, а з 25.04.2013р. по 13.05.2013р. на амбулаторному лікуванні у 2-й міській поліклініці м.Львова, що склало 30 днів. Витрати на лікування у відповідності до наданих чеків складають 4987.49 грн. Крім цього, йому була завдана і моральна шкода, яка полягала в тому, що вона внаслідок ДТП переніс психологічний стрес, погіршився його стан здоровя, відбулась загрозу життю та здоров'ю у звязку із заподіянням тілесних ушкоджень. Моральну шкоду оцінюють у сумі 25000 гривень. У відповідності до полісу №АЕ/0514540, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «[PERSON] VNL 64 T» №ВН6244СЕ була застрахована у страховій компанії ПрАТ СК «Дніпроінмед». У відповідності до ст.26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкоджень здоров"я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоровю. Таким чином страхова компанія зобовязана виплатити йому 249.37 грн. за спричинену моральну шкоду. 30.07.2013р. він звернувся до страхової компанії з заявою про страхову виплату, але страхова компанія йому ніякої відповіді не надіслала. Відтак розмір відшкодування моральної шкоди, який має сплатити [PERSON] «Ламан-Транс-Експрес» складає 24750.63 грн. За надання правової допомоги він сплатив 1000 грн. Оскільки відповідачі не виплатили вказані відшкодування йому, а тому звернувся в суд за захистом свого права. Просять позов задовольнити. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] позов повністю підтримав, посилаючись на обставини викладені в заяві, з відповідача [PERSON] «Ламан-Транс-Експрес» на користь позивача просить стягнути 24750.63 грн. моральної шкоди, 1000 грн. витрат на правову допомогу, а з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» просить стягнути 4987.49 грн. матеріальної шкоди і 249.37 грн. моральної шкоди. Представник відповідача [PERSON] «Ламан-Транс-Експрес» [PERSON] у судому засіданні позовні вимоги визнала частково та звернула увагу суду на те, що позивач, предявивши вимоги про стягнення з відповідача компенсації за заподіяну діями працівника [PERSON] «Ламан-Транс-Експрес» моральну шкоду, не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру. Рахує зазначену позивачем суму завищеною. Просить у позові до них відмовити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] «Страхова компанія «Дніпроінмед», та третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомленні про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у їх відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення, про що не заперечив представник позивача та представник відповідача [PERSON] «Ламан-Транс-Експрес». Заслухавши пояснення представника позивача та представник відповідача [PERSON] «Ламан-Транс-Експрес», дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. За вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, 14.04.2013р. приблизно о 15.00 годин, на 12км + 360м дороги «Західний обхід м.Львова», поблизу с.Сокільники Пустомитівського р-ну Львівської обл., водій [PERSON], керуючи вантажним автомобілем «[PERSON] VNL 64 T» №ВН6244СЕ із сідловим причепом-контейнеровозом "Деннісон» №5409ХО, будучи неуважним до оточуючої обстановки, не вжив заходи для збереження здоров"я громадян, порушив вимоги ПДР України, а саме: п.п.1.5 ч.1, п.п.10.1, п.п.12.3, а також вимоги дорожнього знаку 4.4 який забороняє водіям на даній ділянці дороги виконувати лівий поворот. Порушення вказаних пунктів ПДР призвело до того, що водій [PERSON] під час забороненого маневру лівого повороту, не пропустив автомобіль «Део-Ланос» №ВС6832ВВ, який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення вищевказаних автомобілів. Внаслідок зіткнення водій автомобіля «Део-Ланос» [PERSON] та пасажири автомобіля «Део-Ланос» [PERSON] отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали легкі тілесні ушкодження. Таким чином, [PERSON], будучи особою, яка керує транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим тілесні ушкодження середньої та легкої ступенів важкості, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України. Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.03.2014 р.(справа №450/2313/13-к) [PERSON], за вказаним фактом визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 5100 грн., без позбавлення права керувати транспортним засобами. Згідно ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1, 2 ст.1166 ЦК України, - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України - юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Статтею 1187 ЦК України визначено: шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо), але, в той же час, не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор, тощо). Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. У судовому засіданні встановлено, що підтверджується матеріалами справа, що вказаними діями [PERSON] потерпілому [PERSON] спричинена матеріальна та моральна шкода. З 14.04.2013р. по 24.04.2013р. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у 8-й Міській клінічній лікарні м.Львова, а з 25.04.2013р. по 13.05.2013р. на амбулаторному лікуванні у 2-й міській поліклініці м.Львова, що склало 30 днів. Витрати на лікування у відповідності до наданих чеків складають 4987.49 грн. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст.1 Закону України «Про страхування» страхування-це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб в разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст.9 даного Закону України страхова сума-грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобовязаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата-грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Згідно Правил страхування страховика які є невід'ємною частиною договору страхування, страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій особі, або іншій третій особі. Відповідно до ст. 15.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхування відповідальності за шкоду заподіяну життю, здоровю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах( договір 1 типу). У відповідності до полісу №АЕ/0514540, та згідно ст. 985 ЦК України, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «[PERSON] VNL 64 T» №ВН6244СЕ була застрахована у страховій компанії ПрАТ СК «Дніпроінмед». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити Страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності до ст.26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкоджень здоровя під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати (4987.49 грн.) за шкоду заподіяну здоровю, що складає 249.37 грн. Таким чином, шкода, завдана позивачу [PERSON]., внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась з вини [PERSON], повинна відшкодовуватися його роботодавцем, а саме [PERSON] «Ламан-Транс-Експрес» - володільцем джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування морально(немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст.212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Отже, суд виходячи із меж заявлених позивачем вимог, вважає, що суму матеріальна шкоди у розмірі 4987,49 гривень слід стягнути з відповідача [PERSON] «Ламан-Транс-Експрес», як власника джерела підвищеної небезпеки на користь позивача. Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Однак моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів(ч.2 п.2 ст.23 ЦПК України). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу [PERSON], було завдано і моральну шкоду, яка проявилася в психологічному стресі, порушення звичного режиму життя, погіршився його стан здоровя, відбулась загрозу життю та здоров'ю у звязку із заподіянням тілесних ушкоджень, що підтверджується медичними документами, що містяться у даній справі. Під моральною шкодою, згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, рішеннями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові №4 від 31 березня 1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при заподіянні особі моральної шкоди обовязок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. При призначенні розміру суд враховує характер та обсяг заподіяних фізичних та моральних страждань їх тривалість, можливість відновлення попереднього стану, ступінь вини та інші обставини справи, а також виходить з засад розумності, виваженості та справедливості. Заявлений позивачем розмір 25000 гривень моральної шкоди, суд вважає завищеним, та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] «Ламан-Транс-Експрес» суму завданої позивачу моральної шкоди у розмірі 10000 гривень, та з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» суму завданої позивачу моральної шкоди у розмірі 249,37 гривень. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Згідно Додатку до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. №590 «про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у веденні цивільної справи становить 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи фахівця. Згідно договору про надання правової допомоги в цивільній справі №19-14 від 07.08.2014 року та квитанції №01 від 20.10.2014 року витрати позивача на правову допомогу склали 1000 гривень, які слід стягнути з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» на користь позивача на підставі ст.ст. 84, 88 ЦПК України. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідачів слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі по 243,60 грн. з кожного.

Outcome: partial