Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування викладених позовних вимог позивач зазначила, що 26.06.2018 року позивач та відповідач уклали шлюб. Від шлюбу вони мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. На теперішній час позивач проживає разом з дитиною за адресою: [ADDRESS] . Відповідач матеріальну допомогу на утримання не надає з березня 2020 року. Позивач не працює у звязку з доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 22.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 12.11.2020 року. 25.11.2020 року від представника відповідача за первісним позовом [PERSON] , надійшов зустрічний позов до [PERSON] про виключення відомостей з актового запису про народження відомості про батька дитини. 08.12.2020 року до канцелярії суду надійшла заява від позивача щодо зустрічної позовної заяви, в якій зазначила, що відповідач дійсно не є батьком дитини, у звязку з чим вона згодна з вимогою про виключення відомостей про батька з актового запису про народження її дитини. Також позивач згодна зі стягненням з неї судового збору, однак заперечує проти відшкодування витрат на правничу допомогу у розрахунку 500 грн. за витрачену годину, оскільки відповідач не надав ні копії договору про надання правової допомоги, ні доказів розрахунку коштів на правову допомогу. Ухвалою суду від 10 грудня 2020 року було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, зустрічний позов [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей з актового запису про народження відомості про батька дитини, об`єднано позовні вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом, та призначено підготовче судове засідання. 10.12.2020 року до канцелярії суду надійшла заява від позивача, в якій вона просить суд розглядати справу за її відсутності та відмовити у її позовних вимогах у повному обсязі. Також зазначає, що з зустрічними вимогами відповідача згодна частково, а саме просить виключити з актового запису №122 від 11.04.2018 року відомості щодо народження сина [PERSON] , [INFO] . В частині інших вимог просить відмовити. 24.12.2020 року від представника відповідача на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. На підставі вищезазначеного суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданий Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 26 червня 2018 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, прізвище після державної реєстрації - [PERSON] , про що був зроблений актовий запис №76. У свідоцтві про народження (повторно) серії [NUMBER] , виданий Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 29 серпня 2019 року, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані - [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №122. Відповідно до довідки про склад сім`ї № 1248, виданий виконавчим комітетом Кілійської міської ради Одеської області 03.07.2020 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу її сім`ї входить [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Оскільки сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, запис про відповідача як про батька дитини було зроблено відповідно до ст. 122 СК України. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 Сімейного кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Статтею 136 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Згідно пункту 11 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), звернувшись з позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Пунктами 2.13,2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Суд вважає, що визнання позивачем за зустрічним позовом відповідача та його представником позову про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси. Тобто, за змістом вказаних норм і з урахуванням пояснень викладених у зустрічній позовій заяві вимоги якої визнала позивач [PERSON] про відсутність кровного споріднення між [PERSON] та дитиною [PERSON] , суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог відповідача зустрічним позовом про виключення з актового запису про народження [PERSON] відомостей про нього як про батька дитини. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. До початку розгляду справи по суті, позивач за первісним позовом подала заяву, згідно якої погодилась з зустрічними позовними вимогами, з огляду на це суд вважає, що первісний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишити без розгляду. Відповідно до п.5 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Outcome: approved