Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач в листопаді 2014 року звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що 25 вересня 2008 року між ним та [PERSON] був укладений договір «Автопакет» № 303/П/14/2008-840, згідно якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 15 841,87 доларів США зі сплатою відсотків в сумі 14,40 % на рік, строком до 18 вересня 2015 року. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 32 428 доларів США 97 центів та 81 314,22 грн. Зважаючи на вказане вище, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 28 711 доларів США 81 центів та 29 117,18 грн. за договором «Автопакет» від 25 вересня 2008 року та судові витрати за сплату судового збору у розмірі 3 514,75 грн. В судове засідання представник позивача Побережний О.П. не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Судом під час розгляду справи ухвалено про обов'язкову участь в судовому засіданні позивача, однак представник позивача до суду не з'явився на неодноразові виклики та просить розглядати справу у його відсутність., Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, вказав, що банком не виконані умови договору, а саме страхове відшкодування не було зараховано в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Крім того, зазначив, що відповідачем не було сплачено жодного платежу погашення заборгованості по кредитному договору, починаючи з жовтня 2008 року , а тому просить застосувати строки позовної давності. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Встановлено, що що 25 вересня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ «Комерційний Банк «Надра») та [PERSON] був укладений договір «Автопакет» № 303/П/14/2008-840, згідно якого ВАТ КБ «Надра» надав [PERSON] кредит у розмірі 15 841,87 доларів США зі сплатою відсотків в сумі 14,40 % на рік, строком до 18 вересня 2015 року. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості. Відповідно до п.п. 1.1. та 1.1.2. Договору, банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти, у сумі 15841,87 доларів США на придбання автотранспортного засобу; витрати, пов'язані з державною реєстрацією автотранспортного засобу в МРЕВ при УДАІ МВС України (якщо позичальник сплачує за автотранспортний засіб в тому числі і власні кошти та розмір внеску становить не менше, ніж 10% від ціни автотранспортного засобу) та комісії банку. Відповідно до п.1.1.3.1. Договору, відсотки за користування кредитом розраховується банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 14,4 % відсотків річних. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Відповідно до п. 5.1. Договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Відповідно до п. 5.2. Договору, у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1., 4.3.2., 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10 цього договору, позичальник зобов'язаний оплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п.п.1.1. цього договору, за кожен випадок. У випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язань, передбачених цим договором, винна сторона відшкодовує іншій стороні всі завдані у зв'язку з цим збитки. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач повністю виконав свої зобов'язання, щодо надання відповідачу кредиту. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості, поданого позивачем станом на 18 квітня 2014 року борг [PERSON] перед банком за кредитним договором складає 28 711,81 доларів США та 29117,18 грн., яка складається з : · 15 841,87 доларів США - заборгованість за кредитом; · 12 869,94 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків; · 2593,41 доларів США - пеня за прострочення сплати кредиту. Як вбачається з матеріалів справи відповідно до свідоцтва про шлюб відповідач змінила прізвище з «Підлісна» на «Косих» 13 грудня 2013 року , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК № 236839. У судовому засіданні відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності. Згідно з положеннями ч. 3, ч. 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Згідно ст.. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давностіза вимогами кредитора,які випливають з порушення боржиком умов договору про погашення боргу частинами /щомісячними платежами/, починається стосовно кожної окремої частини, від дня,коли відбулося це порушення. Позовна давність у такому випадку обчислюється по кожному простроченому платежу. Згідно ст.. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до умов кредитного договору п.п.п2.2.1 та 2.2.2. відповідач повинна була сплачувати банку щомісячний платіж в розмірі мінімально необхідного платежу , розмір якого складає 301,60 доларів США - відсотки та 112,76 доларів США - для погашення заборгованості за кредитним договором, отримані в рамках кредитної лінії. Як вбачається з поданого розрахунку та підтверджується поясненнями представника відповідача , що відповідач з моменту укладання кредитного договору ніяких дій, направлених на погашення кредиту не вчиняла, встановлених договором щомісячних платежів не здійснювала, а тому строк позовної давності необхідно обчислювати з моменту настання строку погашення чергового платежу, а з позовом до суду позивач звернувся тільки 13.11.2014 року, що перевищує загальний строк позовної давності з моменту настання забов»язання відповідача сплатити черговий платіж. На неодноразові виклики до суду позивач не з'явився та зазначив в поданій заяві, що він подав всі письмові докази, які підтверджують обставини зазначені в позовній заяві та в подальшому зверненні до суду просив розглянути справу у його відсутність. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вищезазначене дає суду підстави критично оцінити твердження позивача щодо правильності та законності нарахування відповідачу заборгованості, оскільки, суд позбавлений можливості безпосередньо дослідити належні докази (тобто такі, що містять інформацію щодо предмета доказування) та їх перевірити з урахуванням застосування строку позовної давності. При таких, встановлених в судовому засіданні обставинах суд приходить до висновку про недоведеність позивачем позовних вимог у зв'язку з відсутністю доказів на їх підтвердження і тому в задоволенні позову відмовляє. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то у відповідності до ст.88 ЦПК України суд відмовляє і в стягненні понесених позивачем витрат по сплаті судового збору На підставі ст.ст.525, 526, 625, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed