Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

ПАТ «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» звернулося до суду з позовом до Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, [PERSON] та відділу Держгеокадастру у Глибоцькому районі Чернівецької області про визнання незаконним та скасування рішення Чагорської сільської ради від 21.07.2004 р. № 206-14/2004, державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30.12.2013 року укладено договір №Л/П-134382/НЮ між ДТГО «Львівська залізниця» та землевпорядною організацією ПП «Ріга» про виконання робіт з інвентаризації земель та виготовлення державних актів на право постійного користування, земельними ділянками ДТГО «Львівська залізниця», в межах існуючої смуги відведення. Вказана інвентаризація земель проведена на підставі рішення №445-31/2014 від 25.04.2014 року Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області. В результаті проведеної інвентаризації смуги відведення, виявлено, що земельні ділянки, які знаходяться на 276 км+500м до 276км+736 м, перебувають у власності [PERSON], площею 0,0171 га накладаються на смугу відведення ДТГО «Львівська залізниця». Вказані земельні ділянки рішенням XIV сесії 24 скликання Чагорської сільської від 21.07.2004 року №206-14/2004 передано у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області. На підставі вказаного рішення [PERSON] виготовлено державні акти на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] та серії [NUMBER], вказані земельні ділянки зареєстровані в державному земельному кадастрі за [NUMBER] та [NUMBER] Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати незаконним та скасувати рішення XIV сесії 24 скликання Чагорської сільської від 21.07.2004 року №189-13/2004 в частині передачі земельної ділянки у приватну власність [PERSON], для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, визнати недійсними державні акти серії [NUMBER] від 12.11.2004 року та серії [NUMBER] від 12.11.2004 року, видані [PERSON] на підставі рішення XIV сесії 24 скликання Чагорської сільської від 21.07.2004 року №206-14/2004 та скасувати державну реєстрацію права власності на земельні ділянки за кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] у Державному реєстрі прав та скасувати записи у Поземельних книгах щодо земельних ділянок за кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER], шляхом внесення до державного земельного кадастру відомостей про їх скасування. Представник позивача ПАТ «Українська залізниця», в особі її регіональної філії «Львівська залізниця», в судове засідання не з'явився, однак від нього до суду надійшла заява, відповідно до якої він позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Представник третьої особи відділ Держгеокадастру у Глибоцькому районі Чернівецької області в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.68 ЗК України до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Згідно ст.6 Закону України ''Про залізничний транспорт", ч.1 ст.23 Закону України «Про транспорт» передбачено, що до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до ст.68 Земельного Кодексу України, ст.11 Закону України «Про транспорт», ст.6 Закону України «Про залізничний транспорт», до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення, забезпечення безпеки руху і розвитку об'єктів залізничного транспорту. Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення інвентаризації земель приватним підприємством «Ріга», яке знаходяться у постійному користуванні ДТГО «Львівська залізниця», в адміністративних межах Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, під існуючими об'єктами залізничного транспорту за напрямком [PERSON] від 273 км+500м до 276км+736 м, розташовані земельні ділянки [PERSON], які були передані останньому у власність Чагорською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства на підставі рішення Чагорської сільської ради XIV сесії 24 скликання від 27.01.2004 року. Перебування у залізниці земельної ділянки також підтверджується Інформацією щодо наявності площ Відділу Держземагенста у Глибоцькому районі від 01.01.2012р., відповідно до якої під об'єктами залізничного транспорту в с. Чагор Глибоцького району знаходиться площа 21,6 га. Крім того, залізницею, як землекористувачем, сплачується земельний податок за дану земельну ділянку, що підтверджується довідкою відокремленого підрозділу «Чернівецька дистанція колії ДТГО «Львівська залізниця». Згідно Державних актів на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] та серії [NUMBER], що розташовані в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області, площами відповідно 0,1935 га та 0,2497 га, належать [PERSON]. Згідно «Плана границ полосы отвода линии Черновцы-Адынката Львовской железной дороги, а административных границых Черновицкого района Черновицкой областы от 269 км + 000 м до 293 км + 090 м», розробленого в 1959 році проектною конторою Південно-Західної залізниці, ширина смуги відведення на вказаній ділянці перегону становить 80 м від осі колії. Також, згідно даного плану земельні ділянки [PERSON] частково входять у ширину смуги відведення залізниці і загальна площа перетину земельних ділянок [PERSON] в смузі відведення залізниці становить 0,0171 га. Відповідно до норм законодавства, яке існувало при облаштуванні залізничного полотна та смуги відведення («Инструкция о нормах и порядке отвода земель для железных дорог и использовании полосы отвода», затв. Міністерством шляхів сполучення СРСР 01.11.1955 року; «Положение о землях предоставленных транспорту», затв. Постановою СНК СССР 07.02.1933 року; інші нормативні акти та будівельні норми), вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі, відповідно до п.п.54,55 «Общих начал землепользования и землеустройства»(Постанова ЦИК СССР 15.12.1928). Оформлення прав органів шляхів сполучення на землі, що закріплювалися за ними, проводилося шляхом відведення за схемою згідно вищезазначених нормативних актів. В подальшому, при зміні законодавства та введення інституту державних актів в Земельних Кодексах, вимоги щодо їх оформлення поширювалися тільки на нові земельні ділянки при їх відведенні та не вимагалося отримання актів на існуючі та наявні у користуванні землі. Відповідно до ч.2 ст.149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Крім того, залізниця, як суміжний користувач, не погоджувала ні проект відведення земельної ділянки, ні акт встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі, погодження на вилучення земельної ділянки не надавала. Відповідно до п.б) ч.4 ст.84 Земельного кодексу України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать, зокрема, землі під державними залізницями, а отже, Чагорська сільська рада Глибоцького району Чернівецької області не мала правових підстав виносити згадане рішення про передачу у власність земельної ділянки, яка накладається з смугою відведення залізниці. На підставі вищезгаданого рішення [PERSON] були видані державні акти на право власності на дані земельні ділянки, які повинні бути визнані також недійсними. Згідно п.5 Постанови Верховної Ради України №562 від 18.12.1990 року «Про порядок введення в дію Земельного кодексу України» громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку права власності на землю чи землекористування. Пунктом 6 Постанови Верховної Ради Української PCP «Про земельну реформу»(зі змінами та доповненнями) визначено, що землекористувачі повинні до 01.01.2008 року оформити право власності або право користування землею. Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року у справі №5-рп/2005 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X «Перехідні положення»Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право користування, визнані неконституційними. Таким чином, при прийняті оскаржуваного рішення Чагорської сільської ради і видачі державного акту, не враховано вищенаведені норми законодавства та прийнято рішення, яке суперечить законодавству України і порушує права та інтереси залізниці, а тому оскаржуване рішення підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Згідно п.3 ст.152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Частина 1 ст.155 Земельного кодексу України передбачає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В даному випадку підставою звернення до суду є порушення права користування земельною ділянкою в результаті протиправних дій відповідачів. Згідно ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а відповідно до ч.2 п.10 цієї статті способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.60,131 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що спірні земельні ділянки відповідача, частково накладаються на землі позивача, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. Враховуючи наведене, ст. ст. 68 ЗК України, ст. 11 Закону України "Про транспорт", ст.. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", п.п. 54, 55 Загальних засад землекористування і землеустрою, затверджені ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року,

Outcome: partial