Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

ПАТ КБ „ПриватБанк" (далі Банк) у жовтні 2013 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, вказавши, що 11.12.2006 року між Банком та відповідачем було укладено договір на підставі якого [PERSON] отримала кредит у сумі 6500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 36% річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, внаслідок чого станом на 30.09.2013 року існує заборгованість за кредитним договором у сумі 22792,14 гривень, з яких заборгованість за кредитом 6570,64 гривень, заборгованість за процентами по користуванню кредитом 11881,92 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом 2778,05 гривень, штраф 500 гривень (фіксована частина), та штраф 1061,53 гривень процентна складова, які позивач просив стягнути на свою користь з [PERSON]. У судовому засіданні представники позивача підтримали у повному обсязі позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Подали письмові заперечення проти позову у яких посилалися на те, що банк пропустив строки звернення до суду, крім того, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи банку не підписані позичальником вважали, що кредитний договір не є укладеним. Також наданий банком розрахунок заборгованості не оформлено належним чином та відсутні правові підстави для нарахування комісії. Крім того [PERSON] додатково пояснила, що дійсно отримала в Приватбанку кредитну картку для отримання кредиту у сумі 6500 гривень. При цьому працівник банку сказав їй що платити треба лише 147 гривень на місяць. Крім картки та пін-коду більше ніяких документів їй не видавали. Вважала, що банк ввів її в оману не роз'яснивши доступно всі умови та правила погашення кредиту. Суд вислухавши пояснення відповідача та представників сторін, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 ЦК України). 11 грудня 2006 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про отримання кредитної картки «Універсальна» із кредитним лімітом 6500 гривень зі сплатою 3% на місяць за користування кредитом, зазначивши, що згодна з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, крім того висловлює згоду, на те, що ця заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Заява підписана [PERSON] та представником АТ КБ «ПриватБанк». 05.01.2007 року [PERSON] під розписку отримала платіжну картку [NUMBER] та пін-код (а.с. 8). Факт користування [PERSON] кредитними грошовими коштами підтверджується випискою по картковому рахунку [NUMBER] (а.с. 59-63). За таких обставин суд приходить до висновку, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 11.12.2006 року було укладено Договір про надання банківських послуг, згідно з яким відповідач отримав можливість користуватися кредитними коштами за допомогою платіжної картки, за умови сплати процентів за користування кредитом у розмірі 3% на місяць та щомісячного погашення заборгованості за кредитом та процентами у розмірі 7% від суми залишку заборгованості по кредитному ліміту. Умови кредитного договору щодо погашення заборгованості за кредитом та процентами [PERSON] належним чином не виконані. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності необхідно зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). В той же час відповідно до ст.264 ЦК України, - перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Оскільки згідно виписки по картковому рахунку (а.с. 62) останнє погашення заборгованості за кредитом [PERSON] здійснено 15.01.2011 року, тобто вчинено дії, які свідчать про визнання нею свого боргу перед Банком, то перебіг строк позовної давності необхідно обчислювати з 16.01.2011 року. За таких обставин у розглядуваній справі Банком не пропущено строк позовної давності. В той же час знайшли своє підтвердження доводи відповідача про відсутність правових підстав для нарахування комісії у сумі 2778,05 гривень, виходячи з наступного. Дійсно згідно п.п.5.5.1. Правил користування платіжною карткою передбачено, що за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань позичальник сплачує Банку проценти за підвищеною ставкою, або додаткову комісію розміри яких визначаються Тарифами (а.с. 12). Однак Тарифами Банку, копія яких надана позивачем суду (а.с. 66) передбачена відсутність щомісячної комісії за користування кредитом. За таких обставини позовні вимоги Банку про стягнення з [PERSON] заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 2778,05 гривень задоволенню не підлягають. Крім того, вказаними Тарифами Банку (а.с. 66) розмір штрафу (фіксована частина) за порушення строків платежів передбачено у сумі 250 гривень, а не 500 гривень, як зазначено у позовній заяві. Таким чином з [PERSON] на користь Банку необхідно стягнути заборгованість за договором про надання банківських послуг від 11.12.2006 року, а саме заборгованість за кредитом у сумі 6570 гривень 64 копійки, заборгованість по процентах за користування кредитом у сумі 11881 гривня 92 копійки та штрафи за порушення умов договору у сумі 250 гривень (фіксована частина) та 922 гривні 63 копійки (процентна складова, тобто 5% від суми заборгованості за кредитом та процентами). В іншій частині у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 256-257, 264, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: partial