Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , останнє місце проживання якої було [ADDRESS] . Після смерті матері позивача відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] . Позивач вказує, що після смерті матері він прийняв спадщину, оскільки на день її смерті проживав разом з матір`ю у спадковому будинку, продовжує в ньому проживати, доглядати за будинком. У визначений законом строк позивач звернувся до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де отримав роз`яснення-відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду із даним позовом про визнання за ним права власності на 1/2 частину спадкового будинку у порядку спадкування за законом. Відповідач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Нечаєв В.В., подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В., про визнання права власності на будинок, яка ухвалою суду від 10.05.2019 року об`єднана в одне провадження з первісною позовною заявою. Зустрічну позовну заяву [PERSON] мотивує тим, що вона є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті матері відкрилась спадщина на все належне їй майно, а саме: на (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , що належав померлій на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Вилоцькою селищною радою 06.11.2009 року згідно рішення виконкому Вилоцької селищної ради від 17.07.1997 року за № 34. Померла заповіту не залишила. Позивач за зустрічним позовом вказує, що вона прийняла спадщину після смерті матері, оскільки в шестимісячний строк звернулася із заявою до державного нотаріуса, однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, у зв`язку з чим звернулася до суду і з заявою про визнання права власності на 1/2 частину спадкового житлового будинку. Позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог за первісним позовом, визнання зустрічного позову та розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та її представник Нечаєв В.В. будучи повідомленими про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог за зустрічним позовом, визнання первісного позову та розгляд справи у їхню відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачами за первісним та зустрічним позовами позовні вимоги визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними первісних та зустрічних позовних вимог прийнято судом. Третя особа державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. своєчасно повідомлена про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання також не з`явилася. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позовних вимог відповідачами за первісним та зустрічним позовами, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення первісного та зустрічного позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] , останнє місце проживання якої було: [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS] , який належав померлій на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Вилоцькою селищною радою 06.11.2009 року згідно рішення виконкому Вилоцької селищної ради від 17.07.1997 року за № 34. За час свого життя мати сторін заповіт не залишила, відповідно спадкування відбувається за законом. Спадкоємцями за законом першої черги щодо майна померлої [PERSON] є її діти, сторони по справі - син [PERSON] та дочка [PERSON] Згідно ч. 3 ст.1268 Цивільного кодексу України 2003 року спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Суд констатує, що позивач за первісним позовом [PERSON] після смерті своєї матері відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємець за законом спадщину прийняв, оскільки на день смерті спадкодавця був зареєстрований та проживав з нею в спадковому будинку, здійснював його догляд, за власні кошти неодноразово робив капітальний та поточний ремонти, обробляв земельну ділянку. Факт реєстрації позивача у спадковому будинку з 24.07.1992 року підтверджується витягом з ЄДДР щодо реєстрації місця проживання від 04.07.2017 року. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] після смерті спадкодавця відповідно до ст.1269 ЦК України, як спадкоємець за законом також прийняла спадщину, оскільки звернулася із відповідною заявою до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори, що стверджується реєстраційним записом до Спадкого реєстру від 04.07.2017 року за № 60880467. Згідно положень ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. В зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця, сторони звернулися до державного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В. Разом з тим, державним нотаріусом позивачу за зустрічним позовом було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок та роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду, що стверджується листом - відмовою від 14.12.2018 року за № 608/01-16. Оригінал правовстановлюючого документу на спадковий будинок загублено. Таким чином сторони не мають можливості оформити спадщину через нотаріальну контору із-за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок та довідки КП «Виноградівського РБТІ» № 278 від 14.04.2018 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] , будівництвом завершений (рік будівництва будинку - 1997 рік). Загальна корисна площа житлового будинку становить 63,5 кв.м., в тому числі житлова площа 36,5 кв. м. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). З усього вище наведеного слідує, що право власності позивача за первісним позовом [PERSON] та позивача за зустрічним позовом [PERSON] на 1/2 частину спадкового житлового будинку кожному є доведеним, а відтак, заявлений первісний та зустрічний позови підлягають до задоволення.

Outcome: approved