Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач звернулась до суду до суду з позовною заявою (з урахуванням уточнених позовних вимог), в якій прохає стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дати подання позову до закінчення навчання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем мають спільну доньку [PERSON] , 2002р.н. За рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області відповідач сплачував на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] до досягнення нею повноліття, тобто до [INFO] . Наразі дочка [PERSON] навчається у Кременчуцькому педагогічному коледжі ім. А.С. Макаренка на 1 курсі відділення «Початкова освіта» освітнього ступеня «бакалавр» денного відділення. Термін її навчання з 07.09.2020 по 30.06.2024. Відповідач є працездатною особою, тому може сплачувати аліменти на утримання доньки на період її навчання. У зв`язку із цим просить суд задовольнити зазначені у позові вимоги (з урахуванням уточнення). ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 18.11.2020 позовна заява була залишена без руху (а.с.15). У встановлений ухвалою строк позивач усунув недоліки зазначені в ухвалі та ухвалою суду від 21.12.2020 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.21). 05.02.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] (а.с.43) 09.02.2021 третя особа, [PERSON] надала суду письмові пояснення з приводу позовної заяви [PERSON] (а.с.84-85). 11.02.2011 від позивача надійшла відповідь на відзив [PERSON] (а.с.62). Ухвалою суду від 15.02.2021 було залучено до участі у справі на стороні відповідача третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору [PERSON] . ІІІ. Пояснення учасників справи в судовому засіданні. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, з урахуванням уточнених позовних вимог. Пояснила суду, що з відповідача стягувались аліменти на її користь на утримання [PERSON] , до досягання дитиною повноліття. Наразі, [PERSON] є студенткою 1 курсу та навчається у Кременчуцькому педагогічному коледжі ім. А.С. Макаренка. У зв`язку із навчанням доньки, позивач несе витрати пов`язані з навчанням дитини, отже звернулась із позовом до суду. Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на факти викладені у відповіді на відзив [PERSON] . Акцентував увагу суду на той факт, що при врахуванні розміру аліментів слід вважати, що [PERSON] є єдиним утриманцем у відповідача, це єдина обставина, що має бути врахована при визначенні розміру аліментів, що повинні бути присуджені позивачці на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , яка продовжує навчання. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] , у судовому засідання прохала суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] , з урахуванням уточнень. Надала суду пояснення, а саме те, що відповідач повинен сплачувати аліменти у рівних частках на обох своїх дітей. Сплачувати аліменти на утримання, як [PERSON] так і її, а саме по 1/6 частки з усіх видів заробітку доходу. Відповідач пояснив суду, що має на утриманні ще одну дитину. Також, разом із нинішньою дружиною вони піклуються про дитину дружини, а саме про [PERSON] , яка теж потребує матеріального допомоги. Крім того, на його утриманні знаходиться мати його дружини, яка має статус особи з інвалідністю. Відповідач має фінансові зобов`язання перед банком, та виплачує кредит. Він частково визнає позов, згоден виплачувати аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/8 частки від доходу. У судовому засідання представник відповідача наголосила про те, що [PERSON] вже досягла повноліття, а отже має право самостійно звертатись до суду із вимогою про стягнення аліментів. Крім того, [PERSON] навчається за рахунок коштів обласного бюджету, має право отримувати стипендію, та навіть отримувала її. Заробітна плата відповідача близько 19 776 грн. У відповідача на утриманні перебуває декілька осіб, а саме: повнолітня донька [PERSON] , неповнолітня донька [PERSON] . Крім того, разом із відповідачем проживають неповнолітня [PERSON] (донька дружини), пенсіонерка [PERSON] (мати дружини відповідача, що є особою з інвалідністю). Відповідач несе витрати на утримання квартири, забезпечує родину повноцінно та має кредитне зобов`язання. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету позову на стороні відповідача [PERSON] та її представник у судовому засідання звернули увагу суду, на той фат, що рішення суду по даній справі впливатиме на права третьої особи, а саме [PERSON] , оскільки вона проживає разом із відповідачем та веде спільний побут, виховує 2 дітей. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вважає достатнім та розумним буде стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/8 частини. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, третіх осіб, представника третьої особи, суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, який рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.05.2012 було розірвано. Батьками [PERSON] , 2002р.н., є позивач у справі [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.3). Позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею зареєстровані доньки [PERSON] , 2002р.н., та [PERSON] , 2016р.н., (свідоцтво про народження Серії [NUMBER] ) та ще 2 осіб, що підтверджується наданою сектором з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб довідкою від 16.11.2020 (а.с.6). Спільна донька сторін позивача та відповідача [PERSON] навчається на 1 курсі відділення «Початкова освіта» освітнього ступеня «бакалавр» денного відділу Кременчуцького педагогічного коледжу імені А.С. Макаренка за рахунок коштів обласного бюджету з 07.09.2020. Закінчує навчання 30.06.2024 (а.с. 4). В матеріалах справи міститься довідка про доходи від 15.02.2021 видана [PERSON] про те, що вона отримала стипендію за період з вересня 2020 по січень 2021 у загальній сумі 980 грн. Згідно додаткової угоди № 1 до договору № 292 на надання послуг на проживання в гуртожитку Кременчуцького педагогічного коледжу ім. А.С. Макаренка від 13.09.2020, [PERSON] , сплатила за проживання у гуртожитку 550 грн, що підтверджується квитанцією про сплату (а.с.66, зворотній бік а.с.66). Як убачається з матеріалів справи позивач [PERSON] працює у ФОП [PERSON] та отримала заробітну плату за період з жовтня 2020 по січень 2021 у сумі 19 822 грн 61 коп. Позивачем у справі надані суду квитанції про сплату комунальних послуг за квартиру, за адресою: [ADDRESS] , у якій зареєстрована позивач та її родина (а.с.70). Позивач надала суду на обґрунтування позову чеки на придбання побутової техніки необхідної для навчання [PERSON] (а.с.71-74). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] відповідач у справі [PERSON] та [PERSON] , яка є третьою особою у справі, 23.10.2020 уклали шлюб (а.с. 33). [PERSON] та [PERSON] мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , 2013р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 32) та вони разом займаються вихованням [PERSON] , 2006р.н. (донькою [PERSON] ) (зворотній бік а.с.32). [PERSON] та [PERSON] разом із дітьми та іншими членами родини, а саме [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (зворотній бік а.с.33). З наданої виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією, [PERSON] є особою з інвалідністю ІІІ групи з 01.03.2014 у зв`язку із чим перебуває на обліку в Кременчуцькому ОУ ПФУ і отримала пенсію по інвалідності за період з липень 2020 та грудень 2020 у сумі 12 600 грн. (а.с.52, зворотній бік а.с.52). Окрім цього, з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , 2013р.н. у розмірі1/6 частини від усіх видів доходу (заробітку), що були присуджені до стягнення, згідно рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 29.04.2014 (а.с.54). Згідно наданої довідки про доходи від 25.01.2021 відповідач працює на посаді машиніста бульдозера у кар`єрі у ПрАТ Полтавський ГЗК» та отримав загальний дохід за період за період з січня по грудень 2020 у сумі 237 318 грн 72 коп., з них утримано аліментів 88 143 грн 25 коп. (а.с.55). Згідно наданих довідок про сплачені аліменти зі [PERSON] , за період з липня 2020 по листопад 2020 були відраховані аліменти на користь [PERSON] у сумі 15 883 грн 68 коп. та з липня 2020 по грудень 2020 аліменти на користь [PERSON] у сумі 17 736 грн 17 коп. Крім того згідно наданих відповідачем квитанцій від 08.02.2021, останній у лютому 2021 сплатив на користь [PERSON] аліменти на суму 2 010 грн 05 коп. Відповідач у справі має кредитні зобов`язання у розмірі 25 000, що підтверджується наданою довідкою з АТ №ОТП Банк» (зворотній бік а.с.55). Згідно наданої третьою особою [PERSON] довідкою від 21.01.2021, остання працює на посаді контролера газового господарства та отримала дохід за період з 01.07.2020 по 31.12.2020 сумі 43 636 грн 22 коп. (а.с.56). До матеріалів справи приєднані копії квитанцій про сплату житлових послуг за адресою [ADDRESS] наданих відповідачем (а.с. 57-58). V. Норми права, що підлягають застосуванню. За приписами ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Так, Сімейний кодекс закріпив, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч.8 ст.7 СК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.9 ст.7 СК України). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. Суд наголошує, що згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За змістом ч.1 ст.183 СК України при винесенні рішення частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд враховує вартість: навчання, навчального обладнання та матеріалів, харчування, послуг проїзду пасажирського транспорту та інші витрати, які позивач сплачує при навчанні дитини. VІ. Позиція суду та висновки суду за результатами розгляду справи. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.82 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як установлено судом та не заперечувалось сторонами у справі, сторони по справі перебували у шлюбі, який рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.05.2012 було розірвано. Батьками [PERSON] , 2002р.н., є позивач у справі [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.3). [PERSON] навчається з 07.09.2020 на 1 курсі відділення «Початкова освіта» освітнього ступеня «бакалавр» денного відділу Кременчуцького педагогічного коледжу імені А.С. Макаренка за рахунок коштів обласного бюджету. Закінчує навчання 30.06.2024. Наразі, відповідач перебуває у шлюбних відносинах з [PERSON] , та виховує спільну із нею малолітню доньку [PERSON] , 2013р.н. Так, судом взято до уваги посилання відповідача на те, що на його утриманні крім доньки [PERSON] , перебуває дитина [PERSON] , 2013р.н., на користь якої він сплачує аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.50) та рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 29.04.2014 (а.с.54). При цьому відповідно до довідки про доходи від 25.01.2021 з відповідача з січня 2020 року по грудень 2020 року, здійснювались стягнення аліментів у сумі 88 143 грн 25 коп. (а.с.55). Суд критично ставиться до посилання відповідача на те, що на його утриманні перебувають ще неповнолітня дитина від попереднього шлюбу його дружини [PERSON] - [PERSON] (а.с.50) та мати його дружини [PERSON] (а.с.48), яка є пенсіонеркою та особою з інвалідністю, які проживають разом з ними, та до уваги не бере, оскільки такий обов`язок покладається на батьків неповнолітньої дитини [PERSON] та на державу. Суд нагадує, що не сплата аліментів [PERSON] на утримання її доньки, може бути предметом розгляду іншої цивільної справи та вирішуватись в іншому провадженні. Натомість поки що, саме мати [PERSON] , повинна в рівних частках з [PERSON] утримувати свою доньку до досягнення нею повноліття та нести за неї відповідальність. Теж саме відноситься й до посилань позивача, що на її утриманні є інша дочка [PERSON] , 2016р.н. Суд наголошує, що наявність у відповідача кредитної картки «АТ №ОТП Банк» не є належним доказом підтверджуючим майнові зобов`язання відповідача. Відповідач не надає кредитний договір, виписки про рух коштів по рахунку та інші документи, що можуть підтвердити наявність періодичних кредитних зобов`язань. Крім того, суд вважає, що посилання позивача на витрати пов`язані з оплатою кредиту в «АТ №ОТП Банк», не можуть бути прийняті до уваги оскільки суперечать як найкращому забезпеченню інтересів [PERSON] та сприяти її розвитку. Суд зауважує, що посилання позивача й відповідача, щодо витрат на сплату комунальних послуг є рівнозначними для суду. Суд підкреслює, що згідно довідки про склад сім`ї № 20-22/764 від 22.01.2021 разом із відповідачем мешкають 3 повнолітні особи, які відповідно до ЖК України несуть з ним солідарну майнову відповідальність. Те ж саме стосується й позивача, згідно довідки про склад сім`ї від 16.11.2020 разом з нею проживає інші члени сім`ї, які є повнолітніми особами та мають спільно з позивачем нести солідарно витрати пов`язані зі сплатою комунальних послуг. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що позивачка досягла повноліття, але не досягла двадцяти трьох років, навчається у вищому навчальному закладі, самостійного доходу не має, перебуває на утриманні матері, зважаючи на матеріальний та сімейний стан платника аліментів, який є працездатною особою та має на утриманні неповнолітню дитину та одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення аліментів на повнолітню доньку в зв`язку із її навчанням. Визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги той факт, що відповідач має на утриманні ще неповнолітню доньку та сплачує аліменти на її утримання. Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Суд наголошує, що, аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. З огляду вищезазначеного при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, можливість надання повнолітній дитині утримання стягувачем аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, передбачені ст.182 СК України, а також з урахуванням рівня життя сьогодення, мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст.7 СК України, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення донькою навчання, є завищеним. Натомість розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/7 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідатиме вимогам закону та може забезпечувати певні потреби повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а також не призведе до критичного погіршення майнового стану відповідача. Такий розмір аліментів, враховуючи рівність обов`язків обох з батьків стосовно утримання повнолітньої доньки, цілком відповідатиме об`єктивній спроможності відповідача сплачувати аліменти на період навчання останньої. Вирішуючи позов в частині вимог про стягнення судових витрат за правову (правничу) допомогу понесених як позивачем у сумі 3 000 грн так і відповідачем у сумі 5 000 грн, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так позивачем надано до суду лише договір про надання правової допомоги від 07.02.2021 укладеного між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого за надання послуг клієнт сплачує 3 000 грн. Суд наголошує, що позивачем не надано суду документального підтвердження витрат на правову допомогу (квитанції, розрахунки, тощо), а також розрахунку таких витрат, а отже це є підставою для відмовлення у задоволенні вимог позивача щодо стягнення відшкодування витрат на правову допомогу. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду відповідачем та представником відповідача надано копію договору від 21.01.2021 №1030738 про надання правової (правничої) допомоги. Відповідний розрахунок про виконання договору про надання правової (правничої) допомоги від 21.01.2021 №1030738 року складається з: правової консультації та узгодження правової позиції, складання відзиву, роздруківки та завіряння доказів; консультування після отримання відповіді на відзив, узгодження правової позиції; складання клопотання, документів щодо процесуальних витрат; участь у судовому засіданні. Загальна сума витрат на правничу допомогу становить 5 000 грн. Сторони підтвердили оплату судових витрат зазначених у розрахунку від 15.02.2021 у сумі 5 000 грн, що підтверджується квитанцією про оплату № 23/01/21 від 23.01.2021. Суд наголошує що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції ВС/КГС викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 р. у справі №922/15944/17. Суд зазначає, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Суд вважає, що даний спір не потребував значного витрачання часу для підготовки правової позиції, складання відповідних процесуальних документів та інших заяв по суті справи, так як щодо вирішення цього спору судова практика є усталеною. Враховуючи викладене, часткове погодження суду із запереченнями відповідача, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 5 000 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи та беручи до уваги розумності судових витрат, що відповідатиме критеріям розумності та буде співрозмірним з фактично виконаною робото, суд вбачає підстави для зменшення розміру витрат та їх відшкодування відповідачу та такими що підлягають до стягнення у сумі 2 000 грн. В іншій частині судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити. За змістом ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial