Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути аліменти на повнолітню дитину [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, щомісячно, з моменту подання позовної заяви до суду і до досягнення ним 23-річного віку або припинення навчання. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначив, що є сином [PERSON] та [PERSON]. Шлюб між батьками було розірвано рішенням суду. Постановою Фрунзенського народного суду м. Харкова від 10.01.2000 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягувались аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 14 грудня 1999 року і до досягнення ним повноліття. Відповідач вчасно аліменти не сплачував, у звязку з чим мати неодноразово зверталась до Фрунзенського районного суду м. Харкова щодо стягнення неустойки за прострочення по сплаті аліментів. Станом на 01.09.2017 року у [PERSON] виникла заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.04.2016 року по 01.09.2017 року в розмірі 19832,25 грн., яка необхідна позивачу для забезпечення його проживання та отримання належної освіти. З 17.08.2017 року позивач зарахований студентом на історичний факультет денної форми навчання Харківського національного університету імені [PERSON]. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. Також позивач зазначив, що навчається на контрактній основі, вартість оплати за 2017/2018 навчальний рік становить 13900,00 гривень. Перші три місяці навчання сплатила мати [PERSON], з якою позивач проживає. На цей час, матері позивача тяжко утримувати повнолітнього сина та забезпечити оплату всіх витрат, повязаних з навчанням, а батько добровільно ніякої матеріальної допомоги не надає. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, в частині сплати аліментів щомісячно, в розмірі 500 гривень. Надав пояснення, відповідно до яких зазначив, що на теперішній час ніде не працює, має тяжке матеріальне становище, на його утриманні перебувають його батьки похилого віку та дитина від іншого шлюбу, яка також навчається. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. У ході судового розгляду встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Шлюб розірвано рішенням суду. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно наданого свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] І-ВЛ № 123053 від 30.10.1999 р. року відповідач [PERSON] записаний батьком дитини, а [PERSON] - мати (а.с.28). Судом встановлено, що згідно позовних вимог [PERSON] проживає з матірю за адресою: м. Харків, Стадіонний проїзд б. 6/2 кв.56 та знаходиться на її утриманні (довідка №2 видана Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Метеор», а.с.22). Судом\~\~встановлено, що [PERSON] на даний час є студентом 1-го курсу денної форми навчання Харківського національного університету імені [PERSON], спеціальність Історія та археологія, та навчається за контрактом (копія контракту № 1801/17-033с від 08.08.2017 року, а.с. 26). Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд вважає, що [PERSON], у зв'язку з продовженням навчання, потребує більш значної матеріальної допомоги для організації нормальних умов життя та навчання (проїзд, харчування, одяг, придбання підручників тощо). При визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ст.ст. 182, 200 СК України, судом враховано матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини. Законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітню дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 184 СК України закріплено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Потреба в матеріальній допомозі має бути пов'язаною з навчанням. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При стягненні аліментів, суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище позивача, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, а також те, що відповідач працездатний, але не працює, інших дітей на утриманні не має та інші обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи, що [PERSON] офіційно ніде не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], [INFO] аліментів на час його навчання в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, від дня пред'явлення позову та до закінчення навчання, за умови продовження сином навчання. Проте, у випадку зміни обставин, зокрема при зміні матеріального становища як батьків, так і повнолітньої дитини, сторони мають можливість до закінчення нею навчання звернутися до суду з позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми виплати за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: partial