Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що 23.01.2004 р. між ВАТ «Украгазбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк», укладено Кредитний договір № 13, відповідно до умов Кредитного договору Банк надав Позичальнику споживчий кредит в сумі 14900 доларів США для придбання автомобіля «Фольцваген» на строк з 23.01.2004 р. по 23.01.2009 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 15% річних. Відповідно до п.3.1.3 кредитного договору Банк зобов»язався розраховувати проценти за фактичну кількість днів користування кредитом на суму фактичного залишку на позичковому рахунку. Проценти нараховуються на залишок заборгованості за кредитом. Позичальник в свою чергу зобов»язався використати кредит за цільовим призначенням і погашати заборгованість по кредиту у строки та в розмірах, передбачених п.1.1 кредитного договору, відповідно до погодженого графіку. Позивач посилається на те, що відповідач не виконав належним чином свої зобов»язання за Кредитним договором у нього наявна заборгованість про процентах в розмірі 373,75 доларів США. Згідно з п.3.3.2 Кредитного договору у разі порушення строків повернення кредиту таабо сплати процентів за користування кредитом Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 25% від суми невиконаного зобов»язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочи до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності, який встановлений сторонами тривалістю в три роки, в тому часлі за вимогами по поверненню процентів за користування кредитом та суми заборгованості по кредиту, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всії видатків понесених Банком. Банком булла нарахована Позичальнику пеня за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 354445,11 гривень та за несвоєчасну сплату процентів 815769,74 гривні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив суд позов задовольнити, з обставин, викладених в позовній заяві, посилаючись на те, що заборгованість по процентам виникла за період з квітня 2009 року по 19.04.2011 р. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, обгрунтовуючи тим, що на підставі позову ПАТ «Укргазбанк», який був поданий 10.04.2009 р., Голосіївським районним судом м.Києва було постановлено рішення 14.09.2009 р., відповідно до якого з нього булла стягнута сума заборгованості за Кредитним договором № 13 в розмірі 1256 доларів США 03 центи США та 1000 гривень., яка булла сплачена в повному обсязі 19.04.2011 р. в зв»язку з чим було закрито виконавче провадження. будь-яких вимог Банком після постановлення рішення судом до нього не пред»явлалось і лише 25.02.2014 р. з порушенням строків позовної давності звернувся до суду пред»являючи вимоги про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитним коштами та пені за невиконання зобов»язань, яка становить більше 1000000 гривень. Відповідач вважає, що Банк зловживає своїми правами та просив суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Вислухавши сторонни, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 23.01.2004 р. між ВАТ «Украгазбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк», укладено Кредитний договір № 13, відповідно до умов Кредитного договору Банк надав Позичальнику споживчий кредит в сумі 14900 доларів США для придбання автомобіля «Фольцваген» на строк з 23.01.2004 р. по 23.01.2009 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 15% річних. Відповідно до п.3.1.3 Кредитного договору Банк зобов»язався розраховувати проценти за фактичну кількість днів користування кредитом на суму фактичного залишку на позичковому рахунку. Проценти нараховуються на залишок заборгованості за кредитом. Позичальник в свою чергу зобов»язався використати кредит за цільовим призначенням і погашати заборгованість по кредиту у строки та в розмірах, передбачених п.1.1 Кредитного договору, відповідно до погодженого графіку. Також Позичальник зобов»язався сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно у валюті кредиту, виходячи з 15% річних, на рахунок № 2208918734840 в ВАТ АБ «Укргазбанк» не пізніше останнього банківського дня місяця, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.1 цього договору, або в день дострокового погашення заборгованості по кредиту. Судом встановлено , що Банк виконав свої зобов»язання відкривиш на ім»я відповідача позичковий рахунок та перерахувавши кошти. Згідно з ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що Позичальник не виконав в повному обсязі свої зобов'язання перед Банком в частині повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих відсотків, що призвело до звернення ПАТ АБ «Укргазбанк» після закінчення дії Кредитного договору, 10.04.2009 р., з позовом до суду про стягнення заборгованості з [PERSON], що інсувала станом на 23.09.2009 р. становила 1231,79 доларів США - заборгованість по тілу кредиту, 24,24 доларів США - заборгованість по процентам, а також була нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту та за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 4154208,67 гривень. 14.09.2009 р. Голосіївським районним судом м.Києва було постановлено рішення, відповідно до якого позов ПАТ АБ «Укргазбанк» був задоволений частково і стягнуто з [PERSON] суму боргу за кредитом та нарахованими відсотками в розмірі 1256,03 доларів СШАта пеню в розмірі 1000 гривень, оскільки суд скоаристався своїм правом, передбаченим ч.3 ст.551 ЦК України і зменшив розмір пені. З матеріалів справи вбачається, що рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 14.09.2009 р. було виконано відповідачем в повному обсязі 19.04.2011 р., в зв»язку з чим ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києва винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Звертаючись до суду з даним позовом позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом, що нараховані з 23.03.2009 р. (після здійснення розрахунку за попереднім позовом) по 19.04.2011 р. (по день повного погашення заборгованості за кредитним договором) в розмірі 373,75 доларів США. Відповідно до положень ст.1048 ЦК Україени позикодавець має право на одержання від позичаьника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як зазначалось судом вище відповідно до умов Кредитного договору, а саме м.1.1 відповідач зобов»язався сплачувати проценти щомісячно у валюті кредиту, не пізніше останнього банківського дня місця, а також в день закінчення строку на який надано кредит, або в день дострокового погашення заборгованоті по кредиту. В силу положень п.3.3.2 Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту таабо сплати процентів за користування кредитом сплачувати Банку суму боргу а також пеню в розмірі 25% від суми невиконаного зобов»язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Сторони погодили, що строк позовної давності за цим договором встановлюється Сторонами в три роки, в тому чилі вимоги по поверненню: процентів, користування кредитом та суму заборгованості по кредиту, пені за несвоєчану сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків, понесених Банком під час виконання умов цього Договору. До стягнення Банком була нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 354445,11 гривень та за несвоєчасну сплату процентів в сумі 815769,74 гривні. Як доказ на підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано розрахунки заборгованості за Кредитним договором, з яких вбачається, що пеня за несвоєчасну сплату процентів розрахована за період з 27.11.2010 р. по 26.11.2013 р., а пеня за несвоєчасну сплату кредиту за період з 27.11.2010 р. по 19.04.2011 р. Однак, суд вважає, що Банк дізнався про порушення свого права в частині несплати відповідачем процентів, нарахованих на суму боргу та відповідно штрафних санкцій за несовєчасне повернення кредиту та процентів в квітні 2009 р., коли [PERSON] не сплатив нараховані відстотки за користування кредитними коштами і коли справа за вимогами ПАТ АБ «Укргазбанк» перебувала в провадженні Голосіївського районного суду м.Києва. В ході розгляду справи судом в 2009 році позивач не заявляв будь-яких вимог до відповідача щодо сплати процентів, починаючи з квітня 2009 року і до повного погашення заборгованості. При наявності порушенного права, яке існувало з квітня 2009 року, позивач будь-яких вимог не заявляв, а звернувся до суду з позовом лише 25.02.2014 р. про стягнення заборгованості по нарахованим відсоткам за період з квітня 2009 року по 19.04.2011 р. В матеріалах справи міститься письмова претензія від 24.12.2013 р., адресована [PERSON] про повернення заборгованості в розмірі 133,82 долари США та надано відповідний розрахунок суми боргу і штрафних санкцій, підписаний Заступником директора КОД АБ «Укргазбанк», як посадовою особою, і який суперечить розрахунку, який наданий на підтвердження позовних вимог позивача. Матеріали справи не містять доказів направлення зазначеної претензції на адресу відповідача. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність-це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові згідно з положеннями ч.4 ст.267 ЦК України. В силу положень ст..266 ЦПК України зі сплином позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо). Відповідно до правових позицій, викладених в постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 р.у справі № 6-116 цс 13 в порядку перегляду судових рішень у цивільних справах в зв»язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, Верховний Суд України зазначив, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Відповідач в ході судового розгляду заявив позов про застосування судом строків позовної давності. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що позивач звернувся до суду з позовом після сплину строку позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.10, 88,209, 209, 213, 215 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed