Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Свій позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилось двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. Вказує, що діти повністю перебувають на її утриманні, відповідач у вихованні дітей участі не приймає і матеріально не утримує. Зазначає, що син [PERSON] займається в секції по рукопашному бою, де відбуваються виховні заходи, що супроводжуються виїздами за межі України. Крім того, позивач також має намір здійснити виїзд дитини за кордон з метою оздоровлення. Однак, відповідач з незрозумілих причин дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон не дає. Просить суд дати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди батька в її супроводі або в супроводі інших уповноважених осіб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві. Просить суд, позов задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча завчасно і належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справи. Представник третьої особи на стороні позивача, позов підтримав, та не заперечує щодо повного його задоволення. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача по наявним у справі доказам. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 28.10.2003 року. Після розірвання шлюбу неповнолітні діти залишились на повному утриманні позивача. Також встановлено, що відповідач не приймає участі у вихованні дітей, не сплачує аліментів, та з невідомих причин в добровільному порядку згоди на виїзд неповнолітнього сина [PERSON] за кордон не дає. Відповідно до п.2-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди та супроводу другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній [PERSON] займається в гуртку настільного тенісу КЗ «ДЮСШ № 2 Луцької міської ради», а також з 25.06.2014 року по 08.07.2014 року за ним заброньована путівка для відпочинку в Болгарію (а.с. 17). Вказані обставини зумовлюють необхідність виїзду [PERSON] за кордон декілька раз на рік. Обставин, які обмежують право неповнолітнього [PERSON] на виїзд за межі України суд не вбачає, виїзд за кордон не суперечить інтересам дитини, а тому, приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково та обмежити кількість виїздів за кордон до трьох разів на рік.

Outcome: partial