Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права користування кімнатою у гуртожитку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є сином [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO], яка мешкала та була зареєстрована у кімнаті №59, що розташована у гуртожитку за адресою: м. Запоріжжя, пр. Маяковського, 20, як працівник ПАТ "Електрометалургійний завод "ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ" імені [PERSON]", дане підприємство до 2006 року було власником та балансоутримувачем гуртожитку. 09.03.2006 року до вказаної кімнати, у якості члена сім'ї був вселений та зареєстрований син [PERSON] [PERSON], [INFO]. 30.09.2014 року [PERSON] припинив реєстрацію свого місця проживання за вказаною вище адресою гуртожитку у звязку із тимчасовим вибуттям на навчання до міста Дніпропетровська - Державний вищий навчальний заклад «Український державний хіміко-технологічний університет», у якому навчається по теперішній час. 13.02.2017 року померла мати позивача [PERSON] Після смерті матері позивач звернувся до адміністрації гуртожитку з метою оформлення відповідних прав на дану кімнату та просив визнати за ним право користування кімнатою. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити в повному обсязі, визнати за позивачем право користування кімнатою №59 у гуртожитку за адресою: м. Запоріжжя, проспект Маяковського, 20. Представники відповідачів в судовому засідання заперечували проти задоволення позовної заяви, про що суду надано письмові заперечення, які додані до матеріалів справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи Відкритим акціонерним товариством «Електрометалургійний завод "ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» імені [PERSON]» у 2003 році прийнято рішення про поселення до гуртожитку за адресою : м.Запоріжжя пр. Маяковського 20, [PERSON] у звязку із виконанням трудових обовязків на підприємстві. 10.01.2006 року [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою. На підставі рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради №66/2 від 28.02.2006 року гуртожиток за адресою: м. Запоріжжя, пр. Маяковського 20 передано до комунальної власності міста Запоріжжя. 09.03.2006 року, у якості члена сім'ї за місцем реєстрації [PERSON] вселено та зареєстровано місце проживання її дитини сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до Свідоцтва про народження серії І-КИ №401316 від 15.10.1996 року виданого Володимирською сільською Радою, Томаківського району, Дніпропетровської області, [PERSON], 16.09.1996 року є сином померлої [PERSON] Станом на 09.03.2006 року позивач був малолітньою особою, мав право на вселення до кімнати №59, якою користувалась його мати. Таким чином, як [PERSON] з моменту її вселення до дня своєї смерті, так і її син за період з 09.03.2006 року по 30.09.2014 року проживали у кімнаті №59 вказаного вище гуртожитку на законних підставах. З 30.09.2014 року по теперішній час [PERSON] тимчасово проживає у м.Дніпро у звязку з навчанням в Державному вищому навчальному закладі «Український державний хіміко-технологічний університет». На період навчання в навчальному закладі позивач проживає та зареєстрований у місті Дніпро, гуртожиток №3 по пр. Гагаріна 65/67. На підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 31.07.2015 року №300/5 оформлено ордер №691 від 17.08.2015 року на імя [PERSON] Відповідно до Свідоцтва про смерть серії VІІ-МЮ №730787 від 16.02.2017 року виданого Відділом РАЦС Москви №64, [PERSON] померла 06.02.2017 року. Стаття 22 Конституції України зазначає, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожна особа має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Порядок надання жилої площі в гуртожитках підприємств, установ, організацій, користування цими гуртожитками та їх утримання регулюється Житловим кодексом Української РСР, Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1968 №208, Положенням про гуртожитки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 №84. Згідно із ч.2 ст.128, ст.129 ЖК України, ч.1 п.10 Примірного положення на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі у гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Отже, за змістом названих норм функціональне призначення гуртожитку визначається як зареєстрована у виконавчому комітеті районної міської, районної в місті Ради народних депутатів як гуртожиток жила будівля, що відповідає певним вимогам, у якій особам надається за плату та за ордером, що видається власником гуртожитку, у тимчасове користування жила площа у зв'язку з трудовими відносинами або навчанням в учбовому закладі. Відповідно до вимог статті 71 Житлового кодексу Української РСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців, зокрема, у разі тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Відповідно до ч.1 ст.127 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК України) гуртожитки можуть використовуватись для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Відповідно до ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно до ст. 814 ЦК України у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, а також членів їхніх сімей, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Статтею 19 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» забороняється виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, без попереднього надання їм (їх сім'ям) іншого житла, придатного для постійного проживання людей, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Враховуючи обставини справи, оскільки житлове приміщення - кімната №59 у гуртожитку, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, пр. Маяковського, 20, перебуває у комунальній власності Запорізької міської ради та за позивачем зберігається житлове приміщення на період навчання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині позовних вимог, заявлених до Запорізької міської ради. Позовні вимоги, заявлені до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, Комунального підприємства «Наше місто», є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Outcome: partial