Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 липня 1997 року, в якому у них [INFO] народилася дочка [PERSON], яка на даний час перебуває на його утриманні та навчається в [PERSON]. Поряд з тим, зазначив, що протягом осьаннього часу сімейне життя між сторонами почало погіршуватися - перестали розуміти один одного, через що між ними часто виникали конфлікти, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час відповідач з ним не спілкується, спільного господарства вони не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Таким чином шлюб набрав формальних рис, що суперечить його інтересам. Вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим в зв»язку з чим просив суд шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, при цьому зазначив, що позов підтримує, просить такий задоволити, також вказав, що згідний на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомленою у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подала. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], повторно виданого 18 січня 2017 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 24 липня 1997 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, про що складено відповідний актовий запис за № 44. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині «[PERSON]». В шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON], яка на даний навчається у [PERSON] та перебуває на утриманні позивача. Також судом встановлено, що сторони взаєморозуміння та примирення досягти не можуть, фактично припинили шлюбні відносини, такі не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved