Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Орган опіки та піклування Дружківської міської ради звернувся до суду із вищевказаним позовом, яким просив позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачка по справі є матір'ю дітей, веде аморальний спосіб життя, схильна до вживання алкогольних напоїв, ніде не працює, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, допомогу сім'ям з дітьми не отримує. Діти перебувають у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей, однак мати не цікавиться їх здоров'ям, не відвідує їх. Постійні спроби робітників органу опіку та піклування зв'язатись з [PERSON], з метою повідомити про стан дітей не дали результатів. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила суд про її задоволення. Відповідачка по справі була неодноразово повідомлена судом про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, заперечень на позовну заяву не надала. Судом було роз'яснено представнику позивача право на заочний розгляд справи і правові наслідки заочного розгляду. Представниця позивача надала клопотання провести заочний розгляд справи, суд клопотання задовольнив на підставі п. 4 ст. 169 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справ та надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла дванадцяти років. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. Відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] р.н. (свідоцтво про народження [NUMBER] від 16 січня 2003 р. видане відділом реєстрації актів громадянського стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області), та [PERSON], [INFO] р.н. (свідоцтво про народження [NUMBER] від 28 липня 2009 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області) (а.с. 4) Батько [PERSON], [PERSON] помер [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області від 13 липня 2015 року) (а.с.7). Відомості про батька [PERSON], записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с. 6). Згідно з роз'ясненнями Верховного Суду України у п. 16 Пленуму № 3 від 30 березня 2007 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 18 грудня 2008 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З врахуванням вищезазначеного, під час розгляду справ про позбавлення батьківських прав, позивач має довести, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а відповідач повинен довести, що він належним чином виконує батьківські обов'язки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідачка на протязі тривалого часу, а саме з 2015 року, повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дітей, фізичним та моральним розвитком не займається, не цікавиться ними, не проявляє турботу, матеріально не підтримує. Не дивлячись на те, що діти перебувають у центрі соціально -психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей в м. Слов'янську Донецької області, жодного разу їх не відвідала, не цікавилась про їх фізичний та духовний стан. З 28.08.2015 року діти перебувають на обліку як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с. 10). Судом встановлено і документально підтверджено, що діти тривалий час знаходяться і постійно перебувають у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янськ Донецької області ( а.с. 36, 37). В судовому засіданні було допитано свідків по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які вказали, що тривалий час [PERSON] не займається своїми дітьми, зловживає спиртними напоями, не виховує дітей, не надає їм підтримки, тривалий час відсутня за місцем проживання, долею дітей не цікавиться, жодного разу не відвідала їх у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. При прийнятті рішення суд також враховує висновок органу опіки та піклування Дружківської міської ради, тобто органу, який безпосередньо займається проблемами виховання дітей, згідно з яким цей орган вважає доцільним та необхідним позбавити відповідачку батьківських прав відносно її дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] р.н., в інтересах самих дітей. За своєю правовою природою позбавлення батьківських прав є: по - перше, засобом захисту прав та інтересів дитини; а по - друге, певною юридичною відповідальністю за протиправну та винну поведінку одного чи обох батьків дитини по відношенні до неї. За встановлених судовим розглядом обставин слід дійти висновку, що відповідачка виключно з власної вини вчиняла дії, які привели до невиконання нею своїх батьківських обов'язків, і позбавлення її батьківських прав матиме для дітей виключно позитивні наслідки у вигляді виховання їх у центрі, який забезпечує усі необхідні умови для їх фізичного, духовного і творчого розвитку. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ст. 12 ЗУ „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. На обсяг батьківських прав та обов'язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини і виконувати батьківські обов'язки належним чином потрібно не тільки відносно дитини, яка проживає разом з батьком, а й в такому ж обсязі й відносно дитини, яка проживає окремо. Аналізуючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що вказані дії відповідачки, яка не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тривалий час не спілкується з ними, не займається та не цікавиться їх розвитком, здоров'ям та оздоровленням, і таке інше, що дозволило б говорити про піклування в розвитку дитини, хоча і мала таку можливість, свідчать про те, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно з п.2, п. 3 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав на звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно п.3 зазначеної статті, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 19. т. 5 «Про судовий збір» органу опіки та піклування надано пільги щодо сплати судового збору. Відтак, судовий збір стягується з відповідачки в дохід держави.

Outcome: approved