Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач 24.09.2014 р. звернувся до суду з зазначеним позовом та вказав, що 04.03.2008 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №168/МК33/2008-980, згідно з яким позивач на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 250000 грн. із розрахунку 18% річних на строк до 04.03.2014 р., а остання зобов"язалась повернути кредит; спалити відсотки за користування кредитними коштами; сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Відповідач [PERSON] за договором поруки від 04.03.2008 р. зобов'язався відповідати перед позивачем як солідарний боржник за належне виконання позичальником всіх зобов'язань, що витікають з укладеного кредитного договору. Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, однак відповідач [PERSON] своїх зобов'язань не дотрималась. У зв'язку з цим між нею та позивачем були укладені додаткові угоди, відповідно до яких сторони домовились встановити щомісячний мінімальний платіж та узгодили графік, однак станом на 14.05.2014 року за позичальником утворилась заборгованість в сумі 682241,22 грн. в тому числі: непогашений кредит - 193176,11 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 37721,44 грн., пеня за прострочення строків виконання зобов'язання - 19193,05 грн. та штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу - 330006,68 грн. Посилаючись на це, просив стягнути з відповідачів солідарно зазначену суму, а також судові витрати. У судове засідання представник позивача та відповідач [PERSON], будучи належно повідомленими про місце та час розгляду справи, не прибули, представник позивача просив проводити розгляд справи в його відсутності, позов підтримав. Відповідач [PERSON] причину неявки не повідомив, ставлення до позову не висловив, заяви про відкладення розгляду справи суду не подав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні тієї обставини, що протягом певного часу у неї утворився борг по кредиту, не заперечувала, однак просила у задоволенні позову відмовити у зв'язку з повним погашенням кредиту, про що надала додатковий договір №4 від 16.12.2014 р. про внесення змін та доповнень до договору "Автопакет" №168/МК33/2008-980 від 04.03.2008 р. та довідку від 16.12.2014 р. №1-7-19265 про закриття кредиту. Вислухавши відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено у зв'язку зі сплатою боргу відповідачем на підставі такого. Згідно зі ст.ст. 526,527,530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов*язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов*язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 того ж Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 тієї ж статті). Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов*язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст.1050 того ж Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов*язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу, а якщо договором встановлений обов*язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. З кредитного договору №168/МК33/2008-980 від 04.03.2008 р. судом встановлено, що позивач на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 250000 грн. із розрахунку 18% річних на строк до 04.03.2014 р., а остання зобов'язалась повернути кредит, спалити відсотки за користування кредитними коштами та інші платежі, передбачені кредитним договором, а також можливі штрафні санкції (штраф, пеню). Як вбачається з договору поруки від 04.03.2008 р. , відповідач [PERSON] зобов'язався відповідати перед позивачем як солідарний боржник за належне виконання позичальником всіх зобов'язань, що витікають з укладеного кредитного договору. Згідно з розрахунком, станом на 14.05.2014 року за відповідачем [PERSON] утворилась заборгованість в сумі 682241,22 грн. в тому числі: непогашений кредит - 193176,11 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 37721,44 грн., пеня за прострочення строків виконання зобов'язання - 19193,05 грн. та штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу - 330006,68 грн. Згідно з додатковим договором про внесення змін та доповнень №4 до договору "Автопакет" №168/МК33/2008-980 від 04.03.2008 р. та довідкою №1-7-19265 від 16.12.2014 р., виданою позивачем, відповідач закрила кредит, сплативши позивачу всю заборгованість за зазначеним кредитом та судовий збір. Враховуючи наведені норми та встановлені обставини, суд вважає, що при подачі позову вимоги позивача ґрунтувались на законі, однак протягом судового розгляду справи відповідач добровільно виконав свої цивільні обов'язки, а тому задоволення позову суперечило б положенням ч.1 ст. 61 Конституції України, відповідно до яких ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тому у задоволенні позову суд відмовляє. На підставі зазначеного,

Outcome: dismissed