Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення страхового відшкодування, який в подальшому уточнив та просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на його користь суму страхового відшкодування в розмірі - 14 124,21 грн., пеню в розмірі 1 191,45 грн., інфляційні втрати у розмірі - 612,48 грн. та три відсотки річних у розмірі - 120 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн. та судовий збір в розмірі - 551,20 грн., а разом 19 599,34 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25.06.2016 р. близько 15:05 на вул. Зеленій, 64 у с. Боянець Жовківського р-ну Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода (страховий випадок в розумінні ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") за участю транспортних засобів «VW Caddy», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «Fiat Scudo», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобіль позивача отримав значні механічні пошкодження. Зазначає, що оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася за участі лише забезпечених транспортних засобів, травмованих (загиблих) людей не було, ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у водіїв були відсутні, то останні досягнувши згоди щодо обставин скоєння ДТП на підставі ст. 33.2 Закону спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), відповідно до якого, винуватцем настання даного ДТП є [PERSON] Крім цього зазначає, що цивільно-правова відповідальність заподіювана шкоди на момент ДТП була застрахована ТДВ СТДВ «Глобус», поліс ОСЦПВВНТЗ № АЕ/2693992, термін дії з 15.10.2015 р. до 14.10.2016 р. і обов'язок щодо відшкодування завданої [PERSON] шкоди згідно із Законом покладається на Відповідача як страховика, то останньому Позивачем було надано відповідно до вимог ст.ст. 33, 35 Закону всі необхідні документи для одержання страхового відшкодування, у тому числі, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заяву на виплату страхового відшкодування від 30.06.2016 р., а також надано представнику Страховика для огляду належний позивачу транспортний засіб. Вказує, що згодом, співробітником відділу розслідування та врегулювання страхових випадків СТДВ «Глобус» [PERSON] у телефонній розмові було повідомлено [PERSON], що страховиком прийнято рішення виплатити йому приблизно 14 000 грн. страхового відшкодування без врахування ПДВ. Крім цього вказує, що пізніше, листом-повідомленням про рішення по страховій справі № 2305/16 за вих. № 3052-СВДМС від 10.08.2016 страховик, не визнаючи дану дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, відмовив Позивачу у здійсненні виплати страхового відшкодування. При цьому, причиною такої відмови Відповідач вказав неможливість згідно із складеною у Європротоколі схемою ДТП, визначити хто є винуватцем такої ДТП, оскільки, нібито на ній не зазначені дорожня розмітка та розташування транспортних засобів в момент ДТП. Вважає, вищезазначену відмову страховика безпідставною та незаконною. У зв'язку з чим Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить такий задоволити. Представник позивача в судове засідання не з»явився, однак подав до суду клопотання про розгляд даної справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] належить задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 25.06.2016 р. близько 15:05 на вул. Зеленій, 64 у с. Боянець Жовківського р-ну Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «VW Caddy», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «Fiat Scudo», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобіль позивача отримав значні механічні пошкодження. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася за участі лише забезпечених транспортних засобів, травмованих (загиблих) людей не було, ознаки алкогольного, а тому водії досягнувши згоди щодо обставин скоєння ДТП на підставі ст. 33.2 Закону спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), відповідно до якого, винуватцем настання даного ДТП є [PERSON] Відповідно до копії акту розрахунку матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу № 1104/16, вартість матеріальної шкоди автомобіля «Fiat Scudo», реєстраційний номер [NUMBER], становить 14\~634.21 грн. без урахуванням ПДВ. За змістом ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за заподіяння шкоди, шкода заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду в повному обсязі. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Аналогічні положення передбачені ст.ст. 979, 988 ЦК України. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону). Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована ТДВ СТДВ «Глобус», поліс ОСЦПВВНТЗ № АЕ/2693992, термін дії з 15.10.2015 р. до 14.10.2016 р. Відповідно до положень статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової\~\~ відповідальності\~\~ власників\~\~ наземних\~\~ транспортних\~\~ засобів", страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. 30 червня 2016 року, позивачем було подано заяву на виплату страхового відшкодування з необхідними додатками відповідачу. Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. Згідно із статтею 979 ЦК України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату). Згідно із пунктом 3 статті 20 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Проте, відповідач виплату страхування відшкодування не здійснив. В свою чергу листом-повідомленням про рішення по страховій справі № 2305/16 за вих. № 3052-СВДМС від 10.08.2016 страховик, не визнаючи дану дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, відмовив Позивачу у здійсненні виплати страхового відшкодування. При цьому, причиною такої відмови Відповідач вказав неможливість згідно із складеною у Європротоколі схемою ДТП, визначити хто є винуватцем такої ДТП, оскільки, нібито на ній не зазначені дорожня розмітка та розташування транспортних засобів в момент ДТП. На думку суду відмова відповідача є безпідставною, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у визначенні винуватця спірного ДТП немає необхідності, адже інший учасник ДТП [PERSON] у п. 14 Європротоколу чітко, вказав, що виїхав на смугу зустрічного руху, тобто, визнав свою вину. Окрім цього суд враховує, вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування, який містить частина 37.1 ст. 37 Закону, якою не передбачено такої підстави для відмови, як неналежне оформлення схеми ДТП. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 17, 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). «З урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення страхового відшкодування є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення повністю. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі - 551.20 грн. Крім того, у статті 79 ЦПК України, вказано, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Стаття 84 ЦПК України наголошує, що: 1. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. 2. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно із ст. Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, вартість наданих послуг, яка становить - 3000,00 гривень. Крім того, згідно із ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом». Відповідно до ст. 36.5. З.У. «Про ОСЦПВВНТЗ», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Відповідно до п. 21 Постанови ПВССУ № 4 від 01.03.2013 р., «При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК)». З огляду на вищезазначені норми, а також враховуючи те, що страховик зобов'язаний був здійснити виплату страхового відшкодування, однак відмовив Позивачу у такій 10.08.2016 р., то на підставі доданих розрахунків за період з 10.08.2016 р. до 21.11.2016 р. повинен сплатити на користь [PERSON] пеню в розмірі - 1 191,45 грн., інфляційні втрати у розмірі - 612,48 грн. та три відсотки річних у розмірі - 120 грн. Враховуючи вищенаведені обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги [PERSON] є підставними і підлягають до задоволення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved