Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів посилаючись на те, що на обліку служби у справах дітей Монастирищенської райдержадміністрації перебуває малолітня дитина, яка потрапила в складні життєві обставини, [PERSON], [INFO]. Після народження [PERSON], її мати [PERSON], звернулась до райдержадміністрації із заявою про влаштування дитини тимчасово на утримання держави в КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини», у зв'язку із складними життєвими обставинами. Відповідно до розпорядження Монастирищенської райдержадміністрації від 18.02.2016 року №12 дитина була влаштована до державного закладу терміном на 6 місяців. Станом на 01.10.2017 року, термін перебування дитини в державному закладі продовжувався тричі. За вказаний час мати дитину жодного разу не провідала, її здоров'ям не цікавилась, участі в утриманні та вихованні не приймала. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 14.08.2017 року, в помешканні, де проживає [PERSON] та її співмешканець [PERSON], незадовільні житлово-побутові умови. За місцем проживання [PERSON] характеризується незадовільно, безвідповідальна, не працює, веде не здоровий спосіб життя. Сім'я [PERSON] перебувала на обліку районного ЦСССДМ, як родина в складних життєвих обставинах. Матері надавались соціальні послуги, спрямовані на формування відповідального батьківства, забезпечення належних умов проживання, усвідомлення шкідливості вживання алкоголю. Проте, проведена робота позитивного результату не принесла, [PERSON] не виявляла бажання повернути собі дитину. Відомості про батька дитини внесені відповідно до ст. 135 СК України. Факти, зазначені в позовній заяві, підтверджуються актом обстеження житлово- побутових умов проживання, інформаціями державного дитячого закладу, довідкою виконкому Долинківської сільської ради, висновком органу опіки та піклування та іншими документами. Просять позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав по відношенню до її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], стягувати з [PERSON] кошти на утримання дитини [PERSON], в розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на особовий рахунок дитини. Судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання представник позивача служби в справах дітей Монастирищенської райдержадміністрації не з»явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити, справу розглядати у її відсутність. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомила. Представники третьої особи на стороні позивача КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» в судове засідання не з»явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. На адресу суду надали клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст. 169 ЦПК України дає право суду у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами, в зв'язку з чим відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі і виходить з наступного. Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень; Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є матір»ю малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується, свідоцтвом про народження від 18.02.2016 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, серії [NUMBER] (а.с.3). Відомості про батька [PERSON], внесені відповідно до ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України № 00016336188 від 18.02.2016 року (а.с. 6). Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідно до розпорядження Монастирищенської райдержадміністрації № 12 від 18.02.2016 року « Про влаштування малолітньої [PERSON], [INFO], до Комунального закладу «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» Черкаської обласної ради, [PERSON], [INFO] влаштовано на повне державне утримання терміном на шість місяців до Комунального закладу «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» ( а.с.15). Відповідно до розпоряджень Монастирищенської райдержадміністрації № 103 від 15.08.2016 року, № 22 від 13.02.2017 року та № 106 від 17.08.2017 року, термін перебування малолітньої [PERSON], [INFO], в Комунальному закладі «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» Черкаської обласної ради на повному державному утриманні продовжувався з 19.08.2016 року на шість місяців, з 19.02.2017 року на шість місяців, з 19.08.2017 року на шість місяців ( а.с. 12, 13, 14). Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст. ст. 150, 180 СК України батьки зобов»язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров»я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов»язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ( далі Пленум) роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків (4 ст.155 СК України) є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої Законом, зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Орган опіки та піклування подав суду письмовий висновок № 222/01-01-26 від 04.10.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON], відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] ( а.с. 17), оскільки малолітня [PERSON], [INFO], тимчасово перебуває в КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» Черкаської обласної ради. Після народження [PERSON], її мати [PERSON], звернулась до райдержадміністрації із заявою про влаштування дитини тимчасово на утримання держави в комунальний заклад «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини», у зв'язку із складними життєвими обставинами. Відповідно до розпорядження Монастирищенської райдержадміністрації від 18.02.2016 року №12, дитина була влаштована до державного закладу терміном на 6 місяців. Станом на 01.10.2017 року, термін перебування дитини в державному закладі продовжувався тричі. За вказаний час мати дитину жодного разу не провідала, її здоров'ям не цікавилась, участі в утриманні та вихованні не приймала. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 14.08.2017 року, в помешканні, де проживає [PERSON] та її співмешканець [PERSON], незадовільні житлово-побутові умови. За місцем проживання [PERSON] характеризується незадовільно, безвідповідальна, не працює, веде не здоровий спосіб життя. Сім'я [PERSON] перебувала на обліку районного ЦСССДМ, як родина в складних життєвих обставинах. Матері надавались соціальні послуги, спрямовані на формування відповідального батьківства, забезпечення належних умов проживання, усвідомлення шкідливості вживання алкоголю. Проте, проведена робота позитивного результату не принесла, [PERSON] не виявляла бажання повернути собі дитину. Вважають доцільним, в інтересах дитини позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], батьківських прав по відношенню до її малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Суд вважає висновок органу опіки та піклування Монастирищенської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно її дочки обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини. Згідно інформації щодо здійснення соціальної роботи із сім»єю [PERSON] було з'ясовано, що [PERSON] проживає за попередньою адресою в [ADDRESS], спільно із співмешканцем [PERSON], 1979 року народження. Свою дитину, [PERSON], 2016 року народження, яка перебуває у Будинку дитини м. Черкаси, мати не відвідувала жодного разу. Сім'я проживає у будинку співмешканця, умови проживання потребують покращення. За період роботи даній сім'ї було надано ряд консультацій стосовно забезпечення належних умов для проживання дитини, відповідального виконання батьківських обов'язків, надано роз'яснення щодо шкідливості зловживання алкогольними напоями. Мати, [PERSON], в ході надання соціальних послуг не проявляє бажання повернути дитину ( а.с. 16). Згідно характеристики виконавчого комітету Долинківської сільської ради за № 122 від 26.09.2017 року, [PERSON], проживає в багатодітній родині, не працює і не навчається, безвідповідальна, веде нездоровий спосіб життя. Матеріально - побутові умови для проживання дитини незадовільні. До сільської ради за відновленням батьківських прав не зверталася (а.с.10). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини обґрунтовані, підтверджені доказами та підлягають до задоволення. Оскільки судом дійсно встановлено, що мати, відповідач у справі, ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків по відношенню до малолітньої доньки. Крім цього, Пленум в п.18 звернув увагу судів на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. В залежності від конкретної ситуації в сім'ї позбавленню батьківських прав можуть передувати превентивні заходи впливу на батьків (бесіди, попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ, надання сім'ї необхідної допомоги, накладення адміністративного стягнення). Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки матері. Таким чином, наявність вини батьків належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. В положеннях ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року закріплено, що сім"я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що відповідачка не будучи позбавленою батьківських прав, належним чином батьківських обов»язків по вихованню і утриманню дитини не виконувала, ухилялася від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що у відповідності до п. 2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення її судом батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини. Відповідач не надала суду доказів, які б спростовували факти викладені позивачем в позовній заяві. Враховуючи те, що у ст. 19 Конвенції про права дитини держави-учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи, суд діючи в першу чергу в найкращих інтересах дитини вважає, що позов в частині позбавлення батьківських прав обґрунтований, підтверджений доказами, а тому підлягає до задоволення в повному обсязі. Права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу ( ст. 121 СК України). Як зазначено вище, відповідач у справі є біологічною матір»ю малолітньої [PERSON], 2016 року народження ( а.с. 3). У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України обов'язок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідач не надала суду доказів того, що немає можливості сплачувати кошти на утримання дитини, не надала документів, які підтверджують відсутність заробітку, перебування на утриманні інших осіб. Суд, з урахуванням матеріального становища дитини, яка перебуває в КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини», матеріального становища платника аліментів, інших обставин справи, визначає розмір стягуваних аліментів на дитину у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача, але у відповідності до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 12.10.2017 року. Суд вважає за необхідне на підставі ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача в сумі 1600 грн. судового збору за позовну заяву в частині позбавлення батьківських прав та 1600 грн. за позовну заяву про стягнення аліментів на утримання дитини, а в загальній сумі 3200 грн. 00 коп. На підставі викладеного ст. ст. 15, 19, 150, 155, 164-166, 180 Сімейного Кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року та

Outcome: approved