Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, та просив виселити [PERSON] із квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником ? частини квартири за вказаною адресою, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.02.2015 року, також власником ? частини квартири є його сестра [PERSON]. Квартира у спадок дісталась їм від їх мачухи [PERSON], яка за життя дала згоду на вселення та реєстрацію в зазначеній квартирі відповідача [PERSON], який після смерті [PERSON] залишився проживати у вказаній квартирі. Зазначив, що як власник житла має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у зв'язку із чим просив виселити відповідача із спірної квартири. Позивач у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, та пояснила, що спірна однокімнатна квартира належала на праві приватної власності мачухи позивача та третьої особи, а раніше належала батькові позивача та третьої особи. Після смерті батька позивача, квартиру успадкувала його дружина [PERSON], яка стала мешкати в спірній квартирі із відповідачем [PERSON] та дала згоду на його реєстрацію в квартирі. Після смерті [PERSON] позивач та третя особа успадкували, згідно заповіту від 28.01.2014 року, квартиру по ? частині. Відповідачу пропонували в добровільному порядку покинути спірну квартиру, але на їх пропозицію він не погодився. Також зазначила, що відповідач зловживає спиртними напоями, не сплачує комунальні послуги за житло. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що в спірній квартирі він мешкає приблизно 5,5 років, мешкав разом із [PERSON] сім"єю. В заповіті, який був складений від імені [PERSON], його підпис, у зв'язку із її хворобою. У нього була усна домовленість із позивачем про те, що в спірній квартирі він буде мешкати скільки йому потрібно. Значення заповіту [PERSON] він розумів, недійсним його в судовому порядку не визнавав. Іншого житла він не має, комунальні послуги він сплачував приблизно 3 місяці тому, також раніше давав гроші власникам за комунальні послуги в розмірі 1000 грн.. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Також зазначила, що вона є співвласником спірної квартири. Приблизно 5 років тому, [PERSON] привела до спірної квартири відповідача [PERSON], на що запитувала згоду у неї та у її брата - позивача по справі. Вони були не проти. За життя [PERSON] хотіла залишити квартиру їй та брату, у зв'язку із чим залишила заповіт на їх користь. Після смерті [PERSON] відповідач залишився мешкати в квартирі, виніс із квартири всю техніку та майно. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, третю особу, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.02.2015 року власниками квартири за адресою: [ADDRESS], є по ? частині кожний - [PERSON] та [PERSON], що також підтверджується Витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.5,6) Згідно наданої вимоги та квитанції на оплату комунальних послуг, вбачається, що по спірній квартирі є заборгованість по сплаті комунальних послуг. Згідно копії паспорта відповідача та довідки довідково-адресного бюро, вбачається, що відповідач зареєстрований в квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с.7,13). Згідно ст.. 316, 317 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.. 319, 321 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.. 386 ЦК України - держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст.. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно правової позиції Верхового Суду України у справі № 6-92 цс 15 - передбачений статтею 391 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем. Згідно правової позиції Верхового Суду України у справі № 6-158 цс 14 - відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Відповідно до ст. ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та може звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав. Таким чином, оцінюючи в сукупності отримані докази у судовому засіданні, суд находить встановленим, що відповідач, як член сім'ї колишнього власнику квартири - померлої [PERSON], мав право користування спірною квартирою за життя [PERSON]. У зв'язку із її смертю та отриманням у спадок спірної квартири позивачем та третьою особою, відповідач втратив право користування спірною квартирою, у зв'язку із чим підлягає виселенню. У відповідності зі ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved