Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

ПАТ КБ Приват Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] , що також діють в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON]Д , 3-я особа- Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про звернення стягнення, в якому просить звернути стягнення на квартиру загальною площею 64,30 кв. м., житловою площею 43,80 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № НАА0GІ0000003826 від 04.03.2008 року) Публічним акціонерним товариством комерційного банку Приват Банк (49094, м. Дніпропетровськ, вул.. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ [PERSON] всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], кун І.Д. та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS]; стягнути з відповідачів судові витрати. \~ \~ \~ \~В\~ обґрунтування\~ позовних вимог\~ позивач\~ зазначив, що відповідно до укладеного договору № НАА0GI0000003826 від 04.03.2008 року [PERSON] 04.03.2008 року отримав кредит у розмірі 230000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.03.2033 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен здавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення зазначених норм закону та умов договору позичальник зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором позичальник станом на 27.01.2014 року має заборгованість 506 055.67 грн., яка складається з наступного: -228821.88 грн. - заборгованість за кредитом; -148911.66 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -82317.07 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. а також штрафи відповідно до Договору: -46005.06 грн. грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ ПриватБанк» і відповідачі уклали договір іпотеки № НАА0GI0000003826. Згідно з договором іпотеки Позичальник надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 43,80 кв.м., яка розташована за адресою : м. Харків, вул. Слинька, буд. 5.[ADDRESS]. Майно належить Позичальнику на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 416\~625,00 грн. Внаслідок не виконання Відповідачами умов кредитного договору утворилась заборгованість по кредиту. За адресою предмета іпотеки незаконно зареєстровані та проживають без дозволу іпотекодержателя [PERSON], [PERSON], [PERSON] та підлягають виселенню з предмету іпотеки разом із позичальником. На адресу Відповідачів надсилалась вимога про виселення з іпотечного майна у звязку з порушенням кредитної дисципліни, однак дана вимога залишилась без задоволення, в звязку з чим вони вимушені звернутись до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив позов задовольнити. Крім викладених у позові обставин зазначив, що відповідачами не доведено, що банк відмовляв їм у прийнятті грошей. Посилання відповідачів на лист від 16.12.2009 року є безпідставним і є лише їх припущенням, оскільки в листі не зазначено номер кредитного договору, таким чином встановити стосовно якого кредитного договору відповідачі отримали відповідь неможливо. Інші копії відповідей хоч і мають посилання на кредитний договір № НАА0GI0000003826 від 04.03.2008 року, проте не мають застережень, що банк відмовився прийняти платіж за цим кредитним договором, в свою чергу вони лише інформують клієнта про стан заборгованості за його зобовязаннями перед банком. Стосовно копії відповіді банку № 30.1.0.0/2-091119/1660 та інших копій відповідей на яких взагалі відсутні підписи осіб, які нібито представляють банк, зазначив, що банк таких відповідей відповідачу не надавав, в матеріалах справи копії не посвідчені та без надання оригіналів вони не можуть розглядатись як докази. З 05.11.2009 року відповідач взагалі перестав сплачувати кредит, зробивши після цього лише одну сплату 10.06.2011 року в сумі 7180,25 грн. Крім того, що банк не приймав у відповідачів грошових коштів, вони могли звернутись до нотаріуса та покласти на депозитний рахунок грошові кошти, однак цих дій відповідачами зроблено не було, що свідчить про неналежне виконання своїх зобовязань за кредитним договором. Відповідачі та їх представники в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували в повному обсязі, зазначили, що мали намір належно виконувати обовязки по сплаті кредитного договору. На виконання даного договору ними було сплачено суму у розмірі 60\~527,00 грн. проте, цей факт не було враховано Позивачем при обґрунтуванні своїх позовних вимог, адже в розрахунку зазначається, що відповідач не сплатив жодного платежу, на підтвердження сплати грошових коштів ними були надані копії відповідних квитанцій. Позивач відмовився приймати гроші по кредитному договору. З приводу чого 05. 11 2009. року відповідач звернувся за розясненням до позивача та 02.12.2009 року отримав письмову відповідь про відмову в прийнятті платежу з причини існування іншого не закритого кредиту у відповідача. 17.11.2009 року відповідач звернувся знову до позивача із запитом стосовно причин відмови у прийнятті чергового кредитного платежу, позивачем було повідомлено, що черговий платіж по іпотечному кредиту вони не можуть прийняти з причини, що між позивачем і відповідачем було укладено кредитний договір № HAA0G0000003826 від 06. 04. 2007 року. При намаганні внести грошові кошти, їм стало відомо, що рахунок заблокований позивачем, однак 07.08.2011 року банк все ж таки прийняв у них грошові кошти в розмірі 7180,00 грн. Вважають, що позивач, допустив прострочення кредитора, а отже вимоги позивача стосовно сплати процентів, пені та штрафу є безпідставними. Просили відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, просила ухвалити рішення в інтересах дітей. Суд, вислухавши думку, пояснення, доводи сторін по справі, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, 04.03.2008 року між ПАТ КП «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № HAA0GI0000003826 на суму у розмірі 230\~000, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.03.2033 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ ПриватБанк» і Відповідачі уклали договір іпотеки № НАА0GI0000003826. Згідно з договором іпотеки Позичальник надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 43,80 кв.м., яка розташована за адресою : м. Харків, вул. Слинька, буд. 5.[ADDRESS]. Майно належить Позичальнику на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 416 625,00 грн. Згідно наданого позивачем розрахунком за відповідачами за кредитним договором № HAA0GI0000003826 від 04.03.2008 року станом на 27.01.2014 року мається заборгованість 506 055.67 грн., яка складається з наступного: -228821.88 грн. - заборгованість за кредитом; -148911.66 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -82317.07 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. а також штрафи відповідно до Договору: -46005.06 грн. грн. - штраф (процентна складова). Листом № 30.1.0.0/2-U20 від 12.12.2013 року на адресу [PERSON] ([ADDRESS]) від ПАТ КБ «[PERSON] банк» був направлений лист, де зазначено, що ним не виконуються зобовязання за кредитним договором, в звязку з чим він має заборгованість у розмірі 238087,26 грн. ПАТ КБ «[PERSON] банк» вимагає від [PERSON] повернення кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту в тридцяти денний строк з дня отримання цієї вимоги. За спливом цього строку ПАТ КБ «[PERSON] банк» має право продати предмет іпотеки. Лист мав бути підписаний Заступником керівника Напрямку по стандартизованій претензійно-позовній роботі [PERSON], однак підпису не містить. Згідно реєстру № 5813 від 19.12.2013 року ПАТ КБ «[PERSON] банк» направило на адресу [PERSON] лист за вихідним номером 86KDNLFZ0BU20. Зазначений лист був повернений без вручення, причина повернення «закінчення терміну зберігання». Листом № Є.НА.0.0.0.0/17-8251 від 22.10.2014 року на адресу [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ([ADDRESS]) від ПАТ КБ «[PERSON] банк» був направлений лист, де зазначено, що ними не виконуються зобовязання за кредитним договором, в звязку з чим вони мають заборгованість у розмірі 530144,42 грн. ПАТ КБ «[PERSON] банк» вимагає від [PERSON] повернення кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту. Розяснено, що банк буде звертатись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вимагали добровільно звільнити спірну квартиру протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Лист підписаний директором ГРУ РУ [PERSON] та має печатку банку. Позивачем надані зворотні поштові повідомлення про отримання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] претензії 07.11.2014 року. Він [PERSON] на адресу Національного банку України була надіслана заява, в якій він просив допомогти розібратись у проблемних відносинах між «[PERSON] банком» та ним. В своїй заяві [PERSON] зазначив, що ПАТ КБ «[PERSON] банк» перестав приймати в нього іпотечні платежі, мотивуючи це заборгованістю по іншим договорам. Способи сплатити іпотеку показали, що банк перераховує кошти на інші рахунки, а на іпотечний рахунок майже нічого не іде. Банк штучно створює умови для відібрання іпотечної квартири. Зазначений лист надійшов до Національного банку України 15.06.2010 року про що свідчить штамп. Національний банк України листом № 56-008/10891 від 25.06.2010 року зобовязав ПАТ КБ «[PERSON] банк» оперативно розібратися у ситуації, наведеній в Заяві, і надати відповідь автору та в копії Службі банківського нагляду Національного банку України у строк визначений ЗУ «Про звернення громадян». Зазначений лист був отриманий ПАТ КБ «[PERSON] банк» 01.07.2010 року, про що свідчить штамп банку. Електронною поштою ПАТ КБ «[PERSON] банк» Заступнику Голови Національного банку України надало відповідь, що між [PERSON] та ПАТ КБ «[PERSON] банком» було укладено два кредитних договори та відповідно до умов договору [PERSON] має право самостійно розподіляти кошти, які надходять на погашення кредиту. Пріоритетними для погашення є без заставні кредитні зобовязання. Повідомили, що станом на 05.07.2010 року [PERSON] має заборгованість по картці 414943730518556 становить 1153,81 грн. Вважають обвинувачення клієнта безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Суд звертає увагу, що надана відповідь на містить відповіді на питання чому банк перестав приймати платежі від [PERSON] [PERSON] звертався до ПАТ КБ «[PERSON] банк» із заявою і якій просив надати вичерпну інформацію щодо проведених розрахунків за умов кредитування «Товари у розстрочку» по кредитній картці № 414943730518556; надати довідку щодо поточної заборгованості до Договором про іпотечний кредит № НАА0GI0000003826 та розрахунки платежів до Договором; повідомити щодо наявності інших цивільних справ відносно яких він виступає відповідачем для ПАТ «[PERSON] банк», що розглядаються або знаходяться у провадженні інших судів України. Заява була отримана ПАТ КБ «[PERSON] банк» 17.09.2010 року про що на заяві мається штамп. На звернення [PERSON] 15.10.2010 року ПАТ КБ «[PERSON] банк» надало відповідь, що за отриманням довідки за кредитним договором йому слід звернутись до банку, оскільки ця довідка є платною. Заборгованість за кредитним договором № НАА0GI0000003826 від 04.03.2008 станом на 15.10.2010 року складає: прострочена 41866,95 грн., поточна 44850,09 грн., повна 272392,22 грн. Лист мав бути підписаний Заступником керівника Напрямку Юридичної підтримки ГО [PERSON], однак підпису не містить. [PERSON] звертався до ПАТ КБ «[PERSON] банк» з заявою в якій просив повідомити його про стан іпотечного договору та інших кредитних договорів відкритих на його імя, на яку отримав відповідь від ПАТ КБ «[PERSON] банк», що запитувана інформація є банківською таємницею (том.1 а.с.114). На аналогічну заяву, яка була отримана ПАТ КБ «[PERSON] банк» 23.06.2011 року [PERSON] надана відповідь в якій процитовані ст. 628, 629 ЦК України, ст. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та зазначено, що вартість довідки про позичкову заборгованість складає 100 грн., вартість виписки про розподіл коштів з транзитного рахунку складає 500 грн. (том 1 а.с. 117-118). Лист мав бути підписаний Провідним спеціалістом з Юридичною роботи ГО [PERSON], однак підпису не містить. Прокурором Червонозаводського району м. Харкова 13.07.2011 року Директору ЗАТ ХГРУ КБ «[PERSON] банк» [PERSON] направлена вимога про надання інформації та копій документів. За змістом вимоги позивача було зобовязано надати виписки по переліченим кредитним договорам та надати інформацію з приводу причин не прийому платежів громадянина [PERSON] з метою погашення ним заборгованості за вказаними вище договорами та підстави звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартири № 61, що розташована по вул. Слинько 5 корп. 3 в м. Харкові з наданням підтверджуючих документів. ПАТ КБ «[PERSON] банк» листом № 30.1.0.0/2-20110713/2136 від 14.07.2011 року на вимогу прокуратури Черновозаводського району надало копії кредитних справи № HAXRRX14410020, № HAXRRX14110179, № HAA0GI0000003826, № SAMDN40000012941488 на імя [PERSON] Також надані довідки по рахункам № 4149437304518556, № 29094058190938, № 29096059137013, № 29097058665460, оформлених на імя [PERSON] Додатково повідомили, що на даний момент інша вказана інформація та копії документів будуть надані не пізніше 25.07.2011 року на даний момент відбувається збір відомостей та документів з різноманітних програмних комплексів та архівів банку. ПАТ КБ «[PERSON] банк» на заяву [PERSON] надіслав листа в якому зазначив, що станом на 01.12.2009 року загальна заборгованість за кредитним договором № HAA0GI0000003826 від 04.03.2008 року складає 235123,88 грн., яка складається з поточної заборгованості за кредитом 228641,69 грн., простроченої заборгованості за кредитом 180,20 грн., поточної заборгованості за відсотками 2858,01 грн., простроченої заборгованості за відсотками 3443,98 грн. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором № НАЕ2GK01270147 від 14.09.2007 року виникла прострочена заборгованість. Приватбанком здійснено звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості та збитків на предмет застави шляхом продажу або будь-яким іншим чином, передбаченим договором або законом. Розяснені дії щодо можливості реструктуризації боргу. Лист підписаний заступником директора Харківського ГРУ Приватбанка [PERSON] ПАТ КБ «[PERSON] банк» листом № 30.1.0.0/2-091119/1660 від 16.12.2009 року розглянувши заяву [PERSON] від 17.11.2009 року щодо відмови співробітників банку у прийняття чергового платежу за кредитом повідомив, що оскільки ним не своєчасно виконуються умови за договором до нього застосовані штрафні санкції та нараховано пеню за прострочений період виконання зобовязання. Оскільки визначений у п.п. 4.2, 4.9. Умов Договору порядок погашення кредитної заборгованості не дозволяє Банку приймати щомісячний платіж за кредитом до погашення клієнтом прострочених зобовязань та нарахованих штрафів. Звернули увагу на необхідність негайного погашення простроченої заборгованості та своєчасної сплати усіх належних сум за кредитним договором. Лист підписаний керівником напрямку оперативно-правової роботи [PERSON] Проте,\~\~жодна умова договору про іпотечний кредит від 04.03.2008 року не ставить виконання позичальником обовязків з повернення кредиту у залежність від існування у нього зобовязань за іншими договорами. \~\~\~\~п.2.6 - 2.7 цього договору визначена черговість виконання зобов"язань при надходженні від позичальника коштів в рахунок погашення кредиту та відсотків за користування кредитом та наслідки внесення платежу в розмірі меншому вказаного в п.2.4. Зарахування цих платежів на погашення зобовязань позичальника за іншими кредитами у числі таких наслідків не зазначено. Довідкою виданою ПАТ КП «Приватбанк» від 25.10.2010 року підтверджується що у відповідача в ПАТ КП «Приватбанк» інших укладених договорів, не має, а також зазначено, що :Кредит 1 № HAXRRX14110179 від 19. 10. 2007 року та Кредит 2 № HAXRRX14410020 від 06. 04. 2007 закриті (а.с. 196). Відповідач сплатив частково зобовязання по договору, що підтверджується платіжними квитанціями, де вказані дати та цільове призначення платежу: 02. 04. 2008 року на суму 3 000 тисячі гривень, 05. 05. 2008 року на суму 3 000 тисячі гривень, 04. 06. 2008 року на суму 3 000 тисячі гривень, 04. 07. 2008 року на суму 3 000 тисячі гривень, 04. 08. 2008 року на суму 3 000 тисячі гривень, 04. 09. 2008 року на суму 3000 тисячі гривень, 04. 10. 2008 року на суму 3000 тисячі гривень,04. 11. 2008 року на суму 3000 тисячі гривень;04. 12. 2008 року на суму 2 тисячі 900 гривень;05. 01. 2009 року на суму 2 тисячі 225 гривень; 04. 02. 2009 року на суму 3 тисячі 830 гривень; 04. 03. 2009 року на суму 2 тисячі 950 гривень; 04. 04. 2009 року на суму 2 тисячі 900 гривень; 06. 04. 2009 року на суму 3 тисячі 173 гривні; 05. 05. 2009 року на суму 3000 тисячі гривень, 29. 05. 2009 року на суму 503 гривні; 04. 06. 2009 року на суму 3000 тисячі гривень; 04. 07. 2009 року на суму 3000 тисячі гривень; 05. 08. 2009 року на суму 3000 тисячі гривень; 07. 09. 2009 року на суму 2тисячі 142 гривень, 52 копійки; 07. 09. 2009 року на суму 2 тисячі 857 гривень, 48 копійок; 05. 11. 2009 року на суму 63 гривні; 05. 11. 2009 року на суму 676 гривень, 31 копійка; 05. 11. 2009 року на суму 3 тисячі 500 гривень. Наведене свідчить, що принаймі протягом квітня-грудня 2008 року позичальник сплачував щомісячні платежі у розмірі, не меншому, ніж визначено у договорі та дотримувася строків їх сплати, тому у кредитора були відсутні підстави не зараховувати ці платежі на погашення кредиту та відсотки за користування кредитом. Проте, наданий до суду розрахунок не містить відображення цих платежів саме в рахунок повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частинами 1 та 3\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 613 Цивільного кодексу України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора. \~Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства віднесено справедливість, добросовісність та розумність.\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: 1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов'язання; 2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; 3) відсутності представника недієздатного кредитора.\~\~\~\~\~\~\~ Нотаріус повідомляє кредитора у порядку, встановленому законом, про внесення боргу у депозит. З наведеного убачається, що відмова кредитора від запропонованого боржником виконання договору може мати місце лише тоді, коли кредитор може прийняти виконання від боржника, однак з субєктивних причин відмовляється це зробити, натомість не можна вважати відмовою обєктивну неможливість прийняти виконання боржника, оскільки в такому випадку матиме місце не відмова від прийняття виконання, а лише неможливість прийняти виконання.\~Окрім того, цивільне законодавство будується на засадах добросовісності та розумності сторін правовідносин, і відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до Правового висновку ВСУ у справі №6-2387цс15 за змістом частини четвертої\~статті 613 ЦК України\~боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора, тобто у випадку, якщо кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають iз суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку ( частина перша цієї статті). Якщо боржник доведе, що не виконав грошового зобов'язання через прострочення кредитора, він звільняється від відповідальності, передбаченої\~статтею 625 ЦК України, оскільки порушення грошового зобов'язання у вигляді його прострочення боржником не настало i в такому разі вважається, що виконання зобов'язання відстрочено на час прострочення кредитора (частина друга\~статті 613 цього Кодексу). Позивач ПАТ КБ «[PERSON] банк» є банківською установою, яка має відділення, в кожному відділенні мається каса та термінали для самообслуговування, кожен клієнт банку не може бути обмежений у наданні банківських послуг. Однак з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] як клієнт ПАТ КБ «[PERSON] банк» був обмежений у наданні таких послуг. Звертаючись до банку йому було відмовлено у прийнятті грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом, про дані факти свідчать докази, які маються в матеріалах справи: а саме звернення [PERSON] до ПАТ КБ «[PERSON] банк», до Національного банку України, до Прокуратури Червонозаводського району м. Харкова, однак жодна з відповідей ПАТ КБ «[PERSON] банк» не містить відповіді на питання, на яких підстав банк не приймає платежі у [PERSON], відповіді містять лише формальний характер, банк цитує статті Цивільного кодексу України, посилається на Умови та правила надання банківських послуг, а в деяких випадках вважає, що запитувана інформація містить банківську таємницю, хоча з тексту запиту вбачається, що [PERSON] просив надати відповідь щодо кредитних договорів, які укладені між ним та ПАТ КБ «[PERSON] банк». Аналізуючи листи банка від 02.12.2009 року (том. 1 а.с. 193-194) та від 16.12.2009 року (том, 1 а.с.195) суд зазначає наступне. В котрий раз банк надає відповідачу [PERSON] відповідь на його звернення. З наданих відповідей знову не вбачається, відповіді на основне питання [PERSON] «з яких причин банк відмовляється приймати платежі?». Минуючи відповідь по суті банк продовжує наводити цитати з Цивільного кодексу України та пунктів договору про надання банківських послуг. В листі від 16.12.2009 року банк вже чітко зазначає, що відповідно до п. 4.2., 4.9. Умов Договору порядок погашення кредитної заборгованості не дозволяє Банку приймати щомісячний платіж до погашення клієнтом простроченої заборгованості, однак в той же час не надано відповіді, яким чином клієнт має можливість погасили прострочену заборгованість, якщо у нього відмовляються приймати платіж та повідомляють, що рахунок заблокований. В даному випадку клієнту штучно створюються вкрай невигідні умови, адже банк відмовляє у прийнятті платежів, тим самим кожен день нараховує штрафні санкції. Представник позивача в своїх поясненнях зазначив, що відповідь банку від 16.12.2009 року не має посилань на кредитний договір № НАА0GI0000003829 від 04.03.2008 року, який є предметом розгляду даної цивільної справи, тому вона не може розглядатись як належний доказ, оскільки вона стосується іншого кредитного договору. Відповідь дійсно стосується іншого кредитного договору, однак як вбачається з інших відповідей банку він завжди посилається на положення Цивільного кодексу України та пунктів Умов Договору, які процитовані і в даній відповіді, тому з цієї відповіді стає зрозумілим, що банк не приймає платежі, через існування простроченої заборгованості. Представник позивача зазначав, що даної відповіді банк не надав, вона містить помилки та суттєві протиріччя, суд хоче зазначити, що наявність у відповіді орфографічних помилок не може бути підставою вважати, що дана відповідь банком не надавалась, оскільки орфографічні помилки не впливають на суть тексту. Які самі суттєві протиріччя вона має представник позивача пояснити не зміг. Крім того дана відповідь має підпис та печатку банку, натомість в матеріали справи представником позивача надавались листи банка, які взагалі не мали печатки та підпису, особи, яка мала їх підписати, однак щодо цих листів представником позивача не заявлялось про їх недійсність. Крім того сторонам розяснювались їх процесуальні права та обовязки. У представника позивача на підтвердження своїх пояснень була можливість надати суду результати службової перевірки, якою могло бути встановлено чи дійсно [PERSON] поставив свій підпис на листі від 16.12.2009 року, або цей документ був підписаний іншою особою та чи взагалі такий документ складався у ПАТ КБ «[PERSON] банк». За загальними засадами цивільного судочинства кожна сторона повинна довести свої доводи та заперечення. Представник позивача завжди наголошував, що листи від 02.12.2009 року та від 16.12.2009 року є неналежними доказами, що вони ПАТ КБ «[PERSON] банком» не надавались, однак крім своїх пояснень жодними належними доказами цього не підтвердив, обовязок доказування намагався перекласти на відповідачів. Крім того посилався на ст. 537 ЦК України, що відповідачі повинні були покласти гроші на депозитний рахунок нотаріуса, однак суд з таким твердженням погодитись не може, оскільки між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, в якому був визначений порядок розрахунків, що він здійснюється шляхом внесення щомісячних платежів через касу банку. Якщо позивач має в своєму розпорядженні відділення по всій території України, то позичальник повинен вносити щомісячні платежі саме через каси відділень банку, а не на депозит нотаріуса. З матеріалів справи вбачається, що позивачем штучно було створено умови для виникнення у відповідачів заборгованості за кредитним договором. Враховуючі наведене, суд вважає, що в ході розгляду справи встановлено факт ухилення кредитора від прийняття виконання з боку відповідачів, а отже вимоги позивача стосовно сплати процентів, пені та штрафу є безпідставними. Відтак позивачем не доведено факт порушення відповідачем умов кредитного договору та відсутні підстави для застосування стягнення у вигляді звернення на предмет іпотеки та виселення.

Outcome: dismissed