Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] та його сім»я, яка складається з дружини відповідачки [PERSON] та дочки відповідачів [PERSON], 27.03.2009 року проживають в [ADDRESS]. Позивач вказував на те, що зазначена кімната в малосімейному гуртожитку була надана для тимчасового проживання [PERSON] та його сім»ї на період його навчання в аспірантурі на підставі спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету університету №42 від 08.09.2008 року та ордеру на тимчасове жиле приміщення №466 від 08.09.2008 року. Позивач посилався на те, що наказом по Білоцерківському НАУ від 10.11.2010 року №565/С [PERSON] у зв»язку із закінченням терміну навчання було відраховано зі стаціонарної аспірантури за державним замовленням без представлення дисертації до попереднього захисту і згідно наказу від 17.01.2011 року №03/ОС [PERSON] було зараховано на посаду асистента кафедри паразитології та фармакології на 2010-2011 навчальний рік з 17.01.2011 року по 30.06.2011 року і 30.06.2011 року [PERSON] згідно п.2 ст. 36 КЗпП України був звільнений з посади асистента кафедри паразитології та фармакології, а тому відповідач та члени його сім»ї повинні були виселитися з гуртожитку у добровільному порядку, однак відповідачі з малолітньою дочкою добровільно не виселилися з гуртожитку, а також останні не виселилися з гуртожитку на вимоги позивача. Позивач просив в судовому порядку виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO] з кімнати [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення, а також позивач просив стягнути з відповідачів на його користь судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідачі позов визнали та не заперечували проти задоволення позову, а також відповідачі просили відстрочити виконання рішення суду в частині виселення відповідачів та їхньої малолітньої дочки [PERSON], [INFO] до 01.05.2014 року. Представник третьої особи 02.04.2014 року до суду не з"явився, по день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, надав суду лист в якому просив справу розглядати в його відсутності та прийняти рішення, яке б не порушувало законні інтереси та права малолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 23.07.1987 року за [ADDRESS] /233 квартирний/ зареєстрований як сімейний гуртожиток і адміністрації сільськогосподарського інституту дозволено заселення цього будинку для тимчасового проживання малими сім»ями. Згідно довідки відділу обліку та розподілу житла виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 21.05.2009 року № 281, будинок [ADDRESS] рішенням виконавчого комітету №300 від 23.07.1987 року зареєстрований як сімейний гуртожиток Білоцерківського національного аграрного університету. Відповідно до спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету БНАУ від 08.09.2008 року за №42 [PERSON] із сім»єю в складі двох чоловік, яка складалася з [PERSON] та його дружини [PERSON] було видано позивачем ордер на тимчасове житлове приміщення за №466 від 08.09.2008 року на вселення в кімнату [ADDRESS] жилою площею 17,44 кв.м., в сімейному гуртожитку БНАУ, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказана кімната була надана аспіранту кафедри терапії та клінічної діагностики [PERSON] на період його навчання а аспірантурі. Відповідно до наказу БНАУ від 10.11.2010 року №565/С, [PERSON], аспіранта кафедри терапії та клінічної діагностики у зв»язку із закінченням терміну навчання з 14.11.2010 року відраховано зі стаціонарної аспірантури за державним замовленням без представлення дисертації до попереднього захисту. Згідно до наказу №03/ОС від 17.01.2011 року, [PERSON] зараховано на посаду асистента кафедри паразитології та фармакології на 2010-2011 навчальний рік з 17.01. по 30.06.2011 року. Відповідно до наказу №102/ОС від 30.06.2011 року, [PERSON], асистента кафедри паразитології та фармакології звільнено з займаної посади 30.06.2011 року в зв»язку із закінченням строку договору п.2 ст. 36 КЗпП України. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] був зареєстрований в кімнаті [ADDRESS] з 01.10.2008 року, а 14.12.2011 року він знявся з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою і був зареєстрований з 27.12.2011 року у [ADDRESS]. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] з 09.04.2008 року по даний час зареєстрована у вищевказаній кімнаті, а також дочка відповідачів [PERSON], [INFO] зареєстрована за вищевказаною адресою з 07.04.2009 року по даний час. Судом встановлено, що на даний час відповідачі та їх дочка [PERSON] проживають у кімнаті [ADDRESS]. Як встановлено у суді, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.09.2013 року, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством. Згідно зі ст. 128 ЖК України та п. 9 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року за № 208, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. Відповідно до ст. 129 ЖК України та п. 10 зазначеного Положення на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Статтею 132 ЖК України передбачено, що сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Надаване громадянам у зв'язку з виселенням з гуртожитку інше жиле приміщення має відповідати вимогам, передбаченим частиною другою статті 114 цього Кодексу. За ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Відповідно до ст.125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено інвалідів війни та інших інвалідів з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті СРСР чи при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, зв'язаного з перебуванням на фронті, учасників Великої Вітчизняної війни, які перебували у складі діючої армії, сім'ї військовослужбовців і партизанів, які загинули або пропали безвісти при захисті СРСР чи при виконанні інших обов'язків військової служби, сім'ї військовослужбовців, інвалідів з числа осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов'язків, осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, осіб, що звільнені з посади, у зв'язку з якою їм було надано жиле приміщення, але не припинили трудових відносин з підприємством, установою, організацією, які надали це приміщення, осіб, звільнених у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників, пенсіонерів по старості, персональних пенсіонерів, членів сім'ї померлого працівника, якому було надано службове жиле приміщення, інвалідів праці I і II груп, інвалідів I і II груп з числа військовослужбовців і прирівняних до них осіб та осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними. Аналізуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення і суд вважає, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO] можливо виселити з кімнати [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення, оскільки [PERSON], який являвся асистентом кафедри паразитології та фармакології БНАУ, звільнено з займаної посади 30.06.2011 року в зв»язку із закінченням строку договору п.2 ст. 36 КЗпП України, а спірне житло надавалося [PERSON] та його сім»ї на період його навчання та роботи у БНАУ. Судом при вирішенні спору приймається до уваги визнання позову відповідачами, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд вважає, що з кожного відповідача на користь позивача необхідно стягнути по 57,35 грн. судового збору. Відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Так відповідачі просили суд відстрочити виконання рішення суду в частині виселення відповідачів та їхньої доньки [PERSON], [INFO] з кімнати [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення до 01.05.2014 року та вказували на те, що на даний час зима, а в житловому приміщенні, власником якого являється [PERSON], яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] відсутнє опалення, а тому відповідачі з малолітньою дитиною не зможуть виселитися із спірного житлового приміщення гуртожитку у вищевказану квартиру [PERSON], а іншого житла у відповідачів та їхньої дитини не має. Представник позивача не заперечував щодо відстрочки виконання рішення суду в частині виселення відповідачів та їхньої дочки [PERSON], [INFO] до 01.05.2014 року. Враховуючи вищевикладене та те, що на даний час зимовий період, а в квартирі [ADDRESS], яке належить на праві власності [PERSON], відсутнє опалення, що підтверджується довідкою Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Буча-Квартал» №3 від 16.12.2013 року, а також те, що у відповідачів та їхньої дитини відсутнє інше житло, крім вказаного вище житла, тобто вказані обставини можуть утруднювати виконання рішення суду в частині виселення відповідачів з малолітньою дитиною із спірного житлового приміщення гуртожитку без надання іншого житлового приміщення, а тому суд вважає за можливе відстрочити виконання рішення суду в частині виселення відповідачів та їхньої малолітньої дитини з кімнати [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення до 01.05.2014 року. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 9, 109, 125, 128, 129, 132 ЖК України, ке руючись ст.ст.10, 60, 88, 174, 212-215, 217, 218, 373 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved