overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, у позовній заяві вказала, що одружилася з ним 14.02.2015 року, від шлюбу у сторін народився син [PERSON], 15.04.2015р.н.. Зазначає, що одруження із відповідачем виявилося невдалим та спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування відповідачем налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. В останній рік між сторонами постійно виникають сварки, внаслідок того, що сторони мають різні погляди на сім»ю та ведення спільного господарства. Відповідач веде аморальний спосіб життя, часто зловживає алкогольними напоями та наркотичними засобами. Вказує, що відповідач останнім часом дуже агресивний, піднімає на неї руку, ставиться агресивно та неуважно. Через відповідача виникають вдома постійні сварки, свідком чого є їх малолітній син. В звязку з тим, що спільне життя із відповідачем не склалося, з серпня 2017р. сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Просить суд їх з відповідачем шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить задовольнити в повному обсязі, в обгрунтування надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, додатково повідомила, що відповідач перебуваючи в стані алкогольного чи наркотичного спяніння систематично знущається із неї, погрожує їй. Відтак, сім»я остаточно розпалася, примирення між ними неможливе та призведе лише до погіршення її ситуації. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що бажає примиритися із відповідачкою. Заслухавши сторони та дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Позивачка категорично не бажає зберігати із відповідачем шлюб, так як останній зловживає спиртним та наркотичними засобами, поводить себе агресивно та підіймає на неї руку. Позивачка втратили до відповідача подружні почуття, між сторонами виникли відносини які не сприяють збереженню їх сім"ї. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, у позовній заяві вказала, що одружилася з ним 21.05.2007року, від шлюбу у сторін народився син [PERSON], 2007р.н.. Сімейні стосунки у сторін не склалися належним чином, причиною чого стало те, що відповідач зловживає спиртним та не забезпечує сім»ю матеріально. Дані відносини стали причиною того, що сторони припилили шлюбні стосунки та стали проживати окремо. Просить суд їх з відповідачем шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу погоджується, справу просить розглядати без його участі. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке відповідає вимогам СК України, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Зокрема, відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що сторони примирюватись не бажають, втратили взаємні подружні почуття, між ними виникли відносини які не сприяють збереженню їх сім"ї, обоє не бажають зберігати шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, у позовній заяві вказала, що одружилася з ним 24.11.2007 року, від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO] Спільне життя сторін не склалося належним чином, між ними виникали сварки та непорозуміння. Після чергової сварки дев»ять місяців тому, сторони припинили подружні стосунки та стали проживати окремо. Просить суд їх з відповідачем шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не прибула, подала в суд заяву у якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, подав заяву у якій вказує, що позовні вимоги визнає, розгляд справи просить проводити без його участі. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке відповідає вимогам СК України, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Зокрема, відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що сторони примирюватись не бажають, втратили взаємні подружні почуття, між ними виникли відносини які не сприяють збереженню їх сім"ї, обоє не бажають зберігати шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, у позовній заяві вказала, що одружилася з ним 25.07.1987 року, від шлюбу у сторін народилися двоє дітей, син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. З 2005 року сторони припинили шлюбні відносини та стали проживати окремо. Сторони мають протилежні погляди на їх шлюб та сім»ю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, з приводу чого між сторонами виникали сварки. Примирюватись позивач не бажає. Просить суд їх з відповідачем шлюб розірвати. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не прибув, подав в суд клопотання в якому просить розгляд справи проводити без участі позивача, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не прибув, надав суду клопотання у якому вказує, що не заперечує щодо задоволення позову, розгляд справи просить проводити без участі відповідача. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке відповідає вимогам СК України, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Зокрема, відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що сторони примирюватись не бажають, втратили взаємні подружні почуття, між ними виникли відносини які не сприяють збереженню їх сім"ї, обоє не бажають зберігати шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, у позовній заяві вказала, що одружилася з ним 26.09.2004року, від шлюбу у сторін народився син [PERSON], 21.07.2005р.н.. Сімейні стосунки у сторін не склалися належним чином, причиною чого стало те, що сторони виявились людьми із різними характерами та поглядами на життя. Відповідач матеріальним забезпеченням сім»ї та вихованням дитини не займається. Дані відносини стали причиною того, що сторони припилили шлюбні стосунки та стали проживати окремо. Просить суд їх з відповідачем шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу погоджується, справу просить розглядати без його участі. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке відповідає вимогам СК України, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Зокрема, відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що сторони примирюватись не бажають, втратили взаємні подружні почуття, між ними виникли відносини які не сприяють збереженню їх сім"ї, обоє не бажають зберігати шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в задоволені позову. Суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітньою доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.6), яка мешкає разом з [PERSON], та знаходяться на її утриманні, відповідач є батьком дитини. Добровільну матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Згідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок, що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітнього віку, починаючи стягнення з 06 квітня 2015 року (моменту подання позовної заяви). Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, судовий збір в дохід держави в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] ( а.с.6), яка мешкаює разом з [PERSON], та знаходиться на її утриманні, відповідач є батьком дитини. Добровільну матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Згідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок, що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітнього віку, починаючи стягнення з 05 травня 2015 року (моменту подання позовної заяви). Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з усіх видів заробітку щомісяця в розмірі 1/4 частини на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повнолітнього віку. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити (а. с. 11). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а. с. 12). Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно\~ст.197 ЦПК України\~не здійснюється. Суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі.(а. с. 6) Від якого вони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] (а. с. 4), та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачем, та знаходиться на її утриманні (а. с. 7). Відповідач є батьком дітей. Добровільну матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Ст. 181 Сімейного кодексу України\~передбачає, що способи виконання батьками обв'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або) натуральній формі. П. 17\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року\~«Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачується щомісячно. У відповідності до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок, що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але неменше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей, починаючи стягнення з 17.05.2016 року (моменту подання позовної заяви). Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що він ухиляється від батьківського обов'язку утримувати сім"ю та не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги уточнила та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно, однак не менше 30% прожиткового мінімуму доходу громадян на дитину відповідного віку. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який розірвано згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06.12.2011 року. Від даного шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER], актовий запис №385. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно ст.181 цього ж кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України та ч. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 віл 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів: наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на постійній основі добровільно не бере участі в утриманні дитини, матеріальної допомоги не надає, хоча за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем, може виконувати свої обов'язки по утриманню дитини. За таких обставин, суд враховуючи вимоги статей 180, 199 Сімейного кодексу України, з урахуванням стану здоров'я, матеріального становища дитини і платника аліментів, інших обставин, що мають істотне значення, вважає, що позов підлягає до задоволення, шляхом стягнення із відповідача в користь позивачки аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, однак не менше 30% прожиткового мінімуму доходу громадян на дитину відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання дітей - [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку щомісячно, однак не менше 50% прожиткового мінімуму доходу громадян на дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття, посилаючись на те, що він ухиляється від батьківського обов'язку утримувати сім"ю та не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги уточнила та просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який 10.02.2016 року розірвано згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10.02.2016 року. Від даного шлюбу у сторін народилися троє дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис №2099, серії [NUMBER] , актовий запис 2420, серії [NUMBER], актовий запис №2232.) Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно ст.181 цього ж кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України та ч. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 віл 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів: наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на постійній основі добровільно не бере участі в утриманні дітей матеріальної допомоги не надає, хоча за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем, може виконувати свої обов'язки по утриманню дітей. За таких обставин, суд враховуючи вимоги статей 180, 199 Сімейного кодексу України, з урахуванням стану здоров'я, матеріального становища дітей і платника аліментів, інших обставин, що мають істотне значення, вважає, що позов підлягає до задоволення, шляхом стягнення із відповідача в користь позивачки аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] до досягнення ними повноліття, починаючи з 02.03.2016 року.

Outcome: approved