Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона проживає в будинку в [ADDRESS], який належить їй на праві приватної власності. В будинку на даний час зареєстрований ще відповідач, а фактично позивач проживає з сином та його сім"єю. Відповідач доводиться позивачу братом, понад 30 років тому назад розлучившись з своєю дружиною, взагалі виїхав з села і проживає в іншому населеному пункті. За весь час його відсутності лише один раз приїхав в гості і з його слів позивачу стало відомо, що проживає в Києві з іншою жінкою у фактичному шлюбі. Оскільки відповідач значиться зареєстрованим в будинку позивач як власник, позбавлена можливості розпоряджатися власністю на свій розсуд, вимушена сплачувати комунальні платежі, не може оформити жодних субсидій. У зв'язку з чим Позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, однак, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повістю, позов просить задоволити, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] належить задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. З копії [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно [NUMBER] від 05.03.2015 р. вбачається, що Позивач [PERSON] є власником будинку в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Жовківської нотаріальної контори, Львівської області. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. При цьому, слід врахувати, що за правилами ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відтак визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням має наслідок зняття її з реєстрації. З акту з обстеження побутових умов від 10.03.2015 року складений сільським головою Лавриківської сільської ради - Поріцьким Т.В., депутатів сільської ради - Шмигель В.І., Білана Б.Д., сусідки, жительки с. Городжів - [PERSON], дільничого інспектора - Романець Р.Я. щомісячно протягом останнього півріччя провидили відвудування господарства [PERSON] Під час проведеної провірки 17.09.2014 р., 16.10.2014 р., 19.11.2014 р., 18.12.2014 р., 22.01.2015 р., 20.02.2015 р. було виявлено, що відповідач [PERSON], [INFO] із сім'єю [PERSON] в [ADDRESS] не проживає. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Виходячи із змісту норм ст. 71,72 ЖК України, відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" з наступними змінами, при вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно з`ясовувати причини відсутності особи у жилому приміщенні понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. А від так, з матеріалів справи та з пояснень позивача вбачається, що відповідач не проживає за місцем реєстрації понад 6 місяців. Отже, судом встановлено факт відсутності відповідача у будинку понад 6 місяців без поважних причин, оскільки жодних перешкод в користуванні такою зі сторони позивача йому не чинилося. Крім цього, як встановлено, відповідач добровільно залишив спірне житло і переїхав жити в інше місце. Враховуючи вищенаведені обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги [PERSON] є підставними і підлягають до задоволення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved