Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до КП «ЖЕО-112 Голосіївського району» і з врахуванням заяв про зміну розміру позовних вимог просив суд задовольнити наступні вимоги: - визнати укладеним з 25.08.2011 р. Договір без номера від 25.08.2011 р. про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] між КП «ЖЕО-112 Голосіївського району» і [PERSON]; -визнати укладеним з 25.08.2011 р. Договір без номера від 25.08.2011 р. про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] між КП «ЖЕО-112 Голосіївського району» і [PERSON]; -визнати укладеним з 25.08.2011 р. Договір без номера від 25.08.2011 р. про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] між КП «ЖЕО-112 Голосіївського району» і [PERSON]; -визнати укладеним з 25.08.2011 р. Договір без номера від 25.08.2011 р. про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] між КП «ЖЕО-112 Голосіївського району» і [PERSON]; - стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10000 гривень; -визнати укладеним з 11.02.2014 р. Типовий договір без номера від 11.02.2014 р. про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення між КП «Житлово-експлуатаційна організація-112 Голосіївського району» і [PERSON], що є власником квартири [ADDRESS]; -визнати укладеним з 11.02.2014 р. Типовий договір без номера від 11.02.2014 р. про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення між КП «Житлово-експлуатаційна організація-112 Голосіївського району» і [PERSON], що є власником квартири [ADDRESS]; -визнати укладеним з 11.02.2014 р. Типовий договір без номера від 11.02.2014 р. про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення між КП «Житлово-експлуатаційна організація-112 Голосіївського району» і [PERSON], що є власником квартири [ADDRESS]; -визнати укладеним з 11.02.2014 р. Типовий договір без номера від 11.02.2014 р. про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення між КП «Житлово-експлуатаційна організація-112 Голосіївського району» і [PERSON], що є власником квартири [ADDRESS]; -про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 750 гривень. -скасувати частину нарахованої плати за обслуговування будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.05.2010 р. по 31.07.2015 р. в розмірі 4876,75 гривень за ненадану в повному обсязі послугу технічного обслуговування. В ході судового розгляду позивач подав заяву про залишення без розгляду позовної вимоги про скасування частини нарахованої плати за обслуговування будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.05.2010 р. по 31.07.2015 р. в розмірі 4876,75 гривень за ненадану в повному обсязі послугу з технічного обслуговування ліфтів, про що постановлена ухвала суду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартир [ADDRESS] і мав намір укласти з КП «ЖЕО-112 Голосіївського району» договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, однак проекти договорів, які були надіслані відповідачем на адресу позивача, не відповідали Типовому договору, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 529 від 20.05.2009 р. Листом за вх. № 613 від 25.08.2011 р. позивач подав до КП «ЖЕО-112 Голосіївського району» по 2 екземпляри Договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд і прибудинкових територій для квартир [ADDRESS] в редакції споживача, однак у визначений законом строк відповідач не відмовився від прийняття оферти, не вніс пропозиції щодо укладання договорів на інших умовах, натомість вчиняє дії відповідно до договорів, надаючи послуги. Позивач вважає, що відповідач виконав акцепт своїми конклюдентними діями, а отже дані договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території від 25.08.2011 р. можна вважати укладеними. Оскільки відповідач не визнає укладеними Договори від 25.08.2011 р., відмовляється вирішити спір в позасудовому порядку, позивач звертається до суду за захистом свого права. Також позивач посилається на те, що з вини відповідача тривалий час не були укладені Договори про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. 29.11.2013 р. КП «ЖЕО-112 Голосіївського району» надало позивачу проект договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, однак вони не відповідали Типовому договору, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 р. Листом за вх.65 від 11.02.2014 р. позивач подав до відповідача по 2 екземпляри Договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення для квартир [ADDRESS], однак відповідач листом від 07.03.2014 р. відмовився їх підписувати, в зв»язку з чим на підставі положень ст.649 ЦК України позивач просить вирішити даний спір в судовому порядку. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що невжиття відповідачем належних заходів щодо укладення Договорів про утримання будинку і прибудинкової території та Договорів про надання послуг з централізованого опалення, водопостачання і водовідведення змушують його витрачати вільний від роботи час на складання претензій, на звернення за захистом до органів державної влади, хвилюватись з приводу неможливості вирішити життєво важливі питання, що завдає йому моральної шкоди, яку він оцінює в 10000 гривень. Крім того, він поніс витрати на листування, придбання юридичної літератури, обслуговування комп»ютерної техніки, витрати на друкування заяв та претензій. Зазначені витрати становлять 750 гривень. В ході розгляду справи позивач та його представник підтримали позовні вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі та просили його задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник позивача звернула увагу суду, що проекти договорів, поданих позивачем до КП «ЖЕО-112 Голосіївського району», відповідають Типовим договорам, затвердженим відповідними постановами Кабінету Міністрів України, відповідач вчиняє дії щодо надання послуг, а отже своїми конклюдентними діями акцептував запропоновану оферту, що дає підставі визнати договори в редакції споживача укладеними в судовому порядку, оскільки відповідач не погоджується врегулювати дане питання у інший спосіб. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надавши письмові заперечення з приводу заявлених позовних вимог. Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартир [ADDRESS], що підтверджується Договорами дарування від 31.12.2003 р., посвідченими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смекаліною Л.Т. і, зареєстрованими за №№ 3397, 3399, 3401, 3403, право власності на підставі яких було зареєстровано у встановленому законом порядку Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна. КП «ЖЕО-112 Голосіївського району», починаючи з листопада 2007 р., є надавачем послуг з утримання, технічного та санітарного обслуговування житлового фонду, нежитлових приміщень, інших споруд, прибудинкової території, внутрішньо-будинкових інженерних мереж, поточного ремонту та надання інших послуг, у тому числі за адресою: [ADDRESS], на підставі Договору на утримання та обслуговування житлового і нежитлового фонду, що перебуває у комунальній власності Голосіївського району м.Києва від 13.11.2007 р., від 02.01.2008 р., від 05.01.2009 р., від 04.01.2010 р., 02.01.2013 р., укладених з КП «Дирекція з управління і обслуговування житлового фонду Голосіївського району». Правовідносини у сфері надання і споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст.638 ЦК України). Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 ЦК України при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. В силу положень ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. З матеріалів справи вбачається, що 21.03.2011 р. на адресу позивача надійшли проекти Договорів від 16.03.2011 р. без номерів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по квартирам [ADDRESS]. Своєю заявою від 17.06.2011 р., яку відповідач отримав 20.06.2011 р., позивач надав згоду на укладення зазначених Договорів, однак на інших умовах, посилаючись на те, що надані проекти не відповідали Типовому договору, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 529 від 20.05.2009 р. 25.08.2011 р. [PERSON] подав до КП «ЖЕО-112 Голосіївського району м.Києва проекти Договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на підставі Типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529, по квартирам [ADDRESS]. Листом від 23.09.2011 відповідач не погодився укласти Договори на утримання будинку і прибудинкової території на умовах, запропонованих [PERSON], посилаючись на невідповідність п.п. 3, 7, 23 умовам Типового договору. З матеріалів справи вбачається, що КП «ЖЕО-112 Голосіївського району» 29.11.2013 р. надіслало на адресу [PERSON] проекти договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та проекти договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення для підписання. 27.12.2013 р. [PERSON] подав до КП «ЖЕО-112 Голосіївського району заяву про намір укласти зазначені види договорів, однак повідомив, що надані відповідачем 29.11.2013 р. проекти не відповідають Типовим договорам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 529 від 20.05.2009 р. та постановою Кабінету Міістрів України № 630 від 21.07.2005 р. 20.01.2014 р. КП «ЖЕО-112 Голосіївського району» відмовилось укладати Договори про надання послуг з централізованого опалення, холодного і гарячого водопостачання і водовідведення, оскільки його положення не відповідали вимогам нормативно-правових актів щодо встановлення тарифів за надані послуги, порядку внесення розрахунків та сплати компенсації виконавцем послуг. Крім того, судом встановлено, що 11.02.2014 р. позивач подав на адресу відповідача проекти Договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, складених на підставі Типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, по квартирам [ADDRESS]. Тобто, суд приходить до висновку, що сторони у даному спорі не можуть дійти згоди щодо істотних умов Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення . Форма та зміст зазначених Типових договорів затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 р. № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 р. «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Зазначена правова позиція висловлена в постанові від 10.10.2012 р. в праві № 6-110 цс-12, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Відповідно до положень ст.ст. 26, 29 ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Згідно з п.2 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» крім істотних, договір може містити інші умови за згодою сторін. Договір не може містити умови, що вводять додаткові види оплати послуг, не передбачені типовими договорами на надання житлово-комунальних послуг, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Аналізуючи зміст проектів Договорів про надання послуг з утримання будинків і прибудинкової території в редакції позивача від 25.08.2011 р. суд приходить до висновку, що його положення не в повному обсязі відповідають умовам Типового договору та положенням нормативно-правових актів, які регулюють даний вид правовідносин, а саме: позивачем в умови договорів внесені умови, якими він визначає оплату за надані послуги на власний розсуд, посилаючись на відсутність законно встановлених тарифів (п.3, 24, 25); змінений порядок внесення плати ( п.7); встановлений розмір компенсації за перевищення встановлених строків проведення аварійно-відновлювальних робіт (пп.3 п.14). Зміст Договору з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в редакції [PERSON] від 11.02.2014 р. також не в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки позивачем також змінений порядок розрахунків за надані послуги, в умови Договору включені тарифи, які не були чинні на той період, зменшений обсяг відповідальності споживача (п.20). Суд не заперечує, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 21.03.2014 р., що набрало законної сили відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду, були визнані незаконними і нечинними з моменту прийняття розпорядження Київської міської державної адміністрації від 31.08.2009 р. №№ 978, 979, 980, 981, від 30.09.2009 р. № 1141, від 15.10.2009 р. №№ 1192, 1193, від 17.11.2009 р. № 1292, від 30.11.2009 р. № 1332, 1333, 1334, 1335, від 30.03.2010 р. № 191, від 31.05.2010 р. № 392, від 24.12.2010 р. № 1164, від 29.12.2010р. №№ 1221, 1222, від 20.12.2010 р. № 1241, від 25.01.2011 р. №№ 75, 80, від 27.01.2011 р. №№ 99, 101, від 22.02.2011 р. № 234, від 31.05.2011 р. № 857, 858, 859, а також відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 30.09.2014 р., яка набрала законної сили відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015 р. були визнані незаконними і нечинними з моменту прийняття розпорядження Київської міської державної адміністрації від 30.05.2007 р. №№ 640, 642, 643. Зазначеними розпорядженнями встановлювались розміри тарифів на житлово-комунальні послуги в м.Києві, які нараховувались за їх споживання. Позивач у своїй позовній заяві просить визнати Договори про надання послуг з утримання будинків і прибудинкової території в редакції позивача від 25.08.2011 р. укладеними саме з цієї дати, а також визнати укладеними з 11.02.2014 р. Договори з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, однак на день укладення зазначених Договорів тарифи на житлово-комунальні послуги, встановлені розпорядженнями Київської міської державної адміністрації не були визнані незаконними і нечинними, а тому визначення в Договорах оплати за надані послуги на розсуд позивача, без обґрунтування розміру тарифу, не відповідає положенням ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] посилається на те, що відповідач своїми конклюдентними діями підтвердив бажання на укладення Договорів про надання послуг з утримання будинків і прибудинкової території в редакції позивача від 25.08.2011 р. та Договорів з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в редакції від 11.02.2014 р., не надіслав в межах встановленого строку відповіді про свою незгоду на укладення Договорів і фактично надає послуги, чим акцептував оферту позивача. Суд не може погодитись з даними твердженнями, оскільки вони не узгоджуються з матеріалами справи, в яких містяться відповіді КП «ЖЕО-112 Голосіївського району « на пропозиції позивача щодо укладення Договорів. Крім того, в силу положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначені послуги надаються безперебійно і припинення надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території або ж централізованого опалення стосовно конкретно визначеної квартири не передбачено і технічно не можливо. З врахуванням викладених обставин, які були встановлені судом в ході розгляду справи, беручи до уваги те, що запропоновані [PERSON] проекти договорів частково не відповідають Типовим договорам, містять положення, які визначені позивачем на власний розсуд, суд приходить до висновку, що вони не можуть бути визнані судом укладеними в редакції споживача. Також, на думку суду, не підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 750 гривень та моральної шкоди в розмірі 10000 гривень, виходячи з наступного. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для настання цивільно-правової відповідальності необхідна наявність наступних елементів: протиправність дій, винність дій особи, яка завдала шкоди, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв»язок між винними діями та наслідками, що настали. Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичв; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Ні при зверненні до суду, ні в ході розгляду справи суду з боку позивача, в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження завдання матеріальної та моральної шкоди, факту її заподіяння з вини відповідача, а також не підтверджено жодними доказами розмір завданих збитків і моральної шкоди, яка пред»явлена до стягнення. З огляду на викладене позовні вимоги в цій частині не можуть бути задоволені в зв»язку з їх необґрунтованістю і недоведеністю. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed