Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 01.06.2014 року було укладено договір позики, відповідно до умов якого він позичив останній 11 000 доларів США, які відповідач зобов»язалася повернути в строк до 01.06.2015 року. В той самий день між ними було укладено ще один договір позики, відповідно до якого він позичив останній ще 1 100 доларів США, які відповідач зобов»язалася повернути до 01.06.2015 року. Оскільки в указаний в розписках термін відповідач борг йому в повному обсязі не повернула, тому він був вимушений звернутися до суду з даним позовом, просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договорами позики від 01.06.2014 року в розмірі 10 220 доларів США, які стягувати в еквіваленті долара США до гривні за офіційним курсом НБУ на час ухвалення судового рішення, а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримала в повному обсязі вимоги позову та просила суд про його задоволення. Відповідач в судове засідання не з»явилася, належним чином повідомлялася судом про день та час розгляду справи за відомим суду місцем її реєстрації. Суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечувала також представник позивача в судовому засіданні. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 01.06.2014 року було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач позичив відповідачу 11 000 доларів США, які відповідач зобов»язалася повернути в строк до 01.06.2015 року. Відповідно до договору позики від 01.06.2014 року позивач позичив відповідачу ще 1 100 доларів США, кінцевий термін повернення коштів до 01.06.2015 року. Відповідач виконувала свої зобов»язання за договором позики до 01.01.2015 року, після чого перестала їх виконувати. Зважаючи на те, що відповідач не повернула позивачу в повному обсязі суму боргу, останній був вимушений звернутися до суду, просив суд про стягнення з відповідача на його користь суму боргу за договорами позики від 01.06.2014 року в розмірі 10 220 доларів США, які стягувати в еквіваленті долара США до гривні за офіційним курсом НБУ на час ухвалення судового рішення, а також судові витрати. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає другій стороні ( позичальникові) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості . Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Вищевказані договори позики від 01.06.2014 року були укладені сторонами відповідно до вимог діючого законодавства, підписані відповідачем, не визнані недійсними і є чинними на момент розгляду справи. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості за договорами позики складає 10220, 00 доларів США. Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved