Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Як зазначає позивач, він разом із відповідачкою проживав у цивільному щлюбі в період з вересня 2014 року по листопад 2017 року. Сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON]. [INFO]. Після припинення стосунків із відповідачкою, їх донька - залишалися проживати разом із матір»ю. Оскільки відповідач перешкоджає позивачу спілкуватися із донькою він був змушений звернутись до суду для визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, а саме визначити систематичні побачення з донькою кожні вихідні дня неділі місяця з залишенням дитини у нього з ночівлею з 10-00 год. суботи по 16-00 год неділі.. Крім того, позивач просить встановити йому можливість спільного відпочинку з донькою в період відпустки на строк від 7 до 21 дня,з правом виїзду за межі країни на оздоровлення, відпочинок та екскурсії. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20.09.2018 року відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. В порядку загального позовного провадження. 12.10.2018 року відповідач надала письмовий відзив по справі до Ленінського районного суду м. Харкова. У відзові відповідач частково визнала позовні вимоги, а саме просить визначити спосіб участі батька у вихованні доньки шляхом встановлення побачень батька з донькою кожну неділю місяця з 11-00 год. до 18-00 год. При цьому відповідач зазначає, що вона виступає проти надання можливості спілкуватися батьку із донькою в присутності сторонніх жінок та інших осіб, та вважає за необхідне попередньо визначати місце їх спілкування. В іншій частині позовних вимог просив відмовити. При цьому просила врахувати що вона жодних перешкод у спілкуванні доньки із батьком не чинила, доки як на її думку це не перешкоджало нормальному розвитку дитини. Також заперечуючи проти ночівлі доньки у батька, просила врахувати вік дитини та особисту прихильність доньки до мами. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали. Також у судовому засіданні позивач зазначив, що він не наполягає на встановленні днів побачень з донькою кожні суботу та неділю місяця, вказавши, що він бажає спілкуватися із донькою, а в які вихідні дні фактично це немає значення. Посилався на те, що розлучення дитини з батьком жодним чином не йде дитині на користь, а лише заважає її повноцінному розвитку, обмеження батька у спілкуванні з дитиною є порушенням прав батька і дитини. Відповідач у судовому засіданні підтримав свою позицію викладену у відзиві на позов із врахуванням доводів викладених у висновку Департаменту служб у справах дітей, але просила не визначати день побачень у будній день ввечері, оскільки дитина ходить на додаткові зайняття, графік яких змінюється, і це може викликати незручності в тому числі для дитини. Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, надали суду висновок щодо встановлення порядку участі батька у вихованні дитини, та заяву про слухання справи за відсутністю їх представника. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони у шлюбі не перебували. Позивач та відповідач мають спільну дитину - доньку [PERSON]. [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.01.2014 року. На теперішній час сторони проживають окремо і донька проживає разом із матір»ю. Підставою звернення до суду стало те, що сторони не можуть дійти згоди щодо порядку участі батька у вихованні доньки, позивач не має регулярної можливості спілкуватися з донькою та приймати участь у її вихованні . Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни України мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно ст. 157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Вказаною нормою закону гарантовано право того з батьків, хто проживає окремо, на особисте побачення з дитиною, тобто без присутності інших осіб, в тому числі й іншого з батьків. Частиною 2 ст. 159 СК України встановлено, що суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи лише в окремих випадках і якщо це викликано інтересами дитини. В цьому випадку суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, місця та часу їхнього спілкування. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства передбачено», що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Ці норми закріплені також в статті 141 Сімейного Кодексу України де вказано, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Вказані норми, що до відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини передбачені і Конвенцією ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), а саме стаття 18 Конвенції наголошує, що батьки несуть основну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 142 Сімейного Кодексу України зазначає, що діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. В статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а також батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. Згідно із частиною 8 статті 7 Сімейного Кодексу України, «регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Отже, із системного тлумачення частини 1 статті 3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку, оскільки дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 ч.1 Закону). З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов'язку по вихованню дитини та здійснення його права на особисте спілкування з ним, необхідно визначити спосіб участі позивача у вихованні малолітньої дочки шляхом систематичних побачень. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (стаття 19 СК України). Фактично судом встановлено, що малолітня дитина, [PERSON], проживає з матір"ю [PERSON] Судом із поданих сторонами доказів та пояснень встановлено, що між батьками малолітньої дитини - склалися неприязні відносини і вільно досягти згоди щодо способу участі батька, який проживає окремо від дитини, у її вихованні і спілкуванні із нею вони не можуть. Судом не встановлено обставин, які свідчать про неприйнятність поведінки батька, що може створити загрозу чи небезпеку для дитини, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 827 від 23.12.2018 року рекомендовано за доцільне встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої дочки, [PERSON], [INFO], визначивши час: перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 15-00 до 18-00 год.; щосереди з 18-00 до 19-30 год., у присутності матері. У судовому засіданні ані позивач, ані відповідач не погодилися з таким режимом спілкування батька із донькою. При визначенні часу спілкування позивача з малолітньою дочкою, суд враховує, що позивач як батько має право на особисте спілкування з дитиною, також суд враховує вікові особливості її психо - емоційного розвитку, пристосування до материнського піклування і вважає, що в цьому віці доцільно встановити такий порядок участі позивача у вихованні дитини, який би передбачав можливість нетривалого спілкування як у присутності матері так і за відсутністю матері, а саме суд вважає що спілкування протягом кількох годин можливо встановити у такий порядок: кожної першої, третьої суботи місяця з 15-00 год. до 18-00 год., у присутності матері; кожну другу, четверту неділю місяця з 11-00 год. до 15-00 год., без присутності матері. При цьому суд враховує режим роботи батьків, режим дня дитини, час її сну, підготовки до нього, необхідність занять протягом дня, той факт що для дитини такого віку як [PERSON] нічний сон без людини з якою вона зазвичай засинає та в місці, що не є звичним для засинання може негативно вплинути на дитину, тому вважає недоцільно залишати дитину для нічного сну за місцем проживання батька де проживають і інші особи, які не є рідними або близькими дитині, що і підтвердив у суді позивач. Крім того, суд вважає можливим частково задовольнити вимогу позивача щодо встановлення йому часу для спільного оздоровчого відпочинку з донькою протягом літнього періоду. Однак, при цьому суд вважає за доцільне, враховуючи інтереси матері та дитини, покласти на батька обов»язок узгоджувати період виїзду з дитиною на оздоровчий відпочинок та місце такого відпочинку з урахуванням стану здоров»я дитини та інших обставин, які можуть бути перешкодою для такого відпочинку. Це не суперечить інтересам дитини, не перешкоджає її нормальному розвитку і відповідає обсягу обов'язків та прав батька щодо доньки. Щодо позовних вимог про надання можливості проведення відпустки за межами країни, то суд зазначає що такі вимоги не можуть бути визначені даним судовим рішенням. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial