Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

До суду із позовом звернулось Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказавши, що 24 квітня 2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № KGХRRX08080086 ( далі - «Кредитний договір»), згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 2556,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання, передбачені кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на обумовлену сторонами суму. Відповідач передбачені кредитним договором зобов'язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Станом на 19 вересня 2013 р. заборгованість склала 23185,41 грн., де 2461,75 грн. заборгованість за кредитом, 9176,65 грн. заборгованість за процентами по користуванню кредитом, 797,42 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 9169,33 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1080,26 грн. штраф (процентна складова). У зв'язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору в розмірі 23185,41 грн. та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала повністю та просила суд задовольнити його. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, зазначивши, що дійсно отримала у позивача кредит на придбання меблів, з сумою якого погоджується, проте вважає суму пені завищену; має скрутне матеріальне положення, на її утриманні знаходиться двоє дітей, що просить врахувати при ухваленні рішення. Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк) уклало з [PERSON] кредитний договір № KGХRRX08080086 (далі - «Кредитний договір») від 24 квітня 2007 року, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 2556,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12 % річних, та здійснювати повернення кредиту та відсотків щомісячними платежами згідно умов договору, що підтверджується умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, анкетою та заявою позичальника. Банк умови договору виконав, надавши відповідачу грошові кошти, які він використав у власних цілях, що підтверджується випискою по кредитному договору (розрахунок заборгованості) № KGХRRX08080086. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктами 3.2.2, 3.2.3, 3.2.4, 4.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) передбачено, що позичальник зобов'язується погашати кредит та сплачувати відсотки за його користуванням в порядку та строки відповідно до умов договору, тарифів та заяви, відсотків, винагороди. Згідно п. 4.2, 5.1, 5.3 - при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру зазначеному у Тарифах, сплачує пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, сплачує штраф при порушенні строків платежів більш ніж на 30 днів в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Ст. 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦПК України). На порушення умов вказаного договору в частині сплати відсотків та основного боргу відповідачем систематично порушувався графік погашення кредиту. У зв'язку із неповним та несвоєчасним погашенням кредиту у позичальника виникла прострочена заборгованість за кредитом, яка станом на 19 вересня 2013 р. складає 23185,41 грн., де 2461,75 грн. заборгованість за кредитом, 9176,65 грн. заборгованість за процентами по користуванню кредитом, 797,42 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 9169,33 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1080,26 грн. штраф (процентна складова). Разом з тим, згідно до ст.551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Відповідно до підпункту 3.2. пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року №7-рп/2013 визначено наступне. Положеннями частин першої, другої статті 18 Закону про захист прав споживачів встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. В частинах третій, четвертій статті 18 Закону про захист прав споживачів наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьому пунктом 4 частини першої статті 21 Закону про захист прав споживачів встановлено, що для цілей застосування цього закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Конституційний Суд України виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Положення Резолюції Генеральної Асамблеї ООН „Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 9 квітня 1985 року № 39/248, наголошують: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Як зауважував Конституційний Суд України (підпункт 3.2 пункту 3 Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011), межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. Умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням наведених принципів. При розгляді справи відповідач посилалася на скрутне матеріальне становище, вона має на утриманні двох неповнолітніх дітей, неодружена, тимчасово не працює, що суд повинен врахувати при ухваленні рішення. Суд враховуючи всі обставини за яких відповідачем своєчасно не повертався кредит та нараховані відсотки, відсутність даних про негативні наслідки для позивача через прострочення виконання зобов'язання відповідачем, приймаючи до уваги принципи справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, вважає за необхідне зменшити суму пені до 2500 гривень. З урахуванням вище викладених обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково. Крім того, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial