Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

в січні 2019 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до відповідачів ТОВ «ТТВК», ТОВ «Джоін Ап!» про захист прав споживачів, в якому просили стягнути солідарно із відповідачів на користь [PERSON] грошові кошти сплачені за тур в сумі 29986,00 грн., стягнути солідарно із відповідачів на користь позивачів 30000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, стягнути солідарно із відповідачів на користь позивача [PERSON] вартість реабілітаційних заходів, які виникли внаслідок відпочинку в сумі 1600,00 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 28.08.2018 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] в особі [PERSON] (далі - турагент), що діє на підставі довіреності та що діє від імені і за дорученням ТОВ «ТТВК» (торгова марка TUI Ukraine), було укладено договір на туристичне обслуговування, за умовами якого ТОВ «ТТВК» зобов`язався відповідно до бронювання турагента, здійсненого за замовленням [PERSON] , надати комплекс туристичних послуг, надати інформаційно-консультативні послуги, а позивач зобов`язалась за умовами цього договору прийняти та оплатити їх. Відповідно до додатку № 1 до договору, сторонами було обумовлено, що подорож здійснюється позивачами до Туреччини курорт Аланья в готель Dizalya Palm Garden 5 *(зірок) з 14.09.2018 р. по 21.09.2018 р., тип розміщення: standart room, тип харчування: AI (all inclusive). Оплата за тур становила 1047 доларів США, що дорівнювало 29986,00 грн. Позивачі надали всі необхідні документи для оформлення зазначеного туру та сплатили його вартість. Після сплати, турагент видав позивачам ваучер UAJOIN-1272244, відповідно до якого туроператором замовленого туру виступило не ТОВ «ТТВК», а з невідомих причин - ТОВ «Джоін Ап!», а тому турагентом позивачам було надано два договори від двох різних туроператорів (виконавців послуг) на туристичне обслуговування щодо одного і того самого туру (послуги) з тими самими умовами. 14.09.2018 року позивачі прилетіли до аеропорту Анталії ( Туреччина ) приблизно о 23-00 год., та їх зустрів представник ТОВ «Джоін Ап!» (гід). Провівши їх до автобусу, гід повідомив, що їх буде розміщено в готелі - Ganita Holiday Village, який за встановленою класифікацією дорівнює 3-4 зіркам. Позивачі не погодились із такою зміною готелю, оскільки, останніми, було замовлено відпочинок в п`ятизірковому готелі, однак, гід на їх зауваження не реагував. Звернувшись до посольства України в Туреччині, їм було повідомлено про необхідність звертатись до гіда із вимогою про поселення саме в заброньованому готелі. Однак, на будь-які вимоги позивачів гід не реагував, та, зважаючи на нічний час, позивачі вимушені були заселитись в запропонований гідом готель. Звернувшись з письмовою вимогою до гіда, останній, відмовився її отримувати без погодження із центральним офісом та до закінчення туру таке погодження не надходило. Позивачі вважають, що дії відповідачів щодо самовільної підміни готелів є протиправними, останні, приховували повну інформацію та не попередили їх завчасно про зміну готелю. В зв`язку з перебуванням в чужій країні, відсутністю грошових коштів, позивачам довелось залишитись в запропонованому готелі. Позивачі вказують, що відповідачами порушено права позивачів та обмежено свободу вибору готелю, який було нав`язано примусово в умовах коли вони не мали змоги відмовитись та зробити інший вибір, а також порушено права на отримання достовірної та повної інформації про тур до вильоту з України. З огляду на неналежне виконання умов договору, та надання послуг, які не були погоджені сторонами, позивачі просили стягнути із відповідачів суму сплачену ними за тур в розмірі 29986,00 грн. Крім того, після повернення до України, позивач [PERSON] 03.10.2018 року звернувся за медичною допомогою, отримавши внаслідок відпочинку, захворювання хребта, вартість якого склала суму в розмірі 1600,00 грн., а також позивачі звернулись із досудової вимогою до ТОВ «ТТВК», однак, зазначений лист з невідомих причин вручений адресату не був. Крім того, позивачі зазначають, що внаслідок неналежного виконання умов договору, та наслідків відпочинку, їм завдано сильних душевних та фізичних страждань, а тому відповідачі мають відшкодувати їм завдану моральну шкоду в сумі 30000,00 грн., а також судові витрати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.01.2019 року, у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.03.2019 року, у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з викладених в позові підстав. Одночасно вказав, що обидва відповідачі є належними у даній справі та кошти мають бути стягнуті з них в солідарному порядку. Представник відповідача ТОВ ТТВК» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити, посилаючись на підстави, які викладені в письмових запереченнях. Одночасно зазначив, що позивачі не звертались до відповідача з досудовою вимогою, в зв`язку з чим, останній, був позбавлений можливості повернути різницю між оплаченими послугами в частині заміни готелю.Одночасно зазначили , що вони є неналежними відповідача в справі. Представник відповідача ТОВ «Джоін Ап!» в судове засідання не з"явився. Судом про дату судового розгляду повідомлені належним чином . Третя особа ФОП [PERSON] , до суду не з"явилася, направила на адресу судуписьмові пояснення , якими просила суд в задоволенні позову до ТОВ «ТТВК» відмовити, задовольнивши позов в частині вимог до ТОВ «Джоін Ап!», оскільки, останній здійснив продаж туру, який не збирався надавати кінцевому споживачеві. Одночасно вказала, що відпочинок в готелях за системою HV1 істотно відрізняється від цілісних готельних комплексів з п`ятизірковою класифікацією. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 28.08.2018 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] в особі [PERSON] (далі - турагент), що діє на підставі довіреності та що діє від імені і за дорученням ТОВ «ТТВК» (торгова марка TUI Ukraine), було укладено договір на туристичне обслуговування, за умовами якого ТОВ «ТТВК» зобов`язався відповідно до бронювання турагента, здійсненого за замовленням [PERSON] , надати комплекс туристичних послуг, надати інформаційно-консультативні послуги, а позивач зобов`язалась за умовами цього договору прийняти та оплатити їх (а.с.27-29). Відповідно до додатку № 1 до договору, сторонами було обумовлено, що подорож здійснюється позивачами до Туреччини курорт Аланья в готель Dizalya Palm Garden 5 *(зірок) з 14.09.2018 р. по 21.09.2018 р., тип розміщення: standart room, тип харчування: AI (all inclusive). Оплата за тур становила 1047 доларів США, що дорівнювало 29986,00 грн. Позивачі надали всі необхідні документи для оформлення зазначеного туру та [PERSON] сплатила його вартість (а.с.21), що також не заперечувалось відповідачама у справі. Після сплати коштів, позивачам було надано ваучер UAJOIN-1272244 (а.с.25), відповідно до якого туроператором замовленого туру виступило не ТОВ «ТТВК», а ТОВ «Джоін Ап!». Зважаючи на викладене, судом встановлено, що позивачам було надано два договори (договір на туристичне обслуговування та ваучер) від двох різних туроператорів (виконавців послуг) на туристичне обслуговування щодо одного і того самого туру (послуги) з тими самими умовами. Після прибуття до Туреччини, позивачів було заселено не в обумовлений в договорі готель Dizalya Palm Garden 5 *, а без обґрунтування необхідності зміни місця відпочинку позивачів було заселено в готель - Ganita Holiday Village, який за встановленою класифікацією має нижчий рівень від обумовленого. З метою захисту прав позивачів, адвокатом останніх було здійснено звернення до посольства України в Туреччині з метою надання роз`ясень та вирішення ситуації щодо поселення позивачів в готель, який не відповідає умовам договору (а.с.32) та у відповідності до отриманої відповіді, заявнику було запропоновано звернутись до центрального офісу туристичної компанії в Україні з метою обговорення питань, пов`язаних із відшкодуванням заподіяних незручностей (а.с.33). 02.11.2018 року позивачі звернулись із вимогою до відповідача ТОВ «ТТВК» про повернення коштів, сплачених за тур та відшкодування завданих матеріальної та моральної шкоди (а.с.13-16). Відповідно до п. 17 ст. 1 Закону України „Про захист прав споживачів», послуга діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. Крім того, ст. 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім встановлених законом випадків, Договір на туристичне обслуговування може передбачати компенсацію у разі спричинення шкоди туристу невиконанням або неналежним виконанням туристичних послуг, включених до туристичного продукту, відповідно до міжнародних конвенцій, що регламентують надання таких послуг. Права і обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також цим Законом. Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України "Про захист прав споживачів". Відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну туриста, встановлюється законом, якщо договором на туристичне обслуговування не передбачена більша відповідальність туроператора. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ст. 901 ЦК України). Згідно зі ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. В ході розгляду справи судом достовірно встановлено, що умови договору в частині поселення позивачів в обумовлений готель виконані не були, останніх, було заселено в інший готель без надання будь-яких обгрунтувань такої заміни, та доводи сторони відповідачів про наявність підстав для зміни готелю без згоди позивачів в ході розгляду справи не знайшли свого об`єктивного підтвердження, а тому судом до уваги не приймаються. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст. 611 ЦК України). Частиною 1 статті 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Також частиною 11 статті 20 Закону України „Про туризм» визначено, що якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобовязаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Порушення законодавства в галузі туризму тягне за собою відповідальність згідно із законом. Порушеннями законодавства в галузі туризму, зокрема, є порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг (ст. 30 Закону України „Про туризм). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 32 вищевказаного Закону, за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого субєкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Спори майнового характеру між суб`єктами туристичної діяльності та споживачами туристичних послуг вирішуються у встановленому порядку з дотриманням вимог цього Закону. Також частина перша статті 33 вказаного Закону визначає, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Крім того, в правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 03.07.2013 № 6-42цс13, зазначено, що за змістом частин першої, другої, десятої статті 20, частини другої статті 30, частин першої та другої статті 32, частини першої статті 33 Закону України від 15.09.1995 № 325/95-ВР „Про туризм» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), частини четвертої статті 10 Закону України „Про захист прав споживачів від 12.05.1991 № 1023-XII , статтей 610 і 611, частини пятої статті 653, частини першої статті 901 ЦК України майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України „Про туризм», порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. За змістом ч. 1 і ч. 2 ст. 33 Закону України „Про туризм», субєкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги,(зокрема, порушення умов договору між туристом і субєктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг) що завдало шкоду, зобовязаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується субєктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи стороною позивача доведено неналежне виконання умов договорів (договору на туристичне обслуговування, за яким туроператором є ТОВ «ТТВК» та ваучеру, за яким туроператором є ТОВ «Джоін Ап!») на туристичне обслуговування щодо одного і того самого туру в частині їх заселення не в обумовлений готель, а в готель нижчого рівня, та стороною відповідача не доведено обґрунтованість такої зміни готелю, та поважність причин завчасного неповідомлення позивачів про зміну умов договору, суд вважає, що позовна вимога в частині стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача [PERSON] коштів сплачених за тур в сумі 29986,00 грн. є обґрунтованою та доведеною, в зв`язку з чим підлягає задоволенню. В частині позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно із ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до закону особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених нормами Цивільного кодексу України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди, зокрема, такими нормами є ч. 1 ст. 25, ч. 2 ст. 33 Закону України „Про туризм», якими визначено підстави та порядок відшкодування моральної шкоди, завданої споживачу туристичного продукту. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Як зазначають позивачі, внаслідок неналежного виконання умов договору їм було завдано душевні хвилювання, пов`язані, зокрема, із необхідністю відпочивати в готелі нижчого рівня та неможливістю, за відсутності коштів, повернутись самостійно додому, та зазначене негативно відобразилась на їх здоров`ї. Судом встановлено, що в результаті порушення з вини відповідачів прав споживачів - позивачів у справі, - їм поза розумним сумнівом завдано моральної шкоди, яка полягає у емоційних стражданнях, пов"язаних із неналежним виконанням умов договору про надання туристичних послуг та необхідністю докладання додаткових зусиль для організації свого життя в період відпочинку. Надання туристичної послуги неналежної якості порушило право позивачів на відпочинок та завдало особливих хвилювань і моральних страждань, оскільки, позивач [PERSON] на період відпочинку перебувала в стані вагітності. Позивачі вимушені були докладати додаткових зусиль для поновлення своїх прав, чим були порушені нормальні життєві зв`язки. Разом з тим, суд із урахуванням принципів справедливості, виваженості та співмірності, вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та солідарному стягненню на відшкодування моральної шкоди на користь позивачів з відповідачів підлягає сума в розмірі 5000,00 грн. В частині позовної вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача [PERSON] вартість реабілітаційних заходів, що виникли внаслідок відпочинку в сумі 1600,00 грн. суд зазначає наступне. В обґрунтування зазначеної вимоги позивачем [PERSON] було надано суду висновки ТОВ «Медос» від 03.10.2018 року, та від 23.11.2018 року, а також акт наданих послуг на суму 1600,00 грн. (а.с.34-36) Однак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що наявний у позивача діагноз та, відповідно, необхідність проведення лікування, є наслідком саме відпочинку в готелі, який не був передбачений умовами договору. Не містять матеріали справи і доказів наявності причинно-наслідкового зв`язку між хворобою позивача та відпочинком. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги відсутність доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між наявністю хвороби позивача та діями відповідачів, суд вважає, що в задоволенні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача коштів на відшкодування реабілітаційних витрат в сумі 1600,00 грн., є недоведеною, а тому в її задоволенні слід відмовити. В порядку ст. 141 ЦПК України, а також зважаючи на те, що позивачі були звільнені від сплати судового збору при подачі даного позову, суд вважає, що з відповідачів в рівних частинах на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: за дві позовні вимоги, які підлягають задоволенню, - на загальну суму 1536,80 грн., тобто по 768 грн. 40 коп. з кожного. Враховуючи наведене, та

Outcome: partial