Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Кобзівська сільська рада Красноградського району Харківської області звернулась до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою після померлого в 1998 році [PERSON] У заяві Кобзівська сільська рада посилається на те, що згідно актового запису про смерть № 28 від 01 грудня 1998 року, [PERSON] помер [INFO] в с.Шкаврове Красноградського району Харківської області. [PERSON] мав право на земельну частку (пай) в розмірі 6,31 умовних кадастрових га, яка розташована на території Кобзівської сільської ради (сертифікат ХР № 01735535 від 16.06.1998 року). На час смерті [PERSON] проживав один. Після відкриття спадщини будь-які спадкоємці із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, у зв'язку з чим просить суд визнати спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], відумерлою. Представник Кобзівської сільської ради направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви просила задовольнити Заінтересована особа - Красноградська районна державна адміністрація направила до суду листа в якому не заперечувала проти задовлення заяви Кобзівської сільської ради Красноградського району. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні заяви Кобзівської сільської ради необхідно відмовити враховуючи наступне. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п.8 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою. На підставі ст.1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов"язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією актового запису про смерть № 28 від 01 грудня 1998 року, складеного в виконавчому комітеті Кобзівської сільської ради Красноградського району. Часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON], тобто [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай), площею 6,31 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Кобзівської сільської ради Красноградського району Харківської області, яке посвідчене сертифікатом серії ХР №0175535 на право на земельну частку (пай), зареєстрованим 16.06.1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право власності на земельну ділянку (пай) за № 535. Померлий постійно по день смерті проживав в с. Шкаврове Красноградського району Харківської області, що підтверджується довідкою Кобзівської сільської ради Красноградського району від 12 березня 2013 року за вих. № 165. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, письмові заяви про прийняття спадщини або відмову від спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не подавалися, спадкова справа не заводилася. Інформація стосовно заповіту померлого в спадковому реєстрі відсутня. Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. Таким чином, виникли між сторонами правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч.1 ст.555 ЦК УРСР встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Отже, норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 р. і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст. 529 - 531 ЦК УРСР. На думку суду, до спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема відповідні правила ЦК Української РСР, яким не передбачено визнання спадщини відумерлою, а заява про визнання майна безхазяйним в порядку статті 137 Української РСР не заявлялася. За таких обставин, спадщина перейшла до держави на підставі ст. 555 ЦК УРСР, тому заява Кобзівської сільської ради Красноградського району про визнання спадщини відумерлою після смерті [PERSON] не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed