Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вказаним позовом (зі змінами а.с.76, 77), в якому просив: стягнути на користь позивача з [PERSON] суму заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з 23 червня 2011 року по 30 січня 2014 року в розмірі 16994 грн. 04 коп., інфляційної складової боргу в розмірі 18865 грн. 93 коп., 3% річних у розмірі 3541 грн. 23 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач, зазначив, що 30 серпня 2011 року сторонами було укладено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, щодо надання житлово-комунальних послуг позивачем відповідачу щодо [ADDRESS], при цьому, відповідач своєчасно та в повному обсязі не платять за вказані житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим, у відповідача виникла заборгованість станом на 01.09.2017 року в розмірі в розмірі 16994 грн. 04 коп. - основного боргу, інфляційної складової боргу в розмірі 18865 грн. 93 коп., 3% річних у розмірі 3541 грн. 23 коп. У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач заперечувала проти задоволення позову, вказувала, що не підписувала вказаний типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 30 серпня 2011 року, не користувалася вказаною квартирою у вказаний період з 2011 року, в тому числі, оскільки у період, за який нарахована заборгованість вказана квартира їй не належала, будинок не був зданий у експлуатацію. Проаналізувавши наведені дані, матеріали справи, в тому числі, копію вказаного типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 30 серпня 2011 року (а.с.7-10), всі інші матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до положень ст.526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або актів законодавства. Проте, відповідно до положень ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте, у вказаній копії типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 30 серпня 2011 року міститься дані щодо його підписання довіреною особою [PERSON] (із зазначенням телефону та адреси електронної пошти останнього, проте без надання стороною позивача доказів на підтвердження повноважень останнього щодо такого підписання), а не [PERSON], при цьому, остання також зазначила у судовому засіданні про те, що вказаний договір вона не підписувала. При цьому, позивачем не доведено і тієї обставини, що відповідач користувалася вказаною квартирою у вказаний період з 23 червня 2011 року, що прямо суперечить і даним, які містяться у свідоцтві про право власності на вказану квартиру, виданого лише у 2013 році (а.с.26). Враховуючи викладене, суд вважає, що належить відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» у повному обсязі, оскільки зазначені обставини, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами. Суд вважає, що відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати по справі у виді судового збору в сумі 1600 грн. належить зарахувати в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed