Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Відповідач [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.2011 року є власником квартири [ADDRESS]. Як вказано у позові, відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» протокол №29 від 15.08.2012 року будинок [ADDRESS] переданий експлуатуючій організації ТОВ «Перший експертний центр» - позивачу. Згідно розрахунку заборгованості станом на 31.07.2017 року по особовому рахунку №10460910 існує борг в сумі 4516,95 грн. Як вказує позивач, на даний час заборгованість відповідачем не сплачена та завдає збитків позивачу, у зв'язку із чим позивач врахував інфляційні нарахування 719,11 грн. та 3% річних у сумі 152,48 грн. Тому позивач просить суд стягнути із відповідача суму заборгованості та судовий збір. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та надав заперечення на позов. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі матеріали справи, суд визнає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу. Як було встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.2011 року, є власником квартири [ADDRESS]. У відповідності до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» протоколом №29 від 15.08.2012 року будинок [ADDRESS] було передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший експертний центр» - позивачу. Згідно ст. 66 ЖК України плата за користування житлом обчислюється виходячи із загальної площі квартири. У відповідності до п. 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 р., власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Наймачі квартир (кімнат) вносять плату за найом житла, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ці платежі і платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки. При простроченні внесення вказаної плати стягується пеня з розрахунку 1 процент від несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше 100 процентів загальної суми боргу. У відповідності до ст. 156, 162 ЖК України власники квартири зобов'язані брати участь у витратах по квартири і прибудинкової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити ані комунальні послуги. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається із п. 3 ст. 61 ЦПК України «обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини». Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо) ;2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а цьому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частиною третьою цієї же статті обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки,встановлені договором або законом. Таким чином зазначені норми закону покладають на споживачів зобов'язання оплатити житлово-комунальні послуги,якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Отже, вказаний Закон регулює правовідносини, які виникли між сторонами стосовно надання житлово-комунальних послуг та обов'язку споживача оплатити ці послуги. Законом України «Про житлово-комунальні послуги», передбачені житлово-комунальні послуги залежно від функціонального їх призначення, оплата за які здійснюється за їх фактичне надання та споживання на підставі тарифів встановлених у порядку передбаченому закону. Проте в позовній заяві позивач не вказує, які послуги за своїм функціональним призначенням були надані відповідачу у вказаний період, за споживання яких відповідач не сплатив щомісячні платежі, внаслідок чого утворилася спірна заборгованість. Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В якості обґрунтування своїх вимог позивач додав до позовної заяви розрахунок заборгованості №б/н від 01.08.2017 року, складений за його даними станом на 31.07.2017 року (за жовтень 2015 року - липень 2017 року, з урахуванням сальдо розрахунків станом на 01.10.2015 року), де навів різні способи обліку цих платежів по різних періодах (місяцях) їх вимоги від споживача та врахування сальдо розрахунків та розрахунків по сплаті. А також вказав у зазначеному розрахунку додатково до щомісячної суми (вартості) утримання будинків та прибудинкової території у лютому 2016 року - 786,08 грн. «перерахунку минулих періодів, однак, не надав суду жодного доказу яким чином позивачем було проведено вказані розрахунки. За таких підстав суд вважає, що позов ТОВ „Перший український експертний центр" не ґрунтується на допустимих та належних доказах, а тому його позовні вимоги потрібно залишити без задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed