Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

В серпні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 14 листопада 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк», назва якого замінена на Публічне акціонерне товариство „УкрСиббанк" та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11251582000, згідно якого відповідачу був наданий кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом на загальну суму 79250,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 14.11.2017 року та з оплатою 13,9 % річних за користування кредитом. В забезпечення грошових зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту між Акціонерним інноваційним комерційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № 686-Б від 14.11.2007 року, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 0,1543 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 3221887801030800010, що належить заставодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії АБ № 821514 .виданий управлінням земельних ресурсів у Вишгородському районі Київської області 03.10.2007 року. Позивач зазначає, що відповідач порушив виконання взятих на себе зобов'язань, умови договору не виконав, суму заборгованості та проценти за користування кредитом на користь банку не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 117401,88 доларів США , що еквівалентно 938393,23 грн. 08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами , відповідно до якого право вимоги , що виникло з кредитного договору у ПАТ «УкрСиббанк» , останнім передано ПАТ «Дельта Банк». В ході судового розгляду до початку розгляду справи по суті позивач змінив предмет позову , подавши відповідну заяву від 08.01.2014 року та просить суд в рахунок виконання основного зобов'язання за Договором про надання споживчого кредиту № 11251582000 від 14.11.2007 року укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] в сумі 938393, 23 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки №686-Б від 14.11.2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] шляхом визнання за іпотекодержателем Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки: на земельну ділянку загальною площею 0,1543 га, що є виділеною в натурі, межі якої визначено на місцевості та знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 3221887801030800010, зобов'язати Державну реєстраційну службу України здійснити державну реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку за ПАТ «Дельта Банк», припинити право власності іпотекодавця [PERSON] в тому числі право володіння, користування та розпорядження на вищезазначену земельну ділянку та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача Стужук А.О. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з викладених підстав в позові та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, пославшись на те, що відповідачем було укладено декілька кредитних договірів, та неможливо встановити, що саме цей договір про надання споживчого кредиту був укладений відповідачем, оскільки на засвідченій копії договору, яка є в матеріалах справи відсутній підпис відповідача на кожній сторінці. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11251582000, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 79250,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 14.11.2017 року та з оплатою 13,9% річних за користування кредитом. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредит у розмірі 79250,00 доларів США. За умовами кредитного договору, позичальник зобов'язувався своєчасно сплачувати на користь банку проценти за користування кредитом за весь строк фактичного користування кредитом. Здійснювати погашення заборгованості за кредитом згідно графіку погашення заборгованості шляхом внесення коштів щомісяця на рахунок, вказаний у договорі, сплачувати щомісяця проценти за користування кредитом на рахунок нарахованих відсотків. Відповідно до п. 1.2.2 Договору про надання споживчого кредиту, позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено додаток №1 до договору). Але в будь-якому випадку не пізніше 14 листопада 2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору таабо згідно умов відповідної угоди. Відповідно до п. 1.3.1. Договору про надання споживчого кредиту, за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту. Процентна ставка встановлюється у розмірі 13,90 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору. В забезпечення грошових зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту між Акціонерним інноваційним комерційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № 686-Б від 14.11.2007 року, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 0,1543 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 3221887801030800010, що належить заставодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії АБ № 821514 .виданий управлінням земельних ресурсів у Вишгородському районі Київської області 03.10.2007 року. Згідно висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки, складеного ПП «Центр незалежної оцінки «АкоЕксперт», ринкова вартість земельної ділянки становить 768 147,04 грн. Відповідно до п. 4.1.1 Договору іпотеки Іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. 08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами , відповідно до якого право вимоги , що виникло з кредитного договору у ПАТ «УкрСиббанк» , останнім передано ПАТ «Дельта Банк». Матеріали справи не містять доказів того, що вказаний договір було у встановленому законом порядку змінено, розірвано чи визнано судом недійсним. 30 травня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» направило на адресу [PERSON] повідомлення про зміну кредитора на ПАТ «Дельта Банк» згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року та зазначило адресу і реквізити позивача для сплати відповідачем боргу за кредитним договором (а.с.39). Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Внаслідок порушення виконання зобов'язань станом на 19.03.2013 року у боржника утворилась заборгованість у загальному розмірі 117401,88 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 938393,23 грн. з яких: - 69343,04 доларів США, що в еквіваленті складає 554258,92 грн. - заборгованість за кредитом; - 48058,84 доларів США, що в еквіваленті складає 384138,30 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до частини 6 Закону України Про іпотеку у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Крім того, відповідно до статей 33 та 35 Закону України про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку» іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки , є договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі , яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів , що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року передбачено, що з урахуванням стс.ст.33, 36, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. У п.5.1 договору іпотеки міститься застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно з яким сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. п.5.2. вказаного договору передбачає, що передача Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому законом України «Про іпотеку». За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вимоги про зобов'язання Державної реєстраційної служби України здійснити державну реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку за ПАТ «Дельта Банк» не може бути задоволено, оскільки до участі у справі позивачем не залучені особи, які зобов'язані це зробити і вони ( особи ) не залучені судом як співвідповідачі по справі на підставі ст. 33 ЦПК України. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов»язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Відповідно до п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають врахувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов»язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов»язання або закінчення строку іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотеко держателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Суд приходить до висновку, що до нового власника предмета іпотеки - земельної ділянки переходять усі права та обов»язки за договором іпотеки. З огляду на вищевикладені норми, перехід до набувача прав і обов»язків іпотекодателя, при умові дійсності договору іпотеки, не ставиться в залежність від того, чи існував на момент переходу права власності запис про заборону відчуження предмету іпотеки в Єдиному реєстрі заборон та Державному реєстрі іпотек. Вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від основної позовної вимоги про визнання права власності на предмет іпотеки. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача по справі підлягає до стягнення сума витрат понесених позивачем по справі по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 3 441 грн. 00 коп.

Outcome: partial