Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 001-03176-290208 у розмірі 2 055,79 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 29 лютого 2008 року між ПАТ "Дельта Банк" (правонаступник ТОВ "Комерційний Банк "Дельта") та [PERSON] був укладений кредитний договір № 001-03176-290208, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у вигляді відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000,00 грн. та на день укладання кредитного договору встановлено ліміт у розмірі 3 500,00 грн. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 11 березня 2015 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 2 055,79 грн., яка складається з: тіла кредиту у розмірі 1 384,07 грн., простроченого тіла кредиту у розмірі 81,16 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 590,56 грн. Зазначену суму позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав, про причини неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 29 лютого 2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладений договір № 001-03176-290208 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно п. 1.2. якого банк відповідно до наданого держателем пакету документів, а також згідно з вимогами банку та ст. 1066 ЦК України, відкриває держателю картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, далі «рахунок», оформляє та надає в користування держателю картку платіжної системи Visa International та/або Дельта, далі - «картка», а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa Лояльний 4, що міститься в додатку № 1 до цього договору, надалі - «тарифи» та згідно з умовами цього договору і правил (а.с. 2). На цих умовах позивач зобов'язався виконувати розпорядження про перерахування і видачу відповідних сум з цього рахунка та проводити інші операції за рахунком, ініційовані [PERSON] згідно з п. 1.14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» за допомогою платіжної картки, емітованої позивачем. Відповідно до п. 1.3 вищевказаного договору, згідно ст.ст. 1054, 1056, 1069 ЦК України позивач зобов'язався в майбутньому кредитувати рахунок, шляхом відкриття держателю відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000 гривень та на день укладення цього договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3 500 гривень. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Відповідач зобов'язався відповідно до умов надання кредиту за п. 2.3, 2.4, 3.6 договору сплачувати банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах, щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у тарифах, що мав виконати згідно зі ст. 526 ЦК України. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с. 6), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про несплачені позивачу суми безспірно спростовують добросовісність відповідача. Оскільки іншого не доведено, за внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] в порушення ст.ст. 529, 530, 536 ЦК України відступив від умов про повернення суми кредиту в межах ліміту і від строків виконання за договором, чим прострочив виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення кредиту та сплати процентів. Таким чином, відповідач [PERSON] порушив взяте перед позивачем зобов'язання, на підставі чого з урахуванням визнаних позивачем сум, як ним отриманих, його права згідно ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням з відповідача станом на 11 березня 2015 року: 1 384,07 грн. тіла кредиту, 81,16 грн. простроченого тіла кредиту, 590,56 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved