Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину звернулась [PERSON] . В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримала. Суду пояснила, що вона з відповідачем по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . 14 червня 2007 року Зарічненським районним судом Рівненської області у справі №2-173/2007 вирішено стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 50 гривень щомісячно на утримання [PERSON] починаючи з 17.05.2007 року і до досягнення дитиною повноліття. З відповідача стягувались аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Державним виконавцем видано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по ВП №4386223 відповідно до якого розмір заборгованості по несплачених аліментах станом на 30.06.2021 року становить 6275,00 грн. До грудня 2020 року включно заборгованість по несплаті аліментів складала 32090,00 грн. Тому, враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, з врахуванням вимог ст.20 СК України, якою передбачено, щодо вимог, що випливають з сімейних відносин позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст.72, ч.2 ст.129, ч.3 ст.138, ч.3 ст.139 СК України просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів по ВП №4386223 у розмірі 38365,00 грн. В судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги позивача визнав та пояснив, що у зв`язку з тяжким матеріальним становищем у нього виникла заборгованість по аліментам, яку він частково погасив, а саме у грудні 2020 року сплатив заборгованість в розмірі 33000,00 грн. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] з якого вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в селищі Зарічне Зарічненського району Рівненської області про що зроблено відповідний запис за №88. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05 липня 2021 року №7202 згідно з виконавчим листом №2-173/07, який видано Зарічненським районним судом Рівненської області 11.06.2007 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі по 50,00 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття виданого за підписом начальника Зарічненського районного в відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) вбачається, що заборгованість нарахована за період з 01 лютого 2018 року по 30 червня 2021 року на підставі ч.ч.3,4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження». Заборгованість по несплачених аліментах станом на 30 червня 2021 року включно становить 6275,00 грн. Сума боргу нарахована відповідно до законодавства України. Отже судом встановлено, що відповідачем рішення суду про стягнення аліментів на користь позивача на утримання його спільної з позивачем дитини - доньки [PERSON] , [INFO] виконується частково, внаслідок чого за цей період виникла заборгованість відповідача за аліментами, яка визначена у вищезазначеному розрахунку, а саме в розмірі 6275,00 грн. Вказаний розмір заборгованості за аліментами обчислений державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та ч.3 ст.195 СК України, а тому приймається судом до уваги. Як роз`яснено в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 Сімейного Кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц зроблено наступний правовий висновок: Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Згідно наведених позивачем розрахунків, сума пені за прострочення сплати аліментів на користь позивача на утримання дітей визначена нею в розмірі 38 365,00 грн. Однак, розмір вказаної позивачем заборгованості спростовується розрахунком суми заборгованості від 05 липня 2021 року №7202 за підписом начальника Зарічненського районного в відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) і саме він приймається судом як такий, що проведений у відповідності з вимогами ч.1ст.196 СК України. А тому суд вважає, що неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів підлягає стягненню в розмірі 6275,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме до стягнення пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 6275,00 грн., оскільки в судовому засіданні позивач не навела суду об`єктивних та письмових підтверджуючих доказів неможливості звернення нею до суду з позовною заявою про стягнення пені за прострочення аліментів у попередній період, зокрема і в листопаді-грудні 2020 року. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved