Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач 10.12.2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської міської ради, за участі третьої особи [PERSON] та просив визнати за ним як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позову відзначено, що [INFO] померла тітка позивача [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина, до складу якої входить 490/1000 часток квартири [ADDRESS] . Тітка залишила заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] . Позивач вчасно звернувся до нотаріуса, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки квартира знаходиться в процесі виділу частки за заявою [PERSON] . У зв`язку з тим, що право спільно часткової власності на квартиру було припинено [PERSON] фактично належить 1/1 квартири [ADDRESS] . Отже, наявні розбіжності у частці квартири, що належала [PERSON] , адже після виділу її частки вона стала власником цілої ізольованої квартири, що позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Ухвалою суду від 17.12.2018 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 18.02.2019 року. Протокольною ухвалою від 18.02.2019 року витребувано від приватного нотаріуса Яковлевої О.М. копію спадкової справи, заведеної до майна померлої [PERSON] . Підготовче засідання призначене на 09.04.2019 року не відбулося, у зв`язку з наданням судді Бондарю В.Я. дня відпочинку за роботу у вихідний день у зв`язку з чергуванням на чергових виборах Президента України. Наступне засідання призначене на 06.05.2019 року. У зв`язку з перебуванням головуючого судді 06.05.2019 року у відрядженні підготовче засідання не відбулося. Наступне засідання призначене на 13.06.2019 року. Підготовче засідання призначене на 13.06.2019 року не відбулося, у зв`язку з отриманням повідомлення про замінування будівлі суду та терміновою евакуацією всіх співробітників і відвідувачів суду. Наступне засідання призначене на 30.07.2019 року. У підготовчому засідані 30.07.2019 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 17.09.2019 року. У судове засідання 17.09.2019 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представників позивача - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, вказав, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представників позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу (ЦК) України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст. 1223 ЦК України). Частиною першою статті 1241 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть, видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області серії [NUMBER]. За життя [PERSON] , а саме 13.06.2012 року, склала заповіт, яким заповіла все своє рухоме та нерухоме майно [PERSON] . Заповіт зареєструвала та особу встановила державний нотаріус Другої одеської державної нотаріальної контори Арабаджи К.Г. 20.07.2018 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Яковлевої О.М. з заявою, якою повідомляв про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . В результаті була відкрита спадкова справа №19/2018 з копією якої вбачається, що [PERSON] 15.05.2012 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 490/2000 частин квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] . З свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 12.07.1994 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] в рівних частках належало 490/1000 частин квартири [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки №147965688 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] станом на 04.12.2018 року є власником 490/2000 частин квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності, [NUMBER], видане 12.07.1994 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів. Таким чином, [PERSON] була власником 490/1000 частин квартири, адже 490/2000 частин належало їй з 1994 року, а інші 490/2000 квартир вона отримала у спадок після смерті [PERSON] Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Яковлєва Ольга Миколаївна постановою від 04.12.2018 року №328/02-31 відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 490/1000 часток у праві спільної часткової власності на квартиру під [ADDRESS] , що належала [PERSON] , померлій [INFO] , у зв`язку із невідповідністю частки у праві спільної часткової власності на квартиру та відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на цілий об`єкт нерухомого майна. Як вище встановлено, частка [PERSON] не співпадає, адже не було за нею зареєстровано право власності на 490/2000 частин квартири, що були отримані після смерті [PERSON] . Відповідно до ст.66 Закону України „Про нотаріат" на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Відповідно ч.1 ст.46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (у подальшому - Порядок вчинення нотаріальних дій) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, є доказаним спадкування [PERSON] . 490/1000 частин квартири [ADDRESS] , що належали померлій [PERSON] Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, У разі пред`явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Відповідачем у позові щодо визнання права власності на цілу квартиру має бути інший співвласник, що виділив свою частку з права спільної сумісної власності. Позивачем клопотання про залучення співвідповідача не подавалося. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, Одеська міська рада жодним чином не порушує права [PERSON] у визнання частки квартири цілою відокремленою, самостійною квартирою. Статтею 263 ЦПК України закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Тож, на підставі поданих сторонами доказів суд дійшов переконливого висновку, що у задоволенні вимог щодо визнання за [PERSON] право власності на всю спірну квартиру слід відмовити. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial