Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, в обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він являється власником будинку [ADDRESS], але після придбання даного будинку у [PERSON] її син [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку за вказаною адересою, але фактично не проживає у ньому з 2001року, а тому вважає, що відповідач втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS]. Реєстрація відповідача на зазначеній житловій площі утворює перешкоду у здійсненні права позивача на користування та розпорядження майном, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з»явився надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки та їх поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України. За таких обставин, за згодою позивача проводиться заочний розгляд справи. В судове засідання представник третьої особи не з"явився з невідомих суду причин будчи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено і підтверджується матеріалами, що позивач - [PERSON], являється власником будинку номер [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу 11 квітня 2001 року, реєстровий номер 1389. Згідно довідки виконавчого комітету Щербанівської сільської ради № 5821 від 06.12.2013р. у вказаному будинку зареєстровані позивач, його дружина [PERSON] та (квартирант) відповідач [PERSON]. Судом встановлено факт того, що відповідач дійсно не проживає у [ADDRESS], що підтверджується письмовими заявами, сусідів позивача: [PERSON], проживаючої за адресою: [ADDRESS], [PERSON], проживаючого за адресою: [ADDRESS], які вкзали на те, що [PERSON] за даною адресою з 2001р. не проживає а саме: з часу продажу даного будинку [PERSON]. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України (ст. 64 ЖК України) [PERSON] використовував своє право та проживав у зазначеному будинку, але з квітня 2001 р. виїхав з даного помешкання. З того часу відповідач у будинку не проживає, жодного разу не з'являвся, будь - який зв'язок з ним втрачений так, як з того часу позивач з ним не спілкується. На даний час місце проживання [PERSON] не відомо. Відповідно до ч. 2 ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну. Тобто, [PERSON] реалізував своє право на вільний вибір місця проживання, змінивши його. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. З квітня 2001 року відповідач не проживає у зазначеному будинку, ані постійно, ані не тимчасово. Тобто у даному випадку відсутні будь які ознаки того, що житловий будинок [ADDRESS] є місцем проживання відповідача - [PERSON] Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, який постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про-виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено факт того, що [PERSON] формально зареєстрований у [ADDRESS] , але фактично не проживає в ньому, що тягне для позивача додаткові матеріальні витрати у сплаті комунальних платежів, так як сплачувати приходиться на одну особу більше. За змістом ст.ст. 71,72 ЖК України в разі відсутності особи за місцем проживання (реєстрації) понад шість місяців без поважних причин вона може бути позбавлена права користування цим приміщенням в судовому порядку. Оскільки відповідач вже більше шести місяців не проживає за адресою: [ADDRESS], не сплачує за комунальні послуги, не утримує жиле приміщення в нормальному стані, в добровільному порядку знатися з реєстрації не бажає, суд вважає правомірною вимогу позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved