Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

позивач звернувся до суд з позовом до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з майна. Свої вимоги мотивувала тим, що позивач та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна на квартиру [ADDRESS] накладено арешт на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Дніпровського управління юстиції в м. Києві від 22 вересня 2003 року. 08 жовтня 2004 року реєстратором Десятою Київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови виконавчої служби № б/н від 22 вересня 2003 року було зареєстровано арешт на квартиру та зазначено власником квартири [PERSON]. 11 липня 2018 року інформаційним листом Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві позивача повідомлено, що станом на 11 липня 2018 року виконавчі документи про стягнення з [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають. У зв'язку з чим просить зняти арешт з квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], накладений на підставі постанови № б/н Відділу державної виконавчої служби Дніпровського управління юстиції в м. Києві від 22 вересня 2003 року та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно відповідні зміни. Під час підготовчого судового засідання позивач уточнила позовні вимоги та остаточно звернулася до суду з позовом до [PERSON] за участю третіх осіб Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] про зняття арешту з майна. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 серпня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 19 листопада 2018 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 07 лютого 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив. На підставі ст. 247 ч.2 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Позивач та член її сім"ї [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с.9). 02 липня 2004 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Бельшевою Т.О. посвідчена заява [PERSON] про закриття виконавчого провадження № 2-1162/1 відносно [PERSON], у зв'язку з виконанням грошових зобов'язань, які виникли на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 липня 2003 року в цивільній справі № 2-1162/1 (а.с.13). 11 липня 2018 року інформаційним листом Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві повідомлено, що станом на 11 липня 2018 року виконавчі документи про стягнення з [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають (а.с.12). Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна 22 вересня 2003 року постановою Державної виконавчої служби накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. 08 жовтня 2004 року Десятою Київською державною нотаріальною конторою на виконання постанови виконавчої служби № б/н від 22 вересня 2003 року було зареєстровано накладення арешт на квартиру [ADDRESS]. (а.с.10). Позивач просить зняти арешт з квартири [ADDRESS], накладений на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Дніпровського управління юстиції в м. Києві від 22 вересня 2003 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на помилкове накладення арешту на квартиру через недостовірність інформації щодо її власника. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Судом встановлено, що співвласниками на день накладення арешту на квартиру [ADDRESS], були позивач та член її сім"ї [PERSON], які не мали боргових зобов"язань. Відповідач по справі - [PERSON] є боржником за грошовими зобов'язаннями, які виникли на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 липня 2003 року. В Єдиному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна помилково вказано відповідача власником спірної квартири. Отже, з урахуванням викладеного суд приходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] за участю третіх осіб Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] про зняття арешту з майна задовольнити повністю: зняти арешт з квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], накладений на підставі постанови № б/н Відділом державної виконавчої служби Дніпровського управління юстиції в м. Києві від 22 вересня 2003 року.

Outcome: approved