Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 21 грудня 2000 року, зареєстрованого Виконкомом Нижньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис №21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін народилася дочка: [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач мотивує тим, що подальше спільне життя не складається, втратилися взаємопорозуміння та спільні інтереси, з'явилися різні погляди на сімейне життя, шлюбні відносини не підтримують, а також відповідач тривалий час проживає окремо за межами України. На примирення позивач не погоджується, шлюбні відносини продовжувати не бажає, а тому просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач в судове засідання не з"явився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає в повному обсязі. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності з ч. 4 ст. 206 ЦПК України,у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Так, судом з'ясовано, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 грудня 2000 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Виконкомом Нижньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис № 21. Від спільного сімейного життя у сторін народилася дочка: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження з книги записів актів громадянського стану ЗАГС м. Іванчіце, район Брно Чеської республіки, порядковий номер №110 (а.с.13-14). Із довідки про реєстрацію особи громадянином України виданої Консульським агенством України в Брно вбачається, що неповнолітня дочка [PERSON] [INFO], зареєстрована громадянкою України (а.с.17). Встановлено, що проживання спільним подружнім життям та збереження сім'ї стало неможливим, відповідач уже тривалий час проживає окремо за межами України, позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення не бажає, сім'я існує формально, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved