Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом\~ до відповідачів про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 25.04.2002 року помер\~ [PERSON], після\~ смерті якого\~ відкрилась спадщина на земельну ділянку №233 площею 5,09 га., яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Дана земельна ділянка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, який на даний час втрачено, а тому у позивача виникли труднощі з оформленням права на спадщину. За життя [PERSON], а саме 10.05.2000 року було складено заповіт на імя [PERSON], але останній з моменту смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертався з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його мати [PERSON], яка на момент смерті проживала разом з ним. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є позивачка та рідна сестра позивача [PERSON], яка за прийняттям спадщини не зверталася. По смерті [PERSON] заповіту не залишала. Позивач [PERSON], її представник [PERSON] в судове засідання з'явились,позов підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON], його представник [PERSON] в судове засідання з'явились,проти задоволення позову заперечили, послалися на те, що відповідач має право на отримання спадщини, оскільки в його користь [PERSON] складений заповіт, яким останній заповідано усе майно. Заявили про недоцільність вирішення позову по суті, з огляду на подачу касаційної скарги на вищезазначені рішення судів. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, заперечень щодо позову не подано. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов є підставним і підлягає до задоволення у зв'язку із наступним. Суд вирішує це позов в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що 25.04.2002 року помер спадкодавець [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовим записом про смерть від 11.05.2016 року, рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 15.04.2015 року (а.с.6). За життя\~ йому належала земельна ділянка №233 площею 5,09 га. яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, що підтверджується копією Державного акту\~ на право приватної власності на землю серії КР №35524081800:02:00:233 виданого 20.04.2000 року Новоукраїнською РДА Кіровоградської області (а.с.26). Даний державний акт втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті. Відповідно до заповіту, складеного [PERSON] 10.05.2000 року, все належне йому майно він заповів [PERSON] (а.с.29). В той же час, відповідач [PERSON] під час розгляду судом позову про визнання права власності на землю в порядку спадкування, ввів суд в оману, не повідомивши про наявні інші рішення судів, які стосувалися спору, що стало підставою для винесення помилкового рішення суду від 21.10.2016 року у справі №396/1635/17 (а.с.32), яке в подальшомсу було скасовано рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 01.03.2017 року (а.с.35-38). Підставою для скасування рішення суду першої інстанції було визначено те, що до справи не були залучені інші особи, які могли претендувати на предмет спору, а також зважаючи на те, що [PERSON] не довів поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Таким чином, висновки суду апеляційної інстанції є обов'язковими для суду першої інстанції. Під час розгляду цього позову [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, [PERSON] не заявляв зустрічного позову про визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, хоча не був позбавлений можливості звернутися із новим позовом, а тому суд не вправі виходити за межі позовних вимог та вирішувати питання про необхідність визнання за ним права власності на спадкове майно. Посилання сторони відповідача про недоцільність вирішення позову по суті, з огляду на подачу касаційної скарги на вищезазначені рішення судів, є необгрунтованими, оскільки рішення Апеляційного суду Кіровоградської області набрало законної сили, а ВССУ на момент ухвалення цього рішення не вирішив питання про відкриття касаційного провадження. Судом встановлено, що позивач не може прийняти спадщину, так як правовстановлюючий документ на вище зазначену земельну ділянку Державний акт на право приватної власності на землю відсутній (втрачено),\~ про що було зроблено відповідне оголошення в районній газеті (а.с.40-41). Відповідно до копій свідоцтв про народження встановлено, що [PERSON] значиться матірю позивачки [PERSON], [INFO] та померлого [PERSON] (а.с.8,11). Відповідно до копії про укладення шлюбу [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище «Івахова» (а.с.11). Відповідно до довідки Зінківської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області за № 1358 від 07.11.2016 року встановлено, що [PERSON] по день смерті 25.04.2002 р. проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO]. На день смерті разом з [PERSON] проживала [PERSON] (а.с.21). Відповідно до довідки Зінківської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області за №1360 від 07.11.2016 року встановлено, що [PERSON] по день смерті 27.12.2004 р. проживала та був зареєстрована за адресою: [INFO]. На день смерті разом з [PERSON] проживала позивачка [PERSON] (а.с.22). Рішенням Віньковецького районного суду Хмельицької області (справа №2о/670/56/16) встановлено факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON], а саме що вони доводяться один одному як мати і донька (а.с.34). Постановою державного нотаріуса Віньковецької державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24.06.2016 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутності правовстановлюючого документу на земельну ділянку на ім'я спадкодавця (а.с.28). Згідно ч.3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Оскільки спадщина після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась 25.04.2002 року, то до вказаних правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР (1960 р.). Згідно ст.ст. 524,525 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, часом відкриття спадщини визнається день смерті\~ спадкодавця. Згідно ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично\~ вступив\~ в\~ управління\~ або\~ володіння спадковим майном. Позивач як спадкоємець не може оформити право на спадщину, так як\~дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку видати неможливо, у зв'язку зі смертю власника земельної ділянки та у зв'язку з набранням чинності ЗУ «Про державний земельний кадастр», з 01.01.2013 р. видача дублікатів державних актів унеможливлюється. Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельні .ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Статтею 126 Земельного кодексу України (в редакції з 01.01.2013 р.) встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно\~ із\~ ст.ст. 66-69 ЗУ Про нотаріат, пп. 4.15, 4.20 п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна - державного акту на право власності. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.«а» ч.3 ст.152 Земельного кодексу України. Частиною 2 ст.373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права третіх осіб не порушені, позовні вимоги про визнання спадщини відумерлою не заявлялись, зустрічний позов іншими спадкоємцями не заявлявся, а тому суд погоджується із тим, що позивач фактично прийняла спадщину шляхом вступу в управління земельною ділянкою, що доводиться довідкою про спільне проживання спадкоємиці [PERSON] та померлої спадкодавиці [PERSON] (а.с.22), яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті сина [PERSON] - власника земельної ділянки, що підтверджується довідкою про спільне проживання [PERSON] і [PERSON] (а.с.21). Оскільки оформлення позивачем своїх спадкових прав із-за втрати оригіналу Державного акту на земельну ділянку є неможливим, то вирішення вказаного спору є можливим тільки у судовому порядку, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, судові витрати суд залишає за позивачем.

Outcome: approved