Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом щодо стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» з [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №37.3/АА-057.07.2 від 07.06.2007 року, станом на 11.08.2015 року в сумі 3154,69 доларів США та 92326 грн. 61 коп. В обґрунтування позовних вимог у позові, зокрема зазначено, що кредитний договір №37.3/АА-057.07.2 від 07.06.2007 року (та додатковий договір від 09 липня 2009 року) (далі Договір) був укладений між відповідачем - позичальником та ВАТ «Родовід банк» (правонаступником якого є позивач ПАТ «Родовід банк») (далі Банк), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав відповідачу кредит на суму 16415 доларів США, за умови його повернення щомісячними платежами зі сплатою 12,5% річних (п.1.5 Договору) та за умови, що за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів позичальник зобов»язався сплачувати Банку за кожний день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у п.1.5 цього Договору, від суми простроченого платежу (п.3.9 Договору), а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином - станом на 11.08.2015 року не сплатив на користь позивача заборгованість, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору складається з суми 3154,69 доларів - суми простроченої заборгованості за кредитом та з сум штрафних санкцій: пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 80041,50 грн.; пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту - 2223,57 грн.; суми трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту - 9773,46 грн.; суми трьох відсотків річних від суми прострочених процентів по кредиту - 288,08 грн. Представник позивача підтримав позовні вимоги. Визнав, що відповідач у повному обсязі повернув позивачу всі вказані кредитні кошти (тіло кредиту) та сплатив у повному обсязі заборгованість за відсотками по вказаному кредиту. Крім того, на запитання суду представник позивача повідомив, що у сторони позивача відсутні дані щодо наявності у Банку збитків внаслідок несвоєчасного повернення позивачем кредитних коштів та процентів. Відповідач заперечував проти задоволення позову у повному обсязі. Показав, що у повному обсязі повернув позивачу вказані кредитні кошти та сплатив у повному обсязі заборгованість за відсотками по вказаному кредиту, не заперечував прострочення сплати щодо вказаних платежів. Просив застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення пені, а також скасувати її повністю. Вказував, що вимога про стягнення 3% річних не грунтується на положеннях діючого законодавства, оскільки умовами кредитного договору передбачений інший розмір відповідних відсотків. Проаналізувавши наведені дані, всі інші матеріали справи, в тому числі копії: вказаного кредитного договору (з додатком); паспорту відповідача; розрахунки заборгованості, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк. З положень ст.533 ЦК України вбачається: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до положень ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання, при цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов"язання. Проте, відповідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими не потребують доказування. Враховуючи викладене судом встановлено, що кредитний договір №37.3/АА-057.07.2 від 07.06.2007 року (та додатковий договір від 09 липня 2009 року) (далі Договір) був укладений між відповідачем - позичальником та ВАТ «Родовід банк» (правонаступником якого є позивач ПАТ «Родовід банк») (далі Банк), зобов'язання за яким Банк виконав повністю - надав відповідачу кредит на суму 16415 доларів США, за умови його повернення щомісячними платежами зі сплатою 12,5% річних (п.1.5 Договору) та за умови, що за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів позичальник зобов»язався сплачувати Банку за кожний день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у п.1.5 цього Договору, від суми простроченого платежу (п.3.9 Договору), а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином - станом на 11.08.2015 року не сплатив на користь позивача заборгованість, яка відповідно до умов вказаного кредитного станом на 11.08.2015 року договору складалась з суми 3154,69 доларів - суми простроченої заборгованості за кредитом, яка була сплачена відповідачем на користь позивача двома платежами 16.09.2015 року на суму 700 доларів США та 06.11.2015 року на суму 2454,69 Доларів США (згідно з квитанціями від 16.09.2015 року та від 06.11.2015 року, копії яких міститься в матеріалах справи, автентичність якої сторонами не заперечувалась) та з сум штрафних санкцій: пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 80041,50 грн.; пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту - 2223,57 грн., до якої належить застосувати спеціальний строк позовної давності в один рік (згідно з вимогами п.1) ч.2 ст.258 ЦК України) - визначивши її в сумі 16961,09 грн. (що за курсом НБУ становило 797,68 доларів США) за період з 11.08.2014 року по 11.08.2015 року (згідно з розрахунком, наданим позивачем), та яку суд вважає за належне зменшити на всю цю суму, враховуючи вищенаведені положення ч.3 ст.551 ЦК України - факт повернення відповідачем позивачу всіх кредитних коштів та відсотків, відсутність збитків у Банку, що фактично визнав представник позивача, а також майновий стан відповідача, середня заробітна плата якого за основним місцем роботи (згідно з довідкою про доходи Приватного підприємства «Еліксир») за період з листопада 2014 по жовтень 2015 року становить 1686 грн. 67 коп. Так, з положень ст.ст.256, 258, 267 ЦК України вбачається, що: позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені); перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Крім того, вимога ПАТ «Родовід Банк» про стягнення 3% річних є безпідставною, оскільки відповідальність за порушення грошового зобов'язання передбачена вищевказаними умовами Кредитного договору (п.3.9 Договору), у зв'язку з чим відсутні правові підстави для стягнення 3% річних, передбачених ще і законом, а саме ст. 625 ЦК України. Так, згідно з ч.2 ст.625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Застосування відповідальності за законом та за умовами договору може призвести до подвійної відповідальності. За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене, відсутність збитків у позивача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, належить судові витрати по справі у вигляді судового збору зарахувати в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed