Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого зазначила, що вона та відповідач є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, доданої до позовної заяви. Позивач зазначає, що вона та відповідач в шлюбі не перебували, а відомості в актовий запис про народження доньки відносно батька були внесені на підставі спільної заяви сторін згідно ст.126 СК України. Позивач також зазначає, що після народження дитини стосунки з відповідачем погіршилися, на сьогоднішній день вони проживають окремо. Позивач разом із дитиною знаходиться на утриманні своїх батьків, оскільки на цей час не працює, займається доглядом за дитиною, отримує лише соціальну допомогу по народженню дитини в розмірі 860 грн. Позивач також зазначає, що відповідач є працездатною особою, в той же час утримувати її та дитину відмовляється. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16.03.2020 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відповідачем не було подано до суду відзиву на позовну заяву. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в матеріалах справи міститься заява позивача з проханням проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Від відповідача через канцелярію суду також надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про прийняття заяви відповідача про визнання відповідачем позовних вимог. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що сторони по справі є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 червня 2018 року Виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області, відповідний актовий запис № 28 від 19 червня 2018 року (а.с. 5). Як вбачається з матеріалів справи, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір"ю [PERSON] яка є позивачем по справі, що підтверджується довідкою № 896 від 06.02.2020 року, виданої Виконавчим комітетом Білозерської міської ради. (а.с. 7). Згідно довідки від 18.02.2020 року № 420, виданої Управлінням соціального захисту населення Добропільської міської ради, [PERSON] перебуває на обліку у відділі та отримує допомогу при народженні дитини, загальний розмір доходу за період з серпня 2019 року по січень 2020 року склав 5160,00 грн. (а.с. 8). Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, про що надав до суду відповідну заяву. Таким чином, враховуючи норму ч. 3 ст. 182 СК України, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який складає 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved