overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на наступне. Позивач вказав, що йому належить на праві власності квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлю -продажу від 25.03.2020 року. Відповідач значиться зареєстрованим у вказаній квартирі, як попередній власник зазначеного будинку та повинний був знятись з реєстрації, але до теперішнього часу ним цього не зроблено. В судове засідання позивач та його представник не з"явилися, надали судові заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та місце судового засідання, Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівлі - продажу від 25.03.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Чуєвою Т.Т, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї, наданої відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради в квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач по справі - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави вважати, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11). Судом встановлено, що, ніяких речей відповідачей там не було, ніколи відповідач туди не з`являвся та не заявляв свої права на житло. Відповідач не спростував обставини, викладені у позовній заяві. Оцінивши усі докази в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги законими та обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Позивач вказав, що у зазначеному будинку зареєстрований її син, відповідач по справі - [PERSON] . Позивач зазначив, що відповідач не проживає у вказаному будинку більше 2 років. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, скерував до суду письмову заяву, в котрій прохав суд розглянути справу за його відсутності та про визнання позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 23.05.2016 приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Дмитренко М.Р. за реєстровим № 858, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Судом встановлено, що у вказаному будинку зареєстрований син позивача, відповідач по справі - [PERSON] . В ході судового розгляду встановлено, що понад 2 роки відповідач у зазначеному будинку не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Судом з"ясовано, що відповідач більше 2 років в будинку без поважних причин не проживає. Відповідач не спростував обставини, викладені у позовній заяві. За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком, належним [PERSON] . Суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законими та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Позивачка в судовому засіданні просила слухати справу без фіксації судового процесу. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, тому суд вважає за можливе розглядати справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у [ADDRESS] Відповідач в квартирі не проживає. Жодної домовленості щодо збереженні за відповідачем права на житло в квартирі між сторонами не було. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, проводиться в судовому порядку. Так, п.10 Постанови №2 від 12 квітня 1985 року Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», якщо особа була відсутньою понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати її такою, що втратила право на житлову площу. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Виходячи з викладеного, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особою такою, що втратила право користування житлом, мотивуючи тим, що позивач [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку є власником будинку [ADDRESS]. Зазначена обставина підтверджується копією відповідного договору. В зазначеному будинку позивач мешкає разом із своєю дружиною. На початку 2012 року його товариш, а саме - [PERSON] та [PERSON] - відповідач по справі, який на той час доводився [PERSON] зятем , звернулися до позивача з проханням зареєструвати відповідача за адресою належного позивачу будинку. Відповідач в подальшому мав намір знятися з реєстрації. Таку згоду позивач надав, відповідач був зареєстрований за адресою будинку, але фактично він ніколи в будинку не проживав. Продовжуючи бути зареєстрованими за адресою будинку відповідач перешкоджає позивачу користуватись своєю власністю оскільки позивачу нараховують комунальні платежі відповідно до зареєстрованих осіб, позивач не може оформити житлову субсидію тощо. Будь-які договірні відносини щодо користування житловим приміщенням між позивачем та відповідачем відсутні. Відповідач не є членом сім'ї позивача. В добровільному порядку відповідач зніматись з реєстраційного обліку не бажає в зв"язку з чим позивач звертається до суду за захистом своїх прав. У відповідності до вимог ст.ст.386. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в користуванні належним йому майном шляхом здійснення певних дій В судове засідання позивач надав заяву, в якій підтримав вимоги, вказані в позові в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач належним чином повідомлені про час та місце судового засідання до судового засідання не з'явився, причину своєї неявки не повідомив, суд ухвалив слухати справу за відсутності позивача та відповідача. У відповідності до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось У судовому засіданні були вивчені наступні докази: - паспорт позивача ( а.с.4) - договір купівлі - продажу будинку ( а.с. 5) - довідка щодо зареєстрованих осіб у будинку відповідача ( а.с.6) - копія паспорта відповідача ( а.с. 7) У відповідності до ст.150 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. У відповідності до ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причини понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі, бо в судовому засіданні встановлено, що відповідач понад один рік не мешкає в будинку позивача без поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок за померлим та визнання права власності за правом спадкування. На обгрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] року помер його батько, [PERSON]. За життя [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 29.06.1962 року, належав житловий будинок [ADDRESS]. Однак, за життя він не оформив правовстановлюючі документи на вказаний будинок. Після смерті батька він фактично прийняв спадщину, він проживав з батьком на день його смерті, продовжує проживати в спадковому будинку, доглядає за ним, обробляє земельну ділянку біля будинку, в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори. Проте, оформити спадкове майно не має можливості, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок. А тому, він звернувся до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не з"явились, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивачка свої вимоги підтримує, відповідачка визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивача, [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 4). За життя [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 29.06.1962 року, належав житловий будинок [ADDRESS], що стверджується договором купівлі-продажу (а.с. 9-10),технічним паспортом на будинок (а.с.11-13). Однак, за життя він не оформив правовстановлюючі документи на вказаний будинок. Після смерті батька позивач проживає в спадковому будинку, що стверджується довідкою КВЖРЕП № 3 (а.с.21). Крім того, в установлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори, що вбачається з листа Коростенської районної державної нотаріальної контори від 14.02.2014 року. Однак, в отриманні свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, так як відсутні документи про право власності на спадкове майно. Таким чином, у позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька. Згідно ст.ст.1268, 1270 ЦК України - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Ці дії повинні бути виконані на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, які позивач виконала. Відповідно до ст. 328 ч.1 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі вищевикладеного, є підстави вважати, що всі обставини, викладені в позові, знайшли своє підтвердження, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. А тому,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, обгрунтовуючи позов тим, що [INFO] в місті Торезі Донецької області помер його батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на все належно йому майно, в тому числі на банківські вклади. Позивач вказав, що пропустив строк на прийняття спадщини, оскільки його батько помер на тимчасово непідконтрольній території у м. Торезі Донецької області. Позивач не мав можливості виїхати та оформити належним чином свідоцтво про смерть свого батька. Свідоцтво він отримав лише у квітні 2019 року, так як здоров`я його матері дуже сильно погіршилося після смерті чоловіка і він не міг залишити мати, оскільки вона потребувала постійного догляду, та займатися оформленням належних документів. Позивач зазначив, що звернувся до нотаріальної контори, однак йому було надано роз`яснення, що він має звернутись до суду щодо поновлення строків на прийняття спадщини. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали судові заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та визнав позовні вимоги в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.03.1968 р. виданного міським відділом записів актів громадянського стану м.Торез Донецької області позивач - [PERSON] є сином [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.04.2019 року, [PERSON] помер [INFO] в місті Торез Донецької області . Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] З"ясовано, що позивач, будучи спадкоємцем першої черги за законом звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак нотарісом було роз`яснено позивачу, що ним пропущений встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що позивач мешкає на території, яка є тимчасово окупованою територією України, тому в нього виникли незручності виїзду з міста, перетинання кордону та виїзду на територію, підконтрольну Україні, крім того він доглядав мати, яка потребувала постійного догляду. Суд, оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає причини пропуску позивачем строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, поважними. Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] є законним і обґрунтованим, та підлягаючим задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення з актового запису відомостей про батьківство. Мотивує свої вимоги тим, що в червні місяці 2011 року він познайомився з відповідачкою та почав разом проживати з нею у цивільному шлюбі. В кінці вересня 2011 року стосунки між ними погіршилися і вони розійшлися. У червні 2012 року він довідався, що [PERSON] знаходиться у пологовому відділенні та народила хлопчика. Вона повідомила йому що він є батьком дитини. У січні 2015 року [PERSON] заявила що це не його дитина, а тому він і звернувся до суду з даною заявою. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Ввідповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та підтвердила, що позивач не є батьком її сина [PERSON], [INFO]. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення даного позову. Так, згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається що [PERSON] народився [INFO], та його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Відповідно до ст. 136 ч.1,2 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.. 122 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред"явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючі в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що позивач довів в судовому засіданні відсутність кровного споріднення між ним та дитиною - [PERSON], [INFO], про що також не заперечила відповідачка, а тому є всі правові підстави для задоволення даного позову і виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. На підставі ст. 136 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька, в котрому зазначено, що він перебував у близьких стосунках з відповідачкою [PERSON], яка на даний момент проживає в м. Києві. 22 червня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом"янського районного управління юстиції у м. Києві між ними був зареєстрований шлюб, актовий запис № 780. В подальшому їх відносини з відповідачкою не склалися та 17 листопада 2015 року їх шлюб було розірвано. [INFO] відповідачка народила дитину [PERSON], та зазначила у всіх документах дані про нього, як про батька дитини, про що свідчить запис у свідоцтві про народження дитини, хоча на момент народження дитини і в період вагітності особисті відносини між ним та відповідачкою були припинені, а батьком він був записаний на підставі ч.3 ст. 122 СК України. Просив виключити із актового запису про народження [PERSON], [INFO], відомості про нього, як про батька дитини. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідачка позов визнала. Перевіривши матеріали справи, враховуючи, що відповідачка позов визнала та визнання позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виселення, з якого вбачається, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» надав [PERSON] кредит в сумі 21430. 00 доларів США згідно з кредитним договором № KRKRGA00150768 від 18.05.2007 року. В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором ПАТ КБ "Приватбанк» та відповідач уклали 18.05.2007 року договір іпотеки № KRKRGA00150768, згідно якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Строк повернення кредитних ресурсів, встановлено 17.05.2014р. Внаслідок невиконання позичальником [PERSON] умов кредитного договору, виникла заборгованість. Відповідно до чого Банк звернувся з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на майно. Рішенням Саксаганського районного суду від 22.05.2013 року позовні вимоги Банку було частково задоволено та винесено рішення, яким за не належне виконання зобов'язання за кредитним договором № KRKRGA00150768 від 18.05.2007 року, звернуто стягнення на нерухоме майно [PERSON] (житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями загальною площею 58,6 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], на основі умов зазначених в Договорі іпотеки № KRKRGA00150768 від 18 травня 2007 р. Вказане рішення набрало законної сили 11.06.2013 року. 03.07.2013 року позивач направив відповідачу вимоги про виселення із зазначеного будинку, однак до сьогодні не виконано вимогу про виселення, у зв'язку з чим позивач звернувся в суд з даним позовом. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час, місце слухання справи повідомлялась належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями. Про причини неявки суд не має відомостей.

Outcome: approved