Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

В лютому 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до товариства з додатковою відповідальністю «Рівненський домобудівний комбінат» про визнання права власності. Посилаючись на викладені у позовній заяві обставини і підстави, просить суд визнати за ним, [PERSON], право власності на цех по випуску ковбасних виробів літер «А-1» у складі приміщень: № 1 коридор площею 5,0 кв.м., № 2 холодильна камера площею 5,2 кв.м., № 3 підсобне приміщення площею 3,3 кв.м., № 4 цех площею 21,0 кв.м., № 5 підсобне приміщення площею 3,9 кв.м., № 6 цех площею 17,8 кв.м., № 7 цех площею 6,3 кв.м., № 8 - цех площею 9,2 кв.м., № 9 цех площею 15,8 кв.м., № 10 основне приміщення площею 7,2 кв.м., № 11 основне приміщення площею 16,5 кв.м., № 12 коридор площею 7,2 кв.м., № 13 підсобне приміщення площею 5,7 кв.м., № 14 кладова площею 2,7 кв.м., № 15 коридор площею 4,3 кв.м., № 16 санвузол площею 1,0 кв.м., № 17 основне приміщення площею 9,4 кв.м., № 18 основне приміщення площею 15,3 кв.м., № 19 коридор площею 6,1 кв.м., № 20 холодильна камера площею 8,7 кв.м., № 21 тамбур площею 1,8 кв.м., всього загальною площею 173,4 кв.м., у тому числі основною площею 132,4 кв.м. та допоміжною площею 41,0 кв.м., а також тамбуру площею 6,2 кв.м. (літер «а»), рампи площею 16,8 кв.м. (літер «а1»), вхідного ганку площею 3,9 кв.м. (літер «а2») та вхідного ганку площею 3,5 кв.м. (літер «а3»), що знаходиться по вулиці Будівельників,1 в місті Рівне. Ухвалою суду від 28.01.2019 року позовну заяву прийнято до\~розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. 18.02.2019 року представник товариства\~з додатковою\~відповідальністю «Рівненський\~домобудівний комбінат»\~[PERSON]\~подав суду\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~позовні вимоги\~[PERSON]\~визнав та\~вважає їх\~обґрунтованими. (а.с.44-47). \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав викладених в позовній заяві. Просив позов задоволити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судове засідання не з"явився, в поданому до суду відзиві на позовну заяву, просив розгляд справи проводити без участі представника відповідача, за наявними в матеріалах справи документами. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані сторонами докази та враховуючи встановлені на їх підставі обставини і факти, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Крім того, суд прийшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що для ухвалення рішення про задоволення позову наявні законні та достатні підстави. Судом встановлено, що 01 грудня 2002 року між закритим акціонерним товариством «Рівненський домобудівний комбінат» та [PERSON] був укладений договір оренди приміщень з правом викупу. За умовами вказаного договору оренди позивач взяв у довгострокове користування нежитлове приміщення (будівлю) ковбасного цеху за адресою місто Рівне, вулиця Будівельників,1. Термін оренди становив 25 років. Договором оренди також було передбачено, що у разі відчуження приміщень, що орендуються, позивач має першочергове право на їх викуп по залишковій вартості. Вказані обставини підтверджуються договором оренди приміщень з правом викупу від 01 грудня 2002 року. \~ \~ \~ \~23 жовтня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Рівненський домобудівний комбінат», яке є правонаступником закритого акціонерного товариства «Рівненський домобудівний комбінат», та [PERSON], як фізичною особою, був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого позивачем було придбано у публічного акціонерного товариства «Рівненський домобудівний комбінат» цех по випуску ковбасних виробів загальною площею 173,4 кв.м., що знаходиться по вулиці Будівельників,1 в місті Рівне. Вказаний цех по випуску ковбасних виробів був переданий позивачу публічним акціонерним товариством «Рівненський домобудівний комбінат» та прийнятий ним по акту прийому-передачі майна від 23 жовтня 2012 року. За цех по випуску ковбасних виробів позивачем було сплачено продавцю обумовлену договором купівлі-продажу суму. Укладення згаданого договору купівлі-продажу, передача майна та проведення повного розрахунку за цим договором відповідачем товариством з додатковою відповідальністю «Рівненський домобудівний комбінат», яке є правонаступником публічного акціонерного товариства «Рівненський домобудівний комбінат», на теперішній час не оспорюється. Вказані обставини, а також факт реального настання обумовлених договором купівлі-продажу правових наслідків, підтверджуються договором купівлі-продажу від 23 жовтня 2012 року, актом прийому-передачі майна до договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2012 року, довідкою товариства з додатковою відповідальністю «Рівненський домобудівний комбінат» від 17 грудня 2018 року та довідкою управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради від 28 серпня 2015 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до технічного паспорта на обєкт нерухомого майна «Цех по випуску ковбасних виробів», виготовленого ФОП [PERSON] 30 серпня 2013 року, копія якого досліджена судом, цех по випуску ковбасних виробів літер «А-1», що по вулиці Будівельників,1 в місті Рівне, складається з наступних приміщень: № 1 коридор площею 5,0 кв.м., № 2 холодильна камера площею 5,2 кв.м., № 3 підсобне приміщення площею 3,3 кв.м., № 4 цех площею 21,0 кв.м., № 5 підсобне приміщення площею 3,9 кв.м., № 6 цех площею 17,8 кв.м., № 7 цех площею 6,3 кв.м., № 8 - цех площею 9,2 кв.м., № 9 цех площею 15,8 кв.м., № 10 основне приміщення площею 7,2 кв.м., № 11 основне приміщення площею 16,5 кв.м., № 12 коридор площею 7,2 кв.м., № 13 підсобне приміщення площею 5,7 кв.м., № 14 кладова площею 2,7 кв.м., № 15 коридор площею 4,3 кв.м., № 16 санвузол площею 1,0 кв.м., № 17 основне приміщення площею 9,4 кв.м., № 18 основне приміщення площею 15,3 кв.м., № 19 коридор площею 6,1 кв.м., № 20 холодильна камера площею 8,7 кв.м., № 21 тамбур площею 1,8 кв.м., усього загальною площею 173,4 кв.м., у тому числі основною площею 132,4 кв.м. та допоміжною площею 41,0 кв.м. До складу цеху по випуску ковбасних виробів літер «А-1» також входять: тамбур площею 6,2 кв.м. (літер «а»), рампа площею 16,8 кв.м. (літер «а1»), вхідний ганок площею 3,9 кв.м. (літер «а2») та вхідний ганок площею 3,5 кв.м. (літер «а3»). Судом також встановлено, що [PERSON], як фізичній особі, на праві приватної власності належать земельні ділянки площею 0,0109 га, кадастровий номер 5610100000:01:009:0172, та площею 0,0367 га, кадастровий номер 5610100000:01:009:0175, а також 1/2 частка земельної ділянки площею 0,0044 га, кадастровий номер 5610100000:01:009:0174, на яких знаходиться згаданий цех по випуску ковбасних виробів і які розташовані у місті Рівне на вулиці Будівельників,1, на підставі договору купівлі-продажу земельних ділянок від 10 серпня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1530, та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 серпня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1532, що підтверджується згаданими договорами купівлі-продажу та відповідними витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Таким чином, як встановлено судом, на теперішній час у власності позивача перебуває цех по випуску ковбасних виробів за адресою місто Рівне, вулиця Будівельників,1 та земельні ділянки, на яких він розташований. \~ \~ \~ \~Разом з тим, належно та у повній мірі реалізувати своє право власності на цех по випуску ковбасних виробів на підставі наявних правовстановлюючих документів позивач не має можливості. Згідно бухгалтерської довідки публічного акціонерного товариства «Рівненський домобудівний комбінат», правонаступником якого є товариство з додатковою відповідальністю «Рівненський домобудівний комбінат», цех по випуску ковбасних виробів був введений в експлуатацію 01 грудня 1998 року, станом на 01 жовтня 2012 року перебував у власності публічного акціонерного товариства «Рівненський домобудівний комбінат» і рахувався по балансовому рахунку 10 «Основні засоби». Як слідує з пункту 1.3. договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2012 року, цех по випуску ковбасних виробів належав продавцю на підставі права власності на цілісний майновий комплекс відповідно до Наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України у Рівненській області № 36 від 04 лютого 2992 року та Акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом обєкта до експлуатації технічного переобладнання з частковим переплануванням існуючого магазину під цех по випуску ковбасних виробів на власній території по вулиці Будівельників,1 в місті Рівне, затвердженого Наказом Департаменту архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради № 57 від 11 лютого 1998 року . Слід зазначити, що пуктом 4 Наказу Департаменту архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради № 57 від 11 лютого 1998 року акціонерне товариство «Рівненський домобудівний комбінат», як замовника технічного переобладнання з частковим переплануванням існуючого магазину під цех по випуску ковбасних виробів, було зобовязано зареєструвати обєкт, прийнятий в експлуатацію, в міському бюро технічної інвентаризації. Однак, з невідомих причин, прийнятий в експлуатацію цех по випуску ковбасних виробів в міському бюро технічної інвентаризації ні в 1998 році, ні в подальшому, зареєстрований не був. \~ \~ \~ \~Як встановлено частиною першою статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною першою статті 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. У відповідності до положень пункту 1 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна нотаріусу необхідно подати документи, що підтверджують право власності на майно, що відчужується, а також документи, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують. На час укладення договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2012 року цех по випуску ковбасних виробів належав публічному акціонерному товариству «Рівненський домобудівний комбінат» на підставі права власності на цілісний майновий комплекс відповідно до Наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України у Рівненській області № 36 від 04 лютого 2002 року і право власності продавця на цех по випуску ковбасних виробів ніким не заперечувалося і не оснорювалося. Наявність у продавця правовстановлюючого документа на цілісний майновий комплекс при відсутності окремого правовстановлюючого документа на цех по випуску ковбасних виробів, як на окремий обєкт нерухомого майна, а також непроведення продавцем реєстрації вказаного обєкта нерухомого майна в міському бюро технічної інвентаризації, як вимагалося згідно Наказу Департаменту архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради № 57 від 11 лютого 1998 року, обєктивно зробило неможливим нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2012 року. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною першою статті 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог частин третьої та четвертогї статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. У відповідності до вимог частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Як зазначено у частині четвертій статті 182 ЦК України, порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом, яким є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (далі Закон № 1952-IV). Стаття 1 Закону № 1952-IV встановлює, що дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Згідно вимог пукту 2 частини першої статті 3 Закону № 1952-IV обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав є однією із загальних засад державної реєстрації прав. Частинами другою, третьою та четвертою статті 3 Закону № 1952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 1952-IV право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Статтею 27 Закону № 1952-IV встановлено перелік підстав для державної реєстрації прав, зокрема, пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Приймаючи до уваги, що укладений між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Рівненський домобудівний комбінат» договір купівлі-продажу від 23 жовтня 2012 року нотаріально не посвідчений і посвідчити його нотаріально на теперішній час неможливо з причин, що не залежать від волі сторін, позивач позбавлений і можливості провести державну реєстрацію свого права власності на цех по випуску ковбасних виробів на підставі вказаного договору і, відповідно, набути повноцінного права власності на це майно. Разом з тим, відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV однією з підстав державної реєстрації права власності та інших речових прав є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Як встановлено частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, як встановлено пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може бути визнання права. Крім того, як встановлено статтею 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відсутність можливості державної реєстрації права власності на цех по випуску ковбасних виробів на підставі договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2012 року через неможливість його нотаріального посвідчення призводить до невизнання права власності позивача на вказаний обєкт нерухомого майна в юридичній площині фактично необмеженим колом осіб. Таким чином, заявлені позовні вимоги про визнання права власності відповідають способу захисту, визначеному законом, і, відповідно, закону не суперечать.

Outcome: approved