overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира № 133 корпус 2 в будинку № 89 по вул. Комкова в м. Херсоні. В даній квартирі зареєстровані позивач, її діти та цивільний чоловік [PERSON]. Відповідач в липні 2014 року виїхав за межі м. Херсона забравши всі свої речі. До теперішнього часу позивачу не відомо де знаходиться [PERSON], оскільки вони не спілкуються, сімейні стосунки сторони не підтримують. За весь час відповідач жодного разу не намагався вселитись до будинку, його речей у будинку не має, перешкоди у вселенні йому не чинились. У зв'язку з реєстрацією відповідача позивач несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. На підставі чого просить суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування квартирою № 133 розташованої в будинку № 89 корпус №2 по вул. Комкова в м. Херсоні . В судовому засіданні позивач позовні вимоги визнав в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, причину неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу від 30.10.2002 року (а.с.7) [PERSON] на праві власності належить квартира № 133 яка розташована по вул. Комкова, буд № 89 корпус 2 в м. Херсоні. Відповідно до довідки від 13.08.2015 року за № 3851 в даній квартирі зареєстрована позивачка та її діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Факт реєстрації [PERSON] в спірній квартирі також підтверджується довідкою виданою адресно - довідкового сектору ВГІРФО УМВС України від 06.10.2015 року. В судовому засіданні встановлено, що у звязку з реєстрацією відповідача позивач несе додаткові витрати по сплаті комунальних платежів. Крім того, в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] з 2014 року не проживає в квартирі позивача, його речей там не має. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до ст.. 405 ч.2 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON], у квартирі позивача не проживає більше року, у зв"язку з чим втратив право користування спірним житлом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що його син відповідач [PERSON] та [PERSON] В»ячеславівна перебували в шлюбі під час якого отримали кредит на придбання автомобіля, а він надав кошти позичив сину [PERSON] на погашення кредиту, про що [PERSON] знала та не заперечувала і загальна сума позики складає 205554грн., а тому просить стягнути з відповідачів в рівних частках вказану суму боргу. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, представник пояснив, що позика надавалась відповідачам на погашення кредиту і на квитанціях відповідач [PERSON] розписувався про отримання грошей в борг. Просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги не визнали, оскільки ніякої позики не було, договір позики не укладався, а погашати кредит допомагали батьки як її так і колишнього чоловіка, при цьому ніякої розмови щодо повернення цих грошей не було. Просять відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] позовні вимоги підтримав, пояснив, що брав у позивача гроші для погашення кредиту і вважає, що це є борг який частково необхідно повернути, стосовно конкретної суми повернення боргу пояснити не може. Просить позов задовольнити. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, вважає, що позов не підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], в період перебування в шлюбі, отримали в 2008 році кредит на придбання автомобіля. Згідно наданих квитанцій за 2008 2011 роки вносилась готівка на рахунок «[PERSON] Аваль» для погашення кредиту № 22037108472 і платником зазначено [PERSON], де на зворотному боці вказаних квитанцій [PERSON] зроблено запис про те, що отримав зазначену в квитанції суму від батька. Вказані обставини сторонами визнаються та не оспорюються. У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а як встановлено в судовому засіданні, то сторонами не дотримано вимог ст.ст.1046,1047 ЦК України, а тому суд вважає, що договір позики не відбувся, надані квитанції щодо погашення кредиту банку з написами відповідача [PERSON] про отримання грошей від батька позивача по справі не підтверджують укладення між останніми договору позики в розумінні ст.ст. 1046,1047 ЦК України (відсутні зобов"язання щодо повернення грошових коштів), а тому відповідно вимоги позивача задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, на підставі ст.1046,1047 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності належить 1/6 частина житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруд, розташований по вул. Попова, 7 в м. Херсоні. В даному будинку зареєстровані позивач, його дружина [PERSON], його діти: [PERSON] та [PERSON]. Відповідач виїхав за межі України до Російської Федерації, та приблизно 10 років не проживає в даному будинку. [PERSON] не спілкується зі своєю родиною, сімейні стосунки сторони не підтримують. За весь час відповідач жодного разу не намагався вселитись до будинку, його речей у будинку не має, перешкоди у вселенні йому не чинились. У зв'язку з реєстрацією відповідача позивач несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. На підставі чого просить суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком № 7 по вул. Попова в м. Херсоні. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилась, причину неявки суду не повідомила про день та час слухання справи повідомлялась належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу від 01.11.2001року (а.с.5) [PERSON] на праві власності належить 1/6 частина житлового будинку № 7 розташованого по вул. Попова в м. Херсоні. Відповідно до домової книги (а.с.6-8) в будинку № 7 по вул. Попова в м. Херсоні зареєстровані: позивач [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Факт реєстрації [PERSON] в спірному будинку також підтверджується довідкою виданою адресно - довідкового сектору ВГІРФО УМВС України від 09.06.2015 року. В судовому засіданні встановлено, що у звязку з реєстрацією відповідача позивач несе додаткові витрати по сплаті комунальних платежів. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до ст.. 405 ч.2 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON], у квартирі позивача не проживає більше року, у зв"язку з чим втратив право користування спірним житлом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: м. Херсон,[ADDRESS]. В даному будинку зареєстрований позивач та його донька, яка більш ніж одного року в даному будинку не проживає, за весь час відповідач жодного разу не намагалась вселитись до будинку, її речей у будинку не має, перешкоди у вселенні їй не чинились. Відповідач виїхала з будинку та не повідомила куди саме виїжджає, її місце проживання не відомо, сімейні стосунки сторони не підтримують. В добровільному порядку відмовляється знятись з реєстраційного обліку. У зв'язку з реєстрацією відповідача позивач несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. На підставі чого просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованого за адресою: м. Херсон, [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги просила суд позовну заяву задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилась, причину неявки суду не повідомила про день та час слухання справи повідомлялась належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], даний факт також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за № 30147449. Відповідно до довідки виданої адресно - довідкового сектору ВГІРФО УМВС України, вбачається, що в зазначеній квартирі зареєстрована [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що у зв'язку з реєстрацією відповідачки позивач несе додаткові витрати по сплаті комунальних платежів. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до ст.. 405.ч.2 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи відповідач, у квартирі позивача не проживає більше шести місяців, у зв"язку з чим втратила право користування спірним житлом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що МКП „Херсонтеплоенерго" надає відповідачу послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS]. Однак відповідач не в повному обсязі оплачує вартість спожитих послуг, в зв»язку з чим за період з 01.12.2001 року по 01.12.2011 року виникла заборгованість у сумі 4365,21 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості, а також інфляційні збитки у сумі 1110,94 грн. та 3 % річних у сумі 356,36 грн. та за сплачені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 3676,48 грн. заборгованості за період з 01.12.2005 року по 01.06.2014 року, а також судові витрати. Відповідач в судове засідання не з»явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Суд вважає можливим слухати справу у відсутність відповідача, за матеріалами справи. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»від 24.06.2004 року споживач зобов'язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається з особистого рахунку [NUMBER], [PERSON] є абонентом МКП «Херсонтеплоенеро» та не відмовлялася від отримання наданих послуг, із письмовою заявою, що містить такі вимоги, до МКП «Херсонтеплоенерго»не звертався. З доданого до матеріалів справи розрахунку вбачається, що відповідач не оплачувала надані їй послуги, в результаті чого виникла заборгованість, яка за період з 01.12.2001 року по 01.06.2014 року склала 2766,08 грн. Також інфляційні збитки склали 532,54 грн. та 3 % річних - 377,86 грн. Тобто, загальна сума заборгованості склала 3676,48 грн. В зв»язку з викладеним, з відповідача на користь МКП «Херсонтеплоенерго» підлягає стягненню вказана сума заборгованості. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що МКП „Херсонтеплоенерго" надає відповідачу послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS]. Однак відповідач не в повному обсязі оплачує вартість спожитих послуг, в зв»язку з чим за період з 01.12.2005 року по 01.05.2012 року виникла заборгованість у сумі 5893,66 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості, а також інфляційні збитки у сумі 792,54 грн. та 3 % річних у сумі 346,56 грн. та за сплачені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 5545,26 грн. основного боргу за період з 01.12.2005 року по 01.08.2014 року. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим слухати справу у відсутність відповідача, за матеріалами справи. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»від 24.06.2004 року споживач зобов'язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається з особистого рахунку [NUMBER], [PERSON] є абонентом МКП «Херсонтеплоенеро» та не відмовлявся від отримання наданих послуг, із письмовою заявою, що містить такі вимоги, до МКП «Херсонтеплоенерго»не звертався. З доданого до матеріалів справи розрахунку вбачається, що відповідач не оплачував надані йому послуги, в результаті чого виникла заборгованість, яка за період з 01.12.2005 року по 01.08.2014 року склала 5545,26 грн. В зв»язку з викладеним, з відповідача на користь МКП «Херсонтеплоенерго» підлягає стягненню вказана сума заборгованості. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі путівки Головного управління праці та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації за № 569 та заяви представника Боярського спец будинку дитини № 396 у Білоцерківському дитячому будинку-інтернаті на вихованні та повному державному утриманні знаходиться неповнолітня [PERSON], [INFO] Мати дитини [PERSON] відповідно до рішення Васильківського міськрайонного суду від 30.11.2010 р. була позбавлена батьківських прав. Поскільки відповідачка не надає коштів на утримання дитини, позивач просив в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 14 частини від усіх видів її заробітку до повноліття дитини. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, про день і час розгляду справи повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд на підставі ст.224 ЦПК України вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що на підставі путівки Головного управління праці та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації за № 569 та заяви представника Боярського спец будинку дитини № 396 у Білоцерківському дитячому будинку-інтернаті на вихованні та повному державному утриманні знаходиться неповнолітня [PERSON], [INFO] Мати дитини [PERSON] відповідно до рішення Васильківського міськрайонного суду від 30.11.2010 р. була позбавлена батьківських прав. Судом встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання обов»язку утримувати неповнолітню дитину. Згідно ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.183 СК України частка заробітку доходу матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влашованої до державного або комунального закладу охорони здоров»я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у Білоцерківському районному відділенні АТ «Райффайзен Банк Аваль» Оскільки судом встановлено, що відповідачка не бере участі в утриманні дитини, влаштованої до державного закладу , суд вважає за необхідне стягнути з неї аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 14 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 30.01.2014 р. і до повноліття дитини. Аліменти повинні перераховуватися відповідачем на особистий рахунок дитини у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Крім того, з відповідачки на користь держави належить стягнути 243,60 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, на даний час сім'я розпалася, просив шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд шлюб між ним та відповідачем розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, а тому суд, згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. За ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 лютого 1985 року в Роставицькій сільській Раді, Ружинського району, Житомирської області, в шлюбі мають вже повнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Розірвати шлюб через державний орган реєстрації актів цивільного стану відповідач відмовилася. Вже на протязі тривалого часу сторони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, сторони не ведуть спільного господарства, мають окремі сімейні бюджети, в сім"ї виникали постійні сварки та непорозуміння, в сім»ї відсутні взаємоповага та взаєморозуміння, спроби до примирення позитивного результату не дали, сім'я розпалася остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить інтересам позивача. Враховуючи, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, понесені ним судові витрати, а саме: 114 грн. 70 коп. судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, на даний час сім'я розпалася, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в суді позов визнала, на розлучення згодна, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. Згідно п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 вересня 2011 року, в відділі ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, в шлюбі мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], сторони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо з липня місяця 2013 року, сторони спільного господарства не ведуть, мають окремі сімейні бюджети, в сім"ї виникали постійно сварки та непорозуміння, в сім»ї відсутні взаємоповага та взаєморозуміння, примирення між сторонами неможливе, сім'я розпалася остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить інтересам позивача. Враховуючи, що відповідач позов визнала, згодна на розірвання шлюбу, що примирення між сторонами не можливе, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме: 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved