Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою до Виноградівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] в с.Підвиноградів помер прадід позивача- [PERSON] . [INFO] померла його дружина [PERSON] . Будучи спадкоємцем першої черги, після смерті своєї дружини [PERSON] , спадкодавець [PERSON] успадкував належні їй 1/2 частку житлового будинку (спільна сумісна власність подружжя), а також право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії ЗК №0050435 від 28.04.1997 р. На день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] . Спадкодавець [PERSON] залишив заповіт, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Підвиноградівської сільської ради 25.10.2007 р. за реєстровим №131, згідно якого, належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося він заповів своєму правнуку -позивачу [PERSON] . Згідно довідки старости від 03.08.2021 р. №906, довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 15.10.2021 р. №1063, за [PERSON] рахується житловий будинок з надвірними спорудами, в [ADDRESS] . Також спадкодавцю [PERSON] належало прово на земельні частки (паї), вартість яких, згідно сертифікатів на право на земельну частку (пай) становить 6254 грн. кожний. Після смерті спадкодавця [PERSON] , на майно, що йому належало, відкрилася спадщина. В липні 2012 року (в межах шестимісячного строку на прийняття спадщини) позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори та було подано заяву нотаріусу про прийняття спадщини. При зверненні до Виноградівської державної нотаріальної контори, нотаріусом позивачу було надано письмовий лист-відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом) від 13.10.2021 р. №260/01-16, згідно якої було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності спадкового майна спадкодавцеві і позивачу було рекомендовано звернутися до Виноградівського районного суду Закарпатської області. Позивач [PERSON] , про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно у судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідач-представник Виноградівської міської ради, про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно, у судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд даної справи за його відсутності, заперечень проти задоволення позову не надав. Представник Виноградівської державної нотаріальної контори про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно, у підготовче судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві. Вирішуючи питання про спірні правовідносини, що склалися між сторонами, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства. Відповідно до положень ст. ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. [INFO] в с.Підвиноградів помер прадід позивача- [PERSON] . [INFO] померла його дружина [PERSON] . Будучи спадкоємцем першої черги, після смерті своєї дружини [PERSON] , спадкодавець [PERSON] успадкував належні їй 1/2 частку житлового будинку (спільна сумісна власність подружжя), а також право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії ЗК №0050435 від 28.04.1997 р. На день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] . Спадкодавець [PERSON] залишив заповіт, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Підвиноградівської сільської ради 25.10.2007 р. за реєстровим №131, згідно якого, належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося він заповів своєму правнуку -позивачу [PERSON] . Згідно довідки старости від 03.08.2021 р. №906, довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 15.10.2021 р. №1063, за [PERSON] рахується житловий будинок з надвірними спорудами, в [ADDRESS] . Згідно довідки від 15.10.2021 р. №1063, технічного паспорта, виданих КП «Виноградівське РБТІ», житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] будівництвом завершений (рік будівництва - 1958) Інвентаризаційна вартість житлового будинку, загальною корисною площею 47,7 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] становить 93983,00 грн. Загальна корисна площа житлового будинку становить 47,7 кв.м., в тому числі житлова площа - 32,8 кв.м. На земельній ділянці знаходяться: Житловий будинок літ. А - саман; Літня кухня літ. Б - саман; Свинарник літ. В - цегла, Вбиральня літ. Г - цегла; Ворота №1- металеві; Огорожа №2 - металева. Також спадкодавцю [PERSON] належало прово на земельні частки (паї), вартість яких, згідно сертифікатів на право на земельну частку (пай) становить 6254 грн. кожний. Після смерті спадкодавця [PERSON] , на майно, що йому належало, відкрилася спадщина. В липні 2012 року (в межах шестимісячного строку на прийняття спадщини) позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори та було подано заяву нотаріусу про прийняття спадщини. З покійним [PERSON] , який помер [INFO] на день його смерті були зареєстровані та проживали дочка [PERSON] , внучка [PERSON] , внук [PERSON] , внучка [PERSON] , внучка [PERSON] , зять [PERSON] , правнук [PERSON] . Інші спадкоємці, до нотаріуса за прийняттям спадщини не зверталися. При зверненні до Виноградівської державної нотаріальної контори, нотаріусом позивачу було надано письмовий лист-відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом) від 13.10.2021 р. №260/01-16, згідно якої було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності спадкового майна спадкодавцеві і позивачу було рекомендовано звернутися до Виноградівського районного суду Закарпатської області. На даний час позивач не може оформити право на спадщину шляхом звернення до нотаріуса, із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове, тому змушений звернутися до суду. В п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства; сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно положень ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ч. 1ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст. 1274 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом має право відмовитись від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Відповідно до ч.2 ст.69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Коло спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначається на день відкриття спадщини. Спадкоємець може відмовитись від отримання свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку, подавши до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву. Якщо спадкоємець, який має право на обов`язкову частку у спадщині, не прийме спадкове майно у встановлений законом строк чи відмовиться від спадщини, майно успадковується спадкоємцями за заповітом. Згідно ч.5 ст.1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до правової позиції, викладеної у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012 року № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст. 2 ЗУ від "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" 1 липня 2004 року N 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Пунктом 1 ч.2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що заявлений позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved