Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій просить розірвати шлюб, що укладений з відповідачем [PERSON] 26.10.1996 року посилаючись на те, що одруження виявилося невдалим. Чоловік не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про взаємоповагу один до одного. Навпаки таке його ставлення до сім"ї призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Ухвалою судді від 11.05.2018 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося. Позивач [PERSON] до суду надіслала заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду надіслав заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та погоджується на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 26.10.1996 року. Шлюб зареєстровано Червоночабанською сільською радою Каланчацького району Херсокської області, за актовим записом № 7. Від сумісного проживання подружжя має неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], яка є повнолітньою. На даний час їхні шлюбні відносини фактично припинено, спільний побут та господарство не ведеться. Суперечок про місце проживання дитини і розподіл спільного майна немає. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, шлюб носить формальний характер.

Outcome: approved