Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПрАТ «СК «Саламандра України» про відшкодування шкоди, спричиненої ДТП, в позові зазначивши, що 28.06.2007 року, приблизно о 10 годині 40 хвилин, водій [PERSON], керуючи автомобілем «Мазда» реєстраційний номер [NUMBER], в районі 125 км автошляху «Енергодар - Василівка - Бердянськ» виїхав на смугу зустрічного руху, де припустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2106», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку. В наслідок зіткнення транспортних засобів, з вини [PERSON] батько позивача - [PERSON], мати позивача - [PERSON], його брат - [PERSON], невістка - [PERSON] та його племінник - [PERSON] від численних поранень загинули на місці пригоди. Від злочинних дій, [PERSON] позивачу завдана матеріальна шкода, яка полягає у витратах, пов'язаних з похованням родини та ритуальними послугами і пам'ятником, а також сумою матеріальної шкоди, пов'язаної з пошкодженням автомобілю «ВАЗ-2106» реєстраційний номер [NUMBER] (оскільки прийняв спадщину від батьків) та витратах на послуги адвоката. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 6025 від 29.06.2007 року витрати на поховання становлять 2 830,00 гривень. Ритуальні послуги, згідно рахунку-заяві від 29.06.2007 року становлять 7 091,00 гривень. Витрати на придбання та встановлення пам'ятника, згідно бланку заяв становлять 9 250,00 гривень. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру за поминальний обід від 05.08.2007 року витрачено 2 578,40 гривень та аванс 300,00 гривень, а загалом 2 878,40 гривень. Крім того, згідно звіту №264 від 19.07.2012 року про оцінку автомобіля „ВАЗ-2106" реєстраційний номер [NUMBER], матеріальна шкода спричинена його пошкодженням становить 14 160,40 гривень. Витрати, на проведення звіту становлять 800 гривень - послуги товарознавця згідно квитанції №10 від 16.07.2012 року та телеграми на адресу відповідача, вартістю 109,08 гривень . Також зазначив, що окрім матеріальної шкоди йому було заподіяно моральну шкоду, оскільки залишився один без родини, та переживає біль втрати всієї родини, яку не можливо описати словами та яка виражається у нестерпному болю та величезній психологічній травмі, яку позивач отримав в наслідок загибелі всієї його родини. Крім того під час розслідування кримінальної справи, а це більше 5 років, та розгляду справи в суді позивач вимушений був скористатися послугами адвоката, за що було сплачено суму у розмірі 5 000 гривень. Автомобіль «Мазда» реєстраційний номер [NUMBER] належить [PERSON], який до подій ДТП застрахував свою відповідальність перед третіми особами у СК «Саламандра-У країна». У відповідності до Закону України «Про обов'язкове страхування..» СК «Саламандра-Україна» повинна сплатити на користь потерпілого суму у розмірі 5% від лімітованої страхової суми (50 000 гривень) в рахунок відшкодування моральної шкоди за кожного загиблого, що становить 2 500 X 3 = 7 500 гривень. Позивач просить стягнути з СК «Саламандра України» та [PERSON] солідарно на його користь матеріальну шкоду, спричинену в наслідок ДТП, у сумі - 42 118,88 гривень, стягнути з СК «Саламандра України» моральну шкоду у розмірі 7 500 гривень, та стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 992 500 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] подав заяву та просив залишити без розгляду позовні вимоги в частині вимог до [PERSON], а позовні вимоги до СК «Саламандра України» підтримав, та просив задовольнити їх в повному обсязі. Ухвалою від 22.01.2014 р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя позов [PERSON] в частині стягнення моральної та матеріальної шкоди з [PERSON] залишив без розгляду. Відповідач ПрАТ «СК «Саламандра України» надіслав заперечення на позов, де повідомив, що з позовними вимогами не погоджується, просить в задоволенні позову відмовити. Посилаючись в запереченнях, що матеріальне відшкодування розраховано виходячи з понесених позивачем фактичних витрат, зокрема з витрат на поховання, на придбання та встановлення пам'ятника, на поминальний обід, на відновлення пошкодженого транспортного засобу, на оплату послуг автотоварознавця, на відправлення телеграми та послуги адвоката. Однак до витрат на поховання, які відшкодовуються Страховиком не відносяться витрати на поминальний обід. Так зі змісту абзаців 8, 9 та 10 ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» випливає, що церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними поняттями. Також позивач просить суд стягнути з ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» матеріальне відшкодування за збитки завдані в результаті пошкодження належного йому транспортного засобу в сумі 14 160,40 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на Висновок експерта № 264 від 19.07.2012 року. Відповідно до Висновку, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ВАЗ-21063, д/н/з [NUMBER], в результаті його пошкодження під час ДТП становить 34 615,43 грн. Згідно цього ж Висновку ринкова вартість, транспортного засобу ВАЗ-21063, д/н/з [NUMBER], на момент скоєння ДТП, становить 14 160,40 грн. Таким чином, зі змісту даного Висновку вбачається, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ВАЗ-21063, д/н/з [NUMBER] в значній мірі перевищує його ринкову вартість, а отже ремонт даного транспортного засобу є економічно необгрунтованим, а даний транспортний засіб вважається фізично знищеним. Згідно п. 30.3. ст. 30 вказаного Закону, якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ Таким чином, оскільки транспортний засіб ВАЗ-21063, д/н/з [NUMBER] є фактично знищеним, а його ремонт є економічно необгрунтованим, виплата страхового відшкодування має бути здійснена у розмірі, що відповідає ринковій вартості даного ТЗ на момент настання ДТП, в такому разі ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» має право на залишки даного транспортного засобу. Також позивач не звертався до ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування, не надав документів необхідних для визнання випадку страховим, що в свою чергу позбавляє Страховика можливості прийняти рішення про виплату страхового відшкодування чи відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання документів, які мають відношення до дорожньо-транспортної пригоди. Крім того витрати з оплати послуг адвоката не підлягають стягненню з ПрАТ «СК «Саламандра - Україна», оскільки Позивач не звертався до ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування, чим позбавив Страхову компанію в добровільному порядку здійснити виплату страхового відшкодування. Також позивачем пропущено передбачений чинним законодавством України строк позовної давності. Так дорожньо-транспортна пригода за участю та з вини [PERSON] сталася 28.06.2007 року, а тільки 21.09.2012 року, тобто після спливу більш ніж п'яти років, ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» отримала від [PERSON] копію позовної заяви в якій останній просить відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану в результаті ДТП, що мала місце 28.06.2007 року. Також Позивачем не було враховано, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, так відповідно до пункту 2 Полісу № ВВ/1389869 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, встановлена франшиза в розмірі 510 гривень. Таким чином, розмір страхового відшкодування, що підлягає сплаті Страховою компанією «Саламандра - Україна» завжди зменшується на суму франшизи. З огляду на вищевказане, відповідач ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» вважає, що підстави для задоволення даного позову відсутні, оскільки позивачем не було надано СК «Саламандра - Україна» документів необхідних для прийняття обґрунтованого рішення стосовно виплати страхового відшкодування, до позовних вимог включено витрати, які згідно норм чинного законодавства України не підлягають стягненню зі Страхової компанії, позивачем не було враховано, що в разі виплати відшкодування за шкоду завдану транспортному засобу, Страхова компанія має право на його залишки, а також зважаючи на пропуск Позивачем строків позовної давності. Вислухав пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, та надані заперечення, суд приходить до наступних висновків. Згідно зіст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується і повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Судом встановлено, що 28.06.2007 року, приблизно о 10 годині 40 хвилин, водій [PERSON], керуючи автомобілем «Мазда» реєстраційний номер [NUMBER], в районі 125 км автошляху «Енергодар - Василівка - Бердянськ» виїхав на смугу зустрічного руху, де припустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2106», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку. В наслідок зіткнення транспортних засобів, з вини [PERSON] від численних поранень загинули на місці пригоди батько позивача - [PERSON], мати позивача - [PERSON], його брат - [PERSON], невістка - [PERSON] та його племінник - [PERSON]. Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2012 р. [PERSON] засуджено за ч.3 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст..75 України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 3 роки. Заявлені цивільні позови задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 150 000 грн., матеріальну шкоду 8 787,80 грн.; стягнуто з ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 7 500 грн., матеріальну шкоду 33 331,40 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 60 000 грн., матеріальну шкоду 5 000 грн.; стягнуто з ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., матеріальну шкоду 13 798 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 60 000 грн., стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. 25.03.2013 р. апеляційний суд Запорізької області скасував частково вирок Ленінського районного суду від 29.11.2012 р., та постановив свій вирок відповідно до якого [PERSON] засудженому за ч.3 ст.286 КК України призначено покарання 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки., також вирок в частині розгляду цивільних позовів потерпілих [PERSON] [PERSON] [PERSON] [PERSON] скасовано та направлено до суду на новий розгляд в порядку цивільного судочинства. 17.11.2013р. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України залишила вирок апеляційного суду Запорізької області без зміни. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини [PERSON] що встановлено вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2012 р., та вироком апеляційного суду Запорізької області від 25.03.2013 р. відносно [PERSON] (а.с.30-41). Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/1389869 від 15.06.2007 р. (а.с.98) Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВВ/1389869 від 15.06.2007 р. ліміт відповідальності за шкоду , заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) складає 51 000 грн., ліміт відповідальності за шкоду , заподіяну майну (на одного потерпілого) складає 25 000 грн., франшиза (страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих завжди зменшується на суму франшизи) складає 510 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №6025 від 29.06.2007 р. [PERSON] здійснив витрати на поховання у сумі - 2 830 гривень. (а.с.7) Ритуальні послуги, сплачені [PERSON], згідно рахунку-заяві від 29.06.2007 року становлять - 7 091 гривень.(а.с.5) Витрати на придбання та встановлення пам'ятника, які сплачені [PERSON] у повному обсязі згідно бланку заяв становлять - 9 250 гривень. (а.с.8) Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру за поминальний обід від 05.08.2007 року витрачено 2 578,40 гривень та аванс 300,00 гривень, а сплачено - 2 878,40 гривень. (а.с.6) Відповідно до звіту №264 від 19.07.2012 року про оцінку автомобіля «ВАЗ-2106» реєстраційний номер [NUMBER], матеріальна шкода заподіяна в наслідок ДТП автомобілю «ВАЗ-2106» станом на 13.07.2012 р. становить 14 160,40 гривень. (а.с.10-26) За проведення автотоварознавчої експертизи [PERSON] сплатив згідно квитанції №10 від 16.07.2012 року - 800 гривень. (а.с.27) Також [PERSON] згідно фіскального чеку ПАТ «Укртелеком» від 09.07.2012 року за телеграми на адресу відповідача, щодо огляду автомобіля «ВАЗ-2106» реєстраційний номер [NUMBER], сплатив суму - 109,08 гривень. (а.с.28-29) Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно до ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Відповідно до ст. 27.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Факт смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтверджується свідоцтвами про смерть. (а.с. 52, 53, 54). Суд, приходить до висновку, що витрати на поховання батьків [PERSON], [PERSON], та брата [PERSON], які померли від численних поранень на місці ДТП, з вини [PERSON], та витрати на спорудження надгробного пам'ятника здійснені позивачем [PERSON], повинні бути відшкодовані позивачу ПрАТ «СК «Саламандра - Україна». [PERSON] здійснив витрати на поховання у сумі - 9 921 грн., що підтверджується квитанцією №6025 від 29.06.2007 р. на поховання у сумі - 2 830 грн. та ритуальні послуги, згідно рахунку-заяві від 29.06.2007 року у сумі - 7 091 грн.. Також [PERSON] здійснив витрати на спорудження надгробного пам'ятника, що становлять - 9 250 грн.. Отже, ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» має здійснити відшкодування [PERSON] витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника у сумі 19 171 грн., які належним чином підтверджені квитанціями. Понесені витрати [PERSON] на організацію поминального обіду, що підтверджені квитанцією на суму - 2 878,40 грн., не відносяться до витрат з поховання, які відповідно до ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодовує страховик, тому не можуть бути стягнені з ПрАТ «СК «Саламандра - Україна». Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страхового відшкодування). Тому понесені витрати [PERSON] на організацію поминального обіду на суму - 2 878,40 грн. можуть бути стягнені позивачем з [PERSON], однак до нього не пред'явлено позов. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, виключаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення ст. 1192 ЦК України. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Відповідно до звіту №264 від 19.07.2012 року про оцінку автомобіля «ВАЗ-2106» реєстраційний номер [NUMBER], матеріальна шкода заподіяна в наслідок ДТП автомобілю «ВАЗ-2106» станом на 13.07.2012 р. становить 14 160,40 грн. В звіті міститься посилання, що вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 34 615,43 грн., що значно більше його ринкової вартості, яка становить 14 160,40 грн., тому ремонт даного транспортного засобу є економічно недоцільним. Згідно з п.15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до свідоцтва на спадщину по закону від 15.09.2012 р. [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], спадщина складається з автомобіля «ВАЗ-2106», модель 21063, рік випуску 1993, реєстраційний номер [NUMBER]. (а.с.108) Суд приходить до висновку, що на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» матеріальна шкода заподіяна в наслідок ДТП автомобілю «ВАЗ-2106», яка визначена у звіті №264 від 19.07.2012 року про оцінку автомобіля «ВАЗ-2106» реєстраційний номер [NUMBER], у сумі - 14 160,40 грн. та зменшена на суму франшизи, яка встановлена у сумі - 510 грн., тобто стягненню підлягає сума - 13 650,40 грн. Згідно до ст.9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, яка не відшкодовується страховиком відповідно до договору страхування. Тому щодо стягнення розміру франшизи позивачу необхідно заявляти позов до [PERSON] Також, підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» витрати [PERSON] за проведення автотоварознавчої експертизи у сумі - 800 грн., що підтверджено квитанцією №10 від 16.07.2012 р., та витрати за відправку телеграми на адресу відповідача, щодо огляду автомобіля «ВАЗ-2106» реєстраційний номер [NUMBER], у сумі - 109,08 грн. Відповідно до ст.34 Закону, страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Суд, критично ставиться до заперечень ПрАТ «СК «Саламандра - Україна», що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивач не подав заяву про страхове відшкодування та пропустив строки позовної давності, встановлені тривалістю в три роки, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами кримінальної справи відносно [PERSON], засудженому за ч.3 ст.286 КК України вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2012 р., та вироком апеляційного суду Запорізької області від 25.03.2013 р. Згідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає в душевних стражданнях, які особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, що її заподіяла. Згідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Судом встановлено, що батьки позивача [PERSON], [PERSON], та брата [PERSON], загинули в результаті ДТП, тому відповідно «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок їх смерті. Факт смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтверджується свідоцтвами про смерть. (а.с. 12, 13, 14). Моральна шкода складає 5% від ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю потерпілого на одну особу, зазначеному в Полісі №ВВ/1389869 від 15.06.2007 р., обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) складає 51 000 грн., що становить суму 2 500 грн. на одну особу. Отже сума моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню з ПрАТ «СК «Саламандра - Україна», на користь позивача становить 7 500 грн. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно з ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно з квитанцією від 18.09.2012 р. [PERSON] сплатив 5 000 грн. за послуги адвоката за правову допомогу при розгляді кримінальної справи відносно [PERSON], засудженому за ч.3 ст.286 КК України вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2012 р., та вироком апеляційного суду Запорізької області від 25.03.2013 р. Суд вважає, що вимоги щодо стягнення ПрАТ «СК «Саламандра - Україна» на користь [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. не підлягають задоволенню, оскільки правова допомога надавалася при розгляді кримінальної справи відносно [PERSON], тому ці кошти можуть бути стягнені саме з нього. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача підлягають стягненню в дохід держави сума судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 491,09 грн.

Outcome: partial