Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір №002-06031-120208 від 12.02.2008 року. Позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] здійснюючи обслуговування держателя на умовах викладені в тарифному пакеті Visa «Класичний». Відповідно до умов якого банк відкриває [PERSON] кредитну лінію на загальну суму 30 000 гривень. За умовами договору позичальник зобов'язався щомісячно погашати кредит та сплачувати відсотки за користування ним, сплачувати комісію та інші витрати. Однак у порушення умов договору відповідач належним чином зобов'язання, взяті на себе не виконав, внаслідок чого станом на 21.12.2012 року заборгованість за договором склала 4490,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з"явився, але зазначив в позовній заяві, що позовні вимоги підтримує повністю, просив такі задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві, та розглянути справу без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON], під час судового розгляду справи позовні вимоги визнала частково. Обстеживши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй заяві. Судом встановлено, що між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір №002-06031-120208 від 12.02.2008 року. Позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] здійснюючи обслуговування держателя на умовах викладені в тарифному пакеті Visa «Класичний». Відповідно до умов якого банк відкриває [PERSON] кредитну лінію на загальну суму 30 000 гривень. За умовами договору позичальник зобов'язався щомісячно погашати кредит та сплачувати відсотки за користування ним, сплачувати комісію та інші витрати. Однак у порушення умов договору відповідач належним чином зобов'язання, взяті на себе не виконав, внаслідок чого станом 21.12.2012 року заборгованість за договором склала 4490,00 гривень. Суд констатує, що правовідносини, які відповідають встановленим фактам, врегульовані нормами ЦК України та умовами Кредитного договору №002-06031-120208 від 12.02.2008 року, укладеного між сторонами. Так, у відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В свою чергу ч.2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, яка регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Судом встановлено із поданих і не спростованих під час судового розгляду доказів, що відповідачка [PERSON] неналежним чином виконала зобов'язання, взяті на себе за умовами кредитного договору, в зв'язку з чим станом на 21.12.2012 року заборгованість за договором склала 4490,00 грн., з яких: 1550,00 грн. - тіло кредиту; 2940,00 грн. - заборгованість за комісіями. Відповідно до ст. 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved