Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати договір № 34/КЛ/Т-І-01 від 06.06.2008 року - припиненим виходячи з наступного. Відповідно до договору іпотеки від 06.06.2008 року за № 34/КЛ/Т-І-01 [PERSON] виступає майновим поручителем за зобов'язанням основного боржника - TOB Виробнича фірма «ДОМ» перед ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ "Омега Банк" Згідно кредитного договору № 34/КЛ/Т від 06.06.2008 року укладеного між ВАТ «Свед банк» та TOB «ВФ»Дом» строк виконання зобов'язань встановлений до 05.06.2011 року. За таких обставин строк дії договору іпотеки також встановлений також до 05.06.2011 року, враховуючи що договір іпотеки є похідний від кредитного договору. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки також встановлені у статті 17 Закону України «Про іпотеку», а саме: іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або скінчення строку дії іпотечного договору. За таких обставин договір іпотеки вважається припиненим. Також, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно до пункту 1.4 кредитного договору № 34/КЛ/Т від 06.06.2008 року укладеного між ВАТ «Свед Банк» та TOB «ВФ»Дом» встановлена плата за користування кредитною лінією. Пунктом 1.4.1. вищезазначеного кредитного договору встановлено відсоток у розмірі 12,5 річних. У разі порушення умов п. 1.4.1. договору встановлено сплата 13,5 % річних. Відповідно до додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 34/КЛ/Т від 06.06.2008 року укладеної 11.12.2008 року між ВАТ «Свед банк» та TOB «ВФ»Дом» внесено зміни до пункту 1.4.1. Кредитного договору, а саме встановлено 15% річних, а за порушення п.1.4.2 кредитного договору встановлено 16% річних. Але позивач не брав на себе зобов'язання які збільшили обсяг його відповідальності перед фінансовою установою. За таких обставин договір іпотеки від 06.06.2008 року за № 34/КЛ/Т-І-01 теж вважається припиненим. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак згідно заяви, просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник позивача, який діє на підставі доручення [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак згідно заяви, просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідачів в судове засідання не з'явився, однак згідно заяви представник ПАТ «Омега Банк» просить розглянути справу без участі банку. Відповідно до ст.158 ЦПК України, особа яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, відповідно до договору іпотеки від 06.06.2008 року за № 34/КЛ/Т-І-01 [PERSON] виступає майновим поручителем за зобов'язанням основного боржника - TOB Виробнича фірма «ДОМ» перед ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ "Омега Банк". Згідно кредитного договору № 34/КЛ/Т від 06.06.2008 року укладеного між ВАТ «Свед банк» та TOB «ВФ»Дом» строк виконання зобов'язань встановлений до 05.06.2011 року. За таких обставин строк дії договору іпотеки також встановлений також до 05.06.2011 року, враховуючи що договір іпотеки є похідний від кредитного договору. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки також встановлені у статті 17 Закону України «Про іпотеку», а саме: іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або скінчення строку дії іпотечного договору. За таких обставин договір іпотеки вважається припиненим. Також, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно до пункту 1.4 кредитного договору № 34/КЛ/Т від 06.06.2008 року укладеного між ВАТ «Свед Банк» та TOB «ВФ»Дом» встановлена плата за користування кредитною лінією. Пунктом 1.4.1. вищезазначеного кредитного договору встановлено відсоток у розмірі 12,5 річних. У разі порушення умов п. 1.4.1. договору встановлено сплата 13,5 % річних. Відповідно до додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 34/КЛ/Т від 06.06.2008 року укладеної 11.12.2008 року між ВАТ «Свед банк» та TOB «ВФ»Дом» внесено зміни до пункту 1.4.1. Кредитного договору, а саме встановлено 15% річних, а за порушення п.1.4.2 кредитного договору встановлено 16% річних. Але позивач не брав на себе зобов'язання які збільшили обсяг його відповідальності перед фінансовою установою. За таких обставин договір іпотеки від 06.06.2008 року за № 34/КЛ/Т-І-01 теж вважається припиненим. Частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого договором поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від настання строку виконання основного зобов 'язання не пред 'явить вимоги до поручителя. Законодавець регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. Отже, виходячи з положень ч.4 статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Статтею 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Пункт 12.3 договору іпотеки передбачає укладання договору про задоволення вимог іпотеко держателя, шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, яке викладене в підпунктах 12.3.1 та 12.3.2 договору іпотеки. Статтею 36 Закону України „Про іпотеку" встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі. Застереження у іпотечному договорі встановлюється у момент укладення договору або шляхом внесення змін до нього, тоді як договір про задоволення вимог іпотекодержателя є самостійним договором, необхідність в укладенні якого виникає з моменту, коли постає питання про належне виконання зобов'язань боржником. Виходячи з вищевикладеного договір іпотеки від 06.06.2008 року за № 34/КЛ/Т-І-01 можливо вважати припиненим. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до переконання в тому, що позов підлягає до задоволення, оскільки факти викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи по суті. На підставі викладеного та

Outcome: approved