Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

До Літинського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява заступника керівника Калинівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача [PERSON] районної ради, як органу управління майном комунальної установи «[PERSON] центральна районна лікарня» до [PERSON] про стягнення витрат, понесених закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, в якому зазначено, що вироком Літинського районного суду Вінницької області від 18.12.2017 року визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком тривалістю на три роки. На підставі п. "в» ст. 1, ст. 15 ЗУ «Про амністію в 2016 році» [PERSON] звільнено від відбування призначеного йому основного та додаткового покарання. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні екстреної (невідкладної) медичної допомоги [PERSON] центральної районної лікарні (далі [PERSON] ЦРЛ) з 04.09.2017 по 06.09.2017, відповідно заклад охорони здоровя поніс витрати на його лікування. В звязку з цим у відповідача виник обовязок відшкодувати витрати закладу охорони здоровя на лікування потерпілого від злочину. Згідно листа [PERSON] ЦРЛ №195 від 22.03.2018 року [PERSON] проведено у лікувальному закладі 2 ліжкодні і загальна вартість його лікування за весь час його перебування в лікарні складає 3468,96 гривень. Відповідач в добровільному порядку відшкодувати шкоду відмовляється, тому змушені звернутися до суду з вказаним позовом. Прокурор Літинського відділу Калинівської місцевої прокуратури [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Заперечень суду не надав. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. З урахуванням письмової позиції позивача, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких підстав. Із копії вироку Літинського районного суду Вінницької області від 18.12.2017 року (а.с.9-10) судом встановлено, що відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання. Із копій висновків експерта №126 (а.с.11-14) та висновку №824 (а.с.15-19) судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіл (відкриті переломи правої стегнової та великогомілкової кісток; геморагічний шок; травматичний шок; гостра ниркова недостатність), яка згідно висновку експерта № 126 від 29.07.2017 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя. Із копії листа [PERSON] ЦРЛ №195 від 22.03.2018 року (а.с.20) судом встановлено, що [PERSON] проведено у лікувальному закладі 2 ліжкодні і загальна вартість його лікування за весь час його перебування в лікарні складає 3468,96 гривень. Із копії калькуляції на послуги з лікування, що надаються [PERSON] ЦРЛ (а.с.22) судом встановлено, що 1 ліжко день в хірургічному відділенні становить 277,72 гривень. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обовязків для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ції дії (бездіяльність) та чи вчиненні цією особою. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка вчинила злочин, відповідно до ч.1,3 ст.1206 ЦК України, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки відповідач [PERSON] визнаний винним у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON] і зобовязаний відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого, а тому до стягнення підлягають кошти, витрачені на його лікування в сумі 3468,96 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: approved