Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з майна. Свої вимоги позивач мотивує тим, що їй та її дочці [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу від 18.08.2000 року належать 76/100 частин квартири [ADDRESS] . На початку лютого 2020 року при вирішенні питання щодо продажу квартири їй стало відомо, що на належну їй частку квартири накладено арешт на підставі постанови державного виконавця від 22.07.2005 року, про що їй раніше не було відомо. Згідно листа відповідача, виконавчі документи, де вона є боржником, станом на 21.02.2020 року у відділі на виконанні не перебувають. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що іншим шляхом арешт зняти неможливо, позивач просить задовольнити її вимоги. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 30.10.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явилась, надавши суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу в її відсутність. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились, направивши на адресу суду листа, в якому просять розглянути справу в їх відсутність та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 18.08.2000 року в рівних частках належить 76/100 частин квартири [ADDRESS] (а.с.8). За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 29.07.2005 року зареєстровано арешт нерухомого майна, належного [PERSON] відповідно до постанови № ае 652698 від 22.07.2005 року ВДВС Деснянського району м.Києва (а.с.7, 10). Відповідно до листа Деснянського РВ ДВС м.Київ ЦМУЮ від 21.02.2020 року, станом на 21.02.2021 року відкриті виконавчі провадження, за якими боржником є [PERSON] у відділі не перебувають. Надати більш детальну інформацію немає можливості, оскільки строк зберігання виконавчих документів становить 3 роки. Також, позивачу рекомендовано звернутись до суду щодо зняття арешту з усього майна (а.с.9). Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Нормами статті 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, арешт на спірну квартиру було накладено органом виконавчої служби у 2005 році, на даний час виконавче провадження не здійснюється, а відтак потреби в арешті не існує. На теперішній час наявність цього обтяження (арешту) квартири перешкоджає позивачу у здійсненні нею права власності на вказану квартиру. Скасувати арешт в іншому порядку неможливо, оскільки виконавче провадження, під час здійснення якого було накладено арешт, знищено за закінченням строків зберігання. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що підстав для накладення арешту на спірну квартиру на даний час не існує, а наявність накладеного обтяження майна порушує права позивача, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved