Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з Чернігівського національного технологічного університету середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та індексацію. Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що 28 травня 2015 року її було звільнено з роботи у зв'язку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, проте остаточного розрахунку з нею в день звільнення проведення не було. Грошові кошти в сумі 477 грн. 05 коп. відповідачем їй були виплачені 12.08.2015 року, та 01 березня 2016 року грошові кошти в сумі 5169 грн. 54 коп. нею було отримано на підставі судового рішення за виконавчим листом. Таким чином, позивач просила стягнути на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 травня 2015 року по 12.02.2016 року, а також індексацію за період з 29.05.2015 року по 01.12.2015 року в загальній сумі 62 561 грн. 87 коп. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені нею позовні вимоги. Позивач наполягає на тому, що в день її звільнення з нею не було проведено остаточного розрахунку, фактично всі належні їй при звільненні грошові кошти були виплачені 09 березня 2016 року. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню. Проте, наведені вимоги процесуального закону судом першої інстанції дотримані не були. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в день звільнення [PERSON] відповідачем було проведено виплату їй всіх нарахованих сум, а судовим рішенням від 30.12.2015 року не вирішувалось питання про стягнення заробітної плати. Зазначений висновок не відповідає встановленим по справі обставинам. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала з відповідачем у трудових відносинах; остання посада - заступник директора з навчально-методичної роботи. 28 травня 2015 року [PERSON] була звільнена з займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно ст.116 КЗпП України виплата усіх сум, що належать працівнику від підприємства чи установи проводяться у день звільнення, а за змістом ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до чинного законодавства саме на роботодавця покладається обов'язок вести достовірний облік робочого часу, часу відпочинку, розміру оплати праці та розміру оплати часу відпочинку працівника. Як вбачається з матеріалів справи, 28 травня 2015 року відповідачем було перераховано на картковий рахунок [PERSON] нараховану при звільненні суму коштів в розмірі 12 894 грн. 05 коп. (заробітна плата, лікарняні та вихідна допомога); 29 травня 2015 року [PERSON] було перераховано 421 грн. 65 коп. компенсації за невикористану відпустку (а.с.46-47). На час звільнення між сторонами був відсутній спір про розмір належних до виплати сум. Платіжним дорученням № 372 від 08 червня 2015 року позивачу було перераховано 2286 грн. 45 коп. лікарняних за травень 2015 року (а.с.48). 12 серпня 2015 року позивач [PERSON] отримала від відповідача через ПАТ „Укрсоцбанк" 477 грн. 05 коп. перерахунку лікарняних за березень-квітень 2015 року (а.с.49, 18). 09 березня 2016 року на виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 грудня 2015 року Чернігівським національним технологічним університетом було перераховано позивачу [PERSON] 5 159 грн. 54 коп. недоотриманої заробітної плати (а.с.16-17, 40 зворот). За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що при звільненні позивачки саме з вини відповідача була невірно визначена сума, яка підлягала виплаті [PERSON], і що остаточний розрахунок з позивачем роботодавцем проведено остаточно 09 березня 2016 року. Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просила стягнути на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 травня 2015 року по 12 лютого 2016 року (день звернення до суду), а також індексацію за період з 29 травня 2015 року по 01 грудня 2015 року. Такі ж вимоги містяться і в поданій [PERSON] апеляційній скарзі (а.с.65-68). Згідно розрахунку, наданого позивачем, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 травня 2015 року по 12 лютого 2016 року (день звернення до суду) складає 59 832 грн. 90 коп., індексація за період з 29 травня 2015 року по 01 грудня 2015 року - 2728 грн. 97 коп. Розрахунок відповідачем в належний спосіб не спростований. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в межах заявлених в суді першої інстанції позовних вимог в загальній сумі 62 561 грн. 87 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з Чернігівського національного технологічного університету на користь [PERSON] підлягають стягненню 1313 грн. 78 коп. судових витрат (сплачений судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій).

Outcome: approved