Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], 23.03.2014р. із 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення нею повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць до 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення нею повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць; виконавчий лист №454/1950/15-ц від 10.05.2016р. відкликати після вступу рішення по цивільній справі в законну силу. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з 11.06.2013 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], 23.03.2014р.н. У червні 2014 року відповідач був призваний на військову службу, яку він приходив в зоні АТО, а в червні 2015 року після демобілізації став проживати окремо від позивачки та доньки. Згідно рішення від 15.09.2015 року Сокальського районного суду з відповідача вирішено стягувати аліменти на користь позивачки на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК (в редакції від 17.05.2017р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Вислухавши думку сторін та дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи 11.06.2013 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Острівської сільської ради Сокальського району, про що зроблено відповідний актовий запис №4. Від даного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], 23.03.2014р.н., про що видано свідоцтво про народження серії І-СГ №408051. Згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 15.09.2015р. у справі №454/1950/15-ц вирішено стягувати аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. на підставі вказаного рішення був виданий виконавчий лист згідно якого 04.11.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем ДВС Сокальського РУЮ. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В силу ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільлшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 17.05.2017 року Президент України підписав ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", згідно якого внесено зміни до законодавчих актів України, згідно якого ч.2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] інших дітей, крім спільних з позивачкою немає, на стан здоров'я не скаржився, непрацездатних дружину, батьків та дітей не утримує. При винесені рішення про визначеня розміру аліментів суд бере до уваги надану згоду відповідача платити аліменти, санкцію ст. 182 СК України, яка передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved