Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.03.2016 р. о 17.00 год. в м.Києві по вул.Столичне шосе сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ЗАЗ110307 д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля SUZUKI д.н. [NUMBER] , що належить ТОВ «Металіс Групп» Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 20.04.2016 р. винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] . Оскільки майнові інтереси позивача, як власника транспортного засобу SUZUKI д.н. [NUMBER] , були застраховані в ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», за його заявою Страховик виплатив страхове відшкодування в розмірі 59939,60 гривень. Зазначений розмір страхового відшкодування був визначений на підставі умов Договору, зважаючи на те, що відповідно до оцінки, яка була проведена страховою компанією вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу перевищувала 70% від вартості автомобіля, в зв`язку з чим за висновками Страховика автомобіль вважався фізично знищеним. В подальшому, на замовлення позивача проведена незалежна експертна оцінка пошкодженого транспортного засобу і відповідно до Звіту № 09/08/19 від 31.08.2016 р. ринкова вартість автомобіля становить 352185,65 гривень, а вартість відновлювального ремонту становить 223118,72 гривні. Позивач посилається на те, що він самостійно сплатив вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу і відповідно до акту виконаних робіт № БН-0000001 від 13.09.2016 р. та рахунку фактури № БН-0000001 вартість ремонту становить 213102 гривні. Незважаючи на те, що страхова сума становила 59939,60 гривень, Страховою компанією «Універсальна» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 55259,59 гривень. Крім того, позивач зазначає, що після настання дорожньо-транспортної пригоди він змушений був скористатись послугами евакуатора, вартість яких становила 804 гривні. Посилаючись на положення ст.ст. 1166, 1192 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача різницю між сумою вартості відновлювального ремонту і послуг за евакуатор та виплаченим страховим відшкодуванням, що становить 158646 гривень 41 копійку, а також судові витрати у справі. 09.12.2016 р. ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. 24.05.2017 р. у справі призначена судова авто товарознавча експертиза, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 01.02.2018 р. поновлено провадження у справі. На підставі ухвали суду від 07.05.2018 р. за клопотанням позивача до участі у справі в якості співвідповідача залучено Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія», де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача. 20.02.2019 р. позивач подав заяву про залишення позовних вимог до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» без розгляду та підтримав свої вимоги до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 158646,41 гривня. 07.08.2019 р. закрито підготовче провадження. Представник позивача в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив його задовольнити, посилаючись, що внаслідок винних дій відповідача настала дорожньо-транспортна пригода, в якій був пошкоджений транспортний засіб, що належить Товариству. Сум виплаченого страхового відшкодування недостатньо для покриття витрат, понесених на відновлювальний ремонт, в зв`язку з чим відповідач повинен відшкодувати різницю між розміром завданої шкоди та виплаченими страховими відшкодуваннями. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся шляхом розміщення судової повістки на офіційному сайті суду. На підставі положень ст.280 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.03.2016 р. о 17.00 год. в м.Києві по вул.Столичне шосе сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ЗАЗ110307 д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля SUZUKI д.н. [NUMBER] . Власником транспортного засобу SUZUKI д.н. [NUMBER] є ТОВ «Металіс Групп», що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 20.04.2016 р. винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] . В силу ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню. Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст..1188 ЦК України). Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні у межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує: страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Отже, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, однак, в межах суми страхового відшкодування. Відповідно до встановлених судом обставин на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ЗАЗ» д.н. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на підставі Полісу серії АЕ 4929928. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На підставі ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею ст.36 Закону встановлено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved