Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Свій позов позивач мотивував тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 30.07.1994 йому належить на праві власності [ADDRESS]. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є його донькою та зятем відповідно. Відповідачі не проживають в належній позивачеві кватирі більше 10 років, їхніх речей у квартирі не має. Теперішня адреса проживання відповідачів йому не відома, засобів зв'язку з відповідачами позивач не має. Реєстрація місця проживання відповідачів у належній йому квартирі створює перешкоди у реалізації його права власності, що полягає у тому числі і в понесені зайвих витрат по оплаті комунальних послуг, створення перешкод в отриманні субсидій, тощо. Крім того, внаслідок наявності реєстрації місця проживання відповідачів його права обмежені, оскільки існують наявні перешкоди у здійсненні права на власність на власний розсуд, в тому числі на відчуження об'єкту права власності у встановлений законом спосіб. Вважає, що мають місце підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування належною позивачеві квартирою. Сторони у судове засідання не з'явились. Від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідачів засобами поштового зв'язку надійшли заяви про слухання справи за їхньої відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 30.07.1994, зареєстрованого за №2-2109 та технічного паспорту [PERSON] на праві приватної власності належить [ADDRESS]./а.с.9-10, 11-13/ Згідно інформації про надання відомостей виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області №№3503,3504 від 18.06.2018 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]./а.с.26,27/ Відповідно до довідки старшої по будинку [PERSON], затвердженою директором КП «Житломасив» від 31.05.2018 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не проживають за адресою: [ADDRESS]./а.с.14/ В силу того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за вказаною адресою, але не проживають, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час за адресою: [ADDRESS], залишаються зареєстрованими [PERSON] та [PERSON]., що перешкоджає власнику квартири [PERSON] користуватися та розпоряджатися своїм майном, позовні вимоги визнані відповідачами, а тому на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved