Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Заявник звернулась в суд з заявою встановити факт належності правовстановлюючого документу - заповіту, складеного 19 жовтня 2010 року [PERSON], та посвідченого державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної корнтори Пуховою Н.Ю. за реєстраційним №2-655, [PERSON]. Вимоги заяви обґрунтовує тим, що при оформленні спадщини, яка залишилась після смерті її чоловіка у неї виникли труднощі, оскільки у заповіті спадкодавець зробив розпорядження на випадок своєї смерті на 2/3 частки квартири за [ADDRESS] на ім'я [PERSON], тобто у заповіті не правильно зазначено її ім'я, оскільки, згідно паспорту, її ім'я - [PERSON], а не [PERSON]. В судове засідання заявник не з"явилась, однак від представника заявника надійшло клопотання про розгляд справи без її участі , заяву про встановлення факту підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник заінтересованої особи не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. Всебічно дослідивши матеріали справи, копію спадкової справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 11 листопада 2005 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис 1834, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER]. 19 жовтня 2010 року у м. Рівне, та посвідченого державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори Пуховою Н.Ю. за реєстр. №2-655 [PERSON] зробив розпорядження на випадок своєї смерті на 2/3 частки квартири за [ADDRESS] на ім'я [PERSON]. 19 липня 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1103. У листопада 2014 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Матвєєвої О.В., із заявою про видачу Свідоцтва про прийняття спадщини. Однак, постановою від 31.07.2015 року заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в заповіті не співпадає ім'я спадкоємця, а також розмір частки квартири, на яку складений заповіт. У своїй заяві [PERSON] вказує, що при написанні вказаного Заповіту державним нотаріусом допущено описку та не правильно вказано її ім'я, а саме: вказано «[PERSON]», коли правильним є «[PERSON]». Із копії паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області, вбачається, що правильно ім'я заявника пишеться як «[PERSON]». Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення у разі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження чи паспорті. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. З урахуванням того, що встановлення факту обумовлене необхідністю оформлення заявнику спадщини, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення. На підставі ст.256 ЦПК України,

Outcome: approved