Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 1.1. 12.10.2018 [PERSON] (далі також позивач) надіслав поштовим відправленням до Корольовського районного суду міста Житомира позовну заяву до [PERSON] (далі також відповідач), в якій просив стягнути з відповідача на свою користь 1 741 385,30 грн, а саме: (1) 12 % річних від простроченої суми за договором позики за період прострочення з 10.11.2015 по 15.10.2018 в розмірі 259 076,95 грн; (2) інфляційні збитки внаслідок прострочення виконання зобов`язання з повернення суми позики за період з листопада 2015 року по вересень 2018 року у розмірі 283 571,54 грн.; (3) проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ з урахуванням її зміни в період користування позикою з 10.11.2015 по 15.10.2018 в розмірі 349 558,35 грн.; (4) інфляційні збитки внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішень Корольовського районного суду м. Житомира від 21.11.2011 та Апеляційного суду Житомирської області від 09.02.2012 за період з листопада 2015 року по вересень 2018 року у розмірі 509 178,53 грн.; (5) 3 % річних від прострочення грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішень Корольовського районного суду м. Житомира від 21.11.2011 та Апеляційного суду Житомирської області від 09.02.2012 за період з 10.11.2015 по 15.10.2018 в сумі 116 299,07 грн; (6) інфляційні збитки внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.05.2016 з урахуванням внесених до нього змін рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 06.11.2017 за період з листопада 2017 року по вересень 2018 року у розмірі 163 288,77 грн.; (7) 3 % річних від прострочення грошового зобов`язання, що виникла на підставі заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.05.2016 з урахуванням внесених до нього змін рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 06.11.2017 за період з 07.11.2017 по 15.10.2018 в розмірі 60 412,09 грн. 1.2. Позов обґрунтовувався тим, що 26.04.2007 сторони уклали договір позики, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти на суму 735 785 грн, що за курсом НБУ станом на день укладення договору еквівалентно 145 700 доларів США, зі строком повернення 26.05.2007, зі сплатою у разі прострочення виконання відповідачем зобов`язання з повернення суми позики - суми боргу з урахуванням індексу інфляції за час прострочення та 12 % річних за час простроченої суми. У встановлений договором позики строк відповідач борг позивачу не повернув. У квітні 2010 року позивач звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики; процентів від суми позики у розмірі облікової ставки НБУ за період з 26.04.2007 по 15.11.2011; компенсації збитків, понесених внаслідок інфляції за період з червня 2007 року по червень 2011 року, 12% річних від простроченої суми за період з 27.05.2007 по 15.11.2011. Рішеннями Корольовського районного суду м. Житомира від 21.11.2011 та Апеляційного суду Житомирської області від 09.12.2012, які ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2012 залишені без змін, стягнуто з відповідача на користь позивача в сумі 735 785 грн.; компенсацію з урахуванням індексу інфляції в сумі 600 547,72 грн.; відсотки від простроченої суми за час прострочення в сумі 395 267,73 грн; суму процентів за користування позикою в розмірі 322 873,55 грн та понесені судові витрати. Надалі у листопаді 2015 року у зв`язку із невиконанням відповідачем вказаних судових рішень позивач звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до відповідача про стягнення передбачених договором позики відсотків від простроченої суми за період прострочення з 16.11.2011 по 09.11.2015; відсотки за користування позикою на рівні облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ) з урахуванням її зміни в період користування позикою з 16.11.2011 по 09.11.2015; компенсації інфляційних втрат внаслідок прострочення виконання зобов`язання з повернення суми позики за період з липня 2011 року по жовтень 2015 року; компенсації інфляційних втрат внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду, за період з березня 2012 року по жовтень 2015 року та 3% річних від простроченого грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду, за період з 10.02.2012 по 09.11.2015 в сумі 148 550,07 грн. Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27.05.2016 з урахуванням внесених до нього змін рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 06.11.2017 та постанови Верховного суду від 24.10.2018 частково задоволені позовні вимоги, стягнуто з відповідача 3% річних від простроченого грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду за період з 10.02.2012 по 09.11.2015 в сумі 148 550,07 грн, інфляційні втрати внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду, за період з березня 2012 року по жовтень 2015 року в сумі 823 088,29 грн. 1.3. Надалі позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив: (1) залишити без розгляду позовні вимоги про стягнення з відповідача 12 % річних від простроченої суми за договором позики за період прострочення з 10.11.2015 по 15.10.2018 в розмірі 259 076,95 грн; інфляційних збитків внаслідок прострочення виконання зобов`язання з повернення суми позики за період з листопада 2015 року по вересень 2018 року у розмірі 283 571,54 грн.; процентів за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ з урахуванням її зміни в період користування позикою з 10.11.2015 по 15.10.2018 в розмірі 349 558,35 грн. (2) позовну вимогу про стягнення з відповідача інфляційних збитків внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішень Корольовського районного суду м. Житомира від 21.11.2011 та Апеляційного суду Житомирської області від 09.02.2012 за період з листопада 2015 року по вересень 2018 року з 509 178,53 грн. збільшити до 792 750,07 грн; (3) позовну вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних від прострочення грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішень Корольовського районного суду м. Житомира від 21.11.2011 та Апеляційного суду Житомирської області від 09.02.2012 за період з 10.11.2015 по 15.10.2018 збільшити з 116 299,07 грн. збільшити до розміру 181 068,30 грн.; (4) позовну вимогу про стягнення з відповідача інфляційних збитків внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.05.2016 з урахуванням внесених до нього змін рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 06.11.2017 за період з листопада 2017 року по вересень 2018 року з розміру 163 288,77 грн. зменшити до розміру 74 038,84 грн.; (5) позовну вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних від прострочення грошового зобов`язання, що виникла на підставі заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.05.2016 з урахуванням змін рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 06.11.2017 за період з 07.11.2017 по 15.10.2018 з 60 412,09 грн. зменшити до 27 392,21 грн. 1.4. Посилаючись на те, що відповідачем рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21.11.2011 та Апеляційного суду Житомирської області від 09.02.2012, а також заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.05.2016 з урахуванням внесених до нього змін рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 06.11.2017 відповідачем на теперішній час не виконані та грошові кошти не сплачені, позивач вказував на прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання та на підставі статті 625 Цивільного кодексу України просив стягнути з відповідача інфляційні збитки та 3 % річних від прострочення грошового зобов`язання на загальну суму 1 075 349,42 грн. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. Ухвалою суду від 30.10.2018 відкрито провадження у справі №296/10403/18, яку призначено до розгляду у судовому засіданні. 2.2. Протоколом повторного автоматизованого розподілу між суддями для розгляду цивільної справи №296/10403/18 визначено головуючого суддю Шалоту К.В. 2.3. Ухвалою суду від 11.10.2019 справу №296/10403/18 прийнято до провадження судді Шалоти К.В., розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 2.4. Ухвалою суду від 04.11.2019 прийнято до розгляду заяву позивача 1) про збільшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача (і) інфляційних збитків року за період з листопада 2015 року по вересень 2018 року з 509 178,53 грн. до 792 750,07 грн. та (іі) 3 % річних за період з 10.11.2015 по 15.10.2018 з 116 299,07 грн. до 181 06830 грн., внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішень Корольовського районного суду м. Житомира від 21.11.2011 та Апеляційного суду Житомирської області від 09.02.2012; 2) про зменшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача (і) інфляційних збитків за період з листопада 2017 року по вересень 2018 року з розміру 163 288,77 грн. до 74 038,84 грн. та (іі) 3 % річних за період з 07.11.2017 по 15.10.2018 з 60 412,09 грн. до 27 392,21 грн. внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.05.2016 з урахуванням внесених до нього змін рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 06.11.2017; 3) залишено без розгляду позовні вимоги позивача до відповідача в частині (і) стягнення з відповідача на користь позивача 12 відсотків річних від простроченої суми за договором позики за період прострочення з 10.11.2015 по 15.10.2018 в розмірі 259 076,95 грн.; (іі) інфляційних збитків внаслідок прострочення виконання зобов`язання з повернення суми позики за період з листопада 2015 по вересень 2018 в розмірі 283 571,54 грн.; (ііі) процентів за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ з урахуванням її зміни в період користування позикою з 10.11.2015 по 15.10.2018 в розмірі 349 558,35 грн. 2.5. Ухвалою суду від 02.04.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні, з повідомленням сторін. 2.6. Позивач направив на адресу суду заяви про розгляд справи за його відсутності. 2.7. Відповідач в судові засідання не прибув, повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця проживання, подав до суду заяву від 17.08.2020, в якій просив застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. 26.04.2007 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого останній одержав від позивача в борг 735 785,00 грн та зобов`язався повернути позичені кошти до 26.05.2007, а в разі прострочення виконання зазначеного зобов`язання сплатити позивачеві 12% річних від простроченої суми за весь час прострочення. 3.2. У квітні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за вказаним договором, яка складалась із суми боргу з урахуванням індексу інфляції у сумі 1 336 332,72 грн, відсотків за користування позикою у сумі 322 873,55 грн та 12% річних у сумі 395 267,73 грн. 3.3. Рішеннями Корольовського районного суду м. Житомира від 21.11.2011 у справі № 2-459/11 позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики в сумі 735 785,00 грн; інфляційні втрати у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання у сумі 600 547,72 грн; 12% річних від простроченої суми в розмірі 395 267,73 грн, всього - 1 731 600,45 грн. В іншій частині позову відмовлено (а.с.14). 3.4. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 09.02.2012 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 21.11.2011 в частині відмови у стягненні відсотків за користування позикою скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] відсотків за користування позикою у сумі 322 873,55 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с. 15,16). 3.5. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2012, рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 21.11.2011 та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 09.02.2012, залишено без змін (а.с. 17,18). 3.6. У зв`язку з невиконанням [PERSON] рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21.11.2011 та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 09.02.2012, позивач звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із позовом про стягнення з відповідача передбачені договором позики відсотки від простроченої суми за період прострочення з 16.11.2011 по 09.11.2015; відсотки за користування позикою на рівні облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ) з урахуванням її зміни в період користування позикою з 16.11.2011 по 09.11.2015; компенсації інфляційних втрат внаслідок прострочення виконання зобов`язання з повернення суми позики за період з липня 2011 року по жовтень 2015 року; компенсація інфляційних втрат внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду, за період з березня 2012 року по жовтень 2015 року та 3% річних від простроченого грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду, за період з 10.02.2012 по 09.11.2015 в сумі 148 550,07 грн. 3.7. Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27.05.2016 у справі №296/12238/15-ц позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] відсотки від простроченої суми за період прострочення з 16.11.2011 по 09.11.2015 в сумі 351 967,29 грн, проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ з урахуванням її зміни в період користування позикою з 16.11.2011 по 09.11.2015 в сумі 352 803,88 грн., компенсацію інфляційних збитків внаслідок прострочення виконання зобов`язання з повернення суми позики за період з липня 2011 р. по жовтень 2015 р. в сумі 533 149,81грн., компенсацію інфляційних збитків внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду, за період з березня 2012 р. по жовтень 2015 р. в сумі 978 193,52 грн. та 3% річних від простроченого грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду, за період з 10.02.2012 по 09.11.2015 в сумі 148 550,07 грн. 3.8. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 06.11.2017 у справі №296/12238/15-ц змінено заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 27.05.2016 в частині стягнення інфляційних збитків і визначення загальної суми боргу. Зменшено розмір стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційних збитків: внаслідок прострочення виконання зобов`язання з повернення суми позики за період з липня 2011 року по жовтень 2015 року з 533 149,81 грн. до 466 487,69 грн.; внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду, за період з березня 2012 року по жовтень 2015 року з 978 193,52 грн. до 823 088,29 грн., а загальну суму заборгованості - з 2 364 664,57 грн. до 2 142 897,22 грн. Скасовано заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 27.05.2016 в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судового збору в розмірі 6090 грн. В решті рішення залишено без змін. 3.9. Постановою Верховного суду у складі суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.10.2018 у справі №296/12238/15-ц заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.05.2016 та рішення апеляційного суду Житомирської області від 06.11.2017 в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 3% річних від простроченого грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду за період з 10.02.2012 по 09.11.2015 в сумі 148 550,07 грн, рішення апеляційного суду Житомирської області від 06.11.2017 в частині стягнення інфляційних втрат внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду, за період з березня 2012 року по жовтень 2015 року в сумі 823 088,29 грн залишено без змін. В решті частині рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.05.2016 та рішення апеляційного суду Житомирської області від 06.11.2017 скасовано. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення процентів за користування позикою, 12% річних від простроченої суми за договором позики та інфляційних втрат внаслідок прострочення виконання зобов`язання з повернення суми за договором позики - відмовлено (а.с. 26-28,29-30, 65-70). 3.10. Відповідно до наданого позивачем розрахунку (і) сума інфляційних збитків внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішень Корольовського районного суду м. Житомира від 21.11.2011 та Апеляційного суду Житомирської області від 09.02.2012 за період з листопада 2015 року по вересень 2018 року склала 792 750,07 грн (а.с.71); , (іі) сума 3 % річних від прострочення грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішень Корольовського районного суду м. Житомира від 21.11.2011 та Апеляційного суду Житомирської області від 09.02.2012 за період з 10.11.2015 по 15.10.2018 склала 181 068,30 грн. (а.с. 72); (ііі) сума інфляційних збитків внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.05.2016 з урахуванням змін рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 06.11.2017 за період з листопада 2017 року по вересень 2018 року склала 74 038,84 грн. (а.с.73); (іv) сума 3 % річних від прострочення грошового зобов`язання, що виникла на підставі заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.05.2016 з урахуванням змін рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 06.11.2017 за період з 07.11.2017 по 15.10.2018 склала 27 392,21 грн. (а.с.74), які позивач і просив стягнути з відповідача на свою користь. ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (частина третя статті 11, частина перша статті 13 ЦК України). 4.2. Зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, зокрема, сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). 4.3. У силу положення статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 4.4. Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 4.5. За змістом статей 524, 533-535 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. 4.6. Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 4.7. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (статті 256, 257 ЦК України). 4.8. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ (а) Правові висновки Великої Палати Верховного Суду 5.1. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 в справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18) зроблено висновок, що за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). 5.2. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, в якій відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20.01.2016 у справі № 6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). 5.3. У постанові від 02.03.2016 у справі № 6-2491цс15, Велика Палата Верховного Суду сформувала правову позицію згідно якої положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду». (б) Щодо обґрунтованості позовних вимог 5.4. З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов`язань щодо повернення [PERSON] грошових коштів за договором позики від 26.04.2007, рішеннями Корольовського районного суду м. Житомира від 21.11.2011 та апеляційного суду Житомирської області від 09.02.2012 у справі № 2-459/11, які залишені без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2012, задоволені позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з відповідача [PERSON] , зокрема, борг за договором позики в сумі 735 785,00 грн. 5.5. Докази виконання відповідачем [PERSON] судового рішення про стягнення з нього на користь [PERSON] боргу за договором позики від 26.04.2007 в сумі 735 785,00 грн. в матеріалах справи відсутнє та відповідачем зазначена обставина не спростована. 5.6. Слід зазначити, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення. 5.7. При цьому, приймаючи до уваги, що грошове зобов`язання, виникло між сторонами в національній грошовій валюті України - гривні та стягнуто за рішення суду у розмірі, який був визначений сторонами під час укладення договору позики у 2007 році - 735 785 грн, суд відхиляє посилання відповідача на судову практику визначену у справах щодо застосування норми права в правовідносинах, де грошова форма зобов`язання визначена у іноземному еквіваленті. (1) Щодо вимог в частині стягнення інфляційних збитків за період з листопада 2015 року по вересень 2018 року та 3% річних за період з 10.11.2015 по 15.10.2018, внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі судових рішень у справі №2-459/11 5.8. Звертаючись з даним позовом позивач просив, зокрема, стягнути з [PERSON] інфляційні збитки за період з листопада 2015 року по вересень 2018 року у розмірі 792 750,07 грн. та 3% річних за період з 10.11.2015 по 15.10.2018 у розмірі 181 068,30 грн, внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішень Корольовського районного суду м. Житомира від 21.11.2011 та Апеляційного суду Житомирської області від 09.02.2012 у справі №2-459/11, якими стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] (і) борг за договором позики в сумі 735 785 грн; (іі) 12% річних від простроченої суми в розмірі 395 267,73 грн.; (ііі) відсотки за користування позикою у сумі 322 873,55 грн., (iv) інфляційні втрати з простроченням виконання грошового зобов`язання у сумі 600 547,72 грн. 5.9. Суд звертає увагу, що положення ст. 625 ЦК України застосовуються до несвоєчасного виконання саме основного грошового зобов`язання, яке після його стягнення на підставі судового рішення, трансформується у відносини, які виникають з приводу виконання судових рішень та передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобовязання. 5.10. Водночас, положення статті 625 ЦК України не можуть застосовуватися до стягнутих за судовими рішеннями нараховань на підставі цієї ж статі 625 ЦК України у виді інфляційних збитків та/або 3% річних, оскільки такі нарахування на стягнуті за судовим рішенням інфляційних збитки та 3% річних на підставі статі 625 ЦК України по суті є повторним притягненням до цивільно-правової відповідальності, що суперечить положенням статті 61 Конституції України. 5.11. Отже, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних збитків за період з листопада 2015 року по вересень 2018 року та 3 % річних за період з 10.11.2015 по 15.10.2018 внаслідок невиконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішень Корольовського районного суду м. Житомира від 21.11.2011 та Апеляційного суду Житомирської області від 09.02.2012 у справі № 2-459/11, в частині стягнення основоного зобов"язання: (і) боргу за договором позики в сумі 735 785 грн; (іі) 12% річних від простроченої суми в розмірі 395 267,73 грн; (ііі) відсотків за користування позикою у сумі 322 873,55 грн. 5.12. Перевірши наданий позивачем розрахунок суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача нарахувань на прострочення виконання грошового зобовязання у розмірі 1 453 925,88 грн. (735 785 грн. + 395 267,73 грн. + 322 873,55 грн.), що виникло на підставі рішень Корольовського районного суду м. Житомира від 21.11.2011 та Апеляційного суду Житомирської області від 09.02.2012, на підставі статті 625 ЦК України, а саме: (і) інфляційних збитків у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання за судовим рішенням у справі № 2-459/11 за період з листопада 2015 року по вересень 2018 року, що становить 508 874,10 грн, виходячи з розрахунку (1 453 925,88 грн х 135% (сукупний індекс інфляції за листопада 2015 року - вересень 2018 року) / 100 %); (іі) 3% річних у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання, що виникло за судовим рішенням у справі № 2-459/11, за період з 10.11.2015 по 15.10.2018 у розмірі 127 865,82 грн, виходячи з розрахунку (1 453 925,88 грн х 3% / 100 / 365 дні х 1071 дні). 5.13. Водночас, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних збитків та 3% річних за період з 10.11.2015 по 15.10.2018, що стосуються нарахувань на підставі ст. 625 ЦК України на інфляційні втрати з простроченням виконання грошового зобов`язання у сумі 600 547,72 грн, стягнуті за рішеннями судів у справі №2-459/11, задоволенню не підлягають, оскільки такі нарахування на підставі ст. 625 ЦК України по суті є повторним застосуванням цивільно-правової відповідальності за статтею 625 ЦК України. (2) Щодо вимог в частині стягнення інфляційних збитків з листопада 2017 року по вересень 2018 року та 3% річних за період з 07.11.2017 по 15.10.2018, внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі судових рішень у справі №296/12238/15-ц 5.14. Звертаючись з даним позовом [PERSON] просив, зокрема, стягнути з [PERSON] інфляційні збитки за період з листопада 2015 року по вересень 2018 року у розмірі 74 038,84 грн. та 3% річних за період з 07.11.2017 по 15.10.2018 у розмірі 27 392,21 грн, внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.05.2016 та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 06.11.2017 та постановою Верховного суду від 24.10.2018 у справі №296/12238/15-ц, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] (і) 3% річних від простроченого грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду за період з 10.02.2012 по 09.11.2015 в сумі 148 550,07 грн та (іі) інфляційні втрати внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду, за період з березня 2012 року по жовтень 2015 року в сумі 823 088,29 грн. 5.15. Суд вже наголошував, що з урахуванням правової природи статті 625 ЦК України як виду цивільно-правової відповідальності, остання не може застосовуватися стягнутих на підстав судового рішення нарахувань на підставі цієї ж статі 625 ЦК України у виді інфляційних збитків та/або 3% річних, оскільки такі нарахування за своїм правовим змістом є повторним притягненням до цивільно-правової відповідальності, що суперечить статті 61 Конституції України. 5.16. Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних збитків з листопада 2017 року по вересень 2018 року та 3% річних за період з 07.11.2017 по 15.10.2018, стосуються нарахувань на підставі статті 625 ЦК України, стягнутих за рішеннями судів у справі №296/12238/15-ц, а саме (і) 3% річних від простроченого грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду за період з 10.02.2012 по 09.11.2015 в сумі 148 550,07 грн та (іі) інфляційні втрати внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду, за період з березня 2012 року по жовтень 2015 року в сумі 823 088,29 грн, суд дійшов висновку, що у задоволенні вказаної частині позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю, оскільки такі нарахування на підставі ст. 625 ЦК України по суті є повторним застосуванням цивільно-правової відповідальності за статтею 625 ЦК України. (3) Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності 5.17. У постанові від 22.05.2018 року у справі № 369/6892/15-ц Великою Палатою Верховного Суду сформульовано висновок, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. 5.18. У поданій до суду заяві від 17.08.2020 відповідач посилаючись на закінчення трирічного строку звернення до суду з дати виникнення відповідної вимоги, просив застосувати позовну давність до позовних вимог позивача та відмовити у задоволенні позову. 5.19. Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, передбачені ст.267 ЦК України, суд виходить з наступного. 5.20. З матеріалів справи вбачається, що з даним позовом про стягнення з відповідача стягнення інфляційних збитків за період з листопада 2015 року по вересень 2018 року та 3% річних за період з 10.11.2015 по 15.10.2018, внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі судових рішень у справі №2-459/11, позивач звернувся шляхом надіслання на адресу суду позовної заяви поштовим відправленням 12.10.2018, що стверджується відповідним штампом на поштовому відправленні (а.с.38). 5.21. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом за захистом порушеного права 12.10.2018; з урахуванням встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності, суд дійшов висновку, що строк позовної давності у цій справі не є пропущеним за позовними вимогами про стягнення нарахувань на підставі ст. 625 ЦК України, що виникли з грошових зобов`язань на підставі судових рішень, починаючи з 12.10.2015. 5.22. За таких обставин суд вважає, що строки позовної давності в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача (і) інфляційних збитків за період з листопада 2015 року по вересень 2018 року та (іі) 3% річних за період з 10.11.2015 по 15.10.2018, внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі судових рішень у справі №2-459/11, не є пропущеними, оскільки заявлені позовні вимоги стосуються періоду після 12.10.2015. 5.23. При цьому, враховуючи, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних збитків з листопада 2017 року по вересень 2018 року та 3% річних за період з 07.11.2017 по 15.10.2018, внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі судових рішень у справі №296/12238/15-ц, судом відмовлено за необґрунтованістю, підстав для перевірки дотримання строків позовної давності в цій частині вимог суд не вбачає. VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. У зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеній частині позовних вимогам у розмірі 5216 грн. 16 коп. (8810 грн х (127 865,82 грн + 508 874,10 грн) / 1 075 249,42 грн (а.с.63)), оскільки підстави для звільнення відповідача від сплати судового збору станом на ухвалення судового рішення, відсутні.

Outcome: partial