Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду із вказаним позовом. Позивачем вказано, що відповідно до договору №HEC0GK0000000831 від 02/09/2008 року позивач надав відповідачеві кредит у сумі 29153.39 доларів США зі сплатою відсотків у сумі 1,25% щомясяця. Відповідач умови договору виконував неналежним чином, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в загальному виразі 95651,34 доларів США, що в перерахунку складає 1206163,36 гривень, яку і просить стягнути разом з витратами по справі. Представник позивача позов підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився, але був викликаний до суду в порядку, визначеному ч. 9 ст.74 ЦПК України шляхом розміщення оголошення в газеті «Наддніпрянська правда» у звязку з чим суд у відповідності до ч.9 ст.76 ЦПК України вважає відповідача повідомленим. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача, відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору №НEC0GK0000000831 від 02/09/2008 року [PERSON] отримав від відповідача кредит в сумі 29153,39 доларів США на термін до 02.09.2023 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25% щомісячно на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Повертати мав його відповідно до договору. Взяті на себе зобов»язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі. Надані в якості кредиту кошти були надані відповідачу. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором. відповідач станом на 10.04.2014 року має заборгованість за кредитним договором в сумі 95651,34 гривень, яка складається з наступного: -25360,63 грн. заборгованість за кредитом -22459,06 грн. заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом -6037,09 доларів США заборгованості за комісіями -37220,85 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - штраф за порушення положень кредитного договору в сумі 19,83 доларів США (фіксована частина) та 4553,88 доларів США (процентна складова). У зв'язку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених кредитним договором платежів позивач неодноразово повідомляв відповідача про факт виникнення заборгованості та її розмір з вимогою дострокового повернення кредитних коштів, однак відповідачем вказані вимоги банку залишені без задоволення та на даний час вказаний розмір заборгованості не погашений. Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, копією договору, умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 550 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до чч. 1, 2 п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» розяснено, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» відносяться і ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян, у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій. Крім того, при вирішенні вказаного спору необхідно застосовувати висновки, викладені в рішенні Конституційного суду України № 15рп/2011 від 10.11.2011 р. у справі № 1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої сттаття 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України про поширення на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору положень п.п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». За вказаних обставин, суд вважає за можливе застосувати положення п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні розміру пені, оскільки визначений позивачем розмір останньої є непропорційно великим в порівнянні з розміром заборгованості по кредиту. Таким чином до стягнення з відповідача підлягає 12680,32 доларів США пені як 50 відсотків від розміру заборгованості по кредиту. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в силу ч. 3 ст. 550, ст. ст. 1049, 1054 ЦК України, пп. 17, 19, 23 ч. 1 ст. 1, чч. 1, 2 п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року N 1023-XII, Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» підлягають задоволенню частково із стягненням заборгованості з відповідача на користь позивача в сумі 71110,81 доларів США, що в перерахунку складає 896707,31 грн.

Outcome: partial