Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 1981 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Поряд з тим, зазначила, що на протязі десяти останніх років сторони подружніх відносин не підтримують і не спілкуються. В кожного з них свої інтереси та погляди на життя. На даний час в неї є інша сім»я, а тому хоче офіційно оформити свої відносини. Відповідач через органи ДРАЦС розірвати шлюб відмовляється. Шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам, в зв»язку з чим вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, а тому, просила суд шлюб між ними розірвати, залишивши їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, позов підтримала, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, за згоди позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], повторно виданого 08 червня 2016 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 30 серпня 1981 року у Мельнице - Подільській селищній раді Борщівського району Тернопільської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 36. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові «[PERSON]», дружині «[PERSON]». Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Також судом встановлено, що на протязі останніх десяти років сторони не підтримують подружні відносини та не спілкуються. Кожен із них живе своїм життям. На даний час позивач хоче створити іншу сім»ю. Наміру зберегти шлюб позивач не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved