Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, якою просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 05.10.2011 р. у сумі 15001,81 грн.., яка складається з наступного: 1263,47 грн. - заборгованість за кредитом; 9647,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. - штраф ( фіксована частина); 690,56 грн. - штраф (процентна складова). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до вищевказаного кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 29.02.2016 р. має заборгованість на вищевказану суму. Представник позивача, належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, не з'явилася в судове засідання, подавши до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою підтримала заявлені позовні вимоги, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Правилами частини 1 статті 224 передбачена умова проведення заочного розгляду справи у разі неявки в судове засідання позивача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. 05.10.2011 року між закритим акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк», яке в подальшому змінило найменування на публічне акціонерне товариство Комерційний банк „ПРИВАТБАНК", та [PERSON] було укладено договір № б/н про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умовами та правилами надання банківських послуг (надалі - Умови), які є складовою частиною кредитного договору, передбачено відповідальність позичальника перед банком за неналежне виконання кредитних зобов'язань, а також забезпечення виконання кредитного зобов'язання, в тому числі, нарахування штрафу в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. П. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь який момент в будь який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Згідно з наданою позивачем відомістю-розрахунком заборгованості, станом на 29.02.2016 року відповідач має заборгованість - 15001,81 грн.., яка складається з наступного: 1263,47 грн. - заборгованість за кредитом; 9647,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. - штраф ( фіксована частина); 690,56 грн. - штраф (процентна складова). Статтею 509 Цивільного кодексу України надано визначення зобов'язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За загальними умовами виконання зобов'язання, які встановлені статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530). Договір є підставою виникнення зобов'язання, кредитний договір є одним з видів зобов'язання (ст.ст.11, 626, 1046, 1054 ЦК України ). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі, неустойкою(штрафом, пенею), якою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Враховуючи викладене, суд вважає доведеними ті обставини, на які посилався позивач в обґрунтування своїх позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також стягується сума судового збору, сплачена ним при подачі позову до суду. На підставі викладеного, кст.ст.1-11, 58-61, 88, 197, 208, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд,

Outcome: approved