Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] [INFO] та встановити опіку. Позов обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] являється донькою позивача [PERSON] . [INFO] відповідач [PERSON] народила доньку - [PERSON] , зареєструвала народження дитини в Сабатинівській сільській раді Ульяновського району Кіровоградської області , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] за актовим записом № 4. Батько дитини був записаний зі слів матері. З моменту народження дитини і до останнього часу [PERSON] не виявила будь-якої турботи про дитину, оскільки тривалий час і навіть під час вагітності не переставала зловживати спиртними напоями. Відповідач не працює, не стоїть на обліку в державній службі зайнятості, а тому не має постійного заробітку, матеріально не забезпечує дитину, дитина знаходиться на повному утриманні позивача [PERSON] та її чоловіка [PERSON] Самоусунувшись від виховання дитини, відповідач з 2011 року і по даний час на території Сабатинівської сільської Ради Ульяновського району не проживає і місце її перебування не відоме. Батька дитини за відомостями, наданими [PERSON] знайти не вдалося, остання вважається матір"ю одиначкою. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Позивач в судове засідання не з"явилась , надала до суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явилася . Про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в порядку, встановленому законом замовною поштою, про що свідчить поштове повідомлення, приєднане до справи. Причини неявки суду він не повідомив, тому суд на підставі статті 224 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів. Представник третьої особи - служби у справах Ульяновської районної державної адміністрації Кіровоградської області в судове засідання не прибув, направив до суду лист, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує частково в частині позбавлення батьківських прав та просить суд розглянути справу за їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні, позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Статтею 164 Сімейного кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів, в тому числі якщо мати ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини на що зсилаються позивачі в обґрунтування позовних вимог. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, та є способом захисту прав та інтересів дітей, а тому питання про застосування такого заходу впливу до батьків нерозривно пов'язане з питанням захисту прав та інтересів дитини. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3"Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Відповідно до висновку служби у справах дітей Ульяновської РДА від 20.02 2014 року № 01-22523 визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] [INFO] , оскільки остання злісно ухиляється від виконання батьківського обов'язку по її вихованню та утриманню, не турбується про здоров'я доньки , її фізичний, психічний та розумовий розвиток. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При постановлені законного та справедливого рішення, суд враховує положення Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, (набула чинності для України 27.09.1991 року) в ч. 2 ст. 6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім цього, в ч. 1 ст. 19 Конвенції зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. Відповідно до п. 15 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам для досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа «Савіни проти України») у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Закон України «Про охорону дитинства» у ст. 11 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Крім того, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст. 14 Закону). Наявними в матеріалах цивільної справи судовими рішеннями, ухвалених за наслідками спорів між сторонами, також підтверджується факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Ці обставини враховуються судом за правилами ст. 61 ЦПК України та узгоджуються з іншими обставинами справи. Таким чином, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, а також усі обставини даної справи у їх сукупності, в тому числі те, що [PERSON] тривалий час ухиляється від своїх батьківських обов'язків, наміру в подальшому виконувати їх належним чином під час розгляду справи не встановлено, суд прийшов до висновку що позов слід задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] [INFO] Вирішуючи позов в частині позовних вимог щодо встановлення позивачем [PERSON] опіки над онукою [PERSON] [INFO] слід відмовити оскільки повноваженнями щодо встановлення опіки над малолітніми дітьми та призначення опікунів наділений Органу опіки та піклування . На підставі ст. 164 -166 Сімейного кодексу України, положенням Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року , Закон України «Про охорону дитинства»,

Outcome: dismissed