Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з нього на користь позивача заборгованість за додатковим договором від 16.08.2011 року № 001-0001294-К08-РLT/110816 у сумі 12032,98 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 16.08.2011 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] укладено додатковий договір № 001-0001294-К08-PLT/110816 на встановлення дозволеного ліміту овердрафту, згідно якого банк встановив клієнту ліміт кредитування на картковий рахунок [NUMBER] у національній валюті України в сумі 5700,00 грн. на строк з 16.08.2011 року по 15.08.2012 року зі сплатою процентів за користування дозволеним овердрафтом, виходячи з 28,0 % річних. За умовами вищевказаного договору банк встановив ліміт кредитування (надав) відповідачу кредит в сумі 5700,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку. Станом на 16 квітня 2015 року відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму в розмірі 12032,98 грн., яка складається із: простроченої сплати процентів за користування кредитом в сумі 6336,93 грн. та суми заборгованості за додатковим договором, яка є непогашеною та підлягає стягненню в сумі 5696,03 грн. Представник позивача до суду не з"явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника та надав згоду на проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином згідно вимог статей 74, 76 ЦПК України, про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних кредитних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення додаткового договору № 001-0001294-К08-PLT/110816 на встановлення дозволеного ліміту овердрафту, згідно якого банк встановив клієнту ліміт кредитування на картковий рахунок [NUMBER] у національній валюті України в сумі 5700,00 грн. на строк з 16.08.2011 року по 15.08.2012 року зі сплатою процентів за користування дозволеним овердрафтом, виходячи з 28,0 % річних /а.с. 4/. Боржник зобов'язаний сплатити заборгованість за договором до кінця строку дії ліміту овердрафту, тобто по 15 серпня 2012 року. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] порушуючи умови додаткового договору № 001-0001294-К08-PLT/110816 від 16 серпня 2011 року на встановлення дозволеного ліміту овердрафту на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки ПАТ АБ «Укргазбанк» не погашав кредит та проценти за користування кредитом, чим порушив майнові права та інтереси ПАТ АБ «Укргазбанк». Згідно довідки розрахунку заборгованість за додатковим договором № 001-0001294-К08-PLT/110816 від 16 серпня 2011 року станом на 16 квітня 2015 року становить - 12032,98 грн., яка складається із: простроченої сплати процентів за користування кредитом в сумі 6336,93 грн. та суми заборгованості за додатковим договором, яка є непогашеною та підлягає стягненню в сумі 5696,03 грн. Відповідно до ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України, яка зазначає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно змісту ч. 1 ст. 527 ЦПК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли кредитні зобов'язання і позивачем доведено наявність фактів порушення відповідачем умов виконання додаткового договору, у зв'язку із чим виникла заборгованість станом на 16 квітня 2015 року в розмірі 12032,96 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Враховуючи зазначені вимоги Закону, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача, а саме 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved