Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про визначення часток співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON] у праві власності на земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] пропорційно їх часткам у праві власності на житловий будинок та визнати за ним право власності на 09/40 частини земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON]. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на 09/40 частини житлового будинку [ADDRESS] та відповідну частину земельної ділянки, на якій знаходиться зазначений житловий будинок. Він є спадкоємцем першої черги майна померлої. За його зверненням приватним нотаріусом м. Кропивницького видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 9/40 частки житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель. При оформленні свідоцтва на частину земельної ділянки нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Озерною О.П. винесено постанову про відмову позивачу у вчиненні нотаріальної дії з підстав, що розмір частки померлої [PERSON] у праві власності на земельну ділянку кадастровий номер: [NUMBER] (виходячи з рівності часток 1/3) не відповідає її частці (9/40 ч.) у праві власності на житловий будинок в [ADDRESS]. Вказує на неможливість отримання у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на відповідну частину земельної ділянки після смерті матері, що є перешкодою в реалізації його спадкових прав. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, по час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Через канцелярію суду подала відзив на позовну заяву зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] в частині визначення часток співвласників у праві власності визнаються нею в повному обсязі. Вказує, що задоволення позову в даній частині не порушує її прав співвласника та охоронюваних законом інтересів. 17.08.2018 року ухвалою суду за клопотанням позивача залучено до участі в справі в якості співвідповідача Міську раду міста Кропивницького. Відповідачами - Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького та Міською радою міста Кропивницького відзив на позов не подано, представник управління надав суду заяву про розгляд справи без його участі Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 1785. Після її смерті відкрилась спадщина на 09/40 частини житлового будинку [ADDRESS] та відповідну частину земельної ділянки, на якій знаходиться зазначений житловий будинок. Спадкоємцем першої черги майна померлої за законом є її син - позивач по справі - [PERSON]. За зверненням спадкоємця - приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Озерною О.П. заведено спадкову справу №11/2017 після смерті [PERSON] - яка померла [INFO]. 13.01.2018 року приватним нотаріусом видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на 09/40 частини житлового будинку під [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна : 1027951035101. 17.05.2018 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 45/02-31 приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Озерна О.П. відмовила спадкоємцю у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, після смерті його матері [PERSON] з підстав, що частка померлої в праві власності на земельну ділянку є невизначеною оскільки розмір частки [PERSON] у праві власності на земельну ділянку кадастровий номер : [NUMBER] (виходячи з рівності часток 1/3) не відповідає її частці (9/40 ч.) у праві власності на житловий будинок в [ADDRESS]. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України унормовано, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та згідно ч.2 ст.1268 цього Кодексу не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Частина 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат» зобов'язує нотаріуса при видачi свiдоцтва про право на спадщину за законом перевiрити факт смертi спадкодавця, час i мiсце вiдкриття спадщини, наявнiсть пiдстав для закликання до спадкоємства за законом осiб, якi подали заяву про видачу свiдоцтва, та склад спадкового майна. Подальша видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання право встановлювального документу для перевірки факту належності даного майна спадкодавцеві. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із змісту архівної довідки ОКП «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» від 27.12.2017 року № 42909 судом встановлено, що за архівними даними реєстрових книг Кіровоградського ООБТІ, право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за: [PERSON] - 11/20 ч. (приватна спільна часткова), Договір довічного утримання від 29.01.1991 № 1-308 (Перша Кіровоградська державна нотаріальна контора); [PERSON], [PERSON] - 9/20 ч. (приватна спільна сумісна), Свідоцтво про право на спадщину від 16.05.1975 № 1-3140 (Перша Кіровоградська державна нотаріальна контора). Частки співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок у відповідних розмірах узгоджуються з наявними в матеріалах справи іншими письмовими доказами та не викликають сумніву. Вирішуючи спір в частині визначення часток співвласників у праві власності на земельну ділянку суд враховує наступне. Відповідно до вимог ч.1 ст. 358 Цивільного Кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до вимог ч.2 ст. 358 ЦК України , співвласники можуть домовитись про порядок володіння майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з ч.1 ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, спадкування та інших цивільно-правових угод. Це положення закріплено і в ч.1 ст. 1225 ЦК України відповідно до змісту якої право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п.п. а, г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; прийняття спадщини. У відповідності до вимог ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Ч.1 ст.86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитися у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ч.ч.1,2 ст.89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема співвласників житлового будинку. Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.01.2018 року № 112069140 земельна ділянка кадастровий номер : [NUMBER] зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності за: позивачем - [PERSON], відповідачем 1 - [PERSON] та померлою [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Суд погоджується з позицією позивача в частині, що виходячи з принципу рівності часток на майно унормованих ст. 372 ЦК України, земельна ділянка кадастровий номер : [NUMBER] належить співвласникам по 1/3 (частці) частині на особу, що не пропорційно їх розмірам часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок. У зв'язку з цим суд враховує, що спеціальною нормою у сфері регулювання земельних відносин, а саме ч.4 ст.120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до їх часток у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, частки співвласників у спільному майні - земельній ділянці кадастровий номер: [NUMBER] відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України є не визначеними. Згідно ч.4 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Ч.5 ст.89 ЗК України визначено, що поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності з виділенням частки співвласника може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Застосовуючи вищезазначені положення законодавства, оскільки частка у земельній ділянці, яка належала померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності на даний час не визначена, а не визначення часток не дає можливості позивачу реалізувати своє право на спадкування, суд приходить висновку, що право спадкоємця має бути захищено судом у вибраний ним спосіб. Враховуючи факт визнання співвласником - [PERSON] позовних вимог в частині визначення часток співвласників суд вважає за можливе визначити частки у праві власності на земельну ділянку кадастровий номер : [NUMBER] в [ADDRESS] пропорційно їх часткам у праві власності на житловий будинок: за [PERSON], яка померла [INFO] - 09/40 частини; за [PERSON] - 09/40 частини;за [PERSON] - 11/20 частини, Щодо позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на 09/40 частини земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON]. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Ч.5 ст.1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві (пп. 4.15 п. 4 глави 10, розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року). Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на спадкове майно - 9/40 частини земельної ділянки в [ADDRESS] нотаріус видати не має можливості. У зв'язку із смертю [PERSON] та набуттям права власності на 09/40 частини житлового будинку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.01.2018 року [PERSON] - право власності на 09/40 частини земельної ділянки за померлою припинилося та перейшло у цій частці у власність позивача. Суд вважає, що відмова приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Озерної О.П. не може бути перешкодою у набутті позивачем за права власності на відповідну частину земельної ділянки кадастровий номер : [NUMBER] яка залишилася після смерті [PERSON]. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання за позивачем права власності на 09/40 частину земельної ділянки кадастровий номер: [NUMBER] в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його матері - [PERSON] є одним із способів захисту його цивільних прав за відновленням якого він звернувся до суду. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України позивач не ставить вимогу про стягнення понесених ним судових витрат, а тому суд відносить вказані витрати за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved