Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м.Києва з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту та судових витрат у справі. Свої позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що 01.04.2008 р. між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 49.53\\21-Z\\08\\02, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в межах загальної суми 285000 євро з розрахунку 15% річних за користування кредитом на строк з 01.04.2008 р. по 31.03.2023 р. Того ж дня, між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] і [PERSON] в забезпечення виконання [PERSON] умов Кредитного договору № 49.53\\21-Z\\08\\02, були укладені Договори поруки № 1 та № 2 , за умовами яких поручителі несуть солідарну відповідальність з Боржником за виконання останнім своїх зобов»язань. 27.09.2013 р. між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги було передано право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі укладеним з [PERSON] Позивач посилається на те, що Банк належним чином виконав свої зобов»язання про видачу кредиту, однак Позичальник протягом дії Кредитного договору допустив порушення виконання своїх зобов»язань. 30.06.2010 р. рішенням Печерського районного суду м.Києва було задоволено позов ПАТ «Кредитпромбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 3794222,36 гривень. Після ухвалення рішення Банком були нараховані відсотки за користування кредитними коштами і станом на 14.10.2014 р. сума заборгованості становить 4893644,43 гривні, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на неналежне виконання Позичальником своїх зобов»язань. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, обґрунтовуючи тим, що розмір заборгованості, пред»явлений позивачем до стягнення, не є підтверджений належними у справі доказами, оскільки на підтвердження заявлених вимог надані розрахунки, які відрізняються за розміром суми заборгованості в один і той же період. До суми заборгованості включені суми, які стягнуті на підставі рішення Печерського районного суду м.Києва. Крім того, представник відповідача посилалась на пропуск позивачем строків позовної давності для звернення до суду з даними вимогами і не пред»явленням позивачем вимог до поручителів у строки, передбачені ч.4 ст.559 ЦК України. Також, на думку позивача, після ухвалення Печерським районним судом м.Києва рішення про стягнення заборгованості, право Банку на нарахування відсотків припинилось, а у Позичальника залишились боргові зобов»язання на підставі рішення суду та обов»язок, встановлений ч.2 мст.625 ЦК України що пов»язаний з несвоєчасним виконанням грошового зобов»язання, однак, таких вимог позивач не заявляє. Відповідачі [PERSON], [PERSON] повторно в судові засідання не з»явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись судом за місцем реєстрації, судові повістки повернулись до суду за закінченням терміну їх зберігання. Представник третьої особи - ПАТ «Кредитпромбанк» в судове засідання не з»явився. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за Кредитним договором банк зобов»язується надати грошові кошти позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 01.04.2008 року між ВАТ "Кредитиромбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк", та [PERSON] укладено кредитний договір № 49.53/21-Z/08/02, згідно якого відповідачу було відкрито невідновлювальну кредитну лінію з шоземній валюті в межах загальної суми 285 000 євро на купівлю земельної ділянки зі сплатою за користування кредитними коштами процентів в розмірі 13,4% річних, строком по 31.05.2023 року. Згідно додаткової угоди №1 від 31.10.2008 року до вказаного договору процентна ставка змінена на 15% річних. Банк належним чином виконав свої зобов»язання, надавши відповідні кошти Позичальнику. Відповідно до п. п. 4.1.1. Кредитного договору, [PERSON] зобов'язався, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту на купівлю земельної ділянки, забезпечити погашення отриманого кредиту у період з 01 по 10 число включно кожною календарного місяця у відповідності з графіком, встановленим договором. Згідно з п.4.9 Договору за несвоєчасне погашення кредиту і сплату процентів нараховується пеня за кожний день прострочки у розмірі подвійної ставки, встановленої в н.2.4 Договору, від суми простроченого платежу. Пунктом 6.2 кредитного договору передбачено право Банку дострокового стягувати кредит та проценти за період фактичного користування кредитом у разі недотримання позичальником умов кредитного договору. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено Договір поруки № 1 та Договір про внесення змін до Договору поруки № 49.53/21-П1/08/02 від 31.10.2008р., відповідно до умов яких Поручитель зобов»язалась нести солідарну відповідальність за невиконання Позичальником умов Кредитного договору. Для забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено Договір поруки № 49.53/21-П2/08/02 від 01.04.2008 р. та Договір про внесення змін до договору поруки № 49.53/21-П2/08/02 від 31.10.2008 р., за умовами яких Поручитель несе солідарно відповідальність з Позичальником за виконання умов Кредитного договору. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 Цивільного кодексу України закріплено, що у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, Позичальник належним чином не виконав умови Кредитного договору в зв»язку з чим в 2010 році ПАТ «Кредитпромбанк» звернувся до Печерського районного суду м.Києва з позовзом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором, яка станом на 29.09.2009 р. становила: заборгованість по тілу кредита 277032 євро 97 центів, заборгованість завідсотками - 37951 євро 33 центи, пеня - 8360 євро 64 центи. На підставі рішення Печерського районного суду м.Києва від 30.06.2010 р. з відповідачів у справі була стягнута достроково заборгованість за Кредитним договором в розмірі 323334,94 євро, що за курсом НБУ становило 3794222, 36 гривень. Відповідно до рішення Апеляційного суду м.Києва від 11.01.2011 р. заочне рішення Печерського районного суду м.Києва було змінено та зменшено розмір стягнутої заборгованості в частині стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту, яка відподвіно до наданого до Апеляційного суду м.Києва нового розрахунку станом на 29.09.20109 р. становила 6280,87 євро.. В іншій частині рішення залишено без змін. Як встановлено судом, 27.09.2013 р. між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги було передано право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі укладеним з [PERSON] Відповідно до Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу до ПАТ «Дельта Бнак» перейшло право вимоги за Кредитним договором, укладеним 01.04.2008 р. з [PERSON], за яким фактичний розмір простроченої заборгованості за кредитом у влаюті кредиту станом на 27.09.2013 р. становить 182083,46 євро, фактичний розмір поточної заборгованості за талом кредиту станом на 27.09.2013 р. становить 94949,51 євро, нараховані поточні несплачені відсотки станом на 27.09.2013 р. становили 3001,19 євро, а прострочені вдсотки на цю ж дату становили 206595,05 євро. Однак, як зазначалось судом вище, станом на 27.09.2013 р., на момент передачі права вимоги за Кредитним договором, укладеним з [PERSON], існувало судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором, за яким суд стягнув вже в повному обсязі заборгованість по тілу кредиту та нарахованим станом на 29.09.2009 р. процентам, в зв»язку з чим відсутня будь-яка поточна та прострочена заборгованість на момент передачі права вимоги, а існує зобов»язання щодо виплати суми боргу, в розмірі, визначеному судовим рішенням. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідачів суму заборгованості по нарахованим відсоткам в розмірі 4893644,43 гривні. На підтвердження наявності зазначеної заборгованості позивачем надано розрахунок, підписаний уповноваженою особою Банку [PERSON], (а.с.45 т.1), відповідно до якого розмір заборгованості по відсоткам станом на 14.10.2014 р. становить 253690,63 євро, що за курсом НБУ станом на день проведення розрахунку складає 4152878,07 гривень, а не пред»явлену суму до стягнення. Згідно розрахунку, підписаного уповноваженим представником Банку [PERSON] (а.с.126 т.1) сума заборгованості по відсоткам за Кредитним договором, укладеним з [PERSON], станом на 14.10.2014 р. становить 252190,03 євро, що за курсом НБУ на день розрахунку складає 4141251,57 гривень, що також є відмінною від пред»явленої до стягнення суми заборгованості, і є відмінною від попереднього розрахунку, хоча він проведений за один і той же період. Відповідно до виписки по особовому рахунку [PERSON] сума нарахованих відсотків за користування кредитними коштами на момент передачі права вимоги складає 209375,05 євро, однак вона включає суму заборгованості вже стягнуту за рішення Апеляційного суду м.Києва від 11.01.2011 р. Суд зобов»язував представника позивача надати деталізований розрахунок заборгованості пред»явленої до стягнення суми, однак в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження розміру заборгованості. Представник позивача в ході судового розгляду зазначила, що ПАТ «Дельта Банк» позбавлений можливості виконати ухвалу суду і надати деталізований розрахунок заборгованості за весь період дії Кредитного договору з врахуванням внесених платежів, оскільки відсутня інформація по виконанню Кредитного договору до укладення між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» договору про передачу права вимоги. Крім того, при вирішенні даного спору суд враховує роз»яснення, викладені в п.17 Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до яких наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Між Банком і боржниками продовжують існувати зобов»язання, пов»язані з виконанням судового рішення, а нарахування процентів в розмірі, передбаченому договором, по день фактичного повернення кредиту після дострокового стягнення заборгованості, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. В даному випадку, боржник може нести відповідальність, визначену ст.625 ЦК України, однак таких вимог не заявлялось. Розглядаючи даний спір суд також враховує положення ст.559 ЦК України, відповідно до якої у разі порушення боржником зобов'язання, забезпечення порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків тощо. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»язання не встановлений або встановлений моментом пред»явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п.3.1 Договору поруки, укладеного як з [PERSON], так і з [PERSON] Договір поруки діє до повного погашення Позичальником та\\або Поручителем заборгованості за Кредитним договором. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Банк, визначаючи суму заборгованості здійснює щомісячне нарахування відсотків за користування кредитними коштами і платіж за кожний місяць є самостійним зобов»язанням щодо сплати нарахованих відсотків. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 8 жовтня 2014 року № 6-128цс14, від 29 січня 2014 року № 6-155 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Позивач здійснює нарахування відсотків, починаючи з вересня 2013 р., однак включає до суми заборгованості суму боргу, яка існувала до передачі права вимоги. З позовом ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду лише 19.11.2014 р., тобто після встановленого строку, визначеного ч.4 ст.559 ЦК України, з огляду на що поруки за Договорами поруки, укладеними з [PERSON] і [PERSON]п. є припиненою. Враховуючи викладені обставини, оцінюючий всі досліджені судом докази в їх сукупності, зважаючи на недоведеність і необґрунтованість заявлених позивачем вимог, беручи також до уваги те, що порука за Договорами поруки є припинено, суд прийшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України.

Outcome: dismissed