Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Керівник Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області звернувся до суду в інтересах [PERSON] державної адміністрації із позовом до Виконавчого комітету Чонгарської сільської ради, [PERSON], третя особа КП «Генічеське ДБТІ» про визнання протиправним та скасування частини рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності на обєкти нерухомості та передачу обєкту нерухомості державі. Звернення до суду зумовлено тим, що на території Чонгарської сільської ради незаконно зведено нерухоме майно та оформлено право власності на нього, що призведе до незаконного відчуження та використання земельної ділянки площею 1,8 га державної власності. Вказує, що рішенням Генічеського районного суду від 30.03.2009 року у справі № 2-398/09 задоволено позовні вимоги [PERSON] та визнано право власності на нерухомі об'єкти за адресою Херсонська область, Генічеський райони, с. Чонгар, вул. Берегова, 6, а саме: мотель з підвалом, який зазначений під літерою «А» площею 953,8 кв.м.; магазин під літ «Б» площею 93,8 кв.м.; вбиральню під літ «В» площею 72,1 кв.м.; торгівельний ряд, який зазначений під літ «Г» площею 585,6 кв.м.; споруди №1-№3. На підставі зазначеного рішення за [PERSON] зареєстровано право власності на вказані об'єкти від 17.04.2009. В подальшому, ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 15.07.2010 року у справі за № 22-ц-З556/2010 задоволено апеляційну скаргу прокурора Генічеського району та скасовано рішення Генічеського районного суду у справі № 2-398/09, провадження у справі закрито. Таким чином, підстава для реєстрації права власності на мотельний комплекс за [PERSON] була скасована. Ухвала Апеляційного суду Херсонської області набрала законної сили, а тому, право власності на нерухоме майно є набутим незаконно та підлягає скасуванню. Разом з тим, в подальшому на підставі рішення виконавчого комітету Чонгарської сільської ради № 112 від 20.12.2012 року за [PERSON] зареєстровано право власності на нерухоме майно за адресою вул. Берегова, 6 в с. Чонгар Генічеського району Херсонської області, в яке додано обєкти нерухомості, підстава для реєстрації права власності на які була скасована рішенням суду. Однак, дозволу на будівництво спірних об'єктів нерухомості виконавчий комітет сільської ради не надавав. Зважаючи, що підставу для визнання права власності на вказані обєкти - рішення суду скасовано в судовому порядку, реєстрація права власності на вказані об'єкти за [PERSON] є такою що суперечить нормам чинного законодавства. Крім того, до цього часу будь - які права на земельну ділянку, на якій здійснено будівництво за [PERSON] не зареєстровано. Згідно інформації відділу Держземагентства у Генічеському районі, вказана земельна ділянка перебуває за межами населеного пункту. Крім того, з суті спору встановлено факт забудови земельної ділянки державної власності комерційного призначення без належного відведення вказаної ділянки у власність чи користування, без будь - яких правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку. Фактично, зведення будівництва сприяє незаконному вибуттю з державної власності земельної ділянки понад 1,8 га та її незаконному використанню, у тому числі з порушенням ст. 206 Земельного кодексу України, відповідно до якої використання землі в Україні є платним. За таких обставин порушуються інтереси держави як власника вказаної земельної ділянки. У звязку із вищевикладеним, просить: визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Чонгарської сільської ради № 112 від 20.12.2012 року в частині визнання права власності за [PERSON] на мотель з підвалом, який зазначений під літерою «А» площею 953,8 кв.м.; магазин під літ «Б» площею 93,8 кв.м.; вбиральню під літ «В» площею 72,1 кв.м.; торгівельний ряд, який зазначений під літ «Г» площею 585,6 кв.м.; споруди №1-№3. за адресою Херсонська область, Генічеський район, с. Чонгар. вул. Берегова, 6, визнати недійсним свідоцтво про право власності на вищевказане нерухоме майно, визнати право власності на вищевказане нерухоме майно за державою в особі [PERSON] обласної державної адміністрацією. Прокурор Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області [PERSON] позов підтримала, наполягає на його задоволенні. Представник позивача [PERSON] обласної адміністрації за дорученням [PERSON] позов підтримав, наполягає на задоволенні та просять розглянути справу без їх участі. Представник Виконавчого комітету Чонгарської сільської ради за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, так як всі дії щодо реєстрації права власності за [PERSON] були здійсненні законно, рішення на земельну ділянку були. Представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову, оскільки рішення про права власності на нерухоме майно були законні, земельна ділянка була виділена. Представник третьої особи КП «Генічеське ДБТІ» в судовому засіданні з позовом погодився. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на наступне. Рішенням Генічеського районного суду від 30.03.2009 року у справі № 2- 398/09 задоволено позовні вимоги [PERSON] та визнано право власності на нерухомі об'єкти за адресою Херсонська область, Генічеський райони, с. Чонгар, вул. Берегова, 6, а саме: мотель з підвалом, який зазначений під літерою «А» площею 953,8 кв.м.; магазин під літ «Б» площею 93,8 кв.м.; вбиральню під літ «В» площею 72,1 кв.м.; торгівельний ряд, який зазначений під літ «Г» площею 585,6 кв.м.; споруди №1-№3. Разом з тим, ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 15.07.2010 року у справі за № 22-ц-З556/2010 задоволено апеляційну скаргу прокурора Генічеського району та скасовано рішення Генічеського районного суду у справі № 2-398/09, провадження у справі закрито. Як вбачається з копії рішення виконавчого комітету Чонгарської сільської ради № 98 від 15.11.2012 року «Про дозвіл на реєстрацію самовільно збудованих будівель торгівельно-мотельного комплексу вул. Берегова, 6, с. Чонгар, Генічеського район», зареєстровано самовільно збудовані будівлі, а саме: «Е» навіс І споруди площею 98,6 кв.м.; «Д» вбиральня розміром 14,5м х 6,80 м.; пд. «Д» підвал розміром 14,5 х 6,80 м.; «С» чебуречна розміром 18,46м х 6,45 м.; «Ж» навіс ІІ споруди розміром 18,46 и х 5,60 м.; №4 вхід в підвал бетон площею 5,9 кв.м.; № 5 ганок бетон площею 5,9 кв.м.; № 6 мощення бетонні плити 154 кв.м.; № 7 металева сітка 192 кв.м. за торгівельно-мотельним комплексом по вул. Берегова, 6 с. Чонгар за гр. [PERSON] Також доручено Генічеському БТІ видати свідоцтво про право власності встановленого зразка на торгівельно-мотельний комплекс на імя\~[PERSON] З оскаржуваного наразі рішення виконавчого комітету Чонгарської сільської ради № 112 від 20.12.2012 року «Про оформлення права власності на торгівельно-мотельний комплекс Берегова, 6, село Чонгар Генічеського району» вбачається, що за [PERSON] було оформлено право власності на праві приватної власності на торгівельно-мотельний комплекс по вул. Берегова, 6 с. Чонгар. Також доручено Генічеському БТІ видати свідоцтво про право власності встановленого зразка на торгівельно-мотельний комплекс на імя\~[PERSON] 22.12.2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Чонгарської сільської ради від 20.12.2012 року № 112 було видано відповідне свідоцтво серії САС № 940708 про право власності на нерухоме майно по вул. Берегова, 6 с. Чонгар, загальною площею 2159,40 кв.м., а саме: мотель з підвалом, який зазначений під літерою «А» площею 953,8 кв.м.; магазин під літ «Б» площею 93,8 кв.м.; вбиральню під літ «В» площею 72,1 кв.м.; торгівельний ряд, який зазначений під літ «Г» площею 585,6 кв.м.; споруди №1-№3. Отже, на підставі рішення виконавчого комітету Чонгарської сільської ради № 112 [PERSON] стала власником торгівельно-мотельного комплексу, до обєктів нерухомості якого входить нерухомість. Розпорядженням голови [PERSON] обласної державної адміністрації від 14.06.2011 року № 322 «Про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу», надано ФОП [PERSON] згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність шляхом викупу земельної ділянки орієнтованою площею 0,8 га для розміщення торгівельно-мотельного комплексу за межами населеного пункту с. Чонгар по вул. Береговій, 6 із земель запасу на території Чонгарської сільської ради. Розпорядженням голови [PERSON] обласної державної адміністрації від 24 липня 2012 року № 521 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (шляхом викупу) земельної ділянки», пунктом 1, надано ФОП [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,8 га, що розташована на території Чонгарської сільради (землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення) під обєктами нерухомого майна, яке належить підприємцю на праві власності, що зареєстроване у Генічеському БТІ для розміщення торгівельно-мотельного комплексу. Крім того, як вбачається з матеріалів справи і що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні, до цього часу право власності ( оренди, або інше) на вказану земельну ділянку за [PERSON] не зареєстровано Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 2\~статті 331 ЦК України\~встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Аналіз положень\~статті 331 ЦК України\~у системному звязку з нормами статей\~177-179,\~182 ЦК України, частини третьої статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень свідчить про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як обєкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації. Статтею 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Стаття 18 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-ХІІ "Про основи містобудування"\~передбачає, що реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об'єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрої територій. Закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється. Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня2004 року №1243,( чинної на час спірних правовідносин) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів (далі закінчені будівництвом об'єкти), їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування. Згідно ч. 3\~ст. 375 ЦК України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно\~ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Отже, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті обєкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Однак в ході розгляду справи відповідачем не надано доказів уведення обєктів нерухомого майна, а саме мотелю з підвалом, який зазначений під літерою «А» площею 953,8 кв.м.; магазину під літ «Б» площею 93,8 кв.м.; вбиральні під літ «В» площею 72,1 кв.м.; торгівельного ряду, який зазначений під літ «Г» площею 585,6 кв.м.; споруд №1-№3 за адресою Херсонська область, Генічеський район, с. Чонгар. вул. Берегова, 6 в експлуатацію у встановленому порядку і набуття цим майном статусу обєкта нерухомого майна як обєкта цивільного права. Визнання ж права власності на обєкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію іншим шляхом законом порядку не передбачено. Зазначений висновок міститься і в постанові Верховного Суду України від 19 вересня 2011 року у справі № 3-82гс11. Отже в судовому засіданні знайшло своє підтвердження незаконність рішення виконавчого комітету Чонгарської сільської ради №112 від 20.12.2012 року стосовно визнання права власності на обєкти нерухомості. Разом з тим, оскільки процедура прийняття експлуатацію нерухомого майна не була проведена відповідно до вимог законодавства, яке зазначене вище, земельна ділянка не перебуває у власності,оренді(або іншому користуванні, володінні законному) , тому видане свідоцтво підлягає визнанню недійсним, так як отримано на підставі незаконного акту\~рішення органу місцевого самоврядування. Крім того, факт забудови земельної ділянки державної власності комерційного призначення без належного відведення вказаної ділянки у власність чи користування, без будь - яких правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку порушує інтереси держави як власника вказаної земельної ділянки. Також розпорядженням голови [PERSON] обласної державної адміністрації від 24 липня 2012 р. № 521 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (шляхом викупу) земельної ділянки», пунктом 1, надано ФОП [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,8 га, що розташована на території Чонгарської сільради під обєктами нерухомого майна, яке належить підприємцю на праві власності, що зареєстроване у Генічеському БТІ для розміщення торгівельно-мотельного комплексу. Також з висновку щодо умов надання земельної ділянки від 19.09.2012 р. № 01.21-09/771, наданого [PERSON] вбачається, що за даними земельно-кадастрової документації за цільовим призначенням земельна ділянка відноситься до категорії земель: землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення Тобто судом встановлено, що розміщення мотельного комплексу не відповідає цільовому призначенню земельної ділянки, так як з розпорядження вбачається, що земельна ділянка виділялась вже під розміщення наявних на ній обєктів, а цільове призначення земельної ділянки у передбаченому\~ст.. 20 ЗК України\~порядку на землі житлової та громадської забудови не змінено. Виходячи з положень статей 13,14 Конституції України, статей 177, 181, 324, глави 30 ЦКУ, статті 148 ГКУ, земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Згідно положень ст.ст. 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, ст.ст. 80,84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Відповідно до вимог ст.ст. 122, 59 ЗК України, передача земель державної власності для комерційних цілей відноситься до компетенції обласних державних адміністрацій. Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 12.\~Постанови\~\~від 30 березня 2012 року N 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»\~розяснив, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга\~статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга\~статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята\~статті 376 ЦК). При цьому вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки;\~чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Згідно довідки відділу Держземагентства у Генічеському районі, земельна ділянка, на якій розташований спірний об'єкт нерухомості належить [PERSON] обласній державній адміністрації. У звязку із викладеним, суд вважає, що вимога про визнання права власності на нерухоме майно мотель з підвалом, який зазначений під літерою «А» площею 953,8 кв.м.; магазин під літ «Б» площею 93,8 кв.м.; вбиральню під літ «В» площею 72,1 кв.м.; торгівельний ряд, який зазначений під літ «Г» площею 585,6 кв.м.; споруди №1-№3 за державою в особі [PERSON] обласної державної адміністрацією підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що земельна ділянка, на якій [PERSON] здійснила будівництво не була виділена їй на законних підставах, жодних документів на підтвердження цього не надано, при цьому суду надано докази щодо належності вказаної земельної ділянки [PERSON] обласній державній адміністрації. Також суд вважає за необхідне розяснити, що у відповідності до ч. 6 ст 376 ЦК України, відповідно до якої, особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. Отже, [PERSON] має право подати позов про відшкодування витрат на будівництво обєктів нерухомості, що наразі визнані за власником земельної ділянки. На підставі викладеного і

Outcome: approved