Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Любашівського районного суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування вимог позивач в позові вказує, що 31 січня 2008 року померла його донька [PERSON], після смерті якої залишилася в спадщину земельна ділянка. Він своєчасно не звернувся до нотаріуса, у зв»язку із погіршенням стану здоров»я його онука [PERSON], [INFO]. Внук тяжко хворіє на онкозахворювання, проживає із ним, він здійснює його догляд, так як онук потребує догляду і постійного лікування. З огляду на вказане, позивач просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позов підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] надіслав до суду заперечення та заяву про розгляд справи у відсутність відповідача і його представника. Згідно заперечення в задоволенні позову просив відмовити, обґрунтовуючи тим , що суд меже визначити додатковий строк для прийняття спадщини лише при наявності поважної причини пропуску строку, проте у позивача відсутні поважні причини , реальних перешкод в нього не було Заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає не задоволенню, виходячи із слідуючого. Відповідно до положення ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Так, згідно положень ст.ст.1269 - 1270 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до правил ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини не подав заяву про прийняття спадщини він вважається таким, що не прийняв її. Частиною 3 цієї статті ЦК визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено і ці обставини ніким не оспорюються, що 31 січня 2008 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входить, зокрема, земельна ділянка площею 5.22 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.5,8). Позивач являється батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та витягом із Державного реєстрів актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу (а.с.7). Із листа нотаріуса від 131 січня 2016 року вбачається, що нотаріус рекомендував позивачу [PERSON] звернутися до суду з питання визначення додаткового строку для прийняття спадщини /а.с.10/. Разом з тим, із листа нотаріуса від 19 вересня 2017 р. вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 31.01.2008 р. було відкрито спадкову справу 324/2016 Любашівською державною нотаріальною конторою 23 серпня 2016 року за заявою № 681 [PERSON] /чоловіка померлої/ та 23 серпня 2016 р. йому було видано свідоцтво на спадщину за реєстром № 473. За роз'ясненням, даних у пункті 24 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", згідно яких при вирішенні питання про визначення особі додаткового строку, суд при дослідженні поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини має виходити з того, що поважними є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як на підставу своїх вимог, позивачем було надано довідку Боківської сільської ради про те, що із ним проживає онук [PERSON], медичну довідку та виписку із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON], із якої вбачається, що він є інвалідом дитинства, захворювання часто загострюється, обстежувався та лікувався в Одеській дитячій лікарні, Одеській психіатричній лікарні. Лікувався в Любашівській ЦРЛ із 14.06.2008 р. по 07 липня 2008 р. /а.с.12-14/. Допитані в судовому засіданні, за клопотанням позивача, свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що із позивачем та його дружиною тривалий час проживав онук, який хворіє та потребує постійного догляду. В 2008 році він був на лікуванні в лікарні, із ним була бабка, а [PERSON] був на роботі та порався по господарству. Таким чином, представлені позивачем докази не дають можливості зробити висновок про те, що хвороба онука [PERSON] була такою , що позбавляла можливості [PERSON] прибути до нотаріуса для оформлення заяви про прийняття спадщини, або направлення заяви про прийняття спадщини поштою особисто чи через представника. Сам по собі факт проживання із позивачем онука та перебування онука на лікуванні, у якого, як було встановлено в судовому засіданні, крім позивача є мама та бабка, не може бути доказом неможливості прийняття позивачем спадщини у встановленому законом порядку. Таким чином, зазначені позивачем причини пропуску ним шестимісячного строку для прийняття спадщини, після смерті [PERSON], яка померла 31.01.2008 року, не є непереборними та такими, що створювали для нього істотні труднощі для прийняття спадщини. Такі не перешкоджали останньому подати до нотаріальної контори, протягом шести місяців заяву про прийняття спадщини. Оскільки поважних причин пропуску позивачем строку на подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини не встановлено, тому у задоволенні його вимог про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed