Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 24.04.2018 року надійшла вказана позовна заява. Ухвалою суду 23.05.2018 року позовну заяву залишено без руху та повідомлено позивача про необхідність виправлення зазначених недоліків в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали. На виконання ухвали суду позивач, у встановлений строк, 12.06.2018 року, усунула визначені ухвалою недоліки. Відповідно до ст. 185 ч. 3 ЦПК України позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Отже датою звернення позивача до суду із позовною заявою є 24.04.2018 року. У позовній заяві позивач вказує, що відповідач [PERSON] мати двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Але з часу народження вона займається їх утриманням та вихованням. Позивач бабуся дітей та мати [PERSON]. Мати дітей, останні два роки, не з'являлася у їх житті, ухиляється від виконання обов'язку по їх вихованню та утриманню, не цікавиться їх життям, здоров'ям, розвитком та успіхами у навчанні, не утримує та не забезпечує продуктами харчування, одягом, не підтримує будь якого зв'язку з дітьми. Батьки дітей записані зі слів матері . Служба у справах дітей Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації надала висновок та вважає, що оскільки [PERSON] не виконує свої батьківські обов'язки, тому її доцільно позбавити батьківських прав. Позивач, вказуючи що позбавлення батьківських прав відповідача забезпечить інтереси дівчаток та посилаючись на ст.ст. 141, 150, 155, 164, 180, 181 Сімейного Кодексу України, Постанову Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року № 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та відновлення батьківських прав», ст.12 Закону України « Про охорону дитинства», ст.ст. 4, 43, 83, 133, 175, 177, 187, 263 ЦПК України, просить суд : - позбавити батьківських прав [PERSON], РНОКПП [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], виданий Володарським РВ ГУ МВС України в Київській області, останнє відоме місце перебування: [ADDRESS] відносно її дітей; - передати дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на її опікування; - стягнути з [PERSON], уродженки с.Карпенка, Саратовської області, РНОКПП [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], виданий Володарським РВ ГУ МВС України в Київській області, останнє відоме місце перебування: [ADDRESS], Київської області аліменти на користь [PERSON], РНОПП [NUMBER], місце проживання: [ADDRESS] на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів з дня пред'явлення позову і до їх повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. До суду надійшла нотаріально завірена заява відповідача якою вона просить суд слухати справу у її відсутність. Повідомляє, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с.51). Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився. На адресу суду надійшов лист, яким представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності, при цьому зазначив, що позов визнає та підтримує висновок органу опіки та піклування ( а.с. 70-71 ). Суд визнав наявних у справі матеріалів достатніми для встановлення прав та взаємовідносин сторін. Суд, ознайомившись із позовною заявою розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, взявши до уваги позицію служби у справах дітей Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації, дослідивши письмові докази, подання та висновок про призначення опікуна над дітьми, про доцільність позбавлення батьківських прав, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. По справі встановлено, що діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом з бабою, [PERSON], за адресою : [ADDRESS], яка займається їх доглядом та вихованням з народження ( а.с. 72). Діти перебувають на утриманні позивача, на що вказує висновок служби у справах дітей Голосіївської районної у м. Київ державної адміністрації (а.с.73). Неповнолітня [PERSON] навчається у 8-му класі, [PERSON] у 2-му класі школи І-ІІІ ступенів № 122 м. Києва та позитивно характеризуються за місцем навчання. Успіхами у навчанні цікавиться бабуся дівчаток. Відповідач не відвідує навчальний заклад ( а.с.19,20). Матір дітей [PERSON], [INFO], з дітьми не спілкується , не цікавиться їх життям, не турбується про їх розвиток, матеріально не утримує, на що вказують характеристики з місця навчання дітей ( а.с.16,17). За даними акту обстеження умов проживання від 10.04.2018 року служби у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, діти мешкають разом з бабусею у орендованій трикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS]. Під час перевірки встановлено, що санітарний стан квартири задовільний, вона утримується в чистоті; у дітей обладнане місце для розвитку, навчання, сну; діти забезпечені необхідним харчуванням та одягом. (а.с.17-18). Згідно висновку Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, - мати дітей не цікавилася їх вихованням, фізичним і духовним розвитком, матеріально не утримувала, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Враховуючи інтереси дітей комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], (а.с.72-73). Відомості щодо батьків дітей внесені до актових записів відповідно частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Представник позивача суду вказала, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, про що свідчить її заява подана до суду, в якій зазначено, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно дітей ( а.с.51). Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з наступних міркувань. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, щодо усіх своїх дітей або когось із них. Так, згідно ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено , що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею , є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного , всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарання, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до вимог ст. 12. Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від батьківських обов'язків по відношенню до своїх дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, матеріальним забезпеченням, не займається їх підготовкою до самостійного життя. Відповідач по справі матеріально доньок не утримує. За наведених вище підстав суд прийшов до переконання, що відповідач по справі, в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо неповнолітніх, що є правовою підставою для позбавлення його батьківських прав. Щодо вимог про стягнення аліментів з відповідача то суд вважає, що відповідно до ст.166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Тому вимога позивача про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей підлягає задоволенню. Окрім того позивач ставить питання про передачу дітей на її опікування. Задовольняючи вказану вимогу, суд зазначає, що відповідно до ст. 167 ч.4 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Таким чином, зазначена вимога позивача також підлягає задоволенню, так як онуки проживаю разом з позивачем та бажають проживати з нею і далі, томунеповнолітніх доцільно передати на опікування бабусі про що просить суд Голосіївська районна у м.Києві державна адміністрація у своєму поданні. Висновок зазначає, що орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити [PERSON] піклувальником неповнолітніх : [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яка з часу народження займається їх утриманням та вихованням ( а.с.65, 66). Крізь призму врахування найкращих інтересів дітей та дослуховуючись до клопотання позивача судом було вирішено не заслуховувати у судовому засіданні пояснення неповнолітніх дітей, з метою не допущення порушення їх емоційного, психологічного стану, оскільки питання позбавлення батьківських прав матері є насамперед колосальним стресом, який має великий негативний вплив на психологічний стан дітей. Суд вважає, що вищевикладені обставини по справі, а саме те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дочок, не цікавиться їх життям, станом здоров'я, інтересами та вподобаннями, не спілкується з дітьми, не проявляє ініціативи до зустрічей, є свідченням того, що відповідач не займається вихованням своїх неповнолітніх дітей та виконанням своїх батьківських обов'язків щодо них, а відтак є всі підстави для позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що позбавлення батьківських прав як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісну матір, виходячи з характеру такого засобу, слід застосувати до відповідача по відношенню до її дітей, оскільки це викликано необхідністю. А тому, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Позов базується на законі , є обґрунтованим тому його слід задовольнити. Відповідно до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір сплачений при зверненні до суду у розмірі - 704,60 грн.

Outcome: approved