Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

В червні 2016 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з січня 2006 року до червня 2006 року з відповідачем була у близьких відносинах без реєстрації шлюбу, який мали намір офіційно зареєструвати і з цією метою подали заяву про укладення шлюбу до РАЦС Ковпаківського району м. Суми 15 лютого 2006 року з призначенням дати укладення шлюбу дати на 16 червня 2006 року. У період близьких відносин, оріентовно в березні 2006 року завагітніла і відразу повідомила відповідача про свою вагітність і коли перебувала у лікарні на збереженні, постійно відвідував та підтримував. Потім випадково зник і передав через матір, що образився на якийсь вислів і прохає вибачення. 09 листопада 2006 року народився син [PERSON]. Відповідач є батьком дитини, але він відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства. Відповідно запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ч. І\~ст. 135 Сімейного кодексу України. Сам, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому, позивач звернулася до суду з позовом та просить визнати батьківство та встановити, що відповідач [PERSON] є рідним батьком [PERSON], який народився, 09. 11. 2006 року, а також просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов у повному обсязі, а тому просить її позов задоволити з підстав зазначених нею в позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні зпочатку були не згодні з позовними вимогами, а після отримання результатів експертизи погоджуються частково з позовними вимогами, не заперечують проти визнання батьківства, але не згодні з аліментами у такому розмірі, як прохає позивачка і просить врахувати народження іншої дитини у шлюбі, в якому він перебуває. Представник третьої особи Ковпаківського районного у м. Суми відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області в судове засідання не з'явився, але на адресу суду надіслав лист про розгляд справи у його відсутність. Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно зі\~ст. 128 СК України\~підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього - Кодексу\~(за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері). Підтвердженням обґрунтування позову є і позиція Пленуму Верховного Суду України від 15. 05. 2006 N 3 „Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів. Відповідно до ч. 2, ч. 3\~ст. 53 КпШС України 1969 року, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи відповідно до ч. 2, ч. 3\~ст. 53 КпШС України 1969 року, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника)дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред'являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж\~Постанови\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] проживали однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу з січня 2006 року до червня 2006 року. Від спільного проживання 09 листопада 2006 року у них народилася дитина син [PERSON]. Встановлення данних обставин підтверджується подачею їх спільної заяви 15 лютого 2006 року до відділу реєстрації актів цивільного стану Сумського обласного управління юстиції з призначення дати шлюбу на 16.06.2006 року (а.с.10); довідкою про народження дитини [PERSON] 09 листопада 2006 року, де батько дитини записаний за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.7); висновком експерта за № 19/6-01/972 від 15.12.2016 року відповідно до якого [PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON]. Ймовірність даної події складає 99,99% (а.с.81-86). Отже, відповідач є його батьком, водночас він відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства. Відповідно запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ч. І\~ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст. 181 Сімейного Кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до\~ст. 80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність визнання батьківства та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини саме в розмірі 1/4 частини щомісячно до досягнення дитиною повноліття, незважаючи на те, що у відповідача є ще одна дитина, яка проживає з ним і не позбавлена батьківської опіки з його боку. На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 367 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати, що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів, від яких звільнена позивачка по справі. Також, з відповідача по справі, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~на користь позивача слід стягти понесені позивачем судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 561,20 грн., за проведення експертизи у розмірі 5076 грн.; за проїзд до м. Київа для проведення експертизи у розмірі 476,76 грн. та витрати на правову допомогу, що передбачено\~ст. 84 ЦПК України в сумі 7000 грн., які прохає стягнути позивачка на її користь, суд задовільняє частково, виходячи з вимог статті 1 Закону України „Про гранічний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, якою передбачено, що розмір компенсації витрат на правов допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, іншою стороною, а в вдміністративних справах суб'ектом владних повноважень, не може бути перевищувіати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2017 рік установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату: у місячному розхмірі: з 1 січня 3200 грн., у погодинному розмірі: з 1 січня 19,34 гр. Визначаючи розмір компенсаційних витрат на правову допомогу, суд вважає, що сума у розмірі 7000 грн. компенсації є завищеною та не відповідає принципам розмумності, виваженості і справедливості, а тому необхідно визначити у розмірі 1900 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved