Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] (надалі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (надалі по тексту - відповідач-1), [PERSON] (надалі по тексту - відповідач-2), в якому просила суд стягнути з відповідача-1 суму страхового відшкодування в розмірі 27 510,92 грн., пеню у розмірі 1 674,24 грн.; стягнути з відповідача-2 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 18 277,465 грн., а також стягнути солідарно з відповідачів судовий збір у розмірі 551,20 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн., та інші витрати пов'язані із розглядом справи у суді у розмірі 2 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 02.09.2015 року близько 19:00 год. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого - CHRZSLER 300 C д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON] та автомобіля RANGE ROVER SPORT д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] У зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Київський страховий дім", позивач звернувся до страховика з повідомленням про настання страхового випадку. Огляд транспортного засобу проводився за вимогою спеціаліста відповідача на СТО, яке належить ТОВ «Вуді-Пауер», за результатами якого складено рахунок №ПАСС - 0004994 від 07.09.2015 року з сумою збитків у розмірі 41 756,70 грн., 26.05.2016 року відповідачем-1 було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 22 489,08 грн. Між тим, не погодившись з висновком та сумою страхового відшкодування, ПрАТ «Київський страховий дім» провів власну оцінки ТЗ від 29.07.2016р., відповідно до якої вартості матеріальних збитків отриманих внаслідок ДТП становила 68 277,46 грн. Таким чином, враховуючи часткову виплату страхового відшкодування позивач звернувся до суду з цим позовом у якого просив стягнути з відповідача-1 не доплачену суму страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика у сумі 27 510,92. Крім того, позивач зазначив, що ПрАТ «Київський страховий дім» прострочив виконання зобов'язання на 71 день, а саме в період з 13.06.2016 р. по 22.08.2016 р., за таких обставин, у зв»язку з несвоєчасним виконанням відповідачем-1 своїх зобов»язань, позивач просив суд стягнути з відповідача-1 додатково пеню у сумі 1 974,24 грн. Крім того, позивач вважає оскільки сума страхового ліміту не в повній мірі покриває витрати, а відповідач -2 [PERSON] керував на момент дорожньо-транспорної пригоди автомобілем з нього підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 18 277,46 грн.. Також [PERSON] в своєму позові просила суд стягнути солідарно з відповідачів судовий збір у розмірі 551,20 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн., та витрати по оплаті звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 29.07.2016 року в розмірі 2 000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав. Представник відповідача-1 у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову до початку розгляду справи по суті не подав, причини неявки суду не відомі. Представник відповідача-2 у судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на свої письмові заперечення, наголошуючи на тому, що позивачкою не було надано суду доказів того, що [PERSON] був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності саме з відповідачем-1. Крім того 14.03.2016 року позивачем було подано до ПрАТ «Київський страховий дім» заяву про виплату страхового відшкодування із зазначенням збитків станом на 07.09.2015р. у розмірі 41 756,70 грн., що підтверджує згоду позивача з зазначеною сумою, крім того дана сума нею не заперечувалась та не оскаржувалась. Таким чином, у відповідності до страхового полісу №АІ/4238833 зазначена сума входить до ліміту відповідальності, яка становить 50 000,00 грн. на одного потерпілого за шкоду завдану майну, франшиза 0. Крім того, звертав увагу суду, що перша оцінка вартості збитків зроблена одразу після ДТП 07.09.2015 року та становить у розмірі 41 756,70 грн. є найбільш об'єктивним доказом по справі, оскільки повторна експертиза відбулась більш ніж через пів року після дорожньо-транспортної пригоди 28.07.216 та становить 68 277,46 грн., враховуючи що країна в складному економічному становище та курс долара постійно змінюється, відповідно змінюється вартість понесених витрат. В зв'язку з викладеним просив відмовити в частині стягнень відшкодування матеріальних збитків заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з відповідача [PERSON] в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача-2, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1,2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть у ній участь. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 02.09.2015 року о 17:20 год. [PERSON] керуючи автомобілем «Крайслер» д.н.з. [NUMBER] у м. Києві по пр. Героїв Дніпра - вул. Зої Гайдай, під час руху залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ренж Ровер» д.н.з. [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів, що підтверджується Довідкою про пошкодження транспортних засобів (а.с. 7). Як свідчить постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 07.10.2015р. [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у зв'язку з порушенням ним п. 13.1 ПДР України. Приписами ч. 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Цивільна-правова відповідальність винуватця [PERSON] власника транспортного засобу марки «CHRZSLER 300 C д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/4238833, за яким останній застрахував цивільну відповідальність власника перед третіми особами при використанні данного автомобіля. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50 000,00 грн., франшиза - 0 грн. В результаті зазначеної дорожньої пригоди автомобіль марки «RANGE ROVER SPORT» д.н.з. [NUMBER] отримав пошкодження, в зв'язку з чим [PERSON] звернулась до відповідача-1 із повідомленням №2793 від 03.09.2015р. про подію, що може бути визнана страховою. (а.с. 10). На підставі рахунку №ПАсС-0004994 від 07.09.2015 року складеного ТОВ «ВІДІ-ПАУЕР» вартість збитків нанесених позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди склала 41 756,70 грн. Судом встановлено та не заперечувалось позивачем під час розгляду справи, що 26.05.2016р. ПрАТ «Київський страховий дім» виплатило [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 22 489,08 грн. Між тим, згідно звіту №108/07/16 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) RANGE ROVER SPORT д.н.з. [NUMBER], складеного 29.07.2016 року, загальний збиток, завданий власникові автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, складає 68 277,46 грн. (а.с 12-18). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відповідно до ч.1 п.3 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити виплату у строк встановлений договором. Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно ст. 9 цього ж Закону ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, при цьому франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком. Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завданого збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. На підтвердження суми збитків представник позивача посилаються на звіт №108/07/16 складеного 29.07.2016 року, в якому визначено суму збитків на рівні 68 277,46 грн., яка складається із вартості відновлювального ремонту - 47 000,06 грн. та величиною втрати товарної вартості КТЗ - 21 277,40 грн. Підстав для стягнення з відповідачів величини втрати товарної вартості КТЗ суд не вбачає, оскільки обов'язок їх стягнення з відповідачів законодавством не передбачено і позивачем не доведеною Між тим, відповідно до ремонтної калькуляція до цього звіту вартість ремонту дорівнює сумі 47 000,06 грн. (а.с. 21-23) Приймаючи рішення щодо визначення збитків, що підлягає стягненню з ПрАТ «Київський страховий дім», суд керується положеннями ст. 57 ЦПК України та бере до уваги приписи чинного законодавства України щодо відшкодування реальних збитків та вважає за можливе покласти в основу рішення суму у розмірі зазначену у вартість ремонту - 47 000,06 грн. За встановлених судом обставин, беручи до уваги ліміт відповідальності страхової компанії (50 000,00 грн., франшиза 0) та розмір збитків (47 000,06 грн.), враховуючи часткову виплату страхового відшкодування (22 489,08 грн.) суд приходить до висновку щодо стягнення з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь [PERSON] суму у розмірі 24 511,06 грн. Відповідно до ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до правової позиції Верховного суду України згідно постанови №6-49цс 12 від 06.06.2012 року зазначено про те, що зобов'язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст. ст. 549 - 550 ЦК України. Згідно ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Стаття 992 ЦК України встановлює відповідальність страховика, який у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. При визначенні періоду, за який слід стягнути вказані виплати позивач посилається на вимоги п.36.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якими передбачено, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Таким чином, період прострочення виплати становить 71 дні, а саме з 13.06.2016 року по 22.08.2016 року, за який необхідно стягнути обраховані позивачем виплати, між тим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки розрахунок необхідно обраховувати з недоплаченої суми збитків, яка дорівнює 24 511,06 грн. Відповідно до розміщеної на офіційному сайті Національного банку України інформації, облікова ставка НБУ за вказаний період становила з 13.06.2016 року - 28.07.2016 року становила - 18, з 29.07.2016 року по 22.08.2016 року становила 15,5, а відтак сума пені складає - 1 291,00 грн. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Зважаючи на те, що відповідач-1 в судовому засіданні не надав доказів та не навів переконливих доказів правомірності своїх дій по простроченню виплати коштів страхового відшкодування, суд вважає за можливе стягнути з відповідача-1 на користь позивача кошти несплаченого страхового відшкодування в розмірі - 24 511 грн. 06 коп. та пеню у вигляді подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 13.06.2016 року по 22.08.2016 року в розмірі - 1557 грн. 72 коп. Крім того, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України). Враховуючи, що відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/4238833 від 20.11.2014 року укладеного між [PERSON] та ПрАТ «Київський страховий дім» ліміт страхового відшкодування становить 50 000,00 грн., то завдані позивачу збитки страховою сумою покриваються, а тому вимоги про стягнення в солідарному порядку суми страхового відшкодування з [PERSON] не підлягають задоволенню. Щодо вимог про солідарне стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу та інші витрати, суд вважає зазначити наступне. Згідно з вимогами частин 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема й витрати на правову допомогу. Частинами 1 ст. 84 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно п. 48 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 799 статтями 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягується лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із надання правової допомоги у конкретній справі (наприклад: складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат. Таким чином, вимоги позивача стосовно солідарного стягнення з відповідачів витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн., не підлягають задоволенню за відсутності доказів сплати такої суми та доказів надання правової допомоги на вказану суму. Щодо відшкодування позивачу понесених нею витрат по оплаті звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 29.07.2016 року в розмірі 2 000,00 грн., то такі вимоги задоволенню також не підлягають, оскільки не відносяться до судових витрат в розумінні п. 4 ст. 79 ЦПК України, в якому зазначено, що до таких витрат відносяться лише судові експертизи, тоді як складання та надання суду вказаного звіту є способом доказування сторони спору, яка зобов"язана надати доказ в підтвердження своїх вимог чи заперечень.

Outcome: partial