Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення права власності на спадкове майно. Вимоги позову мотивовано тим, що 23.05.2015 року помер батько позивача [PERSON], а мати [PERSON], померла 18.03.2008 року. Після смерті батька залишилося спадкове майно - жилий будинок в с.Новоселиця по вул. Лісова 8, Виноградівського району. На випадок смерті, батько позивача залишив заповідальне розпорядження на користь позивача. Крім позивача спадкоємцем щодо спадкового майна є також рідна донька спадкодавця-відповідачка [PERSON],Ю яка спадщину не прийняла та претензій до такої не ставить. Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» за №667 від 30.12.2015 року та технічного паспорту на житловий будинок даний житловий будинок з надвірними будівлями будівництвом завершений будівництвом, однак правовстановлюючих документів спадкодавцем [PERSON]на нього не виготовлено. Відповідно довідки Новоселицької сільської ради, вищевказаний жилий будинок з надвірними будівлями згідно погосподарської книги рахується за [PERSON] Позивачем у встановлений законом термін прийнято спадщину, так як позивач проживав разом зі спадкодавцем на день його смерті та надалі продовжує проживати у вказаному будинку, добросовісно та відкрито користується ним, сплачує комунальні послуги. За оформленням права власності на спадкове майно позивач звернулася до приватного нотаріуса. / У видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно нотаріусом позивачці було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно та рекомендовано звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду. Позивач [PERSON], про день, час і місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений в судове засідання не з"явився, однак подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідачка [PERSON], про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений належним чином своєчасно, в судове засідання не зявився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. В судовому засіданні встановлено, що 23.05.2015 року помер батько позивача [PERSON], а мати [PERSON], померла 18.03.2008 року. Після смерті батька залишилося спадкове майно - жилий будинок в с.Новоселиця по вул. Лісова 8, Виноградівського району. На випадок смерті, батько позивача залишив заповідальне розпорядження на користь позивача. Крім позивача спадкоємцем щодо спадкового майна є також рідна донька спадкодавця-відповідачка [PERSON],Ю яка спадщину не прийняла та претензій до такої не ставить. Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» за №667 від 30.12.2015 року та технічного паспорту на житловий будинок даний житловий будинок з надвірними будівлями будівництвом завершений будівництвом, однак правовстановлюючих документів спадкодавцем [PERSON]на нього не виготовлено. Відповідно довідки Новоселицької сільської ради, вищевказаний жилий будинок з надвірними будівлями згідно погосподарської книги рахується за [PERSON] Позивач [PERSON], в порядку ст.1268 ЦК України в 6-ти місячний строк спадщину прийняла, так як постійно зареєстрований, проживав із спадкодавцем, і в тому числі на день його смерті. Згідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, згідно з ч. 5 цієї статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Після 6-ти місяців після смерті спадкодавця позивач [PERSON], звернувся до нотаріуса для видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно. Нотаріус відмовив по тій причині, що для оформлення спадщини необхідно правовстановлюючий документ на будинок, який, повиннен бути зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Правовстановлюючий документ на будинок відсутній. Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року \\ справа №6-137цс13\\. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків»\\ далі-Указ від 26 серпня 1948 року\\, що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-11, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» \\ далі- Постанова від 26 серпня 1948 року\\, які ? зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. За Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням цих актів законодавства. Ці правові акти не пов»язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням реєстрації. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР , що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року \\втратила чинність на під ставі Наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13.12.1995 року\\, будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали. Житловий будинок по вул.Лісова 8, в с. Новоселиця, рахується за померлим [PERSON] на підставі довідки, виданої Новоселицькою сільською радою від 17.11.2015 року за №541, що відмічено в довідці КП «Виноградівське інвентарбюро» від 30.12.2015 року за №667. Цей будинок побудований в 1986 році, що стверджується технічним паспортом на будинок. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Outcome: approved