Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. 12 липня 2015 року о 09 годині 40 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись заднім ходом не переконалась в безпечності маневру, внаслідок чого скоїла наїзд на стоячий автомобіль [NUMBER]. Постановою Мелітопольського міськрайонного суду від 22.07.2015 року відповідачку визнано винною та притягнуто до адміністративною відповідальності за ст. 124 КУпАП. Автомобіль Volkswagen Passat д/н [NUMBER] належить позивача на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. ПрАТ «Київський страховий дім» склав Страховий акт № 712-2851/1 по договору страхування АЕ-3056440 від 18.03.2015 року, згідно якого сума страхового відшкодування складає 6151,43 грн. Вищезазначена сума страхового відшкодування була зменшена на суму франшизи в розмірі 1\~000 грн., як це передбачено договором страхування. 11.08.2015 року позивач надіслав на адресу проживання відповідача вимогу щодо сплати йому суми франшизи в розмірі 1000,00 грн. Однак, вищезазначений лист відповідач не отримував, що підтверджується повернутим на адресу позивача поштовим конвертом. Крім того, позивач зазначає, що крім майнової, йому було спричинену моральну шкоду, яка полягає в його душевних стражданнях та яку він оцінює в 5000,00 грн. На підставі вищевикладеного позивач просить суд: стягнути з відповідача суму франшизи в розмірі 1000 грн., суму моральної шкоди в розмірі 5000 грн. та судові витрати, які складаються з суми судового збору в розмірі 487,20 грн. та суми витрат на правову допомогу в розмірі 450 грн. В судове засідання зявилися сторони. Позивач в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачка в судовому засіданні визнала позовні вимоги в частині стягнення з неї на користь позивача суми франшизи в розмірі 1000,00 грн., інші позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та просить суд відмовити в їх задоволенні. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 22 Цивільного Кодексу України особа, якій завдано збитків, має право на відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. ст. 526,527,530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору й вимогам цього Кодексу й інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України: „Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку". Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України: шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме : шкода завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.. 1194 Цивільного кодексу України передбачає, що «Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. 12 липня 2015 року о 09 годині 40 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись заднім ходом не переконалась в безпечності маневру, внаслідок чого скоїла наїзд на стоячий автомобіль [NUMBER], що підтверджується постановою Мелітопольського міськрайонного суду від 22.07.2015 року, якою відповідачку визнано винною та притягнуто до адміністративною відповідальності за ст. 124 КУпАП./а.с.10/ Автомобіль Volkswagen Passat д/н [NUMBER] належить позивача на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу./а.с.9/ ПрАТ «Київський страховий дім» склав Страховий акт № 712-2851/1 по договору страхування АЕ-3056440 від 18.03.2015 року, згідно якого сума страхового відшкодування складає 6151,43 грн./а.с.12/ Вищезазначена сума страхового відшкодування була зменшена на суму франшизи в розмірі 1\~000 грн., як це передбачено договором страхування. 11.08.2015 року позивач надіслав на адресу проживання відповідача вимогу щодо сплати йому суми франшизи в розмірі 1000,00 грн. Однак, вищезазначений лист відповідач не отримував, що підтверджується повернутим на адресу позивача поштовим конвертом./а.с.14-16/ Позовні вимоги в частині стягнення суми франшизи в розмірі 1000,00 грн. були визнанні відповідачкою. Таким чином, судом встановлено, що виплаті страховою компанією страхового відшкодування [PERSON], був зменшений розмір цього страхового відшкодування на суму франшизи, яка дорівнює 1000,00 грн., і вона повинна бути стягнута з відповідача. В той же час позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд керується розясненнями постанови Пленума Верховного Суду України від 31.03.1995 року ( з наступними змінами та доповненнями) «Про судову практику у справах про стягнення моральної ( немайнової) шкоди». Згідно п.3 вищеназваної постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань чи інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями чи бездіяльності інших осіб. Разом з тим, у п.4 постанови вказується, що позивач зобовязаний довести не тільки факт заподіяння моральних страждань, але і пояснити з яких міркувань він виходив, зазначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Суд бере до уваги , що внаслідок ДТП позивач поніс певні моральні страждання, які полягають у глибоких душевних стражданнях, порушення звичного способу життя тощо. Тому

Outcome: partial