Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

До суду звернулась заявниця [PERSON] з заявою у якій просить встановити факт смерті 11.12.2017 року у смт. Гаспра, м. Ялта, Автономна Республіка Крим своєї матері [PERSON], [INFO]. Свою заяву обґрунтовує тим, що вона є дочкою [PERSON], яка померла 11.12.2017 року у смт. Гаспра, м. Ялта, Автономна Республіка Крим, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД № 616486 виданим 30.12.2017 року Ялтинським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану так званого Міністерства юстиції Республіки Крим. Селище Гаспра, м. Ялта, Автономної Республіки Крим знаходиться на тимчасово окупованій території України, у звязку з чим, там не діють державні органи влади України. З метою реєстрації смерті матері заявниця зверталася до Міловського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, однак їй було відмовлено у реєстрації та видачі свідоцтва про смерть, у звязку з тим, що не був наданий документ встановленої форми. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне для здійснення державної реєстрації смерті матері та отримання свідоцтва про смерть для реалізації в подальшому спадкових прав. Заявник [PERSON] до судового засідання не зявилася, однак просила суд розглянути справу без її участі. Представник від заінтересованої особи Міловського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області до суду не зявилась, однак повідомила про можливість розгляду справи за її відсутністю. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги заявниці [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії паспорту заявниці, [PERSON], вона є громадянкою України, зареєстрована та фактично проживає за адресою: [INFO]. (а.с. 6-7) Згідно копії свідоцтва про народження серії ІІ - УР № 307722, [PERSON] народилася 21.07.1960 року, та її матірю є [PERSON]. (а.с. 9) Як слід з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-АГ № 462446, [PERSON] та [PERSON] 20.04.1979 року зареєстрували шлюб, після реєстрації якого прізвище дружини є «Бондарчук». (а.с. 10) Відповідно до копії паспорту [PERSON] при житті була громадянкою України. (а.с. 11) Як слід з копії медичного свідоцтва про смерть серії 35 № 041287 виданого 13.12.2017 року «Державним бюджетним закладом охорони здоровя так званої Республіки Крим «Ялтинська Міська лікарня № 1» та довідки про причину смерті № 1934, виданої 30.12.2017 року Ялтинським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим [PERSON] померла 11.12.2017 року у смт. Гаспра, м. Ялта, Автономна Республіка Крим від атеросклеротичної хвороби серця. (а.с. 13-14) Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-АЯ № 616486 виданого 30.12.2017 року Ялтинським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, [PERSON], [INFO], померла 11.12.2017 року у смт. Гаспра, м. Ялта, Автономна Республіка Крим. (а.с. 15) Згідно відмови Міловського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 19.04.2019 року, [PERSON] було відмовлено у реєстрації смерті матері [PERSON], у звязку з наданням неналежних документів. (а.с. 16) Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Окрім, того суд приймає до уваги висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Так, суд оцінює надані копію медичного свідоцтва про смерть, довідку про причину смерті, свідоцтво про смерть, як докази які містять інформацію, щодо предмету доказування на підставі яких можливо встановити наявність факту смерті, які дають висновок про наявність таких обставин не зважаючи на те, що документи не відповідають належній формі. Згідно п.\~8\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З ч. 1 ст. 317 ЦПК України вбачається, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно п. 3 наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» було тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.» Правовий режим тимчасового окупованої території визначає Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно зі ст.\~3\~цього закону визначено межі тимчасово окупованої території: сухопутна територія АР Крим та м. Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; повітряний простір над вищезазначеними територіями. Відповідно до ст. 1 Закону тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Таким чином, заявницею, [PERSON], було доведено, що вона є дочкою [PERSON], яка померла 11.12.2017 року на окупованій території України, вимоги заявника є законними та підлягають задоволенню. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved