Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Відділення ВД Фонду ССНВ у м.Красному Лучі Луганської області про стягнення моральної шкоди, заподіяну внаслідок професійного захворювання на виробництві.В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він знаходився у трудових правовідносинах більш ніж 25 років з ДП «Донбасантрацит» в особі ВП шахта «Ізвєстій». 30.07.2003 р. було складено акт розслідування професійного захворювання, в результаті чого встановлено, що його здоров'ю заподіяно шкоду - антракосиликоз І ступеня, емфізема легенів, що призвело до стійкої втрати професійної працездатності. Краснолуцьким міським центром ВТК йому встановлено 20 % втрати професійної працездатності з 04.08.2003 р. - первинно, а з 28.10.2003 р - безстроково. У зв'язку з каліцтвом він зазнав глибоких фізичних та моральних страждань, що призвело до вимушених змін у життєвих стосунках та у звичному життєвому укладі. Він змушений постійно звертатися в лікувальні установи за медичною допомогою, часто проходити курси стаціонарного й амбулаторного лікування, відчуває постійне фізичне недомагання, не може займатися важким фізичним трудом, вести домашнє господарство у звичному об'ємі та темпі. Розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяну йому внаслідок професійного захворювання на виробництві, визначає у 8000 гривень. У судове засідання позивач не з'явився, на адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У наданому суду запереченні просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що потерпілий на виробництві [PERSON] знаходиться на обліку у відділенні ВД Фонду ССНВ у м. Красний Луч з листопада 2003 року відповідно до Постанови відділення Фонду ССНВ у м. Красний Луч від 25.11.2003 року № 313 по професійному захворюванню пневмоконіоз та втраті професійної працездатності у розмірі 20 % згідно довідки МСЕК від 28.10.2003 року. Починаючи з листопада 2003 року і дотепер позивач своєчасно та у повному обсязі отримує страхові виплати з відшкодування шкоди та фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими доповненнями, роз'яснено, що до вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, застосовується тримісячний строк позовної давності (ст. 233 КЗпП України). Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 року №4-рп/2012 зазначено, що в аспекті конституційного звернення визначені ЦК України і КЗпП України підстави та порядок відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди слід розглядати у нерозривному зв`язку з положеннями ст.233 КЗпП України, в яких встановлно строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, зокрема, тримісячний строк, який розпочинається з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Позивач дізнався про порушення свого права з моменту встановлення йому відсотка втрати працездатності, а саме з листопада 2003 року, про що свідчить також і особова заява потерпілого про призначення страхових виплат. Відповідач по справі вважає, що у позивача відсутні підстави для відшкодування йому моральної шкоди у зв'язку із пропуском тримісячного строку позовної давності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які приймають участь у справі. Вирішуючи питання про обґрунтованість заяви суд виходить з дизпозитивності прав сторін та того, що згідно зі ст.10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюється судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об`єктивну неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. прийшов до наступного. Згідно копії трудової книжки [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Донбасантрацит» ВП «шахта Ізвєстій» з 05.09.1984 р. по 28.02.2009 р. Згідно акту розслідування професійного захворювання №18 від 30.07.2003 року проведено розслідування випадку професійного захворювання, встановленого [PERSON] - антракосиликозу І ст.. Причиною професійного захворювання [PERSON] визначено перевищення максимально-разової концентрації углепородного пилу у підготовчих вироботках. Висновком МСЕК [PERSON] встановлено 20 % втрату професійної працездатності з 04.08.2003 р.-первинно, а з 28.10.2003 р.-безстроково. Відповідно до висновку профпатологічної лікарської експертної комісії від 01.07.2003 р. позивачу рекомендовано спостереження та лікування у період загострення захворювання у терапевта за місцем проживання. Заборонені роботи в умовах підвищеної запиленості, загазованості, тяжкого фізичного навантаження, переохлаждення. Санаторне-курортне лікування у санаторіях пульманологічного напрямку. Судом встановлено, що [PERSON] знаходиться на обліку у відділенні ВД Фонду ССНВ у м.Красному Лучі з листопада 2003 року. Згідно заяви позивача до ВД Фонду СНВ у м.Красному Лучі від 22.11.2003року Постановою Фонду за № 313 від 25.11.2003 р. по професійному захворювання пневмоконіоз та втрати професійної працездатності у розмірі 20% позивачу призначені страхові виплати: одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 10640грн. та щомісячні грошові суми, що компенсують відповідну частину втраченого заробітку, призначені витрати на медичнку та соціальну допомогу, які позивач отримує вчасно та у повному обсязі, починаючи з листопада 2003 року і дотепер. Згідно ст. 34 ч.3 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" (в редакції 01.05.2003 р.) моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків за заявою потерпілого з викладом характеру заподіяної моральної (немайнової) шкоди та за поданням відповідного висновку медичних органів. Відшкодування здійснюється у вигляді одноразової страхової виплати незалежно від інших видів страхових виплат. Сума страхової виплати за моральну (немайнову) шкоду визначається в судовому порядку. При цьому сума страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, незалежно від будь-яких інших страхових виплат. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, враховуючи стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Позивач у своєму позові намагається довести моральну шкоду,

Outcome: dismissed