Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про дачу дозволу на виїзд дитини без згоди батька до досягнення дитиною повноліття та виготовлення паспорта (проїзного документа). Свої вимоги обґрунтовує тим, що із відповідачем у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, в якому народився син [PERSON],[INFO] народження. Оскільки дитина часто хворіє, має намір поїхати на відпочинок за кордон, однак відповідач по справі надати дозвіл на виїзд дитини за межі території України добровільно відмовився, у зв'язку із чим вона не може виготовити паспорт для дитини та поїхати на відпочинок за кордон, що перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів дитини. Позивач в судове засідання не з'явилась, подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.03.2012року. В шлюбі у сторін народився син [PERSON],[INFO]. (свідоцтво про народження серії [NUMBER] актовий запис за №1092, зроблений відділом ДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області 31.05.2006року). Згідно довідки №3666, виданої 13.07.2015р. виконавчим комітетом Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON],[INFO] зареєстрований та проживає разом із матір»ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] Як вбачається з довідки, виданої Тернопільською центральною районною лікарнею 16.07.2015р., [PERSON],[INFO]. потребує санаторно - курортного оздоровлення в Україні та за її межами. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 2 статті 150, ч.2 статті 155 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно статті 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до вимог статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР №789-XII від 27.02.91р. передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюється вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 6 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що держава гарантує дитині право на охорону здоров'я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини. У статті 313 ЦК України зазначено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За змістом статей 2, 4 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є, зокрема, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача про надання нотаріальної згоди на виїзд дитини за кордон у супроводі матері. Однак, відповідач такої згоди не дає, що, на переконання суду, порушує законі права дитини на виїзд за кордон із матір'ю з метою лікування, оздоровлення та відпочинку, а також порушує законні права матері надати дитині таку можливість. Таким чином, суд прийшов до висновку, про можливість дозволити [PERSON] виготовити документи для сина [PERSON],[INFO]. року народження, для тимчасового виїзду за кордон, без згоди батька [PERSON] та дозволити тимчасові виїзди малолітнього [PERSON],[INFO]., без згоди батька [PERSON], за межі України в супроводі матері [PERSON], до досягнення дитиною повноліття в наступні країни: Болгарія, Чорногорія, Хорватія, Італія, Іспанія, Польща, Чехія, Словаччина, Угорщина, Франція, Австрія, Німеччина. В силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати, а саме 243,60 грн. сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved