Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги він обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 19.06.2014 р. Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві. Від даного шлюбу спільних дітей у сторін немає. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя, несумісністю характерів, відсутністю взаєморозуміння та втратою почуття любові. Між сторонами часто виникали сварки та суперечки з приводу побутових питань, що призводило до напруженої обстановки в сім'ї. Сторони не підтримують шлюбні стосунки; окремо проживають. Сторони не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. Спільні спроби зберегти шлюб бажаних результатів не дали. Представник позивача надав заяву про підтримання позовних вимог [PERSON] у повному обсязі та слухання справи за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася судом про місце і час слухання справи. На підставі ст. 224 ЦПК України та за згодою позивача, його представника суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 19 червня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 1229. Від шлюбу у подружжя дітей немає. Спір про поділ спільного майна між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права і обов»язки. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків. Сторони не ведуть спільне господарство, не пов»язані спільним побутом. Шлюб існує формально. Зазначені обставини були встановлені при розгляді справи. Подальше існування сім»ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім»ї. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Як зазначалось судом вище, сторони у справі не мешкають разом, не ведуть спільне господарство, не пов'язані спільним побутом, кожен з них має власні інтереси. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сім'я існує формально, а отже шлюб між сторонами може бути розірваний. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим в зв»язку з відсутністю бажання сторін на відновлення шлюбних стосунків, втратою почуттів та відсутністю взаєморозуміння. На підставі викладеного,

Outcome: approved