Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх позовних вимог на те, що з 2002 року по [INFO] року він та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері, відповідно до ч.1 ст.135 СК України. [PERSON] померла [INFO] року, з того часу дитина проживає у сестри померлої [PERSON]. Позивач вважає себе батьком [PERSON], тому просить суд визнати його батьком дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали позов. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] проти позову заперечили та пояснили, що позивач [PERSON] та сестра відповідача [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Після смерті [PERSON] позивачеві було запропоновано виховувати дитину, але він відмовився. З того часу дівчинка живе в [ADDRESS] в сім'ї відповідача [PERSON], яка виховує дитину як рідну дочку, дитина забезпечена всім необхідним, навчається в загальноосвітній школі. Як за життя [PERSON], так і після її смерті, позивач [PERSON] дитиною не цікавиться, не приділяє їй батьківської уваги, не піклується про неї та не надає матеріальної допомоги на її утримання. В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, органу опіки та піклування Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області Куліш О.М. не заперечувала проти задоволення позову. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, органу опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації в місті Херсоні не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - своєю заявою до суду третя особа просить розглядати справу за відсутності їхнього представника. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, органу опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації в місті Херсоні, на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні свідки [PERSON] - брат відповідача, [PERSON] - сусідка відповідача та [PERSON] - невістка відповідача пояснили, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають малолітню дочку [PERSON]. Після смерті [PERSON] дівчинка була прийнята в сім'ю відповідача [PERSON] на правах рідної дитини. Біологічний батько дівчинки [PERSON] проживає окремо, дитиною не цікавиться, не приділяє їй батьківської уваги, не піклується про неї та не надає матеріальної допомоги на її утримання. В судовому засіданні малолітня [PERSON] пояснила, що раніше вона проживала разом зі своїми матір'ю [PERSON] та батьком [PERSON] в м.Херсоні. Після смерті матері вона живе у своєї тітки [PERSON] в [ADDRESS]. Її батько [PERSON] проживає окремо, з нею практично не спілкується. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що з 2002 року по [INFO] року позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. В порядку ст.126 СК України (за заявою матері та батька дитини) [PERSON] добровільно не визнав себе батьком [PERSON] та не подавав відповідної заяви до державного органу реєстрації актів цивільного стану. Запис про батька [PERSON] у Книзі реєстрації народжень був проведений відповідно до ч.1 ст.135 СК України - за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька записані за вказівкою матері. Мати дитини [PERSON] померла [INFO] року. З того часу дитина живе в сім'ї своєї тітки - відповідача [PERSON], куди була прийнята на правах рідної дитини. Кровний батько дитини [PERSON] проживає окремо, з дочкою практично не спілкується. Згідно ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду. Згідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Таким чином, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При вирішенні спору про визнання батьківства суд враховує усі вище перераховані докази в сукупності. Разом з тим, важливе значення в процесі доказування має висновок судово-біологічної (генетичної) експертизи, яка є найбільш ефективним доказом, що підтверджує наявність чи відсутність батьківства особи щодо дитини. При цьому, при вирішенні спору про батьківство перевага надається не юридичному, а біологічному критерію, якого достатньою для задоволення позову про визнання батьківства. Факт кровного споріднення між позивачем [PERSON] та дитиною [PERSON] підтверджується поясненнями позивача про перебування в інтимних відносинах з матір'ю дитини [PERSON], поясненнями відповідача [PERSON], поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], поясненнями малолітньої [PERSON] та висновком судово-генетичної експертизи. Так, з висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, проведеної експертами комунальної установи „Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи", вбачається, що [PERSON] може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] з ймовірністю 99,99 %, таким чином батьківство практично доведене. Суд критично оцінює заперечення відповідача проти позову з посиланням на відсутність у позивача [PERSON] батьківських почуттів відносно малолітньої дочки [PERSON] Дійсно, в судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] позивач [PERSON] відмовився залишити біля себе свою малолітню дочку [PERSON], хоча мав таку можливість. З того часу позивач проживає окремо від дитини, не займається її вихованням, та розвитком, не піклується про неї, не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи. Проте, встановлення біологічного батьківства є безумовною підставою для визнання батьківства в розумінні ст.128 СК України. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати відповідача [PERSON] батьком [PERSON]

Outcome: approved