Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу - позичених і неповернутих грошових коштів та пені за прострочення повернення боргу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] 28.08.2019 року позичила (одержала) у нього 43 000 грн. для власних потреб, про що власноручно написала розписку із зобов`язанням повернути цей борг позивачу до 21.09.2019 року. Відповідач [PERSON] у своїй розписці від 28.08.2019 р. визнала факт зобов`язання - грошової заборгованості перед позивачем у зазначеному розмірі та зобов`язувалась повернути борг до 21.09.2019 року, але свого зобов`язання досі не виконала. Наявність боргового документа (розписки від 28.08.2019 року) у позивача і відсутність у відповідача - боржника [PERSON] розписки про повернення боргу свідчить про наявність у боржника - відповідача [PERSON] невиконаного боргового грошового зобов`язання перед позивачем [PERSON] у розмірі 43 000 грн. Саме таким правочином є зазначена розписка відповідача - боржника [PERSON] від 28.08.2019 року. Зазначеною розпискою від 28.08.2019 року сторони у письмовій формі узгодили, що у разі невиконання зазначеного боргу зобов`язання своєчасно, строком до 21.09.2019 року відповідач [PERSON] зобов`язується сплатити позивачу [PERSON] пеню у розмірі 1% від суми цього зобов`язання за кожен день прострочення виконання, тобто у повній відповідності до зазначених положень ст. 547 - 552 ЦК України. Зазначає, що станом на даний час прострочення виконання вказаного боргового грошового зобов`язання складає 366 днів, по 1% у день це складає 366%, а у грошовому виражені становить: 43 000 грн. : 100% = 430 грн. - 1% від суми боргу х 366 днів прострочення його сплати = 157 380 грн. + 43 000 грн. = 200 380 грн. (вартість боргу за позикою з пенею). Вартість втрат від інфляції за період прострочення сплати зазначеного боргу відповідача перед позивачем згідно доданого розрахунку становить 775 грн. 60 коп. Вартість нарахованих 3% річних від простроченої суми боргу відповідача перед позивачем згідно доданого розрахунку становить 1 294 грн. Отже, позивачем зазначається, що всього з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення: 43 000 грн. (борг + 157 380 грн. (пеня) + 775,60 грн. (втрати від інфляції) + 1 294 грн. (3% річних від простроченої суми боргу) = 202 749 грн. 60 коп. Також просить суд стягнути судові витрати по справі та витрати на правничу допомогу. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні суду пояснила, що вона працювала у позивача та мала недостачу. Розписка була нею написана власноручно, просила суд зменшити розмір пені. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно розписки від 28 серпня 2019 року [PERSON] одержала в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 43 000,00 грн. для сплати відсотків по кредиту, які вона зобов`язалася повернути до 21.09.2019 року. Згідно зазначеної розписки встановлено, що [PERSON] у випадку недотримання цього, зобов`язалась сплатити пеню в розмірі 1% від суми за кожний день прострочення. Відповідач в судовому засіданні підтвердила факт написання розписки, а тому виникнення боргового зобов`язання за договором позики є встановленим належним доказом, а саме оригіналом даної розписки. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. При укладенні договорів позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови таких договорів, а саме: розмір позики та строк її повернення. Таким чином вказаний договір позики вважається укладеними та підлягає до виконання. Відповідно до розписки від 28.08.2019 року позивач виконав зобов`язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов`язання позичальника виконані не були. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що булипередані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). У частині першій статті 1050 ЦК України встановлено, що у разі несвоєчасного повернення позичальником суми позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника. Розписка є документом, який боржник видає кредитору, підтверджуючи як укладення договору позики, так і його умови, а також, засвідчуючи отримання певної грошової суми. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разінеможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника таких, що ґрунтуються на законі, невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частина 1 статті 546 ЦК України визначає види забезпечення виконання зобов`язання, а неустойку, поруку, гарантію, заставу, притримання, завдаток, право довірчої власності. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»). Розпискою від 28.08.2019 року сторони у письмовій формі узгодили, що у разі невиконання зазначеного боргу зобов`язання своєчасно, строком до 21.09.2019 року відповідач [PERSON] зобов`язується сплатити позивачу [PERSON] пеню у розмірі 1% від суми цього зобов`язання за кожен день прострочення. Станом на 28.09.2020 року прострочення виконання вказаного боргового грошового зобов`язання складає 366 днів, а тому пеня за прострочку грошового зобов"язання становить 157380 гривень ( 43 000 грн. : 100% х 1% х 366 днів). Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають до часткового задоволення, оскільки нарахована позивачем пеня за несвоєчасне погашення кредитув розмірі 157 380 грн., значно перевищує суму боргу та слід зменшити розмір пені до суми боргу у розмірі 43000 гривень. Таким чином, право позивача порушене невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики (розпискою) в розмірі 86 000 гривень 00 копійок, яка складається з 43 000 гривень 00 копійок суми основного боргу та 43 000 гривень 00 копійок пені за договором позики. Відповідно дост. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та інші, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Із матеріалів справи вбачається, що 25.09.2020 року позивачем укладено договір про надання правничої допомоги з адвокатом Борзих А.В., додаток №1 до договору (попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу. Як вбачається із акту виконаних робіт від 28.09.2020 року за договором про надання правничої допомоги від 25.09.2020 року, адвокатом Борзих А.В. було надано [PERSON] правничу допомогу, а саме: адвокат надав Клієнту консультації щодо цивільно-процесуального законодавства, цивільно- правових відносин щодо вирішення спору у суді за позовною заявою у цій справі, підготував проект позовної заяви на 3 арк., здійснив розрахунки пені, втрат від інфляції та 3% річних за прострочення повернення цього боргу з [PERSON] , забезпечив докази у справі, проект договору надання правничої допомоги, орієнтовного розрахунку витрат на надання правничої допомоги, акту виконаних робіт за договором на надання правничої допомоги та ін. Загалом було витрачено п`ять годин на з`ясування обставин та проведення консультацій з Клієнтом, збирання доказів у справі, підготовку та складання зазначеної заяви . Зазначені юридичні послуги з надання правничої допомоги надано повністю та у відповідності до умов договору від 25 вересня 2020 року, чим Адвокатом належно здійснене юридичне обслуговування Клієнта. Оплата зазначених юридичних послуг за години роботи Адвоката здійснена повністю відповідно до умов цього договору. З квитанції №5102-21-002/С від 21.09.2020 року встановлено, що [PERSON] оплачено 8346,80 грн. за надання правової допомоги [PERSON] . За таких обставин, суд приходить до висновку, що додані докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, є належними та підтверджують визначену ним загальну суму таких витрат, а тому, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 860 грн. 00 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial