Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, вказуючи, що з відповідачем перебувала в незареєстрованому шлюбі від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Останні роки сторони разом не проживають. Позивач вказує, що ще до моменту припинення спільного проживання відповідач самоусунувся від виховання та утримання доньки. З дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, навчанням, здоров`ям, тощо. По наявній у позивача інформації, відповідач зловживає алкоголем, має схильність до гри в азартні ігри, має безліч кредитів та ніде не працює. В підтвердження факту невиконання відповідачем батьківських обов`язків представник надала до позову ряд довідок з дошкільного навчального закладу, студії пісочної анімації, Васильківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня №6, в яких зазначено, що батько не приймав участі у вихованні дитини, не відвідував батьківські збори, свята, тощо. Позивач дбає про дитину займається її фізичним та духовним вихованням. Донька проживає біля позивачки в належній їй на праві власності квартирі по [ADDRESS] . Рішенням № 167 від 27.04.2020 року виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області було затверджено висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] та визначено місце проживання дитини разом з матір`ю [PERSON] .. 22.10.2020 року на засіданні виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області було прийнято рішення №400, яким затверджено висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, тому позивач звернулася з даним позовом до суду. Ухвалою судді від 17.11.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 06.01.2021 року відповідач, від імені та в інтересах якого діє представник [PERSON] , подав до суду відзив в якому заперечив, щодо позовних вимог, вважає, що вони не підлягають задоволенню. Вказує, що не заперує факт проживання в цивільному шлюбі з позивачем та народження від цих відносин доньки [PERSON] . Твердження позивача про небажання відповідача спілкуватись з донькою є надуманими, оскільки позивач сама чинить перешкоди в його спілкуванні з донькою. Відповідач звернувся до служби у справах дітей Васильківської міської ради Київської області з заявою про визначення його участі у вихованні доньки, так як проживає віддалено від місця проживання доньки не має змоги частіше приїздити до неї. Будь-якого контакту позивач з відповідачем уникає та не дає бачитись з дитиною і відмовляється отримувати кошти на її утримання, не повідомляє номер банківської карти для здійснення переказу коштів. Вказав, що за місцем проживання відповідач характеризується позитивно, шкідливих звичок не має, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. На даний час не працює, але перебуває на обліку РЦЗ як безробітній. Має у власності крартиру, але на даний час проживає разом з батьками. Щодо рішення №400, яким затверджено висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, вважає його винесеним з грубим порушенням процедури перевірки відповідача за місцем проживання, яка взагалі не проводилась, та не було залучено орган опіки та піклування Новоукраїнської РДА, тому просить суд відмовити в задоволенні позову. 15.01.2021 року представник позивача надіслала до суду відповідь на відзив, оскільки вважає, доводи зазначені у відзиві безпідставними та надуманими, такими, що не відповідають дійсності. Зокрема вказавши, що з 2016 року відповідач не приймає участі у вихованні і утриманні дитини, не цікавиться її життям, в доказ зазначеного надано відповідні довідки. В свою чергу відповідач доказів на підтвердження вчинення позивачкою перешкод у побаченні з дитиною не надав, а заяву до служби у справах дітей Васильківської міської ради Київської області ним подано вже після першого засідання розгляду даної справи. У визначені дні та години на побачення з дитиною відповідач не з`являється. Фото надані до відзиву взято відповідачем з соціальної мережі Фейсбук, а світлина з донькою то єдине св`ято в дитячому садочку на яке з`явився відповідач. Позивач також стверджує, що відповідачу добре відомий номер її карткового рахунку, так як 06.12.2019 року він пересилав на її рахунок 4000 грн. Заперечує, щодо допущених порушень служби у справах дітей Васильківської міської ради Київської області під час розгляду питання про доцільність позбавлення батьківських прав, оскільки відповідач добре знав про розгляд даного питання, як доказ надала роздруківку СМС переписки сторін через Вайбер. Просить суд звернути увагу на характер спілкування відповідача в роздруківкі переписки Вайбер, з якої позивач переконана, що відповідач, як і в період їх спільного проживання зловживає алкогольними напоями, має розлади психологічного характеру, грає в азартні ігри, має борги. Окрім того позивач схильний до суїциду. Також позивач вважає, що відповідач несе загрозу для дитини через свою поведінку, та враховуючи, що позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, просить суд позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 20.01.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов. Позивач додатково в судовому засіданні 18.03.2021 року пояснила, що дійсно з 2011 року проживала з відповідачем в цивільному шлюбі, від якого мають доньку. З 2014 року не проживають разом. Відповідач зловживає алкогольними напоями, в садочку був лише двічі, матеріальну допомогу останній раз надавав в липні 2020 року. У встановлені дні побачень жодного разу не з`явився, перешкод у спілкуванні відповідача з донькою не чинила. До суду з вимогами про стягнення аліментів не зверталася. В судовому засіданні 22.09.2021 року суду пояснила, що 1 рік і 2 місяці відповідач не приїздив до дитини з останнього побачення, одного разу переказав на картку позивача 4000 грн, коли проживав в Київській області дарував дитині подарунки: лего, кінетичний пісок, велосипед, був випадок, коли відповідач приїхав до дитини в стані алкогольного сп`яніння, перешкоди в спілкуванні не чинила. Відповідач в судовому засіданні просив суд не позбавляти його батьківських прав відносено доньки, бажає бачитися з дитиною, перешкодою є відстань та позивач не дозволяє бачитися з дитиною Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відзив. Представник третьої особи служби у справах дітей та сім"ї Васильківської міської ради Київської області в судовому засіданні 22.09.2021 року пояснив, що до служби щодо чинення перешкод відповідач не звертався, підтримує висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відносно відповідача. Представник служби у справах дітей Новоукраїнської РДА про позбавлення батьківських прав в судовому засіданні 22.09.2021 року просила відмовити в позові, вважає, що батько бажає спідкуватися з дитиною, умови проживання відповідача задовільні, створені належні умови для проживання та виховання дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 22.09.2021 року суду пояснила, що вона являється сестрою відповідача, сторони проживали разом, дитину доглядав, з дитиною грався, вони розмовляли, домовлялися про побачення, позивач блокує телефон, щоб батько не телефонував, особисто бачила, як відповідач надавав кошти позивачу, була свідком дзвінків брата позивачці щодо дитини. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуататції дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] доводиться батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Згідно довідки №01-29/39 від 28.09.2020 року виданої Васильківським дошкільним навчальним закладом №9 «Топольки» позивачу [PERSON] , вихованням дитини [PERSON] займалась мати. Батько не спілкувався з вихователем, не відвідував батьківські збори та інші заходи. За весь час перебування дитини в садку лише один раз був на святі, один раз приймав участь у благоустрої ігрового майданчика (а.с.8). Згідно довідки №50 від 19.05.2020 року Васильківської ЗОШ І-ІІ ступеня №6 виданої [PERSON] , за період навчання в школі [PERSON] батько не приймав участі у вихованні дитини (а.с. 9). Згідно довідки №58 від 24.09.2020 року Васильківського міського центру дитячої та юнацької творчості, за період навчання [PERSON] у студії пісочної анімації «Магія піску» на протязі 2019-2020 років, батько не брав участі у вихованні дитини (а.с.10). Рішенням № 167 від 27.04.2020 року виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області було затверджено висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] та визначено місце проживання дитини разом з матір`ю [PERSON] (а.с.14-15). З матеріалів справи вбачається, що малолітня донька [PERSON] проживає біля позивачки в належній їй квартирі. Окрім доньки з позивачкою проживають два сина від першого шлюбу, що підтверджується довідкою про склад сім"ї (а.с. 11-12, 13). Також встановлено 22.10.2020 року на засіданні виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області було прийнято рішення №400, яким затверджено висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 16-17). Згідно характеристики виданої Комишуватською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області за №609 від 22.12.2020 року відповідач за місцем проживання характеризується позитивно, з 28.07.2020 року проживає з батьками в с.Комишувате, перебуває на обліку в службі РЦЗ як безробітній, тактовний, доброзичливий, працелюбний, шкідливих звичок не має (а.с.49). На обліку у лікаря нарколога не перебуває (а.с. 50). Відповідач має у власності квартиру в [ADDRESS] (а.с. 55), але зареєстрований та проживає за адресою батьків [ADDRESS] (а.с. 51, 52). 04.01.2021 року відповідач [PERSON] звертався до служби у справах дітей та сім"ї Васильківської міської ради Київської областіз заявою про визначення днів побачень з дитиною (а.с. 48). З копії трудової книжки вбачається, що в період з 2014 року по 13.07.2020 року відповідач офіційно працював, та звільнився за власним бажанням. З часу звільнення перебуває на обліку в Новоукраїнській районній філії Кіровоградського РЦЗ, як безробітній (а.с. 53). Згідно висновку Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 26.02.2021 року за №8, вбачається, що на підставі перевірки проведеною Службою у справах дітей Рівнянської сільської ради, остання вважає, за можливим проживання малолітньої [PERSON] , 2013р.н. біля батька [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.148). З акту обстеження умов проживання відповідача [PERSON] від 17.03.2021 року за №15, вбачається, що останній проживає з батьком [PERSON] , в будинку останнього в [ADDRESS] . В будинку створені всі умови для тимчасового проживання дитини. В сім`ї дружні стосунки, сім`я характеризується з позитивної сторони (а.с.149). Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Сам відповідач суду пояснив, що має бажання спілкуватися з донькою, дуже її любить, та обіцяє матеріально підтримувати, якщо позивач не буде чинити йому в цьому перешкоди. Суд критично ставиться до викладених у відзиві поясненнях представника відповідача, та самого відповідача, щодо спричинення перешкод матір`ю дитини в спілкуванні відповідача з донькою та звернення його, саме з цієї причини до служби у справах дітей та сім"ї Васильківської міської ради Київської області,з заявою про визначення днів побачень з дитиною, оскільки суд звернув увагу, що заяву про визначення днів побачень з дитиною, відповідачем подано до служби у справах дітей та сім"ї Васильківської міської ради Київської областілише 04.01.2021 року, тобто вже після звернення позивачки до суду з даним позовом про позбавлення батьківських прав. Також, до матеріалів справи представниками обох сторін на підтвердження їх доводів, як докази надано світлини (фототаблиці) та роздруківки СМС-повідомлень Вайбер, але до даних доказів суд відноситься критично та не може покласти їх в обгрунтування рішення, оскільки дані докази жодним чином не завірено, вони не мають дати їх відображення, та джерела походження, а тому враховуючи положення ст.ст. 76-79 ЦПК України суд не бере їх до уваги як належний та допустимий доказ у справі. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно доньки в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дитини. Однак, позивачем та представником не доведено, що поведінка відповідача відносно доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо нього, враховуючи, що на даний час він не працює, проживає віддалено від доньки, що створює йому матеріальні труднощі в регулярних відвідинах доньки. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях. Натомість сам факт подачі відповідачем відзиву на позов вже свідчить про небайдужість відповідача у відношенні його доньки та те, що він має інтерес до дитини. Саме такого висновку дійшов ВС у справі № 753/2025/19 від 06.05.2020 року. Також, в зазначеній постанові ВС вказав, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях. А висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дочки не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 ст. 19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позивачем та її представником не доведено, що поведінка відповідача відносно доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками та наявність в його діях вини. Крім того, суд враховує, характеристику на відповідача, висновок про можливість проживання малолітньої доньки біля батька, умови проживання відповідача. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітньої доньки не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Позивач та її представник не довели та не надали суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до доньки батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно доньки. Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю за необгрунтованості позовних вимог, однак, враховуючи що батько мало приймав участі у вихованні, утриманні та розвитку дитини, відповідача [PERSON] слід попередити, що у разі продовження неналежного виконання ним своїх батьківських обов`язків він буде позбавлений батьківських прав. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою в задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору при подачі позову до суду, слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed