Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування арешту. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є членом ГБК «Планета», в якому він збудував гараж. У 2019 році він вирішив оформити право власності на збудований гараж та звернувся з цього приводу до приватного нотаріуса КМНО Гончар Г.В., яка відмовила йому у державній реєстрації прав, оскільки гараж перебуває під арештом. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, арешт було накладено 23.12.2004 року на підставі постанови від 12.02.2001 року Відділу ДВС у Ватутінському районі м.Києва. Як зазначає позивач, арешт накладено на майно, яке не є об`єктом приватної власності, оскільки воно не зареєстровано у визначеному законом порядку. Крім того, підстав для накладення такого арешту не існує, оскільки у виконавчій службі будь-які виконавчі провадження відносно нього відсутні, а арешт, накладений ухвалою суду у справі про поділ майна, яка розглядалась у 2001 році, скасовано. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що іншим шляхом арешт зняти неможливо, позивач просить задовольнити його вимоги. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 27.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, надавши суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу в її відсутність, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів. На підставі ст. 280 ЦПК України та враховуючи думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до довідки № 99 від 21.11.2019 року ГБК «Планета», позивач [PERSON] є власником гаражного боксу [NUMBER], площею 16,2 кв.м. з підвалом, площею 13,3 кв.м. у ГБК «Планета». Сума пайового внеску сплачена 20.05.1991 року, гаражний бокс побудовано господарчим способом та введено в експлуатацію 06.07.1991 року (а.с.10). Згідно інформаційної довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» ГЖ-2019 № 4685 від 03.12.2019 року, вказаний гаражний бокс на праві власності не зареєстрований (а.с.6). За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 23.12.2004 року зареєстровано арешт вищевказаного гаражного боксу на підставі постанови № б/н від 12.02.2001 року Відділу ДВС у Ватутінському районі м.Києва (а.с.5). Відповідно до листа відповідача від 08.01.2020 року, станом на 08.01.2020 року відкриті виконавчі провадження, за якими боржником є [PERSON] станом на 08.01.2020 року у відділі не перебувають. Одночасно повідомлено про те, що виконавчі провадження по 2015 рік (включно) знищено за терміном зберігання, а тому надати більш детальну інформацію не виявляється можливим (а.с.7). Так, з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Дніпровського районного суду м.Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна. 08.02.2001 року ухвалою суду було накладено арешт на спірне майно подружжя, в тому числі і спірний гаражний бокс. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 16.03.2001 року провадження у справі закрито, а також скасовано ухвалу про накладення арешту (а.с.15, 16). Також, згідно листа Дніпровського районного суду м.Києва від 12.02.2020 року, в провадженні Дніпровського районного суду м.Києва у 2001-2004 роках не перебували інші справи, де стороною був [PERSON] . Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Нормами статті 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, арешт на спірне майно було накладено органом виконавчої служби у 2001 році, на даний час виконавче провадження не здійснюється, а відтак потреби в арешті не існує. На теперішній час наявність цього обтяження (арешту) перешкоджає позивачу в оформленні права власності на збудований гараж. Скасувати арешт в іншому порядку неможливо, оскільки виконавче провадження, під час здійснення якого було накладено арешт, знищено за закінченням строків зберігання. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що підстав для накладення арешту на спірний гараж на даний час не існує, а наявність накладеного обтяження майна порушує права позивача, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved