Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 09 серпня 2017 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем по справі він перебуває у шлюбі з 20 грудня 2003 року. Шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану Дзержинського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 697 від 20 грудня 2013 року . З відповідачем він шлюбні відносини припинив через те, що сторони втратили почуття поваги, любові та розуміння один до одного. Від шлюбних відносин мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На теперішній час позивач мешкає окремо від відповідача, спільне господарство вони не ведуть, тому він вважає подальше сумісне проживання неможливим та бажає шлюб з відповідачем розірвати, на примирення не згоден, вважає, що шлюб розпався остаточно і в попередньому вигляді його відновити неможливо. На підставі викладеного, він просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач до судового засідання не з'явився , однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягав та просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явилася , однак через канцелярію суду надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, та в ній зазначила , що не заперечую проти задоволення заявлених позовних вимог та просить шлюб розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою сторін до судового засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. За правилами ч. 2, ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Як встановлено у судовому засіданні, 20 грудня 2003 року був укладений шлюб між сторонами по справі, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану Дзержинського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області , актовий запис № 697 від 20 грудня 2003 року, даний факт підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про одруження серії 1-КИ № 204111 (а.с.7). Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітніх дітей: [PERSON], який народився 24 травня 2005 року, про що Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області 06 червня 2005 року в книзі актів громадського стану про народження зроблено відповідний запис № 246, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №477132 яке видане повторно від 10 квітня 2014 року (а.с.8) та [PERSON], яка народилася 12 березня 2013 року, про що Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області 19 березня 2013 року в книзі актів громадського стану про народження зроблено відповідний запис № 129, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №431667 від 19 березня 2013 року (а.с.9). Як встановлено судом, спільне життя у сторін не склалось. За змістом п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Аналізуючи докази в їх сукупності, враховуючи тривалість окремого проживання подружжя та категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд вважає, що за описаних вище обставин сім'я даного подружжя розпалась остаточно, додаткового терміну на примирення призначати не потрібно, так як судом встановлено, що будь-які відносини між ними припинені. За таких обставин шлюб підлягає розірванню. Як передбачає ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що подальше існування сім'ї позивача і відповідача неможливе та недоцільне. Шлюб, укладений [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Відповідно до вимог ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є остаточним та не потребує видачі свідоцтва про розірвання шлюбу.

Outcome: approved