Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач 20.04.2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О., Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання недійсними договорів дарування, скасування державної реєстрації права власності, посилаючись на те, що 19 лютого 2015 року Соснівським районним судом м. Черкаси було винесено рішення у справі за позовом ПАТ «АКБ Київ» до [PERSON], третя особа: ТОВ «Агрофірма «Насіння» про стягнення заборгованості, яким було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «АК Банк Київ» заборгованість у розмірі 4 480 783,90 грн. [PERSON] був поручителем за зобов'язання ТОВ «Агрофірма «Насіння» перед ПАТ «АК Банк Київ» згідно договору поруки № 011/11-П від 07.04.2011 року. 19.06.2015 року мі ПАТ «АКБ Київ» та АБ «Укргазбанк» було укладено договір про передачу приймаючому банку активів і зобов'язань неплатоспроможного банку. ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Арма Факторинг» 30.12.2015 року уклали договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Відповідно до якого первісний кредитор відступає у повному обсязі новому кредитору всі права, включаючи право грошових вимог, які існували на день укладення цього договору, згідно договору про надання не відновлюваної кредитної лінії № 011/11-1-НКЛ від 07.04.2011 року та договору про надання не відновлюваної кредитної лінії №011/11-1-НКЛ від 07.04.2011 року, що укладені між ПАТ «АКБ Київ» та ТОВ «Агрофірма «Насіння». Між ТОВ «Арма Факторинг» та ПП «Арсенал послуг» 30.12.2015 року було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами. Згідно цього договору первісний кредитор відступає у повному обсязі новому кредитору всі права, включаючи права вимоги грошових коштів, що були передані йому за договором укладеним між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Арма Факторинг» від 30.12.2015 року про відступлення права вимоги за кредитними договорами. Одночасно з відступленням прав вимоги згідно з договором від 30.12.2015 р. первісний кредитор передав новому кредитору право вимоги за договорами забезпечення в тому числі і Договором поруки № 011/11-П від 07.04.2011 укладеним між ПАТ «АКБ Київ», [PERSON] та боржником. 29.01.2016 року ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси було задоволено заяву ПП «Арсенал Послуг» про заміну сторони виконавчого провадження та замінено стягувача ПАТ «АК Банк Київ» у виконавчому провадженні ВП № 47606164 на ПП «Арсенал Послуг». Відповідач [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] та в період шлюбу зареєструвала 16.12.2011 року право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та зареєструвала 17.05.2007 року право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER] площею 881,0 кв.м. 08.12.2015 року Соснівським районним судом м.Черкаси шлюб між [PERSON] та [PERSON]- розірвано. Оскільки право власності на житловий будинок було придбано в період шлюбу, щоб унеможливити виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на ? частину будинку, як спільної власності подружжя [PERSON], звернувся до суду із позовом про розподіл спільного майна подружжя. 04.12.2014 року Соснівським районним судом м. Черкаси, було винесено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя яким стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 12 000,00 грн., за належну [PERSON] ? частину будинку загальною площею 361,4 кв.м, житловою площею 148,1 кв.м, що розташований за адресою [ADDRESS]. Виділено та визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок літ. «А-2», загальною площею 361,4 кв.м житловою площею 148,1 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Однак Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 16.04.2015 року вищезазначене рішення від 04.12.2014 року було скасовано у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя відмовлено. 20.05.2015 року відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості та винесено постанову про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. У зв'язку з тим, що заходи державного виконання щодо виявлення майна та коштів належних боржникові виявилися безрезультатними та на даний час існує невиконані боргові зобов'язання [PERSON] перед стягувачем ПП "Арсенал Послуг» виникла необхідність звернути стягнення на частку майна боржника у майні яким він володіє спільно з колишньою дружиною. Державний виконавець звертався до суду із поданням про визначення та виділення частки майна боржника [PERSON] у житловому будинку та земельній ділянці по [ADDRESS]. Однак, саме в день коли було призначено судовий розгляд подання [PERSON] з метою ухилення від виділу частини будинку у власність боржника [PERSON] , вчинила дії по відчуженню нерухомості шляхом оформлення договору дарування від 21.03.2016 року на трьох спільних з [PERSON] дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/3 частці будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] та договори дарування земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER] площею 0,0881га. Позивач вважає, що договори дарування земельної ділянки та будинку від 21.03.2016 року розташовані по [ADDRESS] були вчинені з метою уникнення звернення стягнення на майно боржника [PERSON] за виконавчим провадженням ВП № 47606164. Уточнивши позовні вимоги позивач зазначив, що [PERSON], укладаючи договори дарування діяла під впливом тяжкої обставини - намагання уникнути визначення та виділення частки майна боржника [PERSON] Таким чином, просили визнати правочин судом недійсним на підставі ст. 233 ЦК України, тобто як такий, що вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах. Такими обставинами, зокрема є загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини. Тяжкою обставиною слід вважати те, що внаслідок відчуження нерухомості відповідач був позбавлений єдиного житла, яке належало їй на праві власності. Тому позивач просить суд визнати недійсним договір дарування від 21.03.2016 року № 1288 земельної ділянки площею 0,0881 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER]. Скасувати державну реєстрацію права власності земельної ділянки за [PERSON], [PERSON], [PERSON] Визнати недійсним договір дарування від 21.03.2016 № 1286 житлового будинку, загальною площею 361,4 кв.м, житловою площею 148,1 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] що був посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. з моменту його укладення. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просив задоволити. Представник відповідачки [PERSON] заперечував проти позову в наданому суду запереченні зазначив, що позовна заява ґрунтується лише на припущеннях, а тому не підлягає до задоволення. Житловий будинок та земельну ділянку дітям подарував від імені [PERSON] [PERSON], який діяв на підставі довіреності, а [PERSON] особисто прийняв у дар та [PERSON] прийняла у дар від імені малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] будинок та земельну ділянку. Вважає, що жодних суперечностей актам цивільного законодавства при укладенні договорів дарування не допущено. Також помилковим є посилання позивача на презумпцію спільності майна. Так як сам по собі факт придбання спільного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя. Посилання позивача на рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 04.12.2014 року, як доказ належності будинку по [ADDRESS] до спільного майна подружжя не може братися до уваги оскільки вищезгадане рішення скасоване апеляційним судом Черкаської області від 16.04.2015 року. Що стосується земельної ділянки то вона була отримана [PERSON] на підставі рішення сесії Черкаської міської ради № 2-527 від 29.03.2007 року безоплатно в порядку приватизації, а отже є особистою приватною власністю [PERSON] Борг [PERSON] перед ПП «Арсенал послуг» та попередніми кредиторами виник вже після припинення фактичних шлюбних відносин з [PERSON] Отже, оспорюванні договори дарування ніяким чином не порушують прав ПП «Арсенал Послуг». Також зазначив, що відповідно до п.8 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», спори, які виникають у відносинах з приводу оскарження дії або бездіяльності нотаріуса у випадках коли він як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Враховуючи викладене просила суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Черкаської міської Дахновська Т.В. ради заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішенням Соснівським районним судом м. Черкаси від 19 лютого 2015 року року у справі за позовом ПАТ «АКБ Київ» до [PERSON], третя особа: ТОВ «Агрофірма «Насіння» про стягнення заборгованості, вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «АК Банк Київ» заборгованість у розмірі 4 480 783,90 грн. Судом в зазначеній справі встановлено, що [PERSON] був поручителем по зобов'язанням ТОВ «Агрофірма «Насіння» перед ПАТ «АК Банк Київ» згідно договору поруки № 011/11-П від 07.04.2011 року. 19.06.2015 року мі ПАТ «АКБ Київ» та АБ «Укргазбанк» було укладено договір про передачу приймаючому банку активів і зобов'язань неплатоспроможного банку. ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Арма Факторинг» 30.12.2015 року уклали договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Відповідно до якого первісний кредитор відступає у повному обсязі новому кредитору всі права, включаючи право грошових вимог, які існували на день укладення цього договору, згідно договору про надання не відновлюваної кредитної лінії № 011/11-1-НКЛ від 07.04.2011 року та договору про надання не відновлюваної кредитної лінії № 011/11-1-НКЛ від 07.04.2011 року, що укладені між ПАТ «АКБ Київ» та ТОВ «Агрофірма «Насіння». Між ТОВ «Арма Факторинг» та ПП «Арсенал послуг» 30.12.2015 року було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами. Згідно цього договору первісний кредитор відступає у повному обсязі новому кредитору всі права, включаючи права вимоги грошових коштів, що були передані йому за договором укладеним між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Арма Факторинг» від 30.12.2015 року про відступлення права вимоги за кредитними договорами. Одночасно з відступленням прав вимоги згідно з договором від 30.12.2015 р. первісний кредитор передав новому кредитору право вимоги за договорами забезпечення в тому числі і Договором поруки № 011/11-П від 07.04.2011 укладеним між ПАТ «АКБ Київ», [PERSON] та боржником. 29.01.2016 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси було задоволено заяву ПП «Арсенал Послуг» про заміну сторони виконавчого провадження та замінено стягувача ПАТ «АК Банк Київ» у виконавчому провадженні ВП № 47606164 на ПП «Арсенал Послуг». Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка в період шлюбу з [PERSON] зареєструвала 16.12.2011 року право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності виданого Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради від 16.11.2011 року серії [NUMBER] та оформила 17.05.2007 року право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER] площею 881,0 кв.м., згідно державного акт на право власності на земельну ділянку від 17.05.2007 року. 08.12.2015 року Соснівським районним судом м. Черкаси шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 21 березня 2016 року відповідачка [PERSON] уклала договір дарування житлового будинку 361,4 кв.м, житловою площею 148,1 кв.м та земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER] площею 0,0881 га та посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.03.2016 року на трьох спільних з [PERSON] дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/3 частці будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] Будинок та земельну ділянку дітям подарував від імені [PERSON] [PERSON]., який діяв на підставі довіреності, а відповідач від імені своїх дітей прийняла майно у дар. При цьому, [PERSON] була надана нотаріально посвідчена згода на укладання вказаних правочинів від 01.03.2016 року, оскільки будинок та земельна ділянка набуті [PERSON] та [PERSON] під час зареєстрованого шлюбу і є спільною сумісною власністю. Згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Черкаській області від 10.03.2016 року [PERSON] знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] лише 06.05.2015 року. Відповідно до довідки Комітету самоорганізації населення «Благовісний» від 25.08.2016 року № 10275 в будинку [ADDRESS] виданої [PERSON] зареєстровані та проживають окрім неї: [PERSON]-1999 р.н.- син, [PERSON]-2006 р.н.-син, [PERSON]-2011 р.н. - дочка. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В ході розгляду справи встановлено та це підтверджено і документально, що на момент укладання договору дарування в Соснівському районному суді міста Черкаси було призначене до розгляду в судовому засіданні подання державного виконавця в порядку статті 379 ЦПК України про визначення та виділення частки майна боржника [PERSON] у житловому будинку та земельній ділянці по [ADDRESS] Вказане подання було скероване до судового розгляду в рамках виконавчого провадження, відкритого 20.05.2015 року відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області № 47606164. Відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Тобто, такий правочини має дефекти волі і здійснюється за таких обставин, коли особа змушена вчинити правочин на невигідних для себе умовах. Згідно зі ст. 233 ЦК України для визнання правочину недійсним необхідно встановити наявність двох обставин: тяжких обставин та вкрай невигідних умов вчинення правочину. При розгляді зазначеної категорії справ потрібно враховувати такі фактори, як майновий і психічний стан осіб та їх близьких напередодні й на момент вчинення правочину; співмірність наданих послуг із вартістю переданого за правочином майна; враховувати вплив на формування волевиявлення сторін. Тяжкі обставини треба розуміти як не будь-яке несприятливе матеріальне, соціальне чи інше становище, а як його крайні форми. Наприклад, важка хвороба особи чи її близьких, смерть годувальника, крайня нужденність її сім'ї, загроза втратити заставлене житло чи банкрутства, надзвичайно низька винагорода за виконану роботу або надану послугу, порівняно з вартістю відчужуваної речі, та інші обставини, для усунення чи пом'якшення яких необхідно терміново укласти цей правочин. Тяжка обставина є оцінювальною категорією і має визначатися судом з урахуванням усіх обставин справи. Потерпілий, який оскаржує правочин, повинен довести, що за відсутності тяжких обставин він взагалі або на зазначених умовах не уклав би правочин. Визнання правочину недійсним не може пов'язуватись з тим, чи усвідомлювала сторона користь, яку матиме від нього, про що зазначено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів» недійсними». Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини. Тобто в таких випадках немає обману або помилки. В судовому засіданні детально з'ясовувалися обставини укладення та підписання даного договору. Встановлено, що в листопаді 2014 року [PERSON], звернувся до суду із позовом про розподіл спільного майна подружжя. 04.12.2014 року Соснівським районним судом м. Черкаси, було винесено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя яким стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 12 000,00 грн., за належну [PERSON] ? частину будинку загальною площею 361,4 кв.м, житловою площею 148,1 кв.м, що розташований за адресою [ADDRESS]. Виділено та визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок літ. «А-2», загальною площею 361,4 кв.м, житловою площею 148,1 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Однак Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 16.04.2015 року вищезазначене рішення від 04.12.2014 року було скасовано у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя відмовлено. Також судом встановлено, що ухвалою Соснівського районного суду від 11.03.2016 року [PERSON] було обмежено у праві виїзду за кордон за межі України. Згідно повідомлення Прокуратури Черкаської області від 10.03.2016 року - 16.02.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення службовими особами ПП «Юпітер», директорам якого є [PERSON], кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України. Слід зауважити, що ПП «Юпітер» є солідарним боржником з [PERSON] перед ПП «Арсенал Послуг». Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ПП «Арсенал Послуг» є іпотекодержателем вищевказаного комплексу. Проте, звернути стягнення на вказане іпотечне майно неможливо, оскільки предмет іпотеки був розібраний. Позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів з заявами з приводу вчинення злочину [PERSON] за ч.1 ст.382 КК України з приводу невиконання рішення по стягненню заборгованості, що підтверджується матеріалами справи. 23.04.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення [PERSON], кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України. Суд вважає, що вищевказані обставини є тяжкими в розумінні с.233 ЦК України та свідчать про те, що відповідачка вимушена була укласти спірні договори дарування, щоб виключити можливість кредитора її бувшого чоловіка звернути стягнення на частку в спільній власності на домоволодіння. При цьому, [PERSON] та [PERSON] внаслідок укладання відповідачкою договорів дарування позбавлені вирішити питання щодо поділу майна іншим шляхом (укласти договір про поділ спільного майна та ін.) та залишити за собою частку в праві власності або отримати грошову компенсацію, що вказує на укладання спірних правочинів на вкрай невигідних умовах. Суд критично ставиться до посилань представника відповідача на те, що земельна ділянка по [ADDRESS] була придбана внаслідок приватизації та є її особистою власністю, оскільки наразі не вирішується питання про поділ спільного майна подружжя. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що при оформленні договорів дарування від 21.03.2016 року вбачається єдина мета укладення оскаржуваних договорів - уникнення визнання та виділу частини майна боржника [PERSON] у спільному майні подружжя і діяла відповідач виключно під впливом тяжкої обставини - остерігаючись бути позбавленої права власності та права користування частиною будинковолодіння та земельною ділянкою, так як вона була обізнана про судове рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь позивача, отже могла передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на це нерухоме майно. Оскільки вказані договори дарування відповідно до ч.1 ст.19 та ч.1 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» були підставою для прийняття рішень про державну реєстрацію прав на зазначені об'єкти нерухомого майна, відновлення порушених прав позивача є неможливим без скасування рішень про державну реєстрацію прав. У відповідності до вищевказаного Закону у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації. Тому оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved