Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувшись до суду із даним позовом просив про стягнення з відповідача 61000 гривнів. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що між ним та ТОВ «Євролізинг Україна», в особі його представника [PERSON], було підписано договір фінансового лізингу, предметом якого мав бути автомобіль КІА sportage 2014 року випуску, вартістю 307 000,00 гривнів. До його підписання, працівником товариства було надано текст договору № 00874 та рахунок на оплату авансу за автомобіль в розмірі 61 000,00 гривнів з призначенням платежу «платіж за договором № 00874». За умовами договору він мав отримати автомобіль у власність. Зі слів відповідача залишок вартості автомобіля в розмірі 246 000,00 він міг сплатити протягом року після підписання договору. До підписання договору № 00874 він оплатив 61 000,00 гривнів з призначенням «платіж за договором № 00874». Після сплати коштів представником ТОВ «Євролізинг Україна» йому на підпис було надано текст договору який, як запевнила представник відповідача, був тим самим договором № 00874, з умовами якого він вже ознайомлений. Коли вдома він повторно ознайомився з умовами договору, то виявив, що йому на підпис було надано не договір № 00874, а зовсім інший договір фінансового лізингу № Д00874, укладений нібито у м. Київ. При цьому, предметом договору № Д00874 був лізинг автомобіля КІА sportagе вартістю 611 000,00 гривнів, який він уже не набував у власність, а мав отримати лише у користування від відповідача шляхом непрямого фінансового лізингу. Наступного дня він звернувся до представника відповідача [PERSON] за поверненням сплачених коштів, однак остання повідомила, щоби він звертався у Київський офіс ТОВ «Євролізинг Україна», оскільки вона таких питань не вирішує. За телефонним номером, вказаним у договорі, його запевнили, що сталась помилка і найближчим часом будуть повернуті сплачені кошти. Після цього кілька разів по телефону його повідомляли, що через технічні проблеми коштів перерахувати відповідач не може. На письмову заяву від 06.08.2015 року про повернення безпідставно отриманих коштів відповідач надіслав лист від 01.09.2015 року вих. № 557, та повідомив про розірвання договору фінансового лізингу № Д00874 від 06.06.2015 року Дії відповідача розцінює не інакше як затягування часу та небажання повертати безпідставно отримані від нього кошти, тому вирішив за захистом своїх порушених прав звернутись до суду. Відповідач в судове засідання не з»явився, однак надав суду свої письмові заперечення та просив про відмову у задоволенні позовних вимог зважаючи на їх безпідставність. Стверджує, що його дії не суперечать чинному законодавству, в повній мірі відповідають договірному характеру спірних правовідносин, а тому виключають можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Вважає, що позивач обрав не вірний спосіб захисту своїх прав та інтересів у розумінні ст. 16 ЦК України. Дослідивши доводи сторін у справі та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог, а заперечення відповідача на позов такими, що не відповідають фактичним обставинам спору. Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що 06.06.2015 року [PERSON] уклав з ТзОВ "Євролізинг Україна договір № Д 00874 фінансового лізингу, предметом якого є автомобіль КІА sportagе вартістю 611 000,00 гривнів. Однак, з доданої до позовної заяви копії квитанції № NIPNW43824 від 06.06.2015 року, оригінал якої досліджено судом, вбачається, що позивач сплатив на рахунок відповідача 61000 гривнів. Призначення платежу у зазначеному документі вказано адміністративний платіж» згідно договору фінансового лізингу № 00874. Тобто, сплата коштів відбулася за договором, номер якого не містить літери «Д». У даному судовому засіданні, позивач [PERSON] пояснив, що для сплати коштів представником ТзОВ «Євролізинг Україна» було надано роздруківку з реквізитами, за якими необхідно було внести адміністративний платіж в сумі 61000 гривнів за номером договору фінансового лізингу № 00874, який фактично не укладався. Позивач стверджує, що з метою придбання саме цього автомобіля КІА sportage 2014 року випуску, вартістю 307 000,00 гривнів, велася розмова з представником товариства, який проставив відмітку про його замовлення. В якості авансового платежу за договором, який [PERSON] мав намір укласти, однак, не уклав, було сплачено 61000 гривнів. Аналіз наведених обставин справи та норм матеріального права дає підстави для висновку, що відповідач набув належні позивачу кошти без правової підстави, оскільки договір № 00874 від 06.06.2015 року між сторонами в даній справі не укладався. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За загальним правилом відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57- 60 ЦПК України. З урахуванням наданих позивачем пояснень і доказів у суді, на виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України при розгляді справи судом було надано можливість відподачу подати суду докази на спростування позовних вимог чим він скористався, подавши свої заперечення. Проте, будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на спростування вищевказаного відповідачем не подано, натомість надіслано клопотання про розгляд справи у відсутності ТзОВ «Євролізинг Україна». З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ТзОВ «Євролізинг Україна» на користь [PERSON] 61000 гривнів безпідставно набутих коштів. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, враховуючи характер заявлених позивачем вимог суд стягує з відповідача в користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в розмірі 2500 гривнів. Розмір понесених витрат не перевищує граничного розміру, що підлягає відшкодуванню, встановленому законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». В дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 610 гривнів (1% від ціни позову, що підлягало сплаті при зверненні до суду у жовтні 2015 року). На підставі наведеного,

Outcome: approved