Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] за участю третіх осіб [PERSON] управління ДСНС у Вінницькій області, ПАТ «Вінницягаз», Виконкому [PERSON] міської ради про зобов"язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди з вимогами зобовязати [PERSON] знести металевий гараж з газової труби та перенести його на безпечне місце домоволодіння по вул. Л. Чайкіної 21 м. Вінниці. Зобовязати [PERSON] звільнити горище від сухого сіна в будинку по вул. Л. Чайкіної 21 м. Вінниці. В заяві від 21.02.2018р. позивач уточнив позовні вимоги додавши до даних вимог, вимогу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 640 грн. судового збору та 500грн. - послуги адвоката, і 10 000 грн. моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що позивач є одноособовим власником будинку по вул. Л.Чайкіної 21 у м. Вінниці, в одній частині якого проживає разом із своєю сім'єю, в іншій частині проживає відповідач. Позивач вказує, що в порушення вимог законодавства на присадибній ділянці встановлено металевий гараж на газовій трубі, по якій здійснюється газопостачання до будинку. Таким чином відповідачем створено аварійну та небезпечну ситуацію, що також обмежує доступ до газової труби спеціалістам газової служби. Крім того на горищі знаходиться сухе сіно, що є пожежонебезпечним. В добровільному порядку відповідач відмовляється усунути порушення. Вищевказане і стало підставою для звернення позивача до суду. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти визнання позову заперечували. Представник третьої особи ПАТ «Вінницягаз» в судовому засіданні просив суд позов задовільнити в частині вимог про знесення гаража. Інші учасники в судове засідання не зявилися, хоча повідомлялись належним чином повідомлення про причини неявки до суду не надійшло. Відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому він вказав, що проти визнання позову заперечує. Позов вважає незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що обставини на які вказує позивач не відповідають дійсності. Вважає, що позивачем не надано доказів, що збудований гараж завдає шкоди позивачу. Позивачем 21.02.2018р. подано відповідь на відзив в якому позивач вказав, що доказом в обґрунтування позовних вимог є припис [PERSON] міжрайонного управління газового господарства від 03.07.2017р. відповідачу про необхідність звільнення газопроводу від збудованого гаража. Відповідачем 27.03.2018р. подано заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач повідомив, що підставою для складання працівником ПАТ «Вінницягаз», припису щодо звільнення газопроводу від гаражу, є те, що по даній земельній ділянці проходить газопровід низького тиску. ПАТ «Вінницягаз» подано до суду письмові пояснення до суду з яких вбачається, що з метою забезпечення безпечних умов експлуатації та виключення можливості навантаження газорозподільної системи вздовж її траси в межах охоронної зони шириною 2 м. з обох боків від зовнішньої стінки газопроводу в плані не допускаються:обмеження доступу обслуговуючого персоналу у світлу пору доби, а при аварійній ситуації цілодобово; складування матеріалів і устаткування; ведення земляних та будівельно-монтажних робіт; садіння дерев; улаштування стоянок автотранспорту, гаражів та інших споруд, у тому числі тимчасових. (п.1.12. розділу V Правил безпеки систем газопостачання), аналогічні норми щодо розміщення тимчасових споруд передбачено в Кодексі ГРМ. При цьому, 03 липня 2017 року, працівниками ПАТ «Вінницягаз» було винесено припис про виявлення на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Вінниця Л. Чайкіної 21 порушень Правил безпеки систем газопостачання, а саме в частині розміщення металевого гаражу на підземному газопроводі низького тиску. 09.02.2018 року, при проведенні працівниками ПАТ «Вінницягаз» комплексного обстеження підземних газопроводів, зокрема по вул. Лізи Чайкіної 21 м. Вінниці працівниками Товариства повторно зафіксовано дані порушення, що свідчить про ігнорування з боку власника домоволодіння вимог Правил безпеки систем газопостачання. Халатне відношення та ігнорування вимог нормативних документів може призвести до аварійної ситуації і, як наслідок, може бути нанесено шкоду життю та здоров'ю людей та їх майну. ( а.с. 103-107) Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.10.2010р. належить будинок по вул. Л. Чайкіної 21 м. Вінниці. ( а.с. 3) На звернення позивача [PERSON] міжрайонним управлінням газового господарства здійснено припис від 03.07.2017р. відповідачу про необхідність звільнення газопроводу від збудованого гаража. ( а.с. 4, ) На адресу відповідача [PERSON] управлінням ДСНС у Вінницькій області від 07.11.2017р. №01-8604/13 направлено лист з вимогами дотримуватись зберігання речей та матеріалів на горищі. ( а.с. 12) Суд бере до уваги надані позивачем докази, щодо неодноразових звернень позивача до органів державної влади з приводу звільнення відповідачем газопроводу від збудованого гаража. ( а.с. 5-13) Актом обстеження частини домоволодіння [PERSON] здійсненого головою та секретарем КМ «Слов'янка» встановлено, що на горищі будинковолодіння по вул. Л. Чайкіної 21 м. Вінниці знаходяться різні побутові відходи і предмети вжитку: розібране ліжко, перини, матраси, мішки з речами відповідача, електропроводка на горищі відсутня. ( а.с. 43) Суд бере до уваги, надані договори на користування електричною енергією укладений між ПАТ « Вінницяобленерго» та [PERSON] та типовий договір про надання послуг з газопостачаня укладеного між [PERSON] управлінням газового господарства №1. ( а.с. 44-45, 48-51, ) Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 01.06.2010р. визнано мирову угоду укладену між сторонами спору відповідно до якої встановлено порядок користування будинком 21 по вул. Л. Чайкіної у м. Вінниці по 1/2 між сторонами спору. ( а.с. 58-59) Як вбачається з листа голови КМ «Слов'янка» на адресу суду, металевий гараж згідно припису та висновку спеціалістів ПАТ « Вінницягаз» по вул. Л. Чайкіної 21 м. Вінниці встановлений в 1990р. На газовій трубі, по якій здійснюється газопостачання до будинку по вул. Л. Чайкіної 21 м. Вінниці. ( а.с. 84) Ухвалою суду від 27.03. 2018р. залучено до участі у даній цивільній справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Вінницягаз». Судом встановлено, що на земельній ділянці яка розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Л. Чайкіної 21 проходить підземний газопровід-ввід низького тиску. З метою забезпечення безпечної експлуатації обєктів ГРМ встановлюються охоронні зони. (п. 3. ч. 4. розділ III Кодексу ГРМ). Відповідно до п. 4 розділу 1 Глави І Кодексу газорозподільних систем, а саме охоронна зона об'єктів газорозподільної системи - територія, обмежена умовними лініями, уздовж наземних, надземних і підземних газопроводів та їх споруд по обидва боки від крайніх елементів конструкції розподільних газопроводів та по периметру наземних споруд на визначеній відстані, на якій обмежується провадження господарської та іншої діяльності. Земельні ділянки, розташовані в охоронних зонах обєктів ГРМ, не вилучаються у їх власників або користувачів, а використовуються з обмеженнями, встановленими цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами, (п. 5. ч. 4. розділ III Кодексу ГРМ), аналогічна позиція висвітлена у \~ \~ \~ \~ст.11 \~ \~ \~ \~Закону України «Про трубопровідний транспорт»). Згідно визначень газорозподільних систем, правовий режим земель охоронних зон об'єктів газорозподільної системи - установлений законодавством особливий режим використання земель власниками та користувачами земельних ділянок, а також операторами ГРМ, що встановлюється в межах земель охоронних зон об'єктів газорозподільних систем для забезпечення належних умов їх експлуатації, запобігання їх пошкодженню та для зменшення можливого негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об'єкти та довкілля в цілому. Пункт 9 розділу 4 глави III цього Кодексу встановлює, що \~ \~ \~ \~власники або користувачі земельної ділянки, органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, Оператори ГРМ вживають заходів щодо охорони земель та дотримання встановлених обмежень у використанні земель охоронних зон об'єктів ГРМ.Пункт 16 зазначеного розділу забороняє без письмового погодження оператора ГРМ межах охоронних зон проводити будівельні і монтажні роботи, планування грунту, влаштовувати стоянки і зупинки транспортних засобів, самохідних машин, зводити архітектурні форми тощо, а пункт 17 категорично забороняє у межах охоронних зон здійснювати будівництво будь-яких будівель, складувати матеріали та обладнання, в тому числі для тимчасового зберігання, руйнувати споруди і пристрої, що запобігають пошкодженню проводів і споруд на них. Пункт 20 цього розділу передбачає можливість проведення ремонтних, будівельних та/або земляних робіт в охоронній зоні ГРМ відповідно до законодавства письмовим погодженням Оператора ГРМ, а згідно пункту 29 роботи в охоронній зоні проводяться тільки в присутності керівника робіт і представника Оператора ГРМ. ст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Ст. 15 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 319 Цивільного кодексу України регламентує, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії , які не суперечать закону. Ч.2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Ст. 321 ЦК України встановлено, що - право власності є непорушним , ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. ст. 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, а також враховуючи те що, ПАТ «Вінницягаз» у відповідях на звернення гр. [PERSON], неодноразово зазначалось про наявні порушення чинного законодавства України, у сфері газопостачання та розподілу природного газу, та неодноразово наголошувалося на необхідності забезпечити безпечну експлуатацію газових мереж, а саме перенести на безпечну відстань металевий гараж з осі підземного газопроводу, з метою недопущення настання негативних наслідків, а також недопущення виникнення аварійних інших непередбачуваних ситуацій, суд приходить до висновку, що позов в частині вимог зобовязати [PERSON] знести металевий гараж з газової труби та перенести його на безпечне місце домоволодіння по вул. Л. Чайкіної 21 м. Вінниці та зобовязати [PERSON] звільнити горище від сухого сіна в будинку по вул. Л. Чайкіної 21 м. Вінниці обґрунтований, повністю підтверджений матеріалами справи, та підлягає повному задоволенню. Разом з тим вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, на що звернув увагу Верховний Суд України в п. 5 постанови Пленуму від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Визначаючись, щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 20 116 грн., суд враховує а.1 п.9 Постанові Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р., яким визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до а. 2, п.5 вищевказаної обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, суд приходить до висновку, позивачем не надано жодного доказу стосовно факту спричинення позивачу моральної шкоди відповідачем внаслідок порушення прав, в тому числі доказів щодо наявності причинно-наслідкового звязку стосовно того, що саме протиправними діями відповідача спричинено понесення позивачу шкоди, доводи позивача грунтуються на припущеннях, а отже задоволенню не підлягають. Згідно ст. 141 ЦПК України суд враховуючи те, що при поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 640 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. А також, оскільки позивачем не було сплачено судовий збір за вимогу про стягнення моральної шкоди, суд вважає стягнути з [PERSON] код [NUMBER] на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн., вимога задоволенню не підлягає оскільки позивачем не надано належні доказі понесення позивачем таких витрат. Відповідно до ст. 15, 319, 321, 364, 376 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 259, 260, 263, 265 ЦПК України, а.1 п.9 Постанові Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р., ст.11Закону України «Про трубопровідний транспорт») Постановою від 30.09.2015р. №2494 Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг « Про затвердження кодексу газорозподільних систем», -

Outcome: partial