Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, зазначаючи, що 11 січня 2013 року приблизно о 07.45 год. на 15 км автодороги Суми-Полтава сталася дорожньо-транспортна пригода: [PERSON], який керував належним йому на праві власності автомобілем SAMAND, державний номер [NUMBER], в результаті виїзду на смугу зустрічного руху допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ-110307, державний номер [NUMBER], який був наданий [PERSON] у тимчасове користування його власником - [PERSON] В результаті зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом лівого стегна на межі дистальної третини зі зміщенням, ПФС ІІІ ст., закрита травма грудної клітини, забій грудної клітини з больовим синдромом, забій шийного відділу хребта, забита рана лівої лобно-скроневої ділянки 6,0х1,5 см, що підтверджується Випискою з історії хвороби №256 стаціонарного хворого. По факту ДТП було відкрите кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, яке розглянуте та вирішене Сумським районним судом. Вина [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, встановлена ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 23 липня 2013 року по справі №587/1140/13-к. В ході судового розгляду кримінального провадження [PERSON] свою вину визнав повністю, ухвалою суду від 23 липня 2013 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст. 46 КК України. У зв'язку із отриманими в результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями в період з 11 по 25 січня 2013 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КЗ СОКЛ, де було проведене оперативне лікування закритого перелому лівого стегна із встановленням металофіксатора (спиці Ілізарова), після чого проводилось консервативне лікування. У зв'язку із встановленням вини [PERSON] у заподіянні позивачеві майнової та немайнової шкоди, згідно з досягнутою сторонами домовленістю щодо розміру заподіяної на той час шкоди, ПрАТ «Страхове товариство «ГАРАНТІЯ» сплатило на користь позивача грошові кошти у сумі 13 632,58 грн., у т.ч. 8 632,58 грн. витрат на стаціонарне та амбулаторне лікування та 5 000,00 грн. - в якості відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я. Після зрощення перелому лівого стегна, який був отриманий в результаті ДТП 11.01.2013 року, 28 листопада 2013 року позивачеві проведена операція із видалення металофіксатора (спиці Ілізарова) із лівого стегна. У зв'язку із цим у період з 27.11.2013 року по 11.12.2013 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ортопедично-травматологічному відділенні КЗ СОКЛ. Крім того, згідно з консультативним висновком лікаря-дерматолога позивачеві було призначене амбулаторне лікування посттравматичного екзематизованого дерматиту лівої ноги. За період стаціонарного та амбулаторного лікування згідно з призначеннями лікарів позивачем були придбані за власні кошти 28 найменувань медикаментів та лікарських засобів на загальну суму 1 615,09 грн. Позивач 17.12.2013 року звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування та надав копії підтверджуючих документів. У своїй відповіді від 11.01.2014 року №13/14 відповідач повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування позивачеві, посилаючись на те, що між позивачем, відповідачем, [PERSON] та [PERSON] була укладена Мирова угода, якою був вирішений спір про відшкодування майнової та немайнової шкоди, завданої позивачеві в результаті ДТП, у т.ч. і щодо відшкодування витрат на лікування. Відповідач посилається на те, що п. 5 Мирової угоди встановлено, що з моменту визнання судом цієї Мирової угоди спір щодо відшкодування завданої позивачеві в результаті ДТП шкоди урегульований у повному обсязі. Позивач вважає відмову відповідача у відшкодуванні додаткових витрат, пов'язаних із лікуванням позивача, незаконною та безпідставною, тому просив стягнути з відповідача вказану шкоду та судові витрати по справі. В судове засідання позивач не з»явився, від його представника надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, в своєму запереченні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що дійсно між [PERSON] та ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 11 січня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля під керуванням [PERSON] та під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості. Провадження по кримінальній справі було судом закрито у зв'язку із примиренням винного із потерпілими особами, про що була винесена ухвала суду від 23.07. 2013 року. Щодо цивільних позовів, то спір також був врегульований шляхом укладання мирової угоди про виплату страхового відшкодування, в тому числі і відшкодування витрат на стаціонарне та амбулаторне лікування [PERSON] в сумі 8632, 58 гривень. Відповідач не погоджується із твердженням позивача стосовно того, що « укладаючи зазначену вище мирову угоду, сторони фактично визначили розмір немайнової шкоди, заподіяної позивачеві в результаті ушкодження його здоров»я та порядок її відшкодування…». В цій угоді були узгоджені не тільки розмір моральної шкоди, а і всі інші виплати, які повинен був здійснити страховик у зв»язку із настанням страхового випадку відповідно до вимог Закону України « Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». На виконання умов угоди стразова компанія повністю виплатила страхове відшкодування позивачу у розмірах та в строки, передбачені угодою. Тому просили відмовити в даному позові. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 11 січня 2013 року на 15 км автодороги Суми-Полтава о 7.45 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля SAMAND, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля ЗАЗ-110307, державний номер [NUMBER], який належить [PERSON], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження, які за висновком судово-медичної експертизи віднесені до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. По даному факту було порушено кримінальне провадження відносно [PERSON] за ст. 286 ч.1 КК України. Провадження по кримінальній справі було закрито Сумським районним судом Сумської області у зв'язку із примиренням сторін, про що була винесена ухвала суду від 23.07. 2013 року.( ар. с. 49). В ході розгляду кримінальної справи між сторонами була досягнута домовленість про розмір, порядок та строки відшкодування завданої шкоди, зокрема, і відшкодування витрат на стаціонарне та амбулаторне лікування [PERSON] в сумі 8632, 58 гривень. Зазначена сума була отримана позивачем [PERSON] в повному обсязі, чого сторони не оспорюють. Після отримання частини грошового відшкодування, за період стаціонарного та амбулаторного лікування згідно з призначеннями лікарів позивачем були придбані за власні кошти 28 найменувань медикаментів та лікарських засобів на загальну суму 1 615,09 грн., що підтверджується наданими суду доказами - випискою з історії хвороби позивача ( ар.с.12а), переліком використаних медикаментів ( ар. с. 12-14, 16), довідкою медичного закладу про термін тимчасової непрацездатності для подання до страхової організації, з якої вбачається, що з 27 листопада 2013 року по 11 грудня 2013 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні( ар.с.15), копіями чеків (ар.с.16, 17,18,19,20). У відповідності з ст. ст. 1166,1167, 1172, 1187 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується осо бою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове пра во, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків. З матеріалів справи вбачається, що 31 травня 2012 року між ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» та [PERSON] був укладений договір(поліс) № АВ/7080154 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів терміном з 01.06.2012 року до 31.05.2013 року включно. Виходячи з цього, у відповідності з вимогами Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" відповідальність за шкоду, заподіяну [PERSON] позивачу [PERSON] має нести у визначених законом межах страхова компанія, тобто Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія». З врахуванням сплаченого страхового відшкодування в розмірі 8632, 58 гривень, з відповідача підлягають також стягнення, витрати, понесені позивачем у зв'язку з подальшим лікуванням ( видалення металофіксатора - спиці Ілізарова)в сумі 1615 гривень 09 копійок, що не перевищує встановлений законом ліміт цивільно - правової відповідальності Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія». Посилання відповідача на укладену між сторонами мирову угоду як на форму вирішення спору не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки з приводу мирової угоди процесуальних рішень судом не приймалося і не могло бути прийнято в рамках кримінальної справи, оскільки укладення мирової угоди передбачено цивільним процесом, а не Кримінальним процесуальним кодексом. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved