Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом 30.12.2013 року. Просить стягнути з відповідача заборгованість за відпущену теплову енергію у сумі 8436,71 грн. за період з 01.11.2008 року по 01.09.2013 року та витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 229,40 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що відповідач мешкає у квартирі за адресою: [ADDRESS] і є споживачем теплової енергії, а тому повинна щомісяця вносити плату за відпущену теплову енергію. Проте, від сплати такової ухиляється, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яку у добровільному порядку не сплачує. За таких підстав позивач був вимушений звернутися до суду. Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву, в який просить розглянути справу у його відсутність, на заявлених позовних вимогах наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, повернуті на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Згідно відповіді адресного бюро м.Макіївки та Донецької області відповідач значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS], тобто за адресою, на яку і були надіслані судові повістки та повідомлення. Відповідно до ч 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У разі неявки відповідача, якого належним чином повідомлено, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані у справі письмові докази, вважає, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач є споживачем теплової енергії у квартирі за адресою [ADDRESS], що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю, наданою представником позивача в матеріалах справи. Згідно з нормами ст. 162 Житлового кодексу України, ст.. 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" відповідач зобов'язана щомісяця вносити плату за комунальні послуги, в тому числі і за теплопостачання. Між позивачем та відповідачем згідно вимог ст. 509 ЦК України виникли зобов`язання, які вони повинні виконувати та не звільняються від відповідальності через неможливість виконання даного зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи відповідач має заборгованість за відпущену теплову енергію у сумі 8436,71 грн. за період 01.11.2008р. по 01.09.2013 р. Строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, складає три роки. Наслідки спливу позовної давності передбачені ст.. 267 ЦК України, зокрема згідно з частинами 3, 4, 5 цієї статті, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, а якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідач у судове засідання не з»явилася, не заявила про застосування до виниклих правовідносин строку позовної давності. Отже заборгованість за період з 01.11.2008 р. по 01.09.2013 р. у розмірі 8436,71 грн. підлягає стягненню з відповідача у на користь позивача у повному обсязі. Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в силу ст.88 ч 1 ЦПК України сума сплаченого судового збору у розмірі 229,40 грн., яка сплачена позивачем при зверненні до суду із даним позовом, про що свідчить платіжне доручення № 1764 від 19.07.2013 року.

Outcome: approved