Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики від 22.03.2014 р. в розмірі 4238072 гривні 48 копійок, 3% річних від простроченої суми за період з 26.12.2015 р. по 14.11.2017 р.в розмірі 240002,30 гривень, а всього 4478074,78 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.03.2014 р. між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав в борг грошові кошти в розмірі 1586848 гривень, що на день укладання договору за курсом НБУ в еквіваленті складало 160000 доларів США, які зобов`язався повернути позивачу в строк до 25.12.2015 р. Даний договір був укладений за згодою дружини - [PERSON] , про що зазначено в договорі. Станом на день звернення до суду відповідач суму позики не повернув. В зв`язку з неповернення суми боргу відповідачем позивач просить стягнути з останнього суму заборгованості, що еквівалентна 160000 доларів США в грошовій одиниці України згідно офіційного курсу НБУ, та на підставі ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних від суми заборгованості. Представник позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та надав свою згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач та третя особа повторно в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись за місцем проживання у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 20.03.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузіною К.В., та зареєстровано в реєстрі за № 426. Відповідно до п.1 Договору [PERSON] отримав у власність грошові кошти в розмірі 1586848 гривень, що на день укладання Договору за курсом НБУ в еквіваленті складало 160000 доларів США, та зобов`язався їх повернути [PERSON] в такій же сумі до 25.12.2015 р. Своїм підписом в договорі [PERSON] підтвердив, що він отримав грошові кошти. Сторони домовились, що факт повернення позики підтверджується заявою Позикодавця, справжність підпису в якій засвідчується нотаріально. Наявність зазначеної заяви у Позичальника є підтвердженням виконання ним зобов`язання за Договором щодо повернення позики належним чином. На підставі ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належнм чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України). Відповідно до положень ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. З боку відповідача суду не надано доказів на підтвердження виконання ним своїх зобов`язань щодо повернення суми боргу за договором позики. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, у разі несвоєчасного повернення грошових коштів позичальником позикодавець має право вимагати повернення суми боргу з врахуванням 3% річних від суми боргу за період невиконання зобов`язань. Розрахунок 3% річних від суми боргу за Договорами позики, проведений позивачем, ґрунтується на нормах чинного законодавства щодо порядку проведення розрахунку, а тому може бути взятий судом до уваги. З огляду на викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази, беручи до уваги норми чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд вважає, що вимоги позивача до є обґрунтованими, обставини, викладені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, розмір позовних вимог є доведеним, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підстав положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved