Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.03.2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], про зміну розміру стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2013 року. До цього з 2008 року перебували з ним у фактичних шлюбних відносинах. Шлюб між ними розірвано на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.03.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2014 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн., щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 13.02.2014 року. У звязку зі змінами у Сімейному законодавстві згідно вимог ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо покращення захисту прав дитини на належне утримання» від 17.05.2017 року, який набрав чинності 09.07.2017 року, змінилися питання покращення умов проживання дитини. Мінімальний розмір стягнення аліментів не повинен бути меншим за 50% прожиткового мінімуму на дитину. У 2018 році, згідно до ЗУ «Про державний бюджет на 2018 рік» на одну дитину у віці від 6 років мінімальний прожитковий мінімум складає 1860 грн. на місяць. До вказаних змін в провадженні можна було стягнути лише 30% розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на теперішній час у ч. 2 ст. 182 СК України внесені відповідні зміни, згідно до яких мінімальний розмір аліментів, які стягуються на одну дитину, не повинен бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно, що стягнуті за рішенням суду 350 грн. у твердій грошовій сумі не відповідають інтересам дитини та вимогам діючого законодавства. Позивач просить змінити розмір стягнутих аліментів та стягнути з відповідача аліменти на її користь на сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку або доходу відповідача. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON]\~ про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився без повідомлення причин, відзив не подав. \~ \~ \~ \~Згідно ст.281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2013 року. Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис № 283 (а.с.9). До цього з 2008 року перебували з ним у фактичних шлюбних відносинах. Шлюб між ними розірвано на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.03.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 311812, виданого 08.12.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Донецьку Донецької області, актовий запис № 1321 (а.с.5) . На підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2014 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн., щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 13.02.2014 року (а.с.3). Позивач просить змінити розмір стягнутих аліментів та стягнути з відповідача аліменти на її користь на сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку або доходу відповідача. Згідно за ст.. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року № 2037-VІІІ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). Статтею 7 Закону України Закону України«Про державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року, № 2246-VІІІ затверджено прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року 1492 гривні, з 1 липня -1559 гривень, з 1 грудня 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Частиною 2 статті 182 СК України передбачає мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній визначається судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" орієнтує суди на те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. "Про виконавче провадження" максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати в цілому 50 відсотків заробітної плати цієї особи (абзац 4 п. 17). Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 23 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у випадку задоволення судом позову про зміну розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, слід стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року № 2037-VІІІ) встановлено, що за рішенням суду кошти для утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як свідчить правова позиція Верховного Суду України у справі за №143 цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст., ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (постанова Верховного суду України №6-143 ЦС13 від 05.02.2014 року). Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо зміни розміру стягуваних аліментів. Отже, позовні вимоги про зміну розміру аліментів та стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved