Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулися [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що житловий будинок [ADDRESS] до майна колгоспного двору, на час припинення якого його членами були [PERSON] та [PERSON], які набули право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору в рівних частках. [PERSON] вибув з двору в 1986 році на навчання, повернувшись в господарство в травні 1990 року. Разом з ним прибули невістка [PERSON] та внук [PERSON], які в зв'язку з недовгочасним перебуванням у складі двору та незначною участю своєю працею, коштами в господарстві двору не набули права на його майно та вибули з двору в грудні 1991 року в інше господарство і більше в нього не поверталися. [INFO] року помер [PERSON], спадщину після смерті якого прийняла позивач [PERSON], подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Непрацездатна за віком та станом здоров'я дружина спадкодавця [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини. Ясенівська сільська рада свідоцтва про право власності на ім'я померлого не видала, що позбавляє позивача [PERSON] можливості оформити свої спадкові права. Реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок до 01.01.2013 року не проводилася. Відповідно до технічного паспорта вказаний будинок загальною площею 72, 1 кв. метри житловою площею 49, 1 кв. метри вартістю 99342 гривень розташований на земельній ділянці, яка не приватизована. Крім будинку«А-1», на даній ділянці розташовані: погріб з шийкою «Г/пг», прибудова «а», літня кухня «Б-1», убиральня «в», сарай «В-1», ганок „а1", колодязь питний №1, ворота з хвірткою №2, огорожа №3. Позивачі просять суд визнати за [PERSON] право власності як частку в майні колгоспного двору на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку, за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON] на 1/2 частину вказаного житлового будинку. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та представник позивача [PERSON]. - [PERSON] не прибули, подали заяви, якими позовні вимоги підтримують, просять справу розглядати у їх відсутність (а. с. 96, 98). Представник відповідача Ясенівської сільської ради в судове засідання не прибув, до суду вказана сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради (а. с. 94). Третя особа [PERSON] після відкладення першого судового засідання за його клопотанням в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву відповідача Ясенівської сільської ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг Ясенівської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 (а.с. 13-16) та довідок Ясенівської сільської ради (а. с. 17-20) житловий будинок [ADDRESS] 1969 року побудови, належав до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору (станом на 15 квітня 1991 року) в ньому проживали та відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) не втратили права на частку в його майні голова двору [PERSON] та позивач [PERSON], які набули право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору в рівних частках, кожен на 1/2 частину. Членом даного колгоспного двору був також [PERSON] (третя особа), який відповідно до виписки за 1986-1990 роки вибув з двору в 1986 році на навчання, повернувся в господарство в травні 1990 року; разом з ним в двір прибули його дружина [PERSON] та внук [PERSON]. Згідно виписки за 1991-1995 р.р. фактично станом на 15 квітня 1991 року членами двору, крім позивача [PERSON], її чоловіка [PERSON], були [PERSON], його дружина [PERSON], їх діти [PERSON] та [PERSON], які вибули з двору в грудні 1991 року в інше господарство і більше в нього не поверталися, і через сплив трирічного строку давності, передбаченого статтею 71 ЦК України (1963 р.), втратили право на її витребування. Проте, свідоцтво про право власності Ясенівською сільською радою на вищевказаний будинок на ім'я [PERSON] та позивача [PERSON] не видавалось (а. с. 21), реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 р. не проводилась (а. с. 22) та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні(а. с. 103, 104). Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, не приватизована (а.с. 19). З матеріалів спадкової справи (а. с. 29-35) встановлено, що [INFO] року [PERSON]помер (а.с. 31), спадщину за заповітом після смерті якого прийняла його дочка - позивач [PERSON] відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 ЦК України, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк (а. с. 29, 30, 31 зв., 32, 34). Непрацездатна за віком дружина спадкодавця [PERSON] подала до вказаної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини відповідно до ст. ст. 1241, 1273 ЦК України (а.с. 29 зв., 10). Відповідно до технічного паспорта (а. с. 23-25) вказаний будинок загальною площею 72,1 кв. метри житловою площею 49,1 кв. метри. На земельній ділянці розташовані: житловий будинок «А-1», ганок „а1" та прибудова «а» (1968 року побудови), погріб з шийкою «Г/пг» (1972 року побудови), літня кухня «Б-1» та убиральня «в» (1973 року побудови), сарай «В-1» (1972 року побудови), колодязь питний №1, ворота з хвірткою №2, огорожа №3 (1970 року побудови). Ринкова вартість вказаного житлового будинку згідно звіту про незалежну оцінку майна становить 64280 гривень (а. с. 36-65). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON], за життя, та позивач [PERSON] набули право власності на вказаний житловий будинок, як члени колгоспного двору, кожен на ? його частину, а після смерті [INFO] року [PERSON] позивач [PERSON] набула право на спадщину за заповітом на ? частину даного житлового будинку, і оскільки відповідачем позов визнається, - він підлягає задоволенню. Оскільки Ясенівська сільська рада до пред'явлення позову про визнання права власності в порядку спадкування за законом і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved