Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з 07.06.1986 року позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого вони спільно побудували житловий будинок №25 загальною площею 86,8кв.м. та житловою 34,8кв.м. по вулиці Бердянській у м. Мелітополі Запорізької області. Позивач вважає, що вказаний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, а тому підлягає поділу в порядку\~ст. 70 СК України. Сторони у судове засідання не зявилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, просив позов задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просив розглянути справу по суті спору у відповідності з СК України. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 07 червня 1986 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Вищевикладене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС №175146 від 22 вересня 2016 року, актовий запис № 698, повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області 22.09.2016./а.с.6/ Згідно свідоцтва про право власності від 20.08.1999 [PERSON] належить житловий будинок №25 по вулиці Бердянській в м. Мелітополі Запорізької області./а.с.8/ Вищевказаний житловий будинок був набутий подружжям за час шлюбу, тому відповідно до ч.2\~ст.60 СК України\~є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Перебування зазначеного спірного майна у спільній сумісній власності сторонами не оспорювалося. Відповідно до\~ст. 60 Сімейного кодексу України\~майно, яке подружжя придбало у шлюбі, належить дружині й чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав через поважну причину (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що будь-яка річ, придбана за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1\~ст. 61 СК України\~передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Сторонами не досягнуто згоди стосовно поділу спільного майна. Позивач просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного будинку. Згідно вимог\~ст. 69 СК України\~дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до вимог\~ст. 71 СК України\~майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року\~„Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" зазначено, що при вирішенні спорів між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК України\~, ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~) , відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені наявними у справі доказами, такий порядок поділу спільного сумісного майна подружжя відповідатиме принципу рівності часток майна дружини та чоловіка, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved