Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] та її опікуна [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач [PERSON] [INFO] в КНП «Каховська ЦРЛ» народила дитину жіночої статі. 13.01.2021 року [PERSON] написала заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку. Того ж дня, складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку. [INFO] здійснено реєстрацію народження дитини [PERSON] , [INFO] . 03.03.2021 року наказом служби у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації №273 дитині [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а розпорядженням голови Генічеської районної державної адміністрації від 18.03.2021 року №206 призначено [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] та влаштовано дитину для спільного проживання та виховання у сім`ю опікуна. Матір дитини зарекомендувала себе з негативного боку, за зареєстрованим місцем проживання в с.Агаймани Херсонської області не проживає, місце її знаходження не відоме. Відповідач чи інші близькі родичі з питання повернення дитини у сім`ю не зверталися. Оскільки [PERSON] покинула новонароджену дитину в пологовому будинку, протягом 6 місяців не виявляла щодо дитини батьківського піклування, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо її малолітньої дитини [PERSON] та стягнути з неї аліменти на утримання малолітньої дитини на користь опікуна [PERSON] , в родину якої влаштована [PERSON] , на її особистий рахунок у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. 18 серпня 2021 року ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09.09.21 (а.с.33). 09 вересня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.50). В судовому засіданні представник позивача - органу опіки та піклування Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області Романенко В.В. підтримала позовні вимоги, пояснивши, що відповідач має ще двох старших доньок, які внаслідок ухилення матір`ю від виконання батьківських обов`язків, були влаштовані з 2019 року на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу. Службою у справах дітей неодноразово проводилась з відповідачем профілактично-роз`яснювальна робота, її попереджали про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей, але остання самоусунулася від виконання батьківських обов`язків та не виявляє бажання опікуватися своїми дітьми, внаслідок чого рішенням суду від 13.07.21 відповідача позбавлено батьківських прав відносно старших її доньок. Відносно молодшої доньки [PERSON] відповідач також долею останньої не цікавиться, жодного разу не виявила бажання побачити її або повернути, внаслідок чого, 30.07.2021 року органом опіки та піклування було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої [PERSON] , 2021 р.н. Просила суд задовольнити позов в повному об`ємі, згодна на заочний розгляд справи. Позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити, додавши тим, що з березня 2021 року вона є опікуном малолітньої [PERSON] , остання проживає в її родині, їй створені всі необхідні умови для розвитку та проживання. Матір дитини жодного разу не цікавилася донькою, не приїздила та не надавала жодної допомоги на її утримання. Згодна на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] на розгляд справи двічі не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце судового засідання повідомлялася завчасно в установленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток (а.с.54-56,61), відзив на позов не подавала. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, зі згоди позивача, виносить рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , громадянка України, є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка народилася в м.Каховка, Херсонської області, Україна, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданим 20.02.2021 року Іванівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) /а.с.7/. Державна реєстрація народження дитини здійснена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, згідно якої, відомості про батька дитини записано за вказівкою матері, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.17). 13.01.2021 року [PERSON] написала заяву про відмову забрати дитину жіночої статі, яку вона народила [INFO] , з пологового відділення КНП «Каховська центральна районна лікарня», у зв`язку тим, що вона має незадовільні умови проживання та має складне матеріальне становище (а.с.21). 13.01.2021 року КНП «Каховська ЦРЛ» складено Акт, яким зафіксовано факт відмови матері [PERSON] забрати дитину жіночої статі, [INFO] , з пологового будинку (а.с.21-22). За наказами служби у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області від 03.03.2021 року №273 дитина [PERSON] була взята на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування (а.с.24). Згідно із розпорядженням голови Генічеської райдержадміністрації від 03.03.2021 року №176 дитині [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.15). На підставі Розпорядження голови Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області №206 від 18.03.2021 року над малолітньою [PERSON] , 2021 р.н., була призначена опіка, призначено опікуном [PERSON] , із влаштованням дитини для спільного проживання та виховання в сім`ю опікуна за адресою: по [ADDRESS] (а.с.16). З акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї опікуна [PERSON] від 08.07.2021 року, встановлено, що умови проживання добрі, сім`я матеріально забезпечена; будинок обладнаний сучасними меблями, нараховує дві житлові кімнати та ванну кімнату; для дитини створено всі необхідні умови: є окреме ліжечко, комод для одягу, дитячий візок, дитячий столик для годування, одяг, іграшки, предмети гігієни та дитяча суміш (а.с.23). Відповідач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] ; офіційно не працевлаштована, на обліку в районному центрі зайнятості як безробітна не перебуває; не є особою з інвалідністю; на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с.26-29, 32). Відповідач з часу залишення малолітньої дитини [PERSON] у пологовому будинку, долею дитини не цікавилася. До служби у справах дітей з питанням про повернення дитини не зверталася. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка свідомо усунулася від виконання батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] , більше шести місяців не виявляла щодо дитини батьківського піклування. Орган опіки та піклування Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області від 30 липня 2021 року №302/09-423-02/26, надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з причин ухилення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини (а.с.10-11). З наданої інформації відділом соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Іванівського центру надання соціальних послуг Іванівської селищної ради від 21.07.21, судом встановлено, що родина [PERSON] перебуває на обліку як сім`я, яка опинилась у складних життєвих обставинах. З 02.04.2019 року по 30.09.2019 року родина перебувала під соціальним супроводом, у зв`язку з ухиленням [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до інших дітей [PERSON] , 2013 р.н. та [PERSON] , 2015 р.н. (а.с.25). Рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 13.07.2021 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно старших доньок: [PERSON] , 2013 р.н. та [PERSON] , 2015 р.н. Рішення набрало законної сили 26.08.2021 року (а.с.41-48). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини та/ або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. У ст. 150 СК України перелічені обов`язки батьків щодо виховання дитини, зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги доправ та свобод інших людей, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України). Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з роз`ясненнями п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд також приймає до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини. Так, у справі Хант проти України (рішення від 7 грудня 2006 року) суд зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78)". З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] , з тих підстав, що вона не забрала дитину ні з пологового будинку, ні з родини опікуна, в родину якої влаштована дитина, без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо дитини батьківського піклування. Тобто, відповідач фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача, то суд приходить до такого. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.2 ст.247 СК України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. Судом встановлено, що час розгляду справи в суді дитина [PERSON] була передана під опіку опікуну [PERSON] , згідно із розпорядженням голови Генічеської РДА Херсонської області №206 від 18.03.2021 року. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, з урахуванням принципу співмірності та розумності, закріплених у ст.7 СК України, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів у розмірі мінімального гарантованого розміру аліментів - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, стягнувши ці аліменти на користь опікуна дитини, починаючи з дня подачі даного позову до суду - 11 серпня 2021 року. Згідно ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Згідно п.14 ст.3 Закону України «Про судовий збір» орган опіки та піклування звільнений від сплати судового збору за подання даного позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст.3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви справляється судовий збір у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Частиною 3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Даний позов позивачем подано до суду - 11 серпня 2021 року, що підтверджується відповідною відміткою суду (а.с.1). Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору з 01.01.2021 року за позовну заяву майнового характеру, яка подана юридичною особою, становить - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270,00 грн.); за подання до суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2270,00 грн. Таким чином, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру (позбавлення батьківських прав) - 2270,00 грн. та за позовну вимогу майнового характеру (стягнення аліментів) - 2270,00 грн., а всього на загальну суму 4540,00 грн.

Outcome: approved