Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 05 серпня 1983 року він проходив дійсну військову службу в Збройних силах України. 29 липня 2011 року між Міністерством оборони України і ним було укладено контракт «Про проходження громадянином України військової служби у Збройних силах України». Відповідно до п. 3 Контракту, контракт був строковий та укладався до строків установлених законодавством за погодженням сторін до досягнення граничного віку перебування на військовій службі. Станом на день укладення контракту згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» граничний вік перебування на військовій службі старшого офіцерського складу становив 50 років. 3 2000 року він перебував на обліку на поліпшення житлових умов у Сумському обласному військовому комісаріаті. В 2015 році були внесені зміни у Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - граничний вік перебування на військовій службі старшого офіцерського складу визначений 60 років. 04 лютого 2016 року дія контракту закінчилась, але у зв`язку з тим, що Збройні сили України переведені на особливий період функціонування, контракт був автоматично продовжений до його закінчення, або оголошення рішення про демобілізацію. 31 серпня 2018 року він звільнився з військової служби, а 10 жовтня 2018 року житловою комісією [INFO] , протокол засідання житлової комісії від 10 жовтня 2018 року винесено рішення про зняття його з квартирного обліку при Сумському обласному військовому комісаріаті. З даним рішення він не згоден, оскільки при укладенні контракту граничний вік перебування на військовій службі становив 50 років, при винесенні рішення ОВК не враховані умови контракту. Крім того строк його служби в ЗСУ становить 35 календарних років, він є ветераном військової служби, з 01 вересня 2018 року призначена пенсія. За місцем проходження служби службове житло ним не отримувалось або було здано державним органам. Останній раз житло було ним здане в Липово-Долинському районі Сумської області, другим житлом він забезпечений не був. Посилаючись на вказане, просить суд рішення житлової комісії Сумського ОВК від 10 жовтня 2018 року, протокол №12 про зняття його з квартирного обліку при Сумському ОВК скасувати. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 листопада 2018 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 12 лютого 2019 року на 15 год. 00 хв. 11 лютого 2019 року [PERSON] надав суду додаткове обґрунтування позовних вимог, в яких зазначає, що з 05 серпня 1983 року він знаходився на військовій службі і був звільнений 31 серпня 2018 року. З 1983 року по 1987 року [PERSON] навчався в Ташкентському вищому загальновійськовому командному училищі. З 24 жовтня 1987 року по 07 травня 1994 року проходив військову службу у військовій [NUMBER] ( [NUMBER] ). При цьому за рахунок МО України був забезпечений житлом службовою однокімнатною квартирою за адресою: [ADDRESS] , яку повністю здав квартирним органам МО України 21 червня 2000 року. На квартирному обліку у той період не перебував. З 07 травня по 12 грудня 1998 року проходив військову службу у Великописарівському районному військовому комісаріаті Сумського гарнізону. При цьому квартирними органами МО України житлом не забезпечувався, на квартирному обліку МО України у той період не перебував. З сім`єю проживав у житловому приміщенні, що винаймав. З 12 грудня 1998 року по 20 червня 2003 року проходив службу у Липоводолинському районному військовому комісаріаті Сумського гарнізону. При цьому квартирними органами МО України житлом не забезпечувався, на квартирному обліку в МО України у той період не перебував. З сім`єю проживав у гуртожитку, потім у службовому приміщенні виконкому Липоводолинської селищної ради трикімнатній квартирі, яку повністю здав квартирному органу виконкому Липоводолинської селищної ради. З 31 липня 2000 року перебував на квартирному обліку у Липоводолинській селищній раді Сумської області (рішення виконкому №50 від 31 липня 2000 року). Відповідно до протоколу засідання житлової комісії [INFO] №8 від 09 листопада 2005 року [PERSON] зарахований на квартирний облік Сумського ОВК з 31 липня 2000 року. Відповідно до протоколу засідання житлової комісії Сумського ОВК №4 від 29 квітня 2010 року [PERSON] включений до списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов правом першочергового отримання житла. З 31 серпня 2018 року [PERSON] звільнений з військової служби за віком у запас. 10 жовтня 2018 року [PERSON] знятий з квартирного обліку Сумського ОВК, протокол від 10 жовтня 2018 року №12. [PERSON] у встановленому законом та іншими нормативно-правовими актами порядку був зарахований на квартирний облік та перебував на ньому з 2000 року до 10 жовтня 2018 року. Відповідач, ухвалюючи оспорювань рішення та виключаючи позивача з квартирного обліку, нібито діяв в межах і на підставі ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» п.п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, п.2.16, 2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей житловими приміщеннями. Проте, житловою комісією [INFO] не враховано ту обставину, що згідно п.4 ч.1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу років на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Відповідно до наказу від 30 серпня 2018 року [PERSON] на день звільнення мав вислугу років у ЗС України 35 років 00 місяців 26 днів. За час перебування на військовій службі позивачу та членам сім`ї надавалось службове житло, яке ним звільнено у зв`язку з переведенням на службу до іншого населеного пункту. Постійним житлом від МО України позивач під час проходження військової служби не забезпечувався. Герасименко також не використав право на безоплатну приватизацію житла. Навіть з моменту досягнення позивачем 20-ти річної військової вислуги на початку серпня 2003 року та до моменту його вивільнення з лав ЗС України у серпні 2018 року, МО не забезпечило та не надало гарантоване п.4 ч.1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 1.4 Інструкції, право на постійне житло. При цьому відповідач мав можливість забезпечити позивача та членів його сім`ї постійним житлом у період з серпня 2003 року по серпень 2018 року, в цей період виділялись у встановленому порядку квартири для забезпечення потреб військовослужбовців, що перебувають на квартирному обліку відповідно до п.3, п.31 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Позивач зазначає, що відповідно до абз.1 п.2.17, п.2.19 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, також встановили підстави для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, а саме «звільнення з Васькової служби в запас або відставку за віком» та «закінчення строку контракту при досягнення 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні» [PERSON] згідно посвідчення серії [NUMBER] , виданого 03 вересня 2018 року Сумським обласним військовим комісаріатом, є ветераном військової служби. Для того, щоб позивач міг реалізувати своє гарантоване право на отримання від МО України постійного житла на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він має перебувати на квартирному обліку. [PERSON] перебував на військовій службі більше 35 років і у нього виникли справедливі сподівання на отримання житла та поліпшення у такий спосіб життєвого рівня його сім`ї. Зняття позивача та членів його сім`ї з квартирного обліку унеможливлює досягнення цієї мети та становить порушення ч.1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також ст. 48 Конституції України. Рішення Сумського ОВК, оформлене протоколом засідання житлової комісії №12 від 10 жовтня 2018 року перешкоджає [PERSON] в реалізації ним своїх прав на житло та піддягає скасуванню з подальшим відновленням позивача та членів його сім`ї на квартирному обліку. Посилаючись на зазначене, просить скасувати рішення Сумського ОВК, оформлене протоколом засідання житлової комісії №12 від 10 жовтня 2018 року в частині зняття його з квартирного обліку та зобов`язати [INFO] поновити позивача та членів його сім`ї на квартирному обліку з 31 липня 2000 року та у списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов з правом першочергового отримання житла з 29 квітня 2010 року. 12 лютого 2019 року у зв`язку із першою неявкою в судове засідання представника відповідача та поданням заяви про обґрунтування позовних вимог, підготовче засідання відкладено до 04 квітня 2019 року о 15 год. 00 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 квітня 2019 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 26 червня 2019 рокуо 14 год. 00 хв. 26 червня 2019 року розгляд справи відкладено до 27 вересня 2019 року о13 год. 00 хв. у зв`язку з невиконанням ухвали суду щодо надання документів та клопотанням представника відповідача про відкладення. В зазначене судове засідання позивач в судове засідання не з`явився, від нього надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача [INFO] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29 липня 2011 року між Міністерством оборони України і [PERSON] був укладений контракт «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України». Відповідно до п.3 Контракту, цей контракт є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін до досягнення граничного віку перебування на військовій службі (а.с.7-8). З витягу з протоколу №4 засідання житлової комісії Сумського ОВК №4 від 29 квітня 2010 року вбачається, що [PERSON] включений до списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов правом першочергового отримання житла (а.с.25). Згідно витягу з наказу від 20 липня 2018 року № 152, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» майора [PERSON] , старшого офіцера мобілізаційного відділу [INFO] оперативного командування «північ» звільнено з військової служби у запас за пунктом «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду (а.с.51). Відповідно до витягу із протоколу №21 засідання житлової комісії Сумського ОВК від 10 жовтня 2018 року постановлено зняти з квартирного обліку при [INFO] майора запасу [PERSON] складом сім`ї 2(дві) особи він та донька 1994 року народження у зв`язку з звільненням з військової служби за підставами, не зазначеними у п.2.16 розділу ІІ інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737 (а.с.50). Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає\~Закон\~України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,\~який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Так, згідно з ч. 1\~ст. 12 цього Закону\~держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених\~ЖК УРСР\~та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України. На виконання приписів вищевказаної статті\~постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081\~було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі Порядок). Відповідно до п. 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Пунктом 9\~ст. 12 Закону\~України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Аналогічні приписи закріплені й в п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Дія п. 9\~ст.\~12\~Закону\~України «Про\~соціальний і\~правовий захист\~військовослужбовців та\~членів їх\~сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у ч. 6\~ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»\~військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку. Пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. При цьому вказаний пункт Порядку не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках. Відповідно до абз. 1 п. 2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої\~наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737\~та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337 (далі Інструкція), військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла. Згідно ж з п. 2.19 цієї ж Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, які не зазначені в абз. 1 п. 2.17 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у п. 2.18 цього розділу); обрання для місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством. Отже, наведені норми Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями також не передбачають підстав для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас у зв`язку з закінченням строку дії контракту. В той же час згідно п. 4 ч 1 ст. 12 Закону України про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів сімей" військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Наведене також узгоджується з положеннями п.1.4 Інструкції, згідно якого військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до 1 січня 2005 року (набрала чинності Законом України від 24 червня 2004 року N 1865-IV «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей») забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку - без врахування вислуги на військовій службі. [PERSON] на день звільнення мав вислугу років у Збройних Силах України 35 років 00 місяців 26 днів. За час перебування на військовій службі позивачу та членам його сім`ї надавалося службове житло, яке ним звільнено, у зв`язку з переведенням на службу до іншого населеного пункту. Постійним житлом від МО України позивач під час проходження військової служби не забезпечувався. [PERSON] також не використав право на безоплатну приватизацію житла. Разом з тим, навіть з моменту досягнення позивачем 20-ти річної військової вислуги на початку серпня 2003 року та до моменту його вивільнення з лав ЗС України у серпні 2018 року, МО України, не забезпечило та не надало гарантоване п. 4 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 1.4 Інструкції постійне житло. При цьому відповідач мав можливість забезпечити позивача та членів його сім`ї постійним житлом у період з серпня 2003 року по серпень 2018 року, в цей період виділялись - встановленому законом порядку квартири для забезпечення потреб військовослужбовців, що перебувають на квартирному обліку. У пунктах 3, 31 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями вказано, що забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Житлові приміщення надаються військовослужбовцям у межах норм, встановлених законодавством. Житлові приміщення надаються тільки військовослужбовцям, які перебувають на обліку, крім випадків, передбачених законодавством. Крім того, відповідно до абз. 1 п. 2.17 Інструкції, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла. Згідно ж з п. 2.19 Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з. обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, які не зазначені в абз. 1 п. 2.17 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у п. 2.18 цього розділу); обрання для місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством. Отже, наведені норми Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями також встановили підстави для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, а саме: «звільнення з військової служби в запас або відставку за віком» та «закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні». Також [PERSON] згідно посвідчення серії [NUMBER] виданого 03 вересня 2018 року Сумським обласним військовим комісаріатом, є ветераном військової служби (а.с. 6). Статтею 3 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» держава гарантує кожному ветерану військової служби, серед іншого, реалізації цільових, програм поліпшення житлових умов. В п. 7 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону гарантує ветеранам військової служби першочергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Тобто, для того, щоб позивач міг реалізувати своє гарантоване право на отримання від МО України постійного житла на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він має перебувати на квартирному обліку. Наведені доводи заявленого позову не спростовані відповідачем, який відзив на позовну заяву суду не надав, також як і не надав належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення про зняття позивача з квартирного обліку. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені ними та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved