Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки та зазначає , що 30.04.2014 року він уклав шлюб з відповідачкою , який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського РУЮ у Дніпропетровській області за актовим записом № 25. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей : [PERSON] , 2017 р.н. та [PERSON] , 2014 р.н.. Сумісне життя з відповідачкою не склалося через протилежні погляди на подружнє життя , у зв`язку з чим вони не могли знайти взаєморозуміння у відносинах, на грунті яких у них постійно виникали сварки та розлади в сім`ї, ставлення один до одного погіршувалося з кожним днем. Зникло взаєморозумінні та взаємоповага. В результаті вищенаведених подій спільне проживання виявилося нестерпним і тому він вважає , що подальше збереження шлюбу неможливе. На даний час шлюбні відносини вони не підтримують , проживають окремо , спільне господарство не ведуть, майнового спору не мають. Вважає , що строк на примирення не виправить стан їхніх сімейних відносин, оскільки вказані вище обставини мають місце протягом тривалого часу. Просить суд : Розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] зареєстрований 30 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 25. Сторони в судове засідання не з"явилися . Надали суду заяви, в яких просять суд розглядати справу без їхньої участі . Позивач позов підтримує ,наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка позов визнає, просить розірвати шлюб . Суд вирішив розглянути справу за відсутності сторін . Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено , що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.04.2014 року. Мають двох неповнолітніх дітей, старщий син проживає з батьком(позивачем) та перебуває на його утриманні , молодший - проживає з матір`ю ( відповідачкою) та перебуває на її утриманні. Спору щодо сплати аліментів на даний час між сторонами немає. Питання щодо розподілу майна сторони вирішуватимуть у добровільному порядку. З матеріалів справи вбачається , що подальше спільне життя між сторонами неможливе, між ними виникали непорозуміння , конфлікти , що привело до розриву шлюбно-сімейних відносин . Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка згодна на розірвання шлюбу. На думку суду така ситуація є неможливою для подальшого спільного життя та збереження шлюбу , а примирення між сторонами неможливе . Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Частина 2 ст. 112 передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи всі вищезазначені обставини, ситуацію, яка склалась, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до роз`яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя . З урахуванням викладеного, суд враховує ту обставину , що позивач після подання позову до суду про розірвання шлюбу та на день судового розгляду справи по суті не відмовився від своїх вимог та не відкликав свою заяву про розірвання шлюбу. З матеріалів справи вбачається , що сторони не проживають спільно і фактично сімейно-шлюбні взаємовідносини припинили . Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка не ставить питання про зміну прізвища після розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved