Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] до СФГ "Мальва" з позовом про визнання правочину недійсним та зобов'язання повернути земельні ділянки. В обґрунтування позову він вказав, що після смерті його батька [PERSON], який помер 03 травня 2007 року, він успадкував дві земельні ділянки, що знаходяться на території Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області площею -3,5700 га (пай № 179) і 7,8400 га (пай № 179) , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (серія ВЕХ № 684657), виданим 23 листопада 2007 року Петропавлівською державною нотаріальною конторою. Успадковані земельні ділянки були передані за життя [PERSON] в оренду Селянському(фермерському) господарству «Мальва» за договором оренди землі від 27.07.2007 року строком на 5 (п'ять) років зі сплатою орендарем орендної плати у розмірі 1,5% від вартості земельного паю. Строк дії вказаних договорів оренди землі закінчився 16.05.2013 року, продовжувати дію цих договорів він не мав наміру і висунув вимогу про повернення земельних ділянок голові СФГ «Мальва», але голова СФГ «Мальва» - [PERSON] йому відмовив, після чого позивач вимушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09.12.2013 року у задоволені позовних вимог йому було відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.10. 2014 року рішення Петропавлівського районного суду, Дніпропетровської області від 09.12.2013 року в частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення орендної плати за користування земельними ділянками скасовано та ухвалене нове рішення, яким його позовні вимоги до СФГ «Мальва» задоволені частково, стягнуто на його користь з СФГ «Мальва» орендну плату за користування земельними ділянками. Пеню за несвоєчасну оплату орендної плати та 3% річних від несплаченої суми заборгованості по орендній платі. Позивач вказує, що всупереч його волі, без його участі та згоди, від його імені було підписано договір оренди землі від 24.04.2013 року, який нібито укладено між [PERSON] та СФГ «Мальва», в особі [PERSON], та підписано Акт прийома-передачі двох земельних ділянок. Згідно із текстом вказаного договору оренди землі ним в оренду СФГ «Мальва» в особі [PERSON] передаються дві земельні ділянки загальною площею 11,410 га ріллі (кадастровий номер 1223886000-02-001-0179. площею 7,8400 га та кадастровий номер 1223886000- 02-001-2396. площею 3,5700 га) строком на 49 років. При укладені вказаного договору оренди землі позивач не був присутній та не підписував його. Даний договір оренди землі 25.05.2013 року було зареєстровано державним реєстратором реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції . Так, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25.05.2013 року о 11:15:39 годині державним реєстратором реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції [PERSON] внесено запис про реєстрацію договору оренди землі, б/н, виданий 24.04.2013 року, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , індексний номер :2576798 від 25.05.2013 внесеного об 11:21:42 годині. Строк дії договору оренди землі складає 49 (сорок дев'ять ) років. Земельна ділянка загальною площею 3,57 га у т.ч. рілля. Кадастровий номер 1223886000-02-001-2396. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25.05.2013 року о 11:43:19 годині державним реєстратором реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції [PERSON] внесено запис про реєстрацію договору ореади землі, б/н, виданий 24.04.2013 року, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , індексний номер 2511119 від 25.05.2013 внесеного об 11:48:02 годині. Строк дії договору оренди землі складає 49 (сорок дев'ять ) років. Земельна ділянка загальною площею 7,84га у т.ч. рілля. Кадастровий номер1223886000-02-001-0179 . На момент підписання договору оренди землі від 24.04.2013 р. та його державній реєстрації йому не було відомо взагалі про існування цього договору, жодних документів державному реєстратору для проведення реєстрації договору оренди він не надавав. Окрім цього, в зареєстрованому договорі оренди, в порушення вимог ч.2 с т. 15 закону України «Про оренду землі» (в редакції від 01.01.2013 року), відсутня істотна умова - передача у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відповідно до ч.2 ст. 15 закону України «Про оренду землі», відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст.ст.4- 6,11,17,19 цього Закону, є підставою для відмови в державній реєстрації договору або визнання її недійсною. За вищевказаними фактами прокуратурою Петропавлівського району 26.11.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 42013040530000048 про кримінальне правопорушення, передбачене ч.І ст.358 КК України, за фактом підробки договору оренди земельних ділянок. У подальшому, СВ Петропавлівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області за його заявою 01.03.2014 року до ЄРДР внесено відомості за № 12014040530000187 про кримінальне правопорушення, передбачене ч.І ст. 190 КК України, за фактом заволодіння правом користування земельною ділянкою. В ході досудового розслідування було призначено судову почеркознавчу експертизу договору оренди землі від 24.04.2013 року, якій нібито укладено між [PERSON] та СФГ «Мальва», в особі [PERSON], та підписано Акт прийома-передачі двох земельних ділянок. Згідно висновку № 3366-14 судової почеркознавчої експертизи по кримінальному проваджені № 42013040530000048 встановлено, що підпис від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» договору оренди землі від 24.04.2013 року виконаний не [PERSON], а іншою особою наслідуванням його справжньому ПІДПИСУ. Таким чином в ході досудового розслідування встановлено, що позивач вказаний договір оренди не підписував. Позивач зазначає, що договір, укладений начебто між ним та СФГ «Мальва» 24.04.2013 року та зареєстрований 25.05.2013 року державним реєстратором реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції є недійсним з наступних причин: по перше: він особисто договір оренди землі від 24.04.2013 року не підписував, про що неодноразово заявляв відповідачу, та й підпис у договорі оренди землі в графі «Орендодавець» зроблений не ним, а іншою особою. Факту недійсності підпису на спірному правочині доведено почеркознавчою експертизою., висновок № 3366-14. по друге: йому, як орендодавцю не надано ні належного екземпляру правочину, ні всіх його додатків, які є невід'ємною частиною такого правочину, що в свою чергу вказує на неможливість відповідачем використовувати такі земельні ділянки. При укладенні та виконанні договору орендар зобов'язаний виконувати як умови договору. Так і умови законодавства щодо оренди землі. Невід'ємною частиною договору оренди землі, відповідно до ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення земельної ділянки в натурі (по місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; по третє: оспорюванний правочин суперечить вимогам господарського, цивільного та земельного законодавства, укладено з порушенням Закону України «Про оренду землі», який являється спеціальним законом, що регулює орендні відносини. На підставі ст.ст. 16,203,215,236,319,321,344,380,387,400,792 ЦК України ст.ст. 93,124,126,152,212 Земельного кодексу України , ст.ст. 1,6,15,16 Закону України "Про оренду землі" ст. ст. ст. 3,5,8,10,11,16,57,59,60118 ЦПК України , п.8 Постанови пленуму ВС України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним, позивач прохає задовольнити його позов. В судовому засіданні представники позивача і сам позивач позовні вимоги підтримали прохають стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати пов'язані з проведенням експертизи. Представник позивача [PERSON] у своїй промові обґрунтувала позовні вимоги, надала суду письмову промову. Позивач в судовому засіданні наголошував на тому, що він не мав наміру укладати договір з відповідачем через те, що вони перебувають довгий час у неприязнених стосунках і ще у 2013 року він через суд намагався повернути земельні ділянки, цей спір продовжується до цього часу і добровільно передати відповідачу землю ще на 49 років він не мав ніколи бажання і нічого не підписував особисто ні договори, ні акт про передачу ділянок відповідачеві. Орендну плату за 2014 та 2015 роки він також не отримував через те, що не вважає договір оренди укладеним. Як доказ позивач надав суду його заяву від 17.05.2013 року направлену відповідачу де він попередив про бажання повернути земельні ділянки після закінчення строку договору оренди. Укладення договору всупереч його бажання ще на 49 років порушує його ПРАВО на користування земельними ділянками. Також прохає суд звернути увагу, що зараз за його заявою проводиться досудове слідство щодо дій відповідача по фальсифікації вказаного договору. Представник відповідача позов не визнав. Пояснив в судовому засіданні, що відповідачем був укладений договір оренди на законних підставах, позивач підписав договір, що підтверджено висновками експертиз. Надав суду ксерокопії платіжних відомостей про отримання позивачем орендної плати за договором оренди землі за 2014 та 2015 роки. Щодо не повного заповнення реквізитів орендодавця, під час укладання договору , представник відповідача пояснив в судовому засіданні , що у відповідача не було паспорта [PERSON] і тому у договорі вказані реквізити не точно. На думку представника позивач добровільно уклав договір підписав його та акт про передачу земельної ділянки і прохає суд повністю відмовити у задоволенні позову. Вислухавши позивача та його представників, представника відповідача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі. Судом встановлено, що Позивач, після смерті його батька [PERSON], який помер 03 травня 2007 року, успадкував дві земельні ділянки, що знаходяться на території Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області площею -3,5700 га (пай № 179) і 7,8400 га (пай № 179) , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (серія ВЕХ № 684657), виданим 23 листопада 2007 року Петропавлівською державною нотаріальною конторою. Успадковані земельні ділянки були передані за життя [PERSON] в оренду Селянському(фермерському) господарству «Мальва» за договором оренди землі від 27.07.2007 року строком на 5 (п'ять) років зі сплатою орендарем орендної плати у розмірі 1,5% від вартості земельного паю. Строк дії вказаних договорів оренди землі закінчився 16.05.2013 року, продовжувати дію цих договорів він не мав наміру і висунув вимогу про повернення земельних ділянок голові СФГ «Мальва», але голова СФГ «Мальва» - [PERSON] йому відмовив і земельні ділянки до цього часу перебувають в користуванні відповідача. Факт звернення позивача до відповідача з вимогою повернути земельні ділянки підтверджується його письмовою заявою від 17.05.2013 року в якій позивач чітко вказує, що він не має бажання у подальшому укладати договір з відповідачем на новий строк ( а.с.107-108). Дану заяву відповідач отримав 28.05.2013 року , що підтверджується поштовим повідомленням ( а.с. 106). Після відмови відповідача повернути земельні ділянки, Позивач ще з 2013 року почав відстоювати своє право на повернення земельних ділянок в судовому порядку. Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09.12.2013 року у задоволені позовних вимог про повернення земельних ділянок йому було відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.10. 2014 року рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09.12.2013 року в частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення орендної плати за користування земельними ділянками скасовано та ухвалене нове рішення, яким позовні вимоги позивача до СФГ «Мальва» задоволені частково, стягнуто на його користь з СФГ «Мальва» орендну плату за користування земельними ділянками. Пеню за несвоєчасну оплату орендної плати та 3% річних від несплаченої суми заборгованості по орендній платі, але земельні ділянки повернуті не були. Вказаним рішенням було встановлено , що через неналежне виконання договірних зобов'язань та не сплати орендної плати за 2011-2013 роки у розмірі 1,5 % від вартості земельних ділянок, позивач вирішив НЕ ПРОДОВЖУВАТИ договірні взаємовідносини і висунув вимогу відповідачеві про повернення земельних ділянок. (а.с.102). Дана обставина також підтверджує те, що позивач не мав наміру продовжувати договірні відносини з відповідачем ще у 2013 році, який не сплачував йому орендну плату стягнуту на його користь судовими рішеннями, та укладати новий договір ще на 49 років. Під час вказаних судових слухань, позивач, з наданого заперечення представника відповідача [PERSON] ( а.с.101) , дізнався про існування договору без номера від 24.04.2013 року, якій нібито укладено між [PERSON] та СФГ «Мальва», в особі [PERSON], та підписано Акт прийома-передачі двох земельних ділянок. Згідно із текстом вказаного договору оренди землі позивачем в оренду СФГ «Мальва» в особі [PERSON] передаються дві земельні ділянки загальною площею 11,410 га ріллі (кадастровий номер 1223886000-02-001-0179. площею 7,8400 га та кадастровий номер 1223886000- 02-001-2396. площею 3,5700 га) строком на 49 років. Спірний договір оренди землі 25.05.2013 року було зареєстровано державним реєстратором реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції [PERSON]. В порушення ст.15 Закону України Про оренду землі, укладений договір оренди землі не містить ряду істотних умов, умови договору не повно заповнені та порушені, а саме: в договорі оренди не визначений розмір індексації орендної плати, в договорі оренди п.ЗЗ «ризик випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди» викладено не повно, відсутня умова « у разі прострочення орендодавцем або орендарем установлених договором оренди землі строків передачі об 'єкта оренди ризик його випадкового знищення або пошкодження у цей період несе сторона, яка допустила прострочення його передачі». В розділі реквізити сторін в графі «Орендодавець» відсутні взагалі паспортні дані, місце реєстрації або проживання Орендодавця , а вказані дані «Петропавлівським РВ УМВС України» та місце проживання вказане с. Новохорошівське, не відповідають дійсності. По даному факту представник відповідача в судових дебатах зазначив, що при укладанні договору у відповідача не було копії паспорта позивача і тому ці графи залишились не заповнені. Дане пояснення свідчить про те, що при укладанні та підписанні цього договору позивач дійсно був відсутній і саме через це були допущені вказані недоліки. Пунктом 20 Договору визначено: « що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації цього договору за актом прийому-передачі», а відповідно до наданого до матеріалів справи акту прийому-передачі без дати, суд вважає що даний акт не може бути визнаний належним доказом про передачу земельних ділянок відповідачеві. Крім цього судом встановлено та підтверджено матеріалами і не заперечується сторонами та обставина, що спірні земельні ділянки взагалі Позивачем ніколи не передавалися Відповідачу. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] не заперечував , що спірні земельні ділянки з 27 липня 2007 року по теперішній час знаходяться в користуванні у Відповідача, тобто більш, ніж за 6 років до державної реєстрації спірного договору, відповідач користується власністю позивача. Дана обставина доводить факт порушення вимог ст.17 ЗУ «Про оренду землі» при укладанні та реєстрації спірного договору. В зареєстрованому договорі оренди від 24.04.2013 року , в порушення вимог ч.2 с т. 15 закону України «Про оренду землі» (в редакції від 01.01.2013 року), відсутня істотна умова - передача у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Згідно ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6,11,17,19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору НЕДІЙСНИМ відповідно до Закону. Відповідна правова позиція щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки вказана у постанові Верховного Суду України від 06 лютого 2012 року по справі № 6-104ц11, постанові Верховного Суду України від 14 березня 2012 року по справі № 6-7цс12 за позовами власників земельних ділянок до ТОВ «Яромир-Агро», постанові Верховного Суду України від 18 липня 2012 року, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують в своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права та для всіх СУДІВ України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із цим рішенням Верховного СУДУ України. Крім цього судом також встановлено, що за вищевказаними фактами прокуратурою Петропавлівського району 26.11.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 42013040530000048 про кримінальне правопорушення, передбачене ч.І ст.358КК України, за фактом підробки договору оренди земельних ділянок та 01.03.2014 року, за заявою позивача, до ЄРДР внесено відомості за № 12014040530000187 про кримінальне правопорушення, передбачене ч.І ст. 190 КК України, за фактом заволодіння правом користування земельною ділянкою, що підтверджується витягом з кримінального провадження ( а.с.39). В ході досудового розслідування було призначено судову почеркознавчу експертизу договору оренди землі від 24.04.2013 року, який нібито укладено між [PERSON] та СФГ «Мальва» та підписано Акт прийому - передачі без номера та дати двох земельних ділянок. Сторони по справі надали суду висновки експертиз по даному провадженню та посилались на них як доказ їх вимог та заперечень в судовому процесі. Згідно висновку № 3366-14 судової почеркознавчої експертизи по кримінальному проваджені № 42013040530000048 встановлено, що підпис від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» договору оренди землі від 24.04.2013 року виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням його справжньому підпису. ( а.с. 40-44). Згідно висновку № 4701-15 судової почеркознавчої експертизи по кримінальному проваджені № 42013040530000048 встановлено, що підпис від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» договору оренди землі від 24.04.2013 року виконаний [PERSON]. (а.с. 30-32). Вивчивши надані висновки суд враховує, що відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до положень про мінімальні гарантії Конвенції (ст. 6) завдання суду полягає у тому, щоб переконатися, чи був судовий розгляд у цілому справедливим, в тому числі й те, як були одержані докази. Тобто судові докази повинні бути одержані способом, який гарантує право на справедливий суд. Таким чином, правила допустимості в сучасному цивільному процесі є способом гарантування прав осіб, що беруть участь у справі, при цьому повинні бути гарантовані не лише процесуальні права, але й права і свободи людини, закріплені в Конституції. Отже, судом встановлено, що сторонами, в порушення вимоги ч.2 ст. 64 ЦПК України, надані копії вказаних експертиз, як письмовий доказ, які були проведені у кримінальному провадженні. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України ці висновки не є обов'язковими для суду і при обґрунтуванні законності даного рішення суд не бере до уваги встановлені факти в іншому провадженні. Рішення по кримінальному провадженню на даний час не прийняте. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За клопотанням сторони, судом була призначена почеркознавча експертиза і у висновку експерт зазначив, що у двох примірниках договору наявний підпис позивача, але експерт зазначає, що підпис виконаний не рукописним способом а є технічним зображенням підпису. Крім цього експерт зазначає, що даний документ піддавався монтажу. ( а.с. 81) Також експерт висловив свої висновки щодо належності підпису на акті прийому передачі земельної ділянки (а.с.63), але в судовому засіданні не було доведено, що цей акт, без номера і дати, був підписаний саме при укладенні цього спірного договору. Крім цього в судовому засіданні встановлено, і даний факт не спарювався сторонами , що позивач не міг передавати земельні ділянки відповідачеві через те, що земельні ділянки 6 років до укладення даного договору перебували і перебувають зараз у користуванні відповідача. Постільку судом встановлений факт того, що земельні ділянки не могли передаватися відповідачеві, суд не може покласти в основу свого рішення докази, достовірність яких викликає сумніви. Також у суду викликали сумнів надані представником відповідача платіжні відомостей про начеб то отримання позивачем орендної плати за договором оренди землі за 2014 та 2015 роки ( а.с.98,99). Суду надані ксерокопії відомостей в яких відсутні необхідні реквізити щодо платіжного документу - немає підпису керівника і відсутні печатка підприємства. Даний факт спростовується повідомленням, наданим суду представником позивача, слідчого СВ Петропавлівського ВП в Дніпропетровській області [PERSON] ( а.с.100). Представник позивача пояснила, що по кримінальному провадженню на підприємстві відповідача проводилась виїмка документів серд яких не знайшлось доказів отримання позивачем орендної плати за сфабрикованим договором. Крім цього недостовірність вказаного доказу полягає в тому, що згідно п. 9 договору оренди від 24.04.2013 року передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% від вартості земельного паю у формі натуроплати - зерно - 2000кг, соняшник - 200 кг, цукор - 50 кг тощо... Пояснити суду чому саме позивач начеб то отримав оренду землі в грошовому еквіваленті , представник відповідача не зміг. Отже, доводи відповідача про те, що позивач добровільно передав земельні ділянки в оренду на 49 років відповідачеві суперечать волі позивача та грубо порушують його право власності і захист його прав та охоронюваних законом інтересів потребує судового втручання. Згідно зі ст. З Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.І ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах загальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог -бо заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 57 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги: і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних ос свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, відповідно до ч.2 особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності та відповідно до ч. З волевиявлення учасника правочину мас бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 152 Земельного Кодексу України Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, а відповідно ж до ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Відповідно до ст. 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду. Відповідно до ч.І ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а відповідно до ч. З якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом,але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Суд вважає, що договір, укладений начебто між Позивачем та СФГ «Мальва» 24.04.2013 року та зареєстрований 25.05.2013 року державним реєстратором реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції [PERSON] є недійсним з наступних причин: В судовому засіданні не доведено, що вказаний правочин відповідає внутрішній волі власника земельних ділянок - позивача. Сам факт наявності вказаного договору грубо порушує права та охоронюваних законом інтересів позивача. Позивачу , як орендодавцю не надано ні належного екземпляру правочину, ні всіх його додатків, які є невід'ємною частиною такого правочину, що в свою чергу вказує на неможливість відповідачем використовувати земельні ділянки. При укладенні та виконанні договору орендар зобов'язаний виконувати як умови договору, так і умови законодавства щодо оренди землі. Невід'ємною частиною договору оренди землі, відповідно до ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (по місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із Законом. Оспорюваний правочин суперечить вимогам цивільного та земельного законодавства, укладено з порушенням Закону України «Про оренду землі», який являється спеціальним законом, що регулює орендні відносини землі. Відповідно до роз'яснень які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» недійсним може бути визнано лише укладений договір. Отже, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки СФГ «Мальва» не дотримало вимог земельного законодавства України при оформленні прав на оренду землі, в результаті чого порушило вимоги ст. ст. 6, 15, 16 Закону України «Про оренду землі ст. ст. 203, 215 ЦК України, а отже договір начебто укладений між сторонами є недійсним. Поновлення порушених прав Позивача, як законного власника землі, буде достатньою сатисфакцією для відновлення та задоволення позовних вимог, що до порушеного права. Стаття 213 ЦПК України передбачає, що Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Стаття 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат , суд керується ст.88 ЦПК України, і вважає, що постільки позовні вимоги суд задовольняє повністю, то на користь позивача з відповідача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду, а також стягнути з відповідача витрати пов'язані з проведенням судової почеркознавчої експертизи також на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved