overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини: сина [PERSON],[INFO], посилаючись на те, що спільне життя у них не склалося, вони не розуміють один одного, через що між ними виникають сварки, їх шлюб носить формальний характер і збереження сім'ї є неможливим, а також відповідач ухиляється від утримання дитини. Просить розірвати шлюб із відповідачем та стягнути із нього аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 480 грн. щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з»явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. У судове засідання відповідач не з»явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання ним позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 28.04.2011року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис за № 342 від 28.04.2011 року. Від шлюбу у сторін народилася дитина: син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис №1959 від 23.08.2011р. Між подружжям склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За нормами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача та дитини, які підлягають захисту шляхом розірвання шлюбу та стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини: сина [PERSON], [INFO] в розмірі 480грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача 243,60грн. сплаченого судового збору та 243,60 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON],[INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає жодної допомоги на утримання дитини. Просить стягнути із нього аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 800грн. щомісячно. В обґрунтування вимог вказала, що дитина проживає разом із нею та перебуває повністю на її утриманні, потребує матеріальної допомоги. Відповідач самоусунувся від виконання батьківського обов'язку щодо утримання дитини. В судове засідання позивач не з»явилась, подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги про стягнення аліментів уточнила та просить стягнути з відповідача 500грн. на дитину щомісячно. Просить уточнені позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання ним позову, а саме стягнення з нього аліментів в розмірі 500грн. щомісячно. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14.04.2011року. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON],[INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис №2851, зроблений 02.12.2009р. відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. [PERSON] проживає разом із позивачем [PERSON] по [ADDRESS], про що свідчить довідка №594, видана 13.03.2014року ТзОВ «Коменерго-Тернопіль-3». Відповідач [PERSON] працює старшим комірником ПАТ «Тернопільський кар»єр» та його середньомісячний заробіток становить 1650грн. Також, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] у відповідача від другого шлюбу є дочка [PERSON],[INFO]. Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення прав дитини, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON],[INFO] в розмірі 500грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, стан його здоров'я, матеріальне становище дитини, на яку призначаються аліменти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики, посилаючись на те, що 7 лютого 2020 року між ними було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичив у неї кошти в сумі 23000 грн., які повинен бу повернути до 15 серпня 2020 року. Крім того, в квітні 2020 року між нею та відповідачем було укладено ще один договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичив у неї кошти в сумі 19000 грн., які повинен був повернути до 6 червня 2020 року Вказані суми позики відповідач у терміни, встановлені у розписках, не повернув. Просить стягнути із відповідача неповернуту суму позики у загальній сумі 42000 грн., та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] та позивач позовні вимоги підтримали у повному обсязі із підстав, викладених у позові, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення йому судової повістки, про причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, а тому суд визнає неявку відповідача в судове засідання без поважних причин та розглядає справу за його відсутності. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив 7 лютого 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 23000 грн., які зобов"язався повернути останній до 15 серпня 2020 року. У квітні 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено ще один договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 19000 грн., які зобов"язався повернути останній до 6 червня 2020 року. На підтвердження укладених договорів позики відповідач видав позивачеві розписки, оригінали яких оглянуто в судовому засіданні. Добровільно повернути загальну суму позик у розмірі 42 000 грн. відповідач відмовився. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідачем порушено права позивача, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики підлягає до задоволення у повному обсязі. У справі є судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 840.80 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., які документально підтверджені і які з урахуванням задоволення позову суд вважає за необхідне стягнути із відповідача в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до територіальної громади с. Сновське в особі Сновської сільської ради Щорського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що [INFO] року помер [PERSON], що був зареєстрований та постійно проживав за адресою [ADDRESS] Щорського району Чернігівської області. Після його смерті залишилось спадкове майно - земельна ділянка ( пай) розміром 5,08 га, що знаходиться в КСП "Іскра" с. Сновське Щорського району Чернігівської області. За життя спадкодавець розпорядився своїм майном склавши заповіт на її ім"я. В установлений законом строк вона не звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини в зв"язку з юридичною необізнаністю, вважаючи, що маючи заповіт на руках вона зможе оформити спадщину в будь-який час. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] відсутня, від неї надійшла заява відповідно до якої вона просить суд розглянути справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує. В судовому засіданні представник Сновської сільської ради відсутній, про час та місце розгляду справи Сновська сільська рада повідомлена належним чином. В матеріалах справи є довідка Сновської сільської ради про те, що позов [PERSON] визнає, не заперечує проти нього та просить Щорський районний суд розглянути дану справу без представників сільської ради. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого виконкомом Сновської сільської ради Щорського району Чернігівської області, актовий запис № 6 від 03 лютого 2006 року. Відподно до копії заповіту [PERSON] 20 вересня 2005 року заповів все своє майно, яке буде належати йому [PERSON]. Позивачка в зв"язку з юридичною необізнаністю пропустила шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори. Згідно ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки заявник пропустив строк з поважних причин. Суд має визначити позивачці додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до відповідача [PERSON] з позовом, в якому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26 березня 2002 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між ними фактично припинені з 2012 року через зловживання відповідачем спиртними напоями, втрату взаєморозуміння, виникнення відчуженості, втрату почуття любові та взаємоповаги. Позивачку не влаштовує відношення відповідача до неї та їх дитини, вважає, що вони стали чужими людьми. На даний час їй стало відомо, що відповідач протягом двох років проживає з іншою жінкою. Вважає, що їх сім"я розпалась остаточно, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище Коляда без змін. Позивачка до зали судового засідання не прибула, надавши заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог нгаполягала. Відповідач до суду не прибув, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 березня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 26 березня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 82. Також встановлено, що сторони мають малолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 18 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 823. Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із доводів позову вбачається, що сімейні відносини між сторонами фактично припинені з 2012 року через зловживання відповідачем спиртними напоями, втрату взаєморозуміння, почуття любові та взаємоповаги. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, тим самим не оспорює наявних підстав для розірвання шлюбу. За наведених обставин, суд, враховуючи положення ст. 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Після розірвання шлюбу прізвище позивачці за її бажанням залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить суд стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, до досягнення їх сином [PERSON], [INFO] трьох років. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що від подружнього життя сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. На даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за сином [PERSON] до досягнення ним трирічного віку, і єдиним прибутком для неї є щомісячна грошова допомога на дитину. Відповідач покинув сім"ю, працює, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, чим ставить позивача та їх дітей в скрутне матеріальне становище. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву, якою свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п.24 ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 704грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 08.08.1998 року, від шлюбу спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Позивач зазначає, що стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, сім`я припинила своє існування, примирення неможливе, в зв"язку із чим просила суд розірвати шлюб. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19.10.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач до суду надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Від відповідача жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не надходило. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайсуду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів доходу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивач у судове засідання не з"явилась, надала суду заяву, про розгляд справи без її участі. Своі позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, про розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши надані позивачем пояснення, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. У свідоцтві про народження дитини, виданному відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Добропілля Добропільського управління юстиції Донецької області, актовий запис №288, батьками записані: [PERSON] (відповідач у справі) та [PERSON] (позивач у справі). З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитини проживає з позивачкою та знаходиться на її матеріальному утриманні. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, проте згідно з ч. 2 ст. 182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що сторони не проживають разом, неповнолітня дитина знаходиться на вихованні й утриманні позивачки, відповідач не надав судові доказів того, що він не має можливості утримувати дитину, а саме: доказів непрацездатності, наявності інших утриманців, тощо. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивача - [PERSON] на утримання сина в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки утримання дитини є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Судові витрати суд покладає на відповідача у відповідності до ст.. 88 ЦПК України. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що вона 25 січня 1991 року в Карлівському райвідділі ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 05 зареєструвала шлюб з відповідачем. ЇЇ дошлюбне прізвище [PERSON] . Мають доньку, [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою та проживає окремо. Зазначала, що подружнє життя не склалося через негативну поведінку відповідача, який не працює, не утримує сім"ю з причин вживання алкоголю, що призвело до втрати поваги . Протягом 5 років вони не підтримують сімейних та подружніх стосунків. Просила, шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] 09.07.2019 ухвалою суду відкрито провадження у справі у загальному позовному провадженні. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Визнання відповідачем [PERSON] позову відповідає вимогам ст. 206 ЦПК України, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, докази по справі суд дійшов до наступних висновків. Установлено, що 25 січня 1991 року сторони зареєстрували шлюб, який був юридично оформлений в Карлівському райвідділі ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 05. Сторони мають доньку, [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою та проживає окремо. Судом установлено, що сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення, просили розірвати шлюб. Згідно з ст.. 51 Конституції України та ст.. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, коли шлюб існує тільки формально, а сторони не бажають поновити його, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved