Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що з листопада 2013 став власником 1/4 частини квартири [ADDRESS], згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом. Разом з тим, з листопада 2013 відповідач чиниь перешкоди в користуванні власністю, не допускає його до квартири та порушує його права. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити , зобов"язати відповідача усунути перешкоди в користуванні квартирою, вселити позивача в квартиру. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином за остннім відомим місцем проживання, про причини своєї неявки суд не повідомила. За викладених обставин, суд вважає розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку, оскільки представник позивача не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню. Встановлено , що сторони є співласниками квартири [ADDRESS]. Позивачу належить 1/4 частина вказаної квартири. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації. Незважаючи на наявність зареєстрованого права власності на 1/4 частину у квартирі [ADDRESS], також норми ст. 317 ЦК України, відповідно до якої власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, відповідач перешкоджає позивачу в користуванні квартирою. Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України. Стаття 321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. Окрім того, пунктом 14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року встановлено, що квартира не підлягає поділу в натурі якщо не можливо виділити сторонам ізольовані жилІ та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, у такому випадку може бути встановлено лише порядок користування приміщеннями квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачу в користуванні квартирою, не надає замки від вхідних дверей. Наряду з цим, позовні вимоги в частині визначення порядку користування житловим приміщенням задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Як вбачається з технічного паспорту, квартира [ADDRESS] загальною площею 51,50 кв.м. та жилою площею 29,9 кв.м, складається з двох кімнат площею 14,7 кв. м. та 15,2 кв. м., кухні - 7,8 кв. м, ванної кімнати - 2,7 кв. м, вбиральні - 1, кв. м, кладової - 0,7 кв.м, коридору - 7,0 кв. м (а.с. 60, об.). Відповідно до положень ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно з ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійснені. Виходячи з площі квартири [ADDRESS], розміру кожної з кімнат, найменша з яких перевищує на 7,3 кв.м. розмір частки позивача у спільній частковій власності, відсутні правові підстави для задоволення позову в частині визначення порядку користування житловим приміщенням. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial