Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Юрковецької сільської ради Заставнівського району Старостинського округу№5 с. Ржавинці про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину за законом, в якому просить встановити факти прийняття нею спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] в [ADDRESS], а також визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, який розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Посилається на те, що після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] . Заповіту [PERSON] не залишав, а тому відкрилась спадщина за законом. Спадкоємцем першої черги за законом є дружина померлого - [PERSON] . Зазначає, що спадщину після смерті чоловіка прийняла вчасно шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, проживаючи в даному будинку, обробляючи земельну ділянку. З метою оформлення спадщини, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, у зв"язку з тим, що нею не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на дане майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивач змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого11. [INFO] . Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, обґрунтували вищенаведеним, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, дослідивши письмові докази, врахувавши заяву представника відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Дана правова позиція також закріплена в п.9 Інформаційного листа №24-53/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року, в якому зазначено: «якщо спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК, судам слід враховувати, що ст. 549 ЦК УРСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини фактичний вступ у володіння та управління спадковим майно». Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що видно із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.05.1999 (а.с.6). Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] . Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Судом встановлено, що померлий [PERSON] заповіту не залишав, а тому відкрилась спадщина за законом. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є дружина - [PERSON] та син- [PERSON] , що вбачається із довідки Юрковецької сільської ради Заставнівського району Старостинського округу №5 с. Ржавинці №475 від 25.02.2019 (а.с.10). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 того ж Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що син померлого [PERSON] спадщину в установленому порядку не прийняв. До нотаріальної контори написав заяву про те, що спадщину протягом шестимісячного строку після смерті батька не прийняв, на час її відкриття із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав і на неї не претендує (а.с. 44). Судом встановлено, що позивач [PERSON] від спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] не відмовилася, в шестимісячний термін вступила в управління та володіння спадковим майном, шляхом управління та розпорядження спадковим майном, а також проживала в ньому на момент відкриття спадщини та продовжує проживати в даному господарстві. Дана обставина підтверджується довідками виконкому Юрковецької сільської ради Заставнівського району Старостинського округу №5 с. Ржавинці №224 від 31.01.2019 Факт прийняття позивачем спадщини в судовому засіданні також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що позивач [PERSON] на момент смерті чоловіка проживала разом із ним, і продовжує проживати в ньому після його смерті, підтримує господарство в належному стані та обробляє присадибну земельну ділянку. Отже, в судовому засіданні знайшло підтвердження, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] і такий факт необхідно встановити. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS] позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON] , що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 135/02-31 від 26.02.2019 (а.с.27) . Порядок ведення погосподарського обліку в сільських та міських радах визначався згідно інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РС, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 р. №56. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3, 4 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових права нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Встановлено, що [PERSON] за життя не оформив документи на належне йому нерухоме майно та не зареєстрував його належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013 №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоєцем майна померлого [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок (а.с.18-26). Згідно технічного паспорта житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] побудований у 1985-1987 . Згідно звіту про незалежну оцінку вартості житлового будинку, ринкова вартість будинку з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] становить 115521 грн. Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved