Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про\~розірвання шлюбу,\~стягнення аліментів\~на утримання\~неповнолітньої дитини,\~стягнення судових\~витрат звернулась [PERSON] . В своєму позові позивач зазначає, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2005 року від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними є формальним, оскільки особисті відносини між нею та відповідачем уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Відповідач не вважає за потрібне змінювати поведінку та спосіб життя. Продовжувати такі шлюбні відносини вона не бажає. Також зазначає, що надання строку для примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Тому це лише погіршить стан її відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг в часі. Спільного майна у них з відповідачем не існує, наслідком чого є відсутність спору стосовно розподілу майна. Крім того, зазначає, що вона не зможе забезпечити дитині належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а відповідач, як батько, є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] ,\~ [INFO] в розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн. В судове засідання позивач не з`явилась, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги повністю підтримує та просить суд їх задовлити. В судове засідання відповідач не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, а саме в минулому судовому засіданні, яке відбулось 22 вересня 2021 року та у якому відповідач був безпосередньо присутній. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав, письмовий відзив на позов не надходив. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2005 року. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 16 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 вересня 2005 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №1382. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 20 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м.Рівне, про що зроблено відповідний актовий запис за №2040. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі не підтримують подружніх стосунків, між ним припинено сімейні відносини, позивач втратила до відповідача почуття любові, фактично їх сім`я розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, доведеними, та такими, що підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки від відповідача не надійшло заперечень того, що після розірвання шлюбу його спільний з позивачем неповнолітній син буде проживати з матір`ю, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, а також те, що заявлений розмір позовних вимог, які просить стягнути позивач з відповідача заявлений з врахуванням вимог розумності та справедливості, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання сина починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення ним повноліття підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн. в частині позовних вимог про розірвання шлюбу, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача, а судовий збір в частині стягнення аліментів слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved