Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якому просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач в обґрунтуванні позовних вимог посилається на те, що він є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач по справі є його зятем, який зареєстрований в будинку по [ADDRESS] , але фактично не проживає в ньому з лютого 2013 року і по теперішній час. Фактичне місце проживання відповідача йому не відоме. Відповідач не проживає в даному будинку понад шість років, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку його не має, будинком не цікавиться. За таких підстав, позивач звертається до суду із заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням і проживання в ньому, у зв`язку з тим, що відповідач не проживає по зазначеній адресі за незалежних від позивача причин. Від позивача [PERSON] до суду надійшла письмова заява, в якій він просить розглядати справу без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки, суду не повідомив. Відзив на позов не подав. Для повідомлення відповідача було подано оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада України». Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З встановлених обставин випливають правовідносини між членами сім`ї, які користуються зазначеним житлом. Таким чином, дані до встановлених правовідносин необхідно застосовувати цивільне законодавство, що регулює питання користування житлом членів сім"ї власника житла, яке знаходиться у приватній власності позивача. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; - яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 23.01.2004 року житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] . Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Березнівського району Рівненської області, в особі голови сільської ради С.Парфенюка та секретаря виконкому О.Парфенюк встановлено, що сім`я [PERSON] ,1963 р.н . складається з з наступних осіб: жінка - [PERSON] ,1973р.н., син - [PERSON] ,1992 р .н., син - [PERSON] ,1998 р.н., син - [PERSON] , 1994 р.н., дочка - [PERSON] , 1996р.н., внучка - [PERSON] , 2013р.н., внучка - [PERSON] , 2012 р.н., невістка - [PERSON] ,1995 р.н., дочка - [PERSON] , 1993 р.н., внучка - [PERSON] , 2016 р.н., внучка - [PERSON] , 2017 р.н., невістка - [PERSON] , 1998 р.н., внучка - [PERSON] , 2018 р.н., внук - [PERSON] , 2018р.н., зять - [PERSON] , 1990 р.н. Факт не проживання відповідача [PERSON] , 1990р.н. в будинку за адресою: [ADDRESS] підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 05 березня 2019 року, складеним комісією в складі паспортиста сільської ради Чернюшок С.Й., соціального працівника [PERSON] ., депутата сільської ради Челик С.А., сусідів [PERSON] та [PERSON] які підтвердили цей факт. Також згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 05 березня 2019 року встановлено, що згідно записів з по господарської книги №3 за 2016 -2023 роки в житловому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] , зареєстровані: власник - [PERSON] ,1963 р.н., дружина - [PERSON] , 1973р.н ., син - [PERSON] ,1992р.н., син - [PERSON] , 1994 р.н., дочка - [PERSON] , 1996р.н., внучка - [PERSON] , 2013р.н., внучка - [PERSON] , 2012 р.н., невістка - [PERSON] ,1995 р.н., дочка - [PERSON] , 1993 р.н., внучка - [PERSON] , 2016 р.н., внучка - [PERSON] , 2017 р.н., невістка - [PERSON] , 1998 р.н., внучка - [PERSON] , 2018 р.н., внук - [PERSON] , 2018р.н., зять - [PERSON] , 1990 р.н. Дійсність зазначеного акту сумнівів у суду, щодо його об`єктивності та правдивості не викликає, оскільки особи, що його склали, яким, на переконання суду, достовірно може бути відомо про осіб, які проживають у належному позивачу будинку, а тому цей акт приймається судом як доказ. Через реєстрацію відповідача позивач не може у повній мірі здійснювати реалізацію своїх прав власності на майно. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно статті 319 ЦК України вказані права здійснюються власником на власний розсуд. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцiнюючи дослiджені по справi докази в їх сукупності, суд встановив, що у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що відповідач [PERSON] у будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] не проживає понад один рік без поважних причин, а тому, вiдповiдно до вимог частини другої статті 405 ЦК України повинен бути визнаним таким, що втратив право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності його понад встановлені строки. Виходячи з наведеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що наявні законні та достатні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved