Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПП «СУ-30» про зобовязання вчинити дії. В обґрунтування своїх вимог вказував, що він проживає та зареєстрований [INFO]. Станом на даний час вказаний будинок перебуває на балансі ПП «СУ-30». Тому, він звернувся до відповідача та до управління власністю Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради із заявами про приватизацію вказаного будинку, в якому постійно проживає а зареєстрований. Управління повідомило, що будинок перебуває на балансі відповідача, однак від ПП «СУ-80» відповіді не отримав. Зазначив, що на даний час відповідач перебуває у стані припинення, однак ним не передано будинок, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, пров. Декабристів, 79 управлінню власністю Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради. Вказав, що у нього виникло право на приватизацію, будинок підлягає приватизації та ним дотримано всіх процедур для проведення приватизації. Враховуючи викладене, просить суд зобовязати Приватне підприємство «СУ-30» надати [PERSON] згоду на безоплатну передачу в його приватну власність будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та доручити проведення оформлення документів з видачі свідоцтва про право власності [PERSON] управлінню власністю Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.09.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого засідання. У визначений в ухвалі термін відповідач відзиву до суду не надав. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.10.2018 закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання представник позивача адвокат [PERSON] не заявився, скерував до суду клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, із заявами до суду не звертався. У зв'язку з неявкою сторін фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася. Зі згоди представника позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Як вбачається з копії паспорту громадянина України серії НЕ 602065, виданого Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області 27.04.2010, [PERSON], [INFO], з 21.01.1994 зареєстрований за адресою: [INFO]. \~ \~ \~ \~Відповідно до квартирної картки [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], 10.10.1957 р.н, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] [PERSON] померла 18.08.2007, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 076086 від 11.09.2007. [PERSON] 19.08.2010 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] І-СР № 151161 від 07.09.2010 року. [PERSON] 10.11.2016 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] І-СР № 293220 від 11.11.2016. Як вбачається з листа ВАТ «Проммонтаж-30» № 01-34/52 від 13.10.2014, постановою Господарського суду Черкаської області від 19 липня 2014 року ВАТ «Проммонтаж-30» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Відповідно до реєстраційного посвідчення право власності на домоволодіння за адресою м. Черкаси, провулок Декабристів, 79 зареєстровано за Черкаським СУ-30 на підставі рішення Черкаського міськвиконкому за № 719 від 17.01.1963. ВАТ «Проммонтаж-30» являється правонаступником Черкаського СУ-30. Про проведення [PERSON] (уповноважений власник) та членами її сімї (сином [PERSON]) згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизації квартири № 2 в житловому будинку № 79 по провулку Декабристів м. Черкаси, який знаходиться на балансі (власності) ВАТ «Проммонтаж-30». Відповідно до\~статті 47 Конституції України\~кожен громадянин має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Згідно з частиною третьою\~статті 9 Житлового кодексу Української РСР\~громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Згідно зі\~статтею 345 Цивільного кодексу України\~фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Відповідно до листа Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради № 4528-2 від 03.09.2014 [PERSON] зазначено, що у разі банкрутства, зміни форми власності, злиття, приєднання, поділу, перетворення, виділу або ліквідації підприємства, установ, організацій, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває державний житловий фонд, останній одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад. При зміні форми власності підприємства «Проммонтаж-30» зазначені умови Закону не були виконані. Станом на 29.08.2014 будинок № 79 по пров. Декабристів у м. Черкаси перебуває у приватній власності ВАТ «Проммонтаж-30». Позивач вказав, що порушуються його права щодо можливості реалізації конституційного права на житло та безоплатну приватизацію, адже він зареєстрований в спірному житловому приміщенні, участі у приватизації державного житлового фонду не брав. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до\~Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів, наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16 грудня 2009 року затверджене «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієї процедури, в т.ч. і рішення органу приватизації. Згідно з ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено такі основні умови, виключно з дотриманням яких може відбутись приватизація: здійснення приватизації уповноваженими на це органами; згода всіх повнолітніх членів сім'ї; постійне проживання у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку; згода тимчасово відсутніх членів сім'ї, за якими зберігається право на житло. Першою умовою для проведення приватизації є її здійснення уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Законами України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», а також Положенням «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» визначена відповідна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише уповноваженими на те органами. У аспекті вимог ч.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року в справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права". Стаття 1 Першого протоколу\~Європейської конвенції з прав людини\~та практика Суду гарантує кожному майнове право\~право власності. Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі відповідно\~Перший протокол; Конвенція). Держави-учасниці Конвенції зобовязані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України). Так, в практиці ЄСПЛ майном визнаються, зокрема, права на речі та майно (права in rem та права in personam); існуючі володіння або фактично існуючі права власності; вимоги, борги та звернення на певне майно; економічні, комерційні, підприємницькі та професійні інтереси; дозволи та ліцензії; пенсії та соціальні виплати (за певних умов); спадкові права та правонаступництво; майно\~власність юридичних осіб, асоціацій, компаній, власників акцій; права та інтереси акціонерів; інші права власників. Розумними очікуваннями особи вважаються легітимні (або законні) і виправдані очікування набути майно або майнове право, які в практиці ЄСПЛ дістають правову охорону як майно. Поняття «законні очікування» (legitimate expectations) слід розглядати як елементи верховенства права та «юридичної визначеності» (legal certainty). Практика Суду ЄС і ЄСПЛ розглядає законні очікування як елемент правової визначеності в умовах відсутності єдиної теорії легітимних (законних) очікувань, придатних для всіх національних правопорядків. Таким чином, характеристика очікувань як легітимних поєднує в собі: 1) їх законність, яка зумовлена реалізацією особою належного їй субєктивного права, 2) їх обґрунтованість, тобто зумовлену законом раціональність сподівань учасників суспільних відносин. Так, якщо суть вимоги особи повязана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (Рішення у справі «Копецький проти Словаччини», «Суханов та Ільченко проти України»). Оскільки позивач\~має законне\~право володіння\~будинком,\~що знаходиться\~за адресою\~[ADDRESS],\~зареєстрований та\~проживає у\~вказаному будинку\~багато років, а також\~одночасно має\~гарантоване законом\~право на\~безоплатну приватизацію,\~тому має законне очікування, що відповідними державними органами будуть вжиті заходи, які дозволять реалізувати конституційне право на житло. Відповідно до ч 1-3,5\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи з\~принципу справедливості\~та розумності,враховуючи, що право позивача на одержання будинку у приватну власність встановлене, право на приватизацію майна позивачем не реалізовано, суд приходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved