Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 27 червня 2013 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] уклали Договір кредиту №385АІ20130627001. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, між позивачем та [PERSON], [PERSON] укладено договір поруки. У порушення умов кредитного договору позичальник [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 23 березня 2018 року має заборгованість за кредитом 41192,99 грн., за відсотками - 3740,95 грн., інфляційні витрати за кредитом 289,62 грн., інфляційні витрати за процентами - 157,94 грн., які позивач і просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належно, в матеріалах справи містяться клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, позов підтримують в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про амісце, час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. З уврахуванням згоди представнкиа позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновків які мотивує наступним чином. Судом встановлено, що 27.06.2013 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] укладено Договір кредиту №385АІ20130627001. Відповідно до п.1.1 договору, кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 72 560,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 27 червня 2020 року. 21.06.2013 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON], [PERSON] укладено Договір поруки №385АІ20130627001-ПОР. згідно умов договору, поручителем виступає [PERSON]. Відповідно до п.1.1 договору поруки, поручитель зобов'язується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми Кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених Договором кредиту на придбання автотранспортного засобу №385АІ20130627001 від 27 червня 2013 року. У порушення умов кредитного договору позичальник [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 23 березня 2018 року має заборгованість за кредитом 41192,99 грн., за відсотками - 3740,95 грн., інфляційні витрати за кредитом 289,62 грн., інфляційні витрати за процентами - 157,94 грн., що підтверджується наданим розрахунком. Позивач звертався до відповідачів з вимогою про погашення основного зобов'язання, яка залишена без задоволення. Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов"язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію/передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачі не заперечували отримання [PERSON] кредитних коштів у від позивача, як і не надали суду доказів на підтвердження відсутності боргових зобовязань перед позивачем.. Приписами ч. 3 ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачі належних доказів на спростування розрахунку суми утвореної заборгованості наданого позивачем не надала, альтернативний розрахунок не провели, висновок експерта з цього приводу не замовляли, чим не виконала свій обов'язок доказування. Враховуючи встановлені обставини та наведені вимоги закону, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, до стягнення з відповідачів на користь позивача підлягають понесені витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved