Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання будинку, прибудинкової території та комунальні послуги, втрати від інфляційних процесів та 3 проценти річних від простроченої суми. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що за період з 01.02.2013 року по 25.04.2018 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідача складає 99 316,82 грн.: основного боргу - 35 211,23 грн, індекс інфляції - 55 782,31 грн., три відсотки річних від суми заборгованості - 5 527,68 грн., судові збори -865,20 грн., 2% авансового внеску за примусове виконання. Частину заборгованості, а саме 15 929,64 грн. боржник сплатив по судовому наказу, але без інфляційних нарахувань та 3% річних від суми заборгованості. Позивач вважає, що це свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов`язань, а тому порушує права надавачів послуг на одержання плати за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території і комунальні послуги в установлений законодавством строк. Головою правління житлово-будівельного кооперативу № 215, отримано ухвалу Сихівського районного суду від 29.11.2019 року про скасування судового наказу від 30.05.2018 року у справі № 464/2454/18 про стягнення заборгованості з [PERSON] , за житлово - комунальні послуги, оскільки з матеріалів та обставин даної справи вбачається,що між сторонами наявний спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження. Тому просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2019 року цивільну справу за позовом Житлово - будівельного кооперативу №215 до [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території передано за підсудністю до Галицького районного суду м. Львова. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 14.01.2020 року відкрито загальне судове провадження у справі. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 14.01.2020 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. 27.01.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON] . Окрім цього, 27.01.2020 року до суду представником відповідача подано заяву про проведення процедури врегулювання спору за участю судді. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27.01.2020 року задоволено заяву представника відповідача [PERSON] . Призначено у справі проведення процедури врегулювання спору за участю судді - протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали. Провадження у справі зупинено на період врегулювання спору за участю судді. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27.02.2020 року врегулювання спору за участю судді припинено у зв`язку з закінченням тридцяти денного строку. Провадження у справі поновлено. Справу передано на розгляд іншому судді Галицького районного суду м. Львова, визначеному в порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України. 26.03.2020 року до суду надійшли заперечення на відзив від голови правління ЖБК-215. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19.05.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 08.07.2020 року до суду надійшли заперечення на позовну заяву від відповідача. 20.07.2020 року до суду подано пояснення на заперечення та уточнення позовних вимог. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви, просить задовольнити позов. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні зазначили, що [PERSON] погоджується сплатити борг, але за період з 01.06.2016 року по 30.04.2018 року в розмірі 28 742, 24 грн. Щодо стягнення заборгованості за період з 01.02.2013 року по 31.05.2016 року відповідач заперечив, оскільки його дружиною сплачено суму боргу за даний період, крім того позивачем пропущено строк позовної давності по даному періоду. Адже загальний строк позовної давності становить 3 роки. Просять застосувати строк позовної давності стосовно вимог про стягнення заборгованості в період з 01.02.2013 року по 31.05.2016 року. Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи встановив, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 11.03.2011 року [PERSON] продала, а [PERSON] прийняв від продавця квартиру за [ADDRESS] . Дана квартира складається з двох житлових кімнат та кухні, загальна площа 47, 4 кв. м., житлова площа 21, 5 кв. м. /а.с.60/. Згідно листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівської області від 08.07.2013 року №7/13-6-3969 на час перевірки проведеної головним державним інспектором Кушніром М.С. у присутності [PERSON] встановлено, що власником квартири [ADDRESS] здійснено реконструкцію квартири шляхом демонтажу частини несучої стіни під віконним пройомом, збільшивши житлову площу, без дозволу на виконання будівельних робіт, чим порушено п.п. 2 п.1 ст 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності'. За результатами перевірки складено акт №32с від 08.07.2013р. Оскільки, [PERSON] відмовилась від представлення документів (паспорт) для складання процесуальної документації (протокол) - їй направлено лист-виклик про обов`язкове прибуття в інспекцію ДАБК у Львівській області за адресою м. Львів, вул. Геп. Чупринки.71 (каб.114) для складання процесуальної документації (протокол) для подальшого вжиття відповідних заходів (притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу та видачі відповідного припису) /а.с.56/. 20.08.2002 року між Житлово-будівельним кооперативом №215 укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді та гаряче водопостачання №3042/А . Споживач зобов`язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію для опалення та гаряче водопостачання за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором /а.с.58/. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 29.11.2019 року задоволено заяву [PERSON] про скасування судового наказу від 30.05.2018 року. Судовий наказ Сихівського районного суду м. Львова від 30.05.2018 року у справі №464/2454/18 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , який є власником квартири [ADDRESS] та проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь Житлово-будівельного кооперативу №215, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , заборгованість за комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.03.2016 року по 25.04.2018 року в сумі 21 694 грн. 46 коп.; індекс інфляції за весь період прострочення в розмірі 55 782 грн. 31 коп.; 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 5527 грн. 68 коп. та 176 грн. 20 коп. судового збору /а.с. 3/. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою закону визначено також способи захисту цивільних прав та інтересів та визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 80 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги»:виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору;управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа -підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб;споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) індивідуальний або колективний споживач; колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги. Згідно із статтею 94 Господарського кодексу України кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо) Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Відповідно до Закону України «Про кооперацію» кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства; для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Житлово-будівельний кооператив (далі - кооператив, ЖБК) діє на основі статуту, прийнятого відповідно до Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу загальними зборами громадян, які вступають до організовуваного кооперативу, і Зареєстрованого в установленому порядку (стаття 137 Житлового кодексу УРСР). Згідно 3 пунктом 15 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу (далі -Примірний статут), затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 30.04.;1985 № 186, житлово-будівельний кооператив здійснює експлуатацію і ремонт належного йому жилого будинку (будинків) та утримання придомової території за рахунок коштів кооперативу на засадах самооплатності. Житлово-будівельний кооператив має право укладати договори, пов`язані з будівництвом, експлуатацією і ремонтом жилого будинку (будинків) і надвірних будівель.^ Добровільним, страхуванням та утриманням придомової території, а також інші договори відповідно до цілей його діяльності (пункт 16 Примірного статуту). Будинок [ADDRESS] споруджений Житлово-будівельним кооперативом № 215 за допомогою банківського кредиту і є його власністю. Будинок зданий в експлуатацію і знаходиться на самообслуговуванні з 1992 року. Кооператив є юридичною особою, належним чином зареєстровані дані про яку внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань . ЄДРПОУ 20855933. Органами управління є Загальні Збори та Правління кооперативу. У своїй роботі керується Статутом та законодавством України. У відповідності до Статуту Кооперативу, співвласник будинку, зобов 'язаний вносити платежі на поточні витрати незалежно від користуванням квартирою чи нежитловими приміщеннями або окремими об`єктами (у тому числі, і ліфтом ), що перебувають у спільній власності членів Кооперативу (співвласників) - куплені при спорудженні будинку за допомогою банківського кредиту і є його власністю. Позивач надає, а відповідач користується послугами з утримання будинків, прибудинкових територій та комунальними послугами. Як вбачається із ст. 162 Житлового кодексу України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Визначення виконавцями житлово-комунальних послуг віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування та визначається ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», наказом Держжитлокомунгоспу України від 25.01.2005 року №60 «Про затвердження порядку визнання виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді» та п.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Згідно з п.п. 5,7 ч.2 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуг зобов`язаний своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період, утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньо будинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством. Відповідно до ст.68 Житлового кодексу України, споживачі зобов`язані своєчасно вносити щомісячну квартирну плату та плату за комунальні послуги у встановлений законодавством термін. До житлово-комунальних послуг, згідно п.2 ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», належать також послуги з утримання будинків і споруд, та прибудинкових територій. З матеріалів справи вбачається, що відповідач допустив виникнення заборгованості за період з 01.02.2013 року по 25.04.2018 року розмір якої становить 99316, 82 грн. згідно наданого позивачем розрахунку відомостей про нарахування та оплату послуги за утримання будинку та прибудинкової території, Згідно зі статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. У статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до п.5 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Так, відповідно до ч.ч.1, 2ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду (справа № 210/5796/16-ц) від 18 березня 2019 року, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Суд зазначає, що відсутність укладеного договору між споживачем та надавачем послуг не звільняє споживача від оплати наданих йому фактично послуг. Таким чином, чинним законодавством України встановлений обов`язок власника квартири нести витрати на утримання житлового будинку. Встановлено, що у період з 01.02.2013 року по 25.04.2018 року позивач надавав послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявним в матеріалах розрахунком належних до стягнення платежів, який здійснено відповідно до періоду надання послуг та площі житлового приміщення. Відповідно до статті 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Відповідно до п.2 додатку 1 до рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №561 від 31.05.2011 р., у випадку відмови власників квартир за результатами громадських слухань від деякої послуги (прибирання сходової та прибудинкової території),послуга ЛКП не надається та нарахування за цю послугу не проводиться. У цьому випадку, відповідальність несуть власники квартир (житлових приміщень у гуртожитках), нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках). Отже одноосібна відмова від декількох послуг не передбачена чинним законодавством України. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, розмір 3% річних та інфляційних сторонами в судовому засіданні не оспорювався. Таким чином, доводи відповідача щодо не надання належної якості житлово-комунальних послуг, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач у встановленому законом порядку не відмовлявся від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем надано не було. Щодо застосування строку позовної давності, в частині суми боргу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давніть - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Позивач просить стягнути заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території та комунальні послуги з [PERSON] за період з 01.02.2013 року по 25.04.2018 року. З позовною заявою Житлово - будівельний кооператив №215 звернувся 11.12.2019 року. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення з відповідача заборгованості за утримання будинку, прибудинкової території та комунальні послуги, втрат від інфляційних процесів та 3% річних від простроченої суми за період 3 01.02.2013 року по 31.05.2016 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач знав про наявність заборгованості, однак з позовом до суду раніше не звернувся. У зв`язку з наведеним суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за утримання будинку, прибудинкової території та комунальні послуги, втрат від інфляційних процесів та 3% річних від простроченої суми за період з 01.02.2013 року по 31.05.2016 року. Окрім цього, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за утримання будинку, прибудинкової території та комунальні послуги, втрат від інфляційних процесів та 3% річних від простроченої суми за період з 01.06.2016 року по 24.05.2018 року підлягають до задоволення, оскільки знайшли своє ствердження в судому засіданні, відповідач визнав заборгованість за даний період та згідний її сплатити. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] , яка пояснила суду, що заборгованість дійсно є з 01.06.2016 року по 24.05.2018 року. До цього періоду вона все оплачувала. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість по оплаті за утримання будинку, прибудинкової території та комунальні послуги за період з 01.06.2016 року по 30.04.2018 року у розмірі 21691, 46 грн., втрати від інфляційних процесів у розмірі 5804, 56 грн. та 3 проценти річних від простроченої суми в розмірі 1246, 22 грн., а всього - 28 742, 24 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial