Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах малолітньої онуки [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив суд визнати недійсним договір іпотеки №660-ф/ІП-1 від 28 серпня 2006 р. укладений між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ТАС-Інвестбанк» посвідчений нотаріусом КМНО Івановою С.М. та зареєстрований в реєстрі за №4331. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є рідним дідом малолітньої онуки [PERSON]. Батьками дитини є [PERSON](відповідач 2) та [PERSON] (відповідач 3), які перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 грудня 2003 року. Позивач вказує, що 28 серпня 2006 р. між [PERSON] та ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» було укладено кредитний договір № 660-Ф. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, його сторонами був укладений договір іпотеки №660-ф/ІП-1 від 28 серпня 2006 p., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. Предметом іпотеки відповідно до цього договору стала належна [PERSON] на праві приватної власності житлова квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка є єдиним місцем проживання малолітньої онуки позивача, яка проживає у цій квартирі з часу народження, тобто з 2004 року та іншого житла окрім вищевказаного у неї не було і не має. Позивач вважає, що при укладенні Іпотечного договору між відповідачами від 28 серпня 2006 року були порушені права малолітньої дитини на користування житлом, даний договір не був погоджений у встановленому законом порядку органом опіки та піклування, тому його необхідно визнати недійсним. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Представник ТОВ "ФК "Вектор Плюс" в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце повідомлялась належним чином. Представник приватного нотаріуса КМНО Іванової С. М. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав наведених у письмових запереченнях на позовну заяву. Представник Служби у справах дітей Оболонської РДА в м. Києві в судовому засіданні 09.10.2017 року позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив прийняти рішення в інтересах дитини. Представник ПАТ «Омега Банк» у судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності нез'явившихся сторін. Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, свідків, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 28 серпня 2006 р. між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» було укладено кредитний договір № 660-Ф. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 28 серпня 2006 p був укладений договір іпотеки №660-Ф/ІП-1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. (а.с. 10-12). Відповідно до п.1.1 Договору іпотеки, іпотекодавець як боржник, передає, а іпотекодержатель приймає у іпотеку (забезпечення виконання зобов'язань нерухомим майном) предмет іпотеки, визначений розділом 2 іпотечного договору, на забезпечення наступних зобов'язань позичальника ([PERSON]), що випливають із кредитного договору від 28 серпня 2006 р. № 660-Ф, який укладено між Закритим акціонерним товариством "ТАС- ІНВЕСТБАНК", код із ЄДРПОУ 21658672 (кредитодавець), та гр. [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] (позичальник), та згідно з яким кредитодавець надає позичальнику право користуватися кредитом (кредитними траншами) у доларах США (валюта кредиту), що надаються кредитодавцем на споживчі потреби в межах кредитної лінії, що відновлюється, з загальним лімітом заборгованості 75 000,00 (Сімдесят п 'ять тисяч, 00) доларів США під проценти на строк по двадцять сьоме серпня дві тисячі дев 'ятого року включно. Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 договору іпотеки, предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] (а.с.10). Власником вищенаведеної квартири є [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 29.07.2003 року посвідчений приватним нотаріусом КМНО Козярик Н.С. (а.с.14), окрім того право власності відповідача на квартиру підтверджується реєстраційним посвідченням Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 04.08.2003 року (а.с.13) . Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана зробити на користь іншої сторони (кредитора) визначені дії. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу. Згідно правової позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, що викладена за результатами розгляду справи № 6-384цс15 визначено, що згідно зі статтями 177 СК України та 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. При укладені договорів іпотеки щодо нерухомого майна, право власності або право користування яким мають малолітні діти, обов'язково вимагається дозвіл органів опіки та піклування. Відповідно до статті 29 ЦК України місце проживання дитини визначається за місцем проживання батьків. Місце проживання неповнолітньої малолітньої особи є фактичне місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона фактично проживає. Однак, місце проживання за фактичним місцем проживання батьків не є безумовним, якщо судом буде встановлено інше постійне місце проживання дитини. Якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої, малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїм правом законного представника дитини, а може спричинити інші наслідки, передбаченні законодавством та які застосовуються органами опіки та піклування. Окрім того, Верховний Суд України за результатами розгляду справи № 6-214цс15 дійшов висновку, що за змістом частин першої, другої, четвертої статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти. Для здійснення таких правочинів потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Вирішуючи категорію справ за позовами в інтересах дітей про визнання недійсними договорів іпотеки, обґрунтованими порушенням статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» (або Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» залежно від моменту виникнення спірних правовідносин), судам необхідно в кожному конкретному випадку 1) перевіряти наявність на момент укладення оспорюваного договору в дитини права користування житловим приміщенням, яке може ґрунтуватися на документальній підставі (наприклад, довідці про наявність зареєстрованих осіб на житловій площі, серед яких зазначена й дитина) або на законі (на підставі статті 29 ЦК України); за відсутності реєстрації дитини в спірному приміщенні на момент укладення оспорюваного договору з'ясовувати наявність у дитини іншого місця проживання; 2) враховувати добросовісність поведінки іпотекодавців щодо надання документів про права дітей на житло - предмет іпотеки при укладенні оспорюваних договорів. Як встановлено судом, в момент укладення Іпотечного договору відповідач [PERSON] підтвердив, що відповідно до п.3.4 Іпотечного договору, предмет іпотеки належить йому особисто, так як на час його придбання в зареєстрованому шлюбі він не перебував і не перебуває у даний час, шлюбних договорів не укладав, не проживає з іншою особою однією сім'єю. [PERSON] засвідчує, що немає відомих йому прав та вимог інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі тих, що не зареєстровані у встановленому законодавством порядку. Якщо ця інформація виявиться недостовірною іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання та відшкодування іпотекодавцем завданих збитків (а.с. 11). Відповідно до наявного в матеріалах справи свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №3226 від 13.12.2003 року (а.с.9). Від зареєстрованого шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.8). Як пояснювали в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], неповнолітня дитина [PERSON] проживає в спірній квартирі. В ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] за фахом є юристом, окрім того з копії паспорта, оригінал якого був оглянутий в судовому засіданні, вбачається, що [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS]. Дана адреса була вказана [PERSON], як зареєстроване постійне місце проживання, під час укладення договору іпотеки №660-Ф/ІП-1. Враховуючи положення ст. 29 ЦК України, яка встановлює, що місце проживання дитини визначається за місцем проживання батьків, та той факт, що батько неповнолітньої дитини має місце реєстрації за іншою адресою ніж тією, яка вказана як предмет іпотеки, суд вважає, що даний правочин не порушує прав неповнолітньої дитини [PERSON], а тому вбачає необхідним у задоволенні позовних вимог відмовити. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 29, 509, 526 ЦК України; ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст. 177 СК України;

Outcome: dismissed