Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про розірвання шлюбу. На підставу своїх вимог спирається на те, що 16 лютого 2008 року гр. [PERSON] та позивач уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Добрянською сільською радою Маньківського району Черкаської області, запис № 1 від 16.02.2008 року . В шлюбі позивач та відповідач мають сина - [PERSON], [INFO]. Починаючи з 2010 року сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин в 2011 році. З 2011 року позивач та відповідач разом не проживають, господарство ведуть окремо. Дитина проживає разом з позивачем. Кожен має свої власні погляди на відносини в сім'ї. Майнові претензії до відповідача відсутні, позивач бажає, щоб син після розірвання шлюбу і надалі буде проживати з ним, оскільки. відповідач проти цього не заперечує та погоджується, що син [PERSON] проживає з позивачем. Всі заходи які було вжито позивачем, починаючи з 2010 року на збереження подружжя до позитивного результату не призвели. Відсутність почуттів взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально - правові основи шлюбу відсутні, і підлягають негайному припиненню для забезпечення законних прав та охоронюваних законом інтересів позивача, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до вимог ст. 56 СК України, оскільки сімейно-шлюбні стосунки сторін припинені, сторони спільно не проживають. В силу ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них , що мають істотне значення . В судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися стосунки, відповідно до яких сторони по справі мають різні погляди на життя, різні вподобання, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки , сторони по справі мають кожен свій бюджет , не ведуть спільного господарства, спільноне проживають, практично їх сім"я повністю розпалася і її збереження стало неможливим та не суперечить інтересам подружжя, тому такий шлюб підлягає до розірвання. У відповідності до вимог ст..150 СК України батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини , її фізичний , духовний та моральний розвиток , повинні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти , готувати її до самостійного життя , а також зобов'язані поважати дитину . Неповнолітній син [PERSON] народився [INFO] року. Батьками неповнолітнього є сторони по справі. У відповідності до вимог ст.160 СК України місце проживання дитини , яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків . В судовому засіданні достовірно встановлено, що між батьками дітей досягнуто згоди з приводу місця проживання дитини - за місцем проживання його батька [PERSON]. При цьому у відповідності до вимог ст..161 СК України , під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов"язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров"я та інші обставини, що мають істотне значення для справи. За наведеного вище, враховуючи інтереси дитини, вік, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині визначення місця проживання дитини обґрунтовані, оскільки не суперечать інтересам дитини, а тому підлягають задоволенню . Майновий спір не вирішувався. На підставі викладеного,

Outcome: approved