Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд із вищевказаним позовом, в якому зазначив, що , 02 червня 2013 року між ним та ПАБ «ОТП Банк»» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2004049833, відповідно до якого він отримав для придбання товару кредитні кошти банку. Отриманий кредит та відсотки за користування ним на протязі декількох років сплачував банку і 18.12.2016р. повністю його погасив, здійснивши останній платіжна на суму 50 грн.00 коп., та вважав, що заборгованості перед ПАБ «ОТП Банк» у нього немає. Однак, в квітні 2020р. отримав від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. копії постанов від 07.04.2020р. серії ВП №61742872 про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, про арешт коштів боржника, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. З вказаних постанов йому стало відомо, що на підставі виконавчого надпису № 913, виданого 03.03.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. , було відкрито виконавче провадження про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 22384.35 гривень за кредитним договором № 2004049833 від 02.06.2013р., укладеним ним з АТ «ОТП Банк», та 650-.00 грн. за\~ вчинення виконавчого напису. Вказуючи на відсутність обгрунтованих підстав для видачі виконавчого напису, які визначаються положеннями ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», наявність спору з приводу розміру заборгованості, фактичне набуття майна відповідачем без достатньої правової підстави, позивач просить визнати виконавчий напис від 03.03.2020 року № 913 таким, що не підлягає виконанню, вирішити питання про судові витрати. В судове засідання\~ позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує просить суд їх задовольнити, не заперечує з приводу винесення заочного рішення. Відповідач, треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що між позивачем і ПАБ «ОТП Банк»»\~ 02.06.2013 року укладено договір № 2004049833, відповідно до якого він отримав для придбання товару кредитні кошти банку на суму 5508 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним. Строк дії договору становить 36 міс. (а.с.9-14). Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. вчинено виконавчий напис від 03.03.2020 року №913 про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 2004049833 від 02.06.2013 року, укладеним з ПАБ «ОТП Банк»» , правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 22.12.2018 року є ТОВ «Вердикт Капітал», суми заборгованості, нарахованої за період з 22.12.2018 року по 11.02.2020 року, в розмірі 21384,35 грн., 650 грн. плати за вчинення виконавчого напису, а всього 22034,35 грн.(а.с.7). Згідно заяви про примусове виконання рішення, ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. із заявою про відкриття виконавчого провадження (а.с.8). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. від 07.04.2020 року в межах виконавчого провадження ВП 617428, відкритого на підставі виданого виконавчого напису виконавче провадження (а.с.31), постановою від 07.04.2020 року приватного виконавця Клименко Р.В. накладено арешт на кошти боржника (а.с.32), постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.12.2020 року того самого приватного виконавця, вирішено питання про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с.33). Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку встановленому\~ законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі- «Порядок»). Вчинення нотаріусом виконавчого надпису це нотаріальна дія (п.19 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів ; присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу II Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» , для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, встановлюється\~ Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Проте виконавчий напис №913 від 03.03.2020р. вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. з грубим порушенням вимог вищевказаних нормативних актів, а саме: Грубим порушенням з боку приватного нотаріуса Богомолової Д.І. було вчинення виконавчого напису на борговому документі без дотримання вимог Закону України «Про нотаріат» щодо наявності безспірної заборгованості. Так, сума заборгованості, яка зазначена у виконавчому надписі нотаріуса є спірною, оскільки як вбачається з матеріалів позовної заяви позивач з нею не погоджувався, оскільки\~ заборгованість по договору № 2004049833 від 02.06.2013р. погасив ще в грудні 2016р. Крім того позивач не узгоджував та не підписував з відповідачем будь-яких документів щодо перевірки між ним та відповідачем розрахунків у спірних правовідносинах, а тому, відповідно, будь-яких документів щодо безспірності суми заборгованості немає. Чи надавався відповідачем нотаріусу розрахунок суми заборгованості та підтвердження його безспірності невідомо, оскільки відповідачем, третіми особами будь яких заперечень письмових пояснень, відзиву на позов до суду не подано, та сторони в судове засідання не з`явилися. За таких обставин, якщо навіть відповідачем і надавався нотаріусу розрахунок суми заборгованості, то він є лише арифметичним відображенням розрахунків і не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог. Також є спірним зазначення у даному виконавчому напису стягувача - ТОВ «Вердикт Капітал», оскільки, як вбачається з позовної заяви, позивача не повідомляли про заміну сторони в договорі, укладеному між ним і ПАТ «ОТБ БАНК», будь-яких документів, які б підтверджували відступлення права вимоги на користь відповідача за даним договором не надавались. Крім того, судом встановлено, що виконавчий напис приватним нотаріусом Богомоловою Д.І. вчинено з грубим порушенням вимог щодо перевірки дотримання кредитором (стягувачем) строків звернення за вчиненням виконавчого напису. Так, згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат» однією з умов вчинення виконавчого напису нотаріусом є умова відносно того, щоб з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років у відносинах з фізичною особою. У своїй постанові від 2 липня 2019 року Велика Палата Верховного Суду у справі №916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зробила висновок, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою Цивільним кодексом України. Таким чином, загальний строк для такого звернення становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, а якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. В той же час, в оспорюваному позивачем виконавчому написі нотаріус зазначила, що «Строк платежу за Кредитним договором 2004049833 від 02 червня 2013 року настав.», не вказавши при цьому конкретної дати. Однак, як вбачається з Графіку платежів, узгодженого між позивачем та АТ «ОТБ Банк», остання дата платежу по договору визначена 02.06.2016р. Таким чином, саме після цієї дати у стягувана виникло право вимоги до позивача про стягнення боргу і, відповідно, строк звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису закінчився ще в липні 2019 року, а виконавчий напис видано 03 березня 2020 року, тобто після закінчення строків звернення кредитора за вчиненням виконавчого напису. Оспорюваний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» а саме: без наявності оригіналу нотаріально посвідченого договору про надання споживчого кредиту № 2004049838 від 02.06.2013р.. Вказаний договір нотаріально не посвідчувався, а отже не міг бути наданий приватному нотаріусу стягувачем. Таким чином, суд вважає,що спірний виконавчий напис вчинено в порушення вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки приватний нотаріус Богомолова Д.І. не мала достатніх підстав на вчинення виконавчого напису, адже кредитор не надав усіх документів за переліком Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення зобов`язань проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса» . Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд звертає увагу, що за викладених позивачем обставин на підтвердження заявлених вимог, які полягають у фактичній відсутності правових підстав для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напис, саме відповідачем могли доводитись відомості на спростування зазначених доводів позивача. Відзив на позовну заяву із запереченнями щодо позовних вимог, докази на підтвердження таких заперечень, суду не надано. Судом не здобуто достатніх відомостей про набуття відповідачем прав та обов`язків кредитора у правовідносинах, пов`язаних із вчиненням договору, відтак звернення до нотаріуса на підставі ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат» в порядку реалізації правоздатності кредитора не можна вважати обґрунтованим, а вчинений виконавчий напис як виконавчий документ на підтвердження безспірних вимог такого кредитора - таким, що підлягає до виконання. На підставі ст. 114 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати в сумі - 2270,00 грн.. На підстарі вищевикладеного,

Outcome: approved