Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні він та його представник позов підтримали і, уточнивши вимоги, просили суд визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований на присадибній ділянці в [ADDRESS] дійсним та таким, що відбувся 06.08.2011 року та визнати за ним (позивачем [PERSON]) право власності на даний житловий будинок з господарськими надвірними будівлями. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач, будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка, пояснив суду, що 6 серпня 2011 між ним та відповідачкою, яка діяла за довіреністю виданою 05.08.2011 року від імені своєї матері [PERSON] в селі Малоберезанському Таращанського району Київської області було укладено договір купівлі-продажу будинку по [ADDRESS]. На підтвердження укладення даного договору було складено відповідну розписку, згідно якої представниця власника будинку (відповідачка) отримала кошти за будинок і будь-яких претензій не мала. Згідно розписки від 06.08.2011 року він сплатив відповідачці всю суму вартості вказаного вище будинку з господарськими спорудами - 4000 доларів США, а вона, передала йому в повне користування домоволодіння по вул. Малоберезянська, 7 разом із землями для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, площею 0,0419 га та для ведення особистого селянського господарства площею, 0,25 га, маючи намір в найкоротші строки посвідчити даний договір нотаріально.. Факт купівлі даного жотлового будинку підтверджується довідкою виконавчого комітету Лук'янівської сільської ради Таращанського району Київської області № 184 від 19.05.2014 року. Належний нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу будинку не було укладено 06.08.2011 року, в зв'язку із вихідним днем, а пізніше через раптову хворобу власниці будинку [PERSON], в зв'язку з чим її представниця була вимушена терміново виїхати в Вінницьку область. В подальшому через важку хворобу [PERSON] ні власниця будинку ні її представниця не змогли з'явитися в Таращанський район для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку. А згодом, [INFO], власниця будинку [PERSON] померла. Відповідачка є спадкоємницею всього майна після смерті своєї матері [PERSON] Тому, вважає, що оскільки 06.08.2011 року передалося майно - спірний житловий будинок з прибудинковою територією, сплачено кошти, вчинялися інші дії - укладено договір на користування електричною енергією - такий правочин може бути кваліфікований як основний договір купівлі-продажу. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належно повідомлена, проте надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 6 серпня 2011 між позивачем та відповідачкою, яка діяла за довіреністю, посвідченою 05.08.2011 року приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON], від імені своєї матері [PERSON] в селі Малоберезанському Таращанського району Київської області було фактично укладено договір купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS], належного останній на праві власності згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.06.2008 року. На підтвердження укладення даного договору було складено відповідну розписку від 06.08.2011 року, згідно якої позивач сплатив відповідачці всю суму вартості вказаного вище житлового будинку з господарськими спорудами - 4000 доларів США, а вона, передала йому в повне користування даний будинок, отримавши кошти за нього і будь-яких претензій не мала. Поряд з цим, передала, також, відповідні правовстановлюючі документи. З цього часу позивач утримує даний будинок, здійснюючи комунальні платежі, зокрема, і шляхом укладання договорів на користування електричною енергією. Факт купівлі-продажу даного житлового будинку підтверджується довідкою виконавчого комітету Лук'янівської сільської ради Таращанського району Київської області № 184 від 19.05.2014 року. В належній формі нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу будинку сторонами не було укладено, хоч сторони мали такий намір, а пізніше через раптову хворобу власниці будинку [PERSON] та необхідністю постійного за нею догляду її дочкою (відповідачкою по справі) по місцю свого проживання в Вінницькій області не змогли цього вчинити. В подальшому через важку хворобу [PERSON] ні власниця будинку ні її представниця не змогли з'явитися в Таращанський район для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку. А згодом, [INFO], власниця будинку [PERSON] померла. Відповідачка є спадкоємницею всього майна після смерті своєї матері [PERSON] Вказані обставини встановлені з пояснень позивача, допитаного судом в якості свідка, матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з таких міркувань. Відповідно до ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Проте, в силу обставин, що склалися (тяжкої хвороби власниці будинку та наступної її смерті) відповідачка фактично ухилялася від нотаріально посвідчення договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" від 06.11.2009 № 9 та на підставі ст. 220 ЦК України, згідно якої, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Таким чином, суд дійшов до висновку, що при укладенні договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого по [ADDRESS], сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору: а саме: ціну будинку (4000 доларів США), порядок сплати і його передачі, посвідчення договору у нотаріальній конторі. Із свого боку позивач повністю виконав умови договору купівлі-продажу житлового будинку: сплатив кошти в сумі 4000 доларів США (розписка відповідачки 06.08.2011 року); отримав технічну та правовстановлюючу документацію на нього. Відповідачка із свого боку, також, виконала умови договору купівлі-продажу: отримала кошти за проданий житловий будинок, передала його позивачеві, а також технічну та правовстановлюючу документацію на нього. Таким чином, між сторонами фактично укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а позивач набув право власності на підставі правочину у відповідності до ст. 328 ЦК України.

Outcome: approved