Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач 09.10. 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підтвердження позовних вимог позивач вказав, що відповідно до укладеного 10.10.2013року договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки відповідачу [PERSON] в установі позивача було відкрито картковий рахунок в гривні з відновлювальною кредитною лінією, початковим лімітом 300грн., а також видано кредитну картку та ПІН код до неї. Відсоткова ставка за користування кредитом встановлена в розмірі 30% на рік. Позивачем свої обов'язки за кредитним договором виконано повністю, однак в порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує в наслідок чого станом на 31.08.2017року за відповідачем по укладеному з ПАТ КБ „Приват Банк" кредитному договору від 10.10.2013року утворилася заборгованість в сумі 16940,81грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту, відсотків, комісії, пені, а також штрафів. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також витрати понесені по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, позов просив задовольнити, а справу розглядати в його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи. Згідно ст.ст.279, 280, 281 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження Дослідивши письмові докази в матеріалах справи (анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в Приват Банку від 10.10.2013року, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з умов та правил надання банківських послуг (далі Умови), розрахунок заборгованості), судом встановлено, що згідно договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 10.10.2013року (який складається із анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в Приват Банку та Умов) відповідачу [PERSON] в установі позивача було відкрито картковий рахунок в гривні з відновлювальною кредитною лінією з початковим лімітом 300грн., а також видано кредитну картку та ПІН код до неї. Відсоткова ставка за користування кредитом встановлена в розмірі 30% на рік. Також відповідач погодилася сплачувати комісію за зняття готівки розмір якої залежить від стану залишку на картковому рахунку, а також від суми яка знімається згідно тарифів на обслуговування карт з якими вона ознайомилася і на які погодилася при укладенні договору. Згідно п.1.1.7.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє 12 місяців з моменту підписання, по закінченню цього строку він автоматично продовжується на такий же строк якщо жодна сторона не поінформує іншу про його припинення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. З умовами укладеного договору відповідач ознайомлена, нею він підписаний. Вказаним кредитним договором передбачено умови надання позичальнику грошових коштів Банком у тимчасове платне користування . Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до п. 1.1.3.2.3. вказаних Умов та правил, банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Умови про спосіб надання виписки про стан картрахунку в заяві на отримання кредиту відсутні. Доказів виконання позивачем п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг щодо своєчасного сповіщення відповідача у спосіб, передбачений договором, про зміну розміру фіксованої процентної ставки, банком суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що зміна розміру процентної ставки за кредитом з 30% до 34,80% та 43,20%, про що свідчить наданий банком до позовної заяви розрахунок, проведена банком без належного повідомлення відповідача, у зв'язку із чим безпідставно. Тобто, проценти за період з 01.09.2014 р. по 31.08.2017 р. мали б застосовуватися виходячи з 30% на місяць, у зв'язку із чим підлягають перерахунку з моменту зміни процентної ставки банком, тобто 01.09.2014 р. по 31.08.2017 р. Заборгованість за тілом кредиту, згідно доданого до позову розрахунку заборгованості, становить - 291,30грн., проценти за користування кредитом з 01.09.2014 р. по 31.08.2017 р.: (291,30рн. х 30%) : 365 = 0,24 грн. (% на день) х 1095 днів прострочення = 262,80 грн. (% за користування кредитом). Загальна сума відсотків які підлягають стягненню з відповідача складає 296,76 грн. = (33,96грн (до 01.09.2014р.) + 262,80 грн. (після 01.09.2014р.) Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За такого, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, передбаченого Умовами та правилам, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15. Таким чином, у стягненні суми штрафів слід відмовити, оскільки з розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, наданим позивачем до позову встановлено, що комісія в сумі 3300 грн. складається саме з комісії і пені. За такого з відповідача підлягає стягненню на користь позивача лише пеня, при визначенні розміру якої суд виходить з наступного. Так, Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасно виконання грошових зобов'язань» від 22 листопада 1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Вимога позивача про стягнення пені в розмірі, який перевищує заборгованість, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання, неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч.3 ст. 551 ЦК України. В силу ч. 3.ст. 551 ЦК України, розмір неустойки, а пеня є її видом, може бути зменшений за рішенням суду, якщо значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За такого, сума пені підлягає зменшенню до рівня суми тіла кредиту та відсотків 291,30грн. + 296,76 грн. = 588,06 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. До стягнення підлягає заборгованість станом на 31.08.2017р. в сумі 1176,12грн., з яких: 291,30грн. - заборгованість за тілом кредиту, 296,76 грн. заборгованість за відсотками, 588,06 грн. заборгованість з пені та комісії. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial