Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

В січні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просила визнати недійсним кредитний договір № 223/П/РП/2008-840 від 22.05.2008 р., укладений між нею та Центральним відділенням ВАТ КБ Надра (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк НАДРА) ; визнати недійсним договір іпотеки №б/н від 22.05.2008 р., предметом якого є земельна ділянка, площею 0,12 га, розташована за адресою: Київська обл., Бориспільській р-н, Гнідинська сільська рада, надана для ведення індивідуального садівництва, кадастр. № 3220882600:03:001:0510; зобовязати відповідача [PERSON] повернути Публічному акціонерному товариству Комерційний банк НАДРА суму одержаних нею коштів в розмірі, еквівалентному сумі кредитних коштів - 126561,6 доларів США (що з урахуванням курсу НБУ на день подання позову до суду (15,76 грн./1$) становить 1994610,82 грн.); зобовязати Публічне акціонерне товариство Комерційний банк НАДРА повернути [PERSON] суму одержаних від неї відсотків, що на день подання цього позову до суду складає 4944,1 доларів США (що з урахуванням курсу НБУ на день подання цього позову до суду (15,76 грн.1 $) становить 77919,02 грн.); та стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, направив суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, відповідно до ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності та заперечень щодо позову не надходило, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого порядку не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 22.05.2008 року між ВАТ Комерційний банк « Надра» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 223/П/РП/2008-840, про надання грошових коштів у сумі 126561,60 доларів США з терміном погашення кредитних ресурсів строком до 19.05.2028 року, зі сплатою 14,49 % річних за користування кредитними коштами.( а.с. 23-25). Разом з тим, на забезпечення виконання зобовязань за цим договором, 22.05.2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та позивачем [PERSON] було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим № 1600, предметом якого є нерухоме майно, а саме : земельна ділянка площею 0,1200 га, кадастровий номер 3220882600:03:001:0510, цільове призначення для ведення індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада.( а.с. 26-27). Укладення кредитного договору№ 223/П/РП/2008-840, прямо суперечило внутрішній волі позивача та не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені цим договором. Позивачем не вчинялося жодних дій, спрямованих на укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів. Як стверджує позивач, в 2008 році через збіг тяжких для неї обставин: перебувала в скрутному матеріальному становищі та її мати, інвалід 2 групи, потребувала лікування від онкозахворювання ( а.с. 12-22), змушена була надати відповідачу [PERSON] свої паспортні та інші документи для оформлення кредитного договору № 223/П/РП/2008-840. Як винагороду, за надані паспортні та інші особисті документи, одержала від відповідача [PERSON] кошти в розмірі 2000 доларів США. З листа Печерського РУ ГУ МВС України в м.Києві № 54/Р-3182 від 18.09.2014 року вбачається, що по факту шахрайського заволодіння грошовими коштами ПАТ КБ « Надра» в рамках кримінального провадження № 12014100060004479, слідчим відділом Печерського РУ ГУ МВС України в м.Києві провадиться досудове слідство. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Крім того, як вбачається з Кредитного договору( а.с. 23-25), останній підписано начальником Центрального відділення філії ВАТ КБ Надра. Підпис начальника скріплено печаткою Центрального відділення, а не ВАТ КБ Надра. Проте Банківська ліцензія видавалась саме ВАТ КБ Надра, а не його відділенню або філії, а філія, згідно ч. З ст. 95 ЦК України - не є юридичною особою. В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відсутні відомості про юридичний статус та повноваження Центрального відділення позивача, яке від імені ВАТ КБ Надра укладало спірні кредитний договір № 223/П/РП/2008-840 та договір іпотеки. Згідно Банківської ліцензії від 23.08.2002 р. № 21, банк мав право здійснювати банківські операції, визначені ч. 1 та п.п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України Про банки і банківську діяльність". Проте перелік банківських операцій, які мали право здійснювати згідно ч. 1 та п.п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України Про банки і банківську діяльність (в редакції, чинній на час отримання ліцензії), обмежується переліком операцій, до яких операція з надання кредитів в іноземній валюті не входить. Вказаний перелік є виключним. Згідно п. 4 глави 3 Розділу III Інструкції про касові операції в банках України (затверджена постановою правління НБУ від 14.08.2003 р. № 337; зареєстрована в Мінюсті України 5.09.2003 р. за № 768/8089), в редакції від 24.04.2007 р., ПАТ КБ « Надра» взагалі не мав права видавати фізичним особам готівку в іноземній валюті. Адже за заявою фізичної особи на видачу готівки в іноземній валюті, остання мала видаватись лише з поточних, вкладних (депозитних) рахунків таких фізичних осіб та переказу без відкриття рахунку, або за операціями з відшкодування банкнот іноземної валюти, прийнятих на інкасо. Видача ж кредитних коштів за заявою Фізичної особи мала здійснюватись банківською установою тільки в національній валюті (абз. З п. 2 глави 3 Розділу III Інструкції). Згідно п. 1.4. чинного на час отримання кредиту Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій (затверджено Постановою правління НБУ від 17.07.2001 р. за № 275; зареєстровано в Мінюсті України 21.08.2001 р. за № 730/5921) без отримання банківської ліцензії не дозволяється одночасно здійснювати діяльність із залучення вкладів та інших коштів, що підлягають поверненню, і надання кредитів, а також вести рахунки. Особи, винні у здійсненні банківської діяльності без банківської ліцензії, несуть кримінальну, цивільну чи адміністративну відповідальність згідно із законодавством України. В порушення п.п. 2.1, 2,4, 3.8 Правил надання банками України Інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (затверджені постановою правління НБУ України від 10.05.2007 р. № 168; зареєстровані у Мінюсті України 25.05.2007 р. за № 541/13808), відповідачем ПАТ КБ « Надра», при наданні кредиту в іноземній валюті, не дотримано обовязку про письмове попередження позивача про цілу низку важливих обставин, а також ризиків до яких він, укладаючи цей правочин, потрапляє, а також отримання від позивача письмового підтвердження про ознайомлення з вищенаведеною інформацією. Таким чином, на момент укладення кредитного договору № 223/П/РП/2008-840 від 22.05.2008 року, підстави для вчинення спірного правочину у банківської установи були відсутні, а отже, вбачається зацікавленість відповідача [PERSON] у введенні позивача в оману щодо своєї правосуб»єктності та можливості надання фізичним особам коштів в іноземній валюті. Відповідно до ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Згідно ст. 233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, жто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені ст. 216 цього Кодексу. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у звязку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] зобов»язана повернути ПАТ КБ Надра суму одержаних коштів в розмірі, еквівалентному сумі кредитних коштів - 126561,6 доларів США, що станом на 19.12.2014 року становить 1994610,82 грн.; ПАТ КБ Надра зобов»язаний повернути відповідачу [PERSON] суму одержаних відсотків, що на 19.12.2014 року складає 4944,1 доларів США, що з урахуванням курсу НБУ становить 77919,02 грн.)( а.с. 47). Частиною 2 ст. 548 ЦК України визначено, що недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобовязання (вимоги) спричиняє недійсність правочину, щодо його забезпечення, якшо інше не встановлено цим Кодексом. Таким чином, підлягає визнанню недійсним й укладений на виконання зобовязань за кредитним договором № 223/П/РП/2008-840 від 22.05.2008 р., договір іпотеки №б/н від 22.05.2008 р., предметом якого є земельна ділянка, площею 0,12 га, розташована за адресою: Київська обл., Бориспільській р-н, Гнідинська сільська рада, цільове призначення - для ведення індивідуального садівництва, кадастровий номер № 3220882600:03:001:0510. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати в розмірі 3897 грн. судового збору, по 1948 грн. 50 коп. з кожного. На підставі наведеного,

Outcome: approved