Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач в вересні 2017 року звернувся до районного суду з позовом, в якому, уточнивши свої вимоги, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу легкового автомобіля марки DAEWOO, моделі Lanos, 2003 року випуску, зеленого кольору, державний транзитний номер [NUMBER] регіону, укладений між Позивачем та ТОВ «ЕКСПЕРТ ОЦІНКА ПЛЮС» 07.03.2017 року за № 7281/17/000058, а також стягнути з Відповідачів солідарно суму в розмірі 49 000,0 грн., сплачену позивачем за даним договором. Позовні вимоги мотивуються тим, що 07.03.2017 року між ним та ТОВ «ЕКСПЕРТ ОЦІНКА ПЛЮС» був укладений договір купівлі - продажу № 7281/17/000058, а саме легкового автомобіля марки DAEWOO, моделі Lanos, 2003 року випуску, зеленого кольору, державний транспортний номер «[NUMBER]» 11 регіону, вартістю 49 000 гривень, після підписання якого Позивач передав грошову суму відповідачу [PERSON] Оголошення про продаж вище вказаного автомобіля позивач побачив на одному з Інтернет-сайті, де продавцем був вказаний саме [PERSON], який, як вияснилось пізніше, представляв інтереси власника автомобіля за Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобі серії [NUMBER] від 28.09.2013 р. - [PERSON] на підставі довіреності від 15.02.2017 р. серії № НАВ 500854, зареєстрованої в реєстрі за № 407. 11.03.2017 р. під час постановки на облік придбаного позивачем автомобіля судовим експертом сектору кримінального дослідження транспортних засобів реєстраційних документів було виявлено, що бланк наданого на дослідження документа «Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу» серія [NUMBER] - не відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу та має ознаки незаводського способу виготовлення. Того ж дня автомобіль було вилучено та евакуйовано на штрафний майданчик. В телефонній бесіді з [PERSON] останній позивачу у грубій формі категорично було відмовив у зустрічі, поясненнях з даного приводу та у поверненні [PERSON] коштів, сплачених за договором. На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 05.10.2017 року вищевказану справу передано в провадження судді Ларіонової Н.М. До початку судового засідання позивач подав заяву, в якій він зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомили, не подали відзив на позовну заяву, в зв'язку з чим відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 07.03.2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «ЕКСПЕРТ ОЦІНКА ПЛЮС» був укладений договір купівлі - продажу № 7281/17/000058, а саме: легкового автомобіля марки DAEWOO, моделі Lanos, 2003 року випуску, зеленого кольору, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] державний транспортний номер «[NUMBER]» 11 регіону, вартістю 49 000 грн. Як стверджує Позивач, оголошення про продаж вище вказаного автомобіля позивач побачив на одному з Інтернет-сайті, продавцем був вказаний [PERSON]. Як вбачається з наданої копії довіреності від 15.02.2017 р., посвідченої приватним нотаріусом КМНО Захарченком Т.С. за реєстром № 407, право на продаж вищевказаного автомобіля надано [PERSON] та [PERSON] власником автомобіля за Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобі серії [NUMBER] від 28.09.2013 р. - [PERSON]. Позивач стверджує, що 11.03.2017 р. під час постановки на облік придбаного [PERSON] автомобіля судовим експертом сектору кримінального дослідження транспортних засобів реєстраційних документів було виявлено факт підробки наданого на дослідження документа «Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу» серія [NUMBER]. Дана обставина підтверджується наданим позивачем висновку експертного дослідження від 11.03.2017 р. № 10/3249/136, проведеного судовим експертом Київського НДЕКЦ МВС України Бондаренком Т.В., згідно якого вищевказане Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу» серія [NUMBER] не відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу та має ознаки не заводського способу виготовлення. Як вбачається з висновку експерта № 8-4/530, проведеного судовим експертом Київського НДЕКЦ МВС України Сохою Ю.В. в межах кримінального провадження № 12017110280000056, воно розпочато 11.03.2017 р. Ставищенським ВП Сквирського ВП ГУ НП в Київській області за повідомленням судового експерта територіального сервісного центру № [NUMBER] МВС України в Київській області Бондаренка Т.В. про те, що він виявив підроблене свідоцтво транспортного засобу [NUMBER] від 28.09.2013 р., яке було надано [PERSON] для реєстрації автомобіля «DAEWOO Lanos». Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. За змістом статей 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином. Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належить, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до Ч;an=843242">ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені ст. 203 ЦК України; в силу ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною суд з'ясовує наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків. Відповідно до частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. А відтак, вчинений вищевказаний оспорюваний позивачем договір купівлі-продажу автомобіля за підробленим свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу не був спрямованим на настання правових наслідків - набуття позивачем право власності. Ти самим, даний договір на підставі ст.234 ЦК України є фіктивним правочином. Відповідно до ст.234 ч.2 ЦК України фіктивний правочин визнається судом недійним. Судом встановлена відсутність настання правових наслідків, обумовлених спірним договором; іншого суду доведено не було. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що вимоги позивача в частині визнання правочину недійсним є обґрунтованими та заснованими на законі, а тому підлягають задоволенню. Правові наслідки недійсності правочину встановлені ст. 216 ЦК України. Згідно з вимогами частини першої цієї статті Кодексу недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення сплачених позивачем за автомобіль коштів в сумі 49 000,0 грн., суд виходить з такого. Як вбачається з вищевказаного оспорюваного позивачем договору від 07.03.2017 р., відповідач ТОВ «ЕКСПЕРТ ОЦІНКА ПЛЮС», будучи продавцем при укладенні даного договору, діяло як комісіонер на підставі укладеного з власником транспортного засобу договору комісії № 7281/17/000058 від 07.03.2017 р. Згідно зі статтею 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.1011 та ч.3 ст.1012 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов'язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну. Згідно зі статтею 1018 ЦК майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента. За змістом частини 1 статті 190 ЦК майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Відповідно до частини 1 статті 1022 ЦК після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії. Тим самим, сплачена сума в розмірі 40 000,0 грн. за придбаний позивачем 07.03.2017 р. автомобіль підлягала передачі [PERSON] саме відповідачу - ТОВ «ЕКСПЕРТ ОЦІНКА ПЛЮС», а останній мав передати дану суму саме власнику автомобіля. А відтак, судом встановлені правові підстави для стягнення вищевказаної суми саме з відповідача ТОВ «ЕКСПЕРТ ОЦІНКА ПЛЮС», а не в солідарному порядку зі всіх відповідачів, як просить позивач в своєму позову. В зв'язку з чим, в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. На переконання суду, позивач виконав обов'язок доказування, надав докази відповідно до ст.с.76-81 ЦПК України на підтвердження своїх вимог; оскільки відповідачі не скористалися правом брати участь у судових засіданнях та правом надання заперечень (відзиву) проти позову, суд позбавлений можливості дійти до іншого висновку у справі, яка розглядалася. Оскільки суд прийшов до висновку про стягнення суми з відповідача ТОВ «ЕКСПЕРТ ОЦІНКА ПЛЮС», то відповідно до ст.141 ЦПК України сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 1 210 грн. підлягає стягненню саме з даного відповідача на користь позивача, а недоплачена позивачем сума судового збору в розмірі 70,0 грн. (оскільки судовий збір за даним позовом становить 640,0 грн. (за вимоги про визнання недійним договору) + 640,0 грн. (за вимоги про стягнення суми)) підлягає стягненню з відповідача ТОВ «ЕКСПЕРТ ОЦІНКА ПЛЮС» в дохід держави. На підставі викладеного, ст.ст.15, 16, 190, 234, 626, 655, 1011, 1012, 1122 ЦК України,

Outcome: partial