Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить зобов»язати ПАТ «Дельта Банк» видати довідку про відсутність заборгованості за договором №11139327000 про надання споживчого кредиту від 06.04.2007, подати заяву до Державного реєстру обтяжень рухомого майна про вилучення автомобіля марка BYF; модель:F3; рік випуску 2007, д.н.з. [NUMBER] з даного реєстру. В обґрунтування пред"явлених вимог посилається на те, що 06.04.2007 року між ним та АКБ «УкрСиббанк» укладено договір №№11139327000 про надання споживчого кредиту від 06.04.2007 та заставу майна, відповідно до якого він отримав кошти у розмірі 17 301 доларів США. 06.04.2007 з метою забезпечення виконання зобов»язань між АКБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки. Крім того, цього ж дня укладено договір застави автомобіля марка BYF; модель:F3; рік випуску 2007, д.н.з. [NUMBER]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.11.2009 стягнуто солідарно з [PERSON], та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 159 342,49 грн. В подальшому, з метою виконання рішення суду позивач добровільно сплатив 161 055, 91 грн. 08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі продажу прав вимоги за кредитним договором. Разом з тим, 19.02.2014 ПАТ «Дельта Банк» повідомило позивача про заборгованість за кредитним договором у сумі 145 728, 14 грн. Посилаючись на те, що позивач в добровільному порядку виконав рішення Дніпровського районного суду м. Києва, а відтак заборгованість за кредитним договором відсутня, просить задовольнити позов у заявлений спосіб. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав викладених у ньому. Представник відповідача в судовому засідання заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні. Заперечення подав у письмовому виді. Представник третьої особи ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з»явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що заперечує проти позову в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилась, направила заяву про розгляд справи у її відсутність та вказала, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судовим розглядом встановлено, що 06.04.2007 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу майна №11139327000, згідно якого Позичальнику надано кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 17 301, 00 доларів США, зі сплатою процентної ставки у розмірі 13% річних за користування кредитними коштами, з кінцевим строком повернення коштів до 06.04.2011. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.11.2009 стягнуто солідарно з [PERSON], та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 159 342,49 грн. З метою виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25.11.2009 року у справі №2-292/1-09, позивач протягом грудня 2011 - грудня 2013 року в рахунок погашення кредиторської заборгованості cплатив відповідачу 4 196,79 дол. США (заборгованість за тілом кредиту) а також 9 471,21 дол. США (заборгованість за відсотками), що підтверджується випискою по рахунках та детальним розрахунком боргу за Кредитним договором . Разом з тим, дана сума грошових коштів стосується виключно позовних вимог та суми заборгованості (станом на 05.08.2009 року), які були заявлені в рамках зазначеної судової справи. Крім того, за період проведення [PERSON] відповідних платежів (2011-2013 p.p.), він продовжував користуватися кредитними коштами, що не оспорював в судовому засідання позивач та його представник. У зв'язку з чим нарахування відсотків за користування кредитом не призупинялося, тіло кредиту також не було погашено у повному обсязі, внаслідок чого існувала прострочена заборгованість за Кредитним договором, що в свою чергу зумовило нарахування банком штрафних санкцій, а саме, пені відповідно до п. 7.1. Кредитного договору. Таким чином, станом на 14.03.2016 року, загальна сума заборгованості [PERSON] за Кредитним договором становила 623 920, 34 грн., яка складається з наступного: - сума заборгованості за тілом кредиту - 9 219,76 доларів США. що в еквіваленті становить 239 897,80 грн. - сума заборгованості за відсотками - 10 528.73 доларів США, щов еквіваленті становить 273 957,14 грн. 14 коп.; - сума пені - 110 065,40 грн. 40 коп. Враховуючи викладене, оскільки основне зобов'язання Позивачем належним чином не виконано, то і зобов'язання за Договором забезпечення продовжують діяти до моменту повного виконання зобов'язань за Кредитним договором, у зв»язку з чим відсутні підстави для припинення додаткового зобов'язання за Договором застави від 06.04.2007року. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування доводів та вимог позову, а відтак у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed