Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого зазначено, що позивач є єдиним власником житлового будинку [ADDRESS] , в якому з 12.02.2016 року до цього часу зареєстрована [PERSON] . Як зазначає позивач, відповідач не ніколи не проживала у зазначеному будинку, участі щодо його утриманні не приймала, місце її фактичного проживання позивачу не відоме, факт відсутності відповідача за місцем реєстрації підтверджується відповідним актом обстеження, доданим до позову. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2020 року вказану цивільну справу було передано на розгляд судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Хоменко Д.Є., який своєю ухвалою від 04.11.2020 року відкрив загальне позовне провадження із проведенням підготовчого судового засідання, відповідачу було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2020 року сказану справу передано на розгляд судді Корнєєвій В.В., яка своєю ухвалою прийнята від 01.12.2020 року до свого провадження та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву не надійшло. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11.12.2020 року підготовче провадження в справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони повторно не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач був повідомлений письмовою розпискою про розгляд справи, в якій зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Від відповідача жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не надходило. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених вимог Закону, суд вбачає за можливе розглянути справу без відповідача і винести заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав: З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є власницею житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами за [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.10.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Шиманським І.Ю. (а.с.7).Право власності позивача на зазначений житловий будинок також підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10766703 від 27.05.2006 року, виданого Добропільським бюро технічної інвентаризації та копією витягу з Державного реєстру правочинів №1646283 від 25.10.2005 року. (а.с.9, 8) В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , підтверджується копією довідки Відділу реєстрації Добропільської міської ради №16.01-08/5397 від 21.10.2020 року (а.с.13) та копією домової книги (а.с.10-12), довідкою Відділу реєстрації Добропільської міської ради №16- 23/886 від 02.11.2020 року (а.с. 20) З довідки від 20.10.2020 року, яка видана головою квартального комітету Добропільської міської ради вбачається, що відповідач [PERSON] за зареєстрованою адресою ніколи не мешкала та на даний час не проживає. (а.с.15) Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. При вирішенні даного спору суд керується нормами Житлового кодексу України, яким врегульовано спірні правовідносини. Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. В судовому засіданні не було здобуто доказів того, що позивач або інші особи будь-яким чином чинять перешкоди відповідачу в проживанні в будинку позивача. Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.На підстав статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.Згідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно статті 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно статті 167 Житлового кодексу України наймач жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, вправі за згодою членів сім`ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. За ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] з 2016 року, будучи зареєстрованою в житловому будинку позивача, в ньому не проживає, участі в утриманні житлового приміщення не приймає, через що позивач несе зайві витрати на утримання свого майна( платежі розраховуються від кількості зареєстрованих осіб), та не може отримати державні соціальні пільги ( субсидії) стосовно своєї квартири, а також розпорядитися нею іншим чином( продати, подарувати тощо). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач перешкоджає позивачу у користуванні та розпорядженні належним йому майном, і тому є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час звернення до суду позивачем по справі було сплачено судовий збір в розмірі 840грн.80 коп., який в зв"язку із повним задоволення судом заявлених позовних вимог, підляігає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved