Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому просить стягнути з останніх заборгованість за кредитним договором в сумі 55 387,35 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04.08.2011р. між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № ІКСАSНG.9599.001 про надання кредиту в сумі 17 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% річних з терміном повернення до 03 серпня 2013 року. З метою забезпечення виконання зобов»язання, встановлених кредитним договором між ПАТ «ВБР» та [PERSON] було укладено договір поруки № РХ029021.9600.001 від 04.08.2011р., згідно якого остання зобов»язалася відповідати за належне виконання позичальником, всіх його обов»язків по кредитному договору перед банком в повному обсязі. Однак, відповідачі не виконують умови кредитного договору, графіку погашення заборгованості не дотримуються, ухиляються від виконання договірних зобов'язань, не здійснюють платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих по ньому відсотках, чим порушили прийняті на себе договірні зобов'язання. Представник позивача у судове засідання не з»явився, однак подав до суду заяву в якій просить розглядати позовну заяву у їх відсутності не заперечили проти постановлення заочного рішення, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задоволити. Відповідачі в судове засідання не з"явилися, хоча неодноразово належним чином повідомлялися про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заочне провадження відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України є особливим порядком розгляду та вирішення цивільної справи за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про час і місце судового розгляду, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, та якщо позивач не заперечував проти такого вирішення справи, з ухваленням заочного рішення. Необхідною умовою для заочного провадження є неявка відповідача в судове засідання - фактична його відсутність у залі судового засідання при розгляді справи по суті. Як вбачається із матеріалів справи відповідачі були належним чином (основне завчасно) повідомлені про час і місце судового розгляду 28.04.2015р. в якому було постановлено рішення. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.08.2011р. між ПАТ «ВБР»та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № ІКСАSНG.9599.001 про надання кредиту в сумі 17 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% річних в обмін на зобов»язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків та умовах надання кредиту фізичним особам. Термін користування кредитом до 03 серпня 2013 року. З метою забезпечення виконання зобов»язання, встановлених кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № РХ029021.9600.001 від 04.08.2011р., згідно якого остання зобов»язалася відповідати в повному обсязі за зобов»язання боржника, а саме повернення тіла кредиту та відсотків за користування коштами. Відповідач [PERSON] кредит не повернув. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ «ВБР» свої зобов»язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В п. 1.1.3 кредитного договору вказано, що за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 18 % річних. Згідно п. 4.2.1 кредитного договору, відповідач зобов»язувався здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії, також виконувати всі свої зобов»язання у повному обсязі та у строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до п. 3.1.11 кредитного договору при порушенні позичальником зобов»язань, передбачених умовами даного договору, банк на свій розсуд має право змінити умови договору - зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов»язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому згідно ст. 212, 611, 651 ЦК України, щодо зобов»язань, строк виконання яких не настав, вважається що строк настав у зазначену в повідомленні дату. На вказану дату позичальник зобов»язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду і відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов»язання за договором. Відповідно до п. 6.1., 6.2 кредитного договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом або комісії банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості нараховується у розмірі подвійної процентної ставки за кожен день прострочення. В забезпечення виконання зобов»язання [PERSON], між банком та [PERSON] було укладено договір поруки від 04.08.2011р. за № РХ029021.9600.001, згідно якого остання зобов»язалася у випадку неналежного виконання позичальником своїх зобов»язань, виконати їх за нього. Статтею 553 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов»язання. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. У разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно п. 2, п. 4 договору поруки, поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов»язань у повному обсязі за вказаним кредитним договором, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов»язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов»язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Зважаючи на вищенаведені норми у випадку порушення кредитних зобов»язань банк вправі на власний розсуд визначити до кого з боржників (позичальника чи поручителя чи до обох) звертатись з позовом до суду. Згідно розпорядження від 04.08.2011р. [PERSON] було видано кредит згідно договору № ІКСАSНG.9599.001 від 04.08.2011р. сумі 17 000 грн.. Внаслідок невиконання зобов»язань згідно кредитного договору ПАТ «ВБР» було надіслано вимогу сплати № 3748 від 07.08.2013р. відповідачу [PERSON]. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Уклавши з ПАТ «ВБР» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] систематично порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором № ІКСАSНG.9599.001 від 04.08.2011р., така станом на 12.02.2015р. становить 55 387,35 грн., з них 10 777,36 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 7 691,21 грн. прострочена заборгованість по відсотках; 7 140 грн. заборгованість по комісії; 29 778,78 грн. заборгованість по пені. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов»язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, враховуючи зазначене, суд вважає, що вимоги про стягнення заборгованості по сумі простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10 777,36 грн.; 7 691,21 грн. поточна заборгованість за відсотками; 7 140,00 грн. заборгованість по комісії є підставними і підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується заборгованості по пені, то як вбачається з розрахунку заборгованості по вказаному кредиту, така (пеня) нарахована станом на 12.02.2015р. і становить відповідно 29 778,78 грн.. Однак, згідно ст. 551 ЦК України передбачено, що сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки (абз. 3 ч. 2), а також розмір неустойки може бути зменшено за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають значення по справі. Оглянувши та оцінивши матеріали справи, а також беручи до уваги те, що розмір пені може бути зменшено судом, якщо такий значно перевищує розмір збитків, суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру пені до 10 000 грн.. Відповідачі порушили умови кредитного договору, у визначений строк кредит з відсотками не повернули. Оскільки в порушення норм закону та умов договору відповідачі зобов'язання за кредитним договором не виконали, з відповідачів в примусовому порядку підлягає стягненню заборгованість по кредиту в сумі 35 608, 57 грн.. Враховуючи зазначене, суд приходить до переконання, що оскільки боржники неналежним чином виконують умови кредитного договору, а тому вимоги позивача є підставними та підлягають задоволенню частково. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved