Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Заявники звернулися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON], який був батьком [PERSON] та дідом [PERSON]. У написанні прізвищ міститься відмінність, що зумовлена неправильним перекладом на українську мову. Враховуючи, що прізвища заявників та [PERSON] по різному пишуться, вони не мають можливості отримати спадщину. Тому просять встановити факт, що: [PERSON] є батьком [PERSON] та дідом [PERSON]. Заявники, представник заявників в судовому засіданні заяву підтримали та просять її задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомила. Суд, вислухавши пояснення заявників, представника заявників, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] у віці 81 років. (актовий запис про смерть № 8927 від 02.09.2016 року) (а.с.15) [PERSON] був батьком [PERSON] та дідом [PERSON]. (а.с. 6,10) Заявники в судовому засіданні пояснили, що різниця в написаннях прізвищ виникла внаслідок неправильного перекладу з російської на українську. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Згідно ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так, у судовому порядку може бути встановленний факт родинних відносин між фізичними особами (ст. 256 ЦПК України), але тільки за умови, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника (п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). А, у даному випадку, судом встановлено, що необхідність встановлення факту родинних відносин обумовлена одержанням в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, що вказує на те, що цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, тож аналізуючи доводи заявників на підтвердження даних про їх родинні відносини, суд враховує таке. Суд розглянувши заяву, у межах наявних та поданих до суду доказів, на час її розгляду, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження,

Outcome: approved