Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить звернути стягнення на предмет застави, а також витрати по сплаті судового збору, посилаючись на те, що відповідач уклав кредитний договір, внаслідок невиконання вимог яких виникла заборгованість в сумі 100 388 грн. 75 коп. Свої вимоги мотивує тим, що 28.12.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 11281060000. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав кредит у сумі 8242 грн. для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 28.12.2012 року зі сплатою 13% річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань з кредитним договором [PERSON] передав у заставу автомобіль: тип ТЗ- легковий універсал, марка- ВАЗ, модель -21214, рік випуску 2007, №кузова [NUMBER], д/н [NUMBER], який належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №ИсА-00002/358 від 24 грудня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 27.12.2007 року УДАІ ГУ МВС України в м. Києві. Вартість заставленого майна за домовленістю сторін складала - 49 000 грн. Свої зобов'язання позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, однак відповідач неналежно виконує умови договорів. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання на неодноразові виклики не з"являвся, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення та, зокрема, оголошення в газеті. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечувала представник позивача. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 28.12.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 11281060000. Відповідно до умов сказаного договору [PERSON] отримав кредит у сумі 8242 грн. для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 28.12.2012 року зі сплатою 13% річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань з кредитним договором [PERSON] передав у заставу автомобіль: тип ТЗ- легковий універсал, марка- ВАЗ, модель -21214, рік випуску 2007, №кузова [NUMBER], д/н [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №ИсА-00002/358 від 24 грудня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] виданого 27.12.2007 року УДАІ ГУ МВС України в м. Києві. Вартість заставленого майна за домовленістю сторін - 49 000 грн. Рішенням загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ «УкрСиббанк» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу №05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11281060000 від 28.12.2007 року. Таким чином, ТОВ «Кредекс Фінанс» наділено правом застави та правом грошової вимоги. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: "Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Повідомлення позивача про необхідність усунути порушення умов кредитного договору та сплати процентів за користування кредитом неодноразово доводилися до відома відповідача, однак останнім не було вчинено жодних дій, які б свідчили про намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок розірвання договору. Відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов'язання. Відповідач, не сплативши у вказаний договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Зокрема, у разі порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором, позивач має право достроково стягнути наданий кредит, проценти, комісії та інші витрати, пов'язані з виконанням цього договору, в тому числі і шляхом звернення стягнення на предмет застави. При цьому банк виконав свої зобов'язання, а саме надав кредит, а позичальник, у свою чергу, зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно з кредитним договором. Станом на 08.04.2015 р. заборгованість відповідача становить: 100 388 грн 75 коп., яка складається з наступного: 53 747,85 грн. - заборгованість за основним зобов'язаням, 25 049,45 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 20 574,60 грн. - заборгованість за відсотками на дату подачі позову, 1016,85 - пеня за порушення термінів погашення грошових зобов'язань. Згідно з ч. 1,6 ст. 20 Закону України „Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконане, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 19 Закону України „Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. З огляду на викладене, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved