Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Мотивуючи свої вимоги тим, що 17 травня 2013 року о 10 годині 15 хвилин на вулиці Вербицького в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Део Ланос», державний номерний знак [NUMBER], який їй належить, й під керуванням водія [PERSON], та автомобіля «Форд Фокус», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], яка не надала дороги автомобілю, який рухався по головній дорозі прямо, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Део Ланос». В наслідок ДТП було завдано шкоди автомобілю «Део Ланос». Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 08 липня 2013 року, яка набула чинності, [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення - штрафу. З метою визначення розміру збитку, завданому транспортному засобу внаслідок ДТП, нею замовлено проведення незалежної експертизи. Так, згідно Звіту товарознавчого дослідчення з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, проведеного суб»єктом оціночної діяльності ФОП «[PERSON]» від 30 травня 2013 року, вартість збитку завданого автомобілю «Део Ланос», державний номерний знак [NUMBER], визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, та становить 12 885 грн. 66 коп. Окрім того, експертом визначена вартість відновлювального ремонту автомобіля, який складає 15 772 грн. 54 коп., який, вважає, має бути стягнутий з винуватця ДТП - [PERSON] За проведення автотоварознавчого дослідження нею сплачено 500 грн. 00 коп., які просить стягнути з відповідача. Крім того вважає, що внаслідок вказаних протиправних дій винуватця ДТП їй була завдана моральна шкода, яку вона оцінює у розмірі 15 000 грн. 00 коп. та полягає в завданих душевних стражданнях внаслідок пошкодженого майна під час ДТП. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючий на підставі договору про надання правової допомоги від 10 липня 2013 року (а.с.9), позивні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити: стягнути з [PERSON] на корить позивачки 15 772 грн. 54 коп. - матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 500 грн. 00 коп. - витрат по оплаті автотоварознавчого дослідження; 630 грн. 00 коп. - витрат, пов"язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача; 15 000 грн. 00 коп. - моральної шкоди, й судові витрати. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням в засобах масової інформації - газеті «Урядовий кур»єр» № 241 від 27 грудня 2013 року (а.с.72-74). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за згодою позивача. Третя особа - [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с.69). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу за відсутності вказаної особи, на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Так, судом встановлено, що 17 травня 2013 року о 10 годині 15 хвилин на вулиці Вербицького в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Део Ланос», державний номерний знак [NUMBER], який належить позивачці, й під керуванням водія [PERSON], та автомобіля «Форд Фокус», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], яка не надала дороги автомобілю, який рухався по головній дорозі прямо, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Део Ланос» (а.с.6, 7). В наслідок ДТП було завдано шкоди автомобілю «Део Ланос» (а.с.10-31). Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 08 липня 2013 року, яка набула чинності, [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення - штрафу (а.с.6, 7). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правові підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України - є джерелом підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З метою визначення розміру збитку, завданому транспортному засобу внаслідок ДТП, позивачкою замовлено проведення незалежної експертизи. Так, згідно Звіту товарознавчого дослідчення з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, проведеного суб»єктом оціночної діяльності ФОП «[PERSON]» від 30 травня 2013 року, вартість збитку завданого автомобілю «Део Ланос», державний номерний знак [NUMBER], визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, та становить 12 885 грн. 66 коп. Окрім того, експертом визначена вартість відновлювального ремонту автомобіля, який складає 15 772 грн. 54 коп., суму якого позивачка просить стягнути з відповідача (а.с.10-31). Проте, стягненню підлягає саме вартість матеріального збитку визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, що становить 12 885 грн. 66 коп., виходячи із таких правових підстав. Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, судом взято за основу вказаний Звіт товарознавчого дослідчення з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, на тій підставі, що він відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, а саме: Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Загальним засадам оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджений Мін»юстом, Фондом держмайна, реєстраційний № 1070/8395 від 24.11.2003 року (зі змінами) тощо; має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку та виконаний з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, відповідно повинен бути покладений в основу рішення про задоволення позовову в цій частині вимог. Статтею 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Проте частиною 3 зазначеної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За таких правових підстав, суд застосовує спеціальну норму, регулюючу дані правовідносини - статтю 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за наслідками вимог частини 3 статті 22 ЦК України. Крім того, позивачем понесені додаткові витрати по оплаті вартості автотоварознавчого дослідження в розмірі 630 грн. 00 коп., проте доказів тому не надано, а тому вказані витрати відшкодуванню не піддягають. Суд, вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінює у розмірі 15 000 грн. 00 коп., вважає такі вимоги є необґрунтованими, заснованими на формальних припущеннях, а тому підлягають відмові у їх задоволенні, виходячи із наступних підстав. Відповідно до частини 2 статті 58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Проте, не всі докази позивача обґрунтовані та доведені. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 4 статті 60 ЦПК України). Ставлячи вимогу про відшкодування моральної шкоди, позивач не обґрунтував належність та допустимість доказів до даних правовідносин та з яких міркувань виходив, визначаючи її розмір, виходячи із формальних міркувань про розмір завданої моральної шкоди, відтак не довів в судовому засіданні рівень душевних страждань, яких він зазнав у зв»язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього самого, членів його сім»ї чи близьких родичів, на які він мав би послатися як на підставу свої доводів. Особа має право, відповідно до ч.1, п.2. ч.2 ст.23 ЦК України, на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди не обґрунтовані, обставини, на які він посилається, не підтверджуються наявними в матеріалами справи доказами, причинний зв»язок між вказаною моральною шкодою і протиправною діяльністю відповідача судом не встановлені, а тому законні підстави для задоволення такої вимоги відсутні. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 1 статті 88 ЦПК України. Так, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги розмір задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне задовольнити й понесені позивачем судові витрати: судовий збір - 229 грн. 40 коп. (а.с.1) й 630 грн. 00 коп. - витрат, пов»язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача (а.с.71), які підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 22, 23, 1166, 1187 ЦК України, ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Outcome: partial