Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

І.Стислий виклад позиції заявника. [PERSON] в обґрунтування вимог заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів вказує, що [INFO] в м.Березне, на той час Березнівського району, померла її матір [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] 12 листопада 2013 року за № [NUMBER] .Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] та земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,07га.На день смерті матір [PERSON] була зареєстрована та проживала в житловому будинку в [ADDRESS] . Також разом з матір`ю на момент її смерті в будинку проживали та були зареєстровані [PERSON] , її чоловік [PERSON] , дочка [PERSON] та син [PERSON] , що підтверджується довідкою Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області №3457 від 23.11.2021 року. Звернувшись до приватного нотаріуса Березнівського районного нотаріального округу Трембіцького В.Я., щодо прийняття спадщини після смерті матері, їй було відмовлено, оскільки при перевірці документів нотаріусом було виявлено розбіжності в документах. Згідно свідоцтва про смерть матір значиться, як [PERSON] , а в Договорі про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти (Договор о представлений в бессрочное пользование земельного участка для строительства индивидуального жилого дома на право личной собствености, с числом комнат от одной до пяти включительно) від 15.12.1976, виданий на підставі рішення виконкому Березнівської селищної Ради депутатів трудящих «Про відведення земельної ділянки в безстрокове користування під індивідуальне житлове будівництво» №58 від 12.12.1975, який заповнений російською мовою вона значиться, як [PERSON] ( [PERSON] ).Така суттєва розбіжність в документах напевно виникла в зв`язку із неправильним переведенням, імені її матері Зіновії з російської на українську мови. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 25 листопада 2021 року заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Заявник в судове засідання не з"явилася - подала до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримує повністю. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився - подав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі, не заперечує щодо задоволення заяви. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] в м.Березне, на той час Березнівського району, померла [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] та земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,07га. На день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в житловому будинку в [ADDRESS] . Також разом з матір`ю на момент її смерті в будинку проживали та були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідкою Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області №3457 від 23.11.2021 року. Відповідно до вимог вищезазначеної ч. 3 ст. 1268 ЦК України - «Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї». Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України - «Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її». Відповідно до положень ч. 7 ст. 19 ЦПК України - «розгляд справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав здійснюється судами цивільної юрисдикції у порядку окремого провадження». Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України - «справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядаються судом в порядку окремого провадження». Згідно ст. 318 ЦПК України - «У заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт». Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 6) ч. 1 ст. 315 ЦПК України - «факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті розглядається судом як справа про встановлення факту, що має юридичне значення». Згідно ст. 318 ЦПК України - «У заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт». Згідно ч.2ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.5 ч.2ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved