Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд із вище вказаним позов, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 85164,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 17.06.2002 року по 20.03.2014 року він працював у ПАТ «Прикарпатбуд» директором Стебницького розчинно-бетонного заводу, про що свідчать відповідні записи у трудовій книжці. Всупереч вимогам ст.47 Кодексу законів про працю України, відповідачем з ним по даний час не проведено розрахунок по заробітній платі, заяву про звільнення його з роботи за власним бажанням, він подав ще 05.01.2011 року. Він двічі (18.12.2014 року та 04.02.2015 року) звертався до відповідача з письмовою заявою з проханням провести з ним розрахунок по заробітній платі. Однак, надіслані ним відповідачу з цього приводу рекомендовані листи Дрогобицьким відділенням Укрпошти обидва рази йому було повернуто, оскільки на пошті закінчився термін зберігання цих листів (відповідач не виявив бажання отримати дані листи). На його звернення в Об'єднання профспілок Львівщини він отримав відповідь за № Л-37 від 13.07.2015 року, з якої вбачається, що в ході перевірки з виїздом на місце даним об'єднанням не виявилось можливим з'ясувати чи вдень його звільнення з роботи у відповідача з ним було проведено повний розрахунок у зв'язку з відсутністю бухгалтерських документів Стебницького РБЗ в архіві ПАТ "Прикарпатбуд». Відтак - Об'єднанням профспілок Львівщини за результатами перевірки відповідачу було скеровано листа з вимогою вжити заходів щодо отримання бухгалтерських документів Стебницького РБЗ та в разі підтвердження непроведення з ним повного розрахунку виплати належні йому кошти, врегулювавши даний спір в досудовому порядку. Станом на день пред'явлення цього позову повний розрахунок відповідачем з ним не проведено, довідку про заборговану заробітну плату відповідач йому не видав. З огляду на зазначені вище обставини, він не може вирішити дане питання в порядку стягнення на підставі судового наказу, передбаченого ст.95 Цивільного процесуального кодексу України. Відтак - він вимушений вирішувати дане питання в порядку позовного провадження. З 2011 року жодних виплат у відповідача він не отримував. Відтак з огляду на вищенаведене, при визначенні заборгованої йому відповідачем заробітної плати він вимушений керуватись даними довідки Головного управління статистики у Львівській області № 13-06/88 від 27.01.2016 року. Згідно цієї довідки, заборгованість відповідача перед ним по заробітній платі за період з 05.01.2011 року по 20.03.2014 року (від подання заяви про звільнення до фактичного звільнення з роботи) становить: 2011 рік - 1867,00 грн. * 12 місяців = 22404,00 грн.; 2012 рік - 2206,00 грн. * 12 місяців = 26472,00 грн.; 2013 рік - 2449,00 грн. * 12 місяців = 29388,00 грн.; 2014 рік: 2300,00 грн. * 3 місяці = 6900,00 грн. Разом: 85164,00 грн. Оскільки даний розрахунок заборгованості проведено не на підставі даних бухгалтерського обліку відповідача, а на підставі середніх заробітних плат по відповідній галузі промисловості, то цей розрахунок вже містить в собі всі обов»язкові платежі і збори, які підлягають відрахуванню із заробітної плати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити. Представник Публічного акціонерного товариства «Прикарпатбуд» в судове засідання не зявився, не повідомивши причин неявки, хоч були своєчасно та належним чином, повідомленим про час та місце судового засідання, рекомендованою коресподенцією. Отже виходячи з вищенаведеного, суд вважає цю особу повідомленою про дату судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України Статтею\~ст.43 Конституції України\~встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Матеріалами справи встановлено, що позивач ([PERSON]Є.) з 17.06.2002 року по 20.03.2014 року працював у ПАТ «Прикарпатбуд» директором Стебницького розчинно-бетонного заводу, про що свідчать відповідні записи у трудовій книжці. Заява про звільнення з роботи за власним бажанням, позивачем подана 05.01.2011 року, копія якої мається при матеріалах справи. Відповідно до\~ст.115 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Ст. 116 цього ж Кодексу передбачено, що в день звільнення працівника йому проводиться виплата всіх сум, що належить йому від підприємства. Зазначені положення Кодексу відповідачем порушено, так як виплати заробітку та сум, що належать працівнику при звільненні відповідачем не проведена. Згідно ст.12 Конвенції МОП №95 «Про захист заробітної плати» 1994р. та\~ст.47 КЗпП\~\~України\~у день звільнення роботодавець зобов»язаний провести повний розрахунок із працівником, який звільняється. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Оскільки відповідачем ні позивачу, ні суду не видається довідка про заборгованість по заробітній платі, то при визначенні такої заборгованості, суд керується листом Головного управління статистики у Львівській області № 13-06/88 від 27.01.2016 року, щодо середньомісячної номінальної заробітної плати одного штатного працівника, зайнятого в організаціях будівництва та на підприємствах з виробництва гумових і пластмасових виробів, іншої не металевої мінеральної продукції. Згідно цього листа, заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі за період з 05.01.2011 року по 20.03.2014 року (від подання заяви про звільнення до фактичного звільнення з роботи) становить: 2011 рік - 1867,00 грн. * 12 місяців = 22404,00 грн.; 2012 рік - 2206,00 грн. * 12 місяців = 26472,00 грн.; 2013 рік - 2449,00 грн. * 12 місяців = 29388,00 грн.; 2014 рік: 2300,00 грн. * 3 місяці = 6900,00 грн. Разом: 85164,00 грн. Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов є підставний та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 1378,00\~грн.

Outcome: approved