Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем у справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 06.02.2009 у виконкомі Шепетинської сільської ради Дубенського району Рівненської області, актовий запис № 03. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач участі у житті дітей не бере, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча є фізично здоровою особою, не має інших утриманців, працює на будівництві. Домовленості з приводу утримання дітей між ними не досягнуто, добровільно свого обов»язку щодо утримання дітей відповідач не виконує, тому змушена звернутись до суду. Оскільки відповідач офіційно не працевлаштований, його дохід є нестабільним,\~ просить стягнути аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі, а саме: 1500 гривень на кожну дитину, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка, згідно поданої заяви, просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 29). Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про день та час розгляду справи був тричі повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 16, 25, 31). Враховуючи згоду позивачки на заочний розгляд справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи та вирішує позов по суті на підставі наявних у справі доказів (а.с. 32). Дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає\~ до часткового задоволення. Матеріали справи свідчать про те, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.02.2009 виконавчим комітетом Шепетинської сільської ради Дубенського району Рівненської області, актовий запис № 03, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ГЮ № 125741 (а.с. 2). [PERSON] народився 05 вересня 2014 року, а [PERSON] народився 31 серпня 2015 року, їх батьками є сторони у справі (а.с. 6, 7). Згідно довідки № 355 від 13.02.2017, виданої виконавчим комітетом Смизької селищної ради № 2 Дубенського району Рівненської області, позивачка проживає за адресою: [INFO], разом з нею проживають та перебувають на її утриманні діти: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. (а.с. 8). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України\~ та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд, враховуючи, що відповідач є працездатним, не є інвалідом, не має інших утриманців,\~вважає, що є підстави для призначення аліментів\~ у розмірі 1000\~ грн. на дитину, оскільки дана сума не є завищеною в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку та потреб дітей. Сума аліментів в 3000 грн. (на двох дітей) може призвести до скрутного матеріального становища батька, який отримує не стабільний дохід. Саме тому суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ч. 2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, тому вимоги позивачки щодо розміру аліментів не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму є безпідставними та задоволенню не підлягають. Стосовно судових витрат, пов"язаних з розглядом справи, а саме: судового збору, суд враховує, що відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Тому відповідно до пп. 1 п. 1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів\~ у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин,

Outcome: approved