Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Марганецький міський суд Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Марганець про відшкодування моральної шкоди пов'язаної з виробничою травмою. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. З 10.08.2001 року по 30.09.2014 року працював на ПАТ «МГЗК» в якості підземним гірником очисного вибою. В період роботи позивача на даному підприємстві 08 липня 2013 року, з ним стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. Даний факт підтверджується актом про нещасний випадок на виробництві № 47/10 від 27.10.2013 року. Внаслідок отриманих виробничих травм позивач тривалий час знаходився на лікуванні в медичному закладі. Згідно первісної довідки Нікопольської МСЕК № 0003213 від 02.01.2014 року позивачу встановлено 20% втрати професійної працездатності. Позивач вказує, що вказані виробничі травми приводять до моральних страждань, порушили нормальні життєві зв'язки. Життєдіяльність обмежена. Змінився звичайний спосіб його життя. Внаслідок вказаних травм позивач вимушений витрачати час на відвідування лікувальних закладів, проходження лікування, неодноразові обстеження та консультації спеціалістів. 30.09.2014 року позивач був звільнений з роботи на підставі ст. 40 п. 2 КЗпП України, за станом здоров'я. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату професійної працездатності», відділенням ВД ФССНВВ в м. Марганець позивачу виплачена одноразова страхова виплата і виплачуються щомісячні страхові суми в рахунок відшкодування шкоди, у зв'язку з втратою професійної працездатності. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства на його користь в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 40 000 гривень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просив суд позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення викладеним у позовній заяві. Представник відповідача Димніч А.В., яка діяла на підставі довіреності в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважала вимоги, викладені в позові, не обґрунтованими оскільки в зв'язку з прийняттям Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» всі виплати, у тому числі моральну шкоду виплачувало відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві м. Марганець, у відповідності до медичного висновку. Підприємство ніяких виплат не здійснює, окрім страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Представник третьої особи Шморгун О.В. в судовому засіданні пояснив, що Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату професійної працездатності» на момент встановлення втрати працездатності не передбачав страхової виплати в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач [PERSON] з 10.08.2001 року по 30.09.2014 року працював на ПАТ «МГЗК» підземним гірником очисного вибою, що підтверджується трудовою книжкою. В період роботи позивача на даному підприємстві 08 липня 2013 року, з ним стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. Даний факт підтверджується актом про нещасний випадок на виробництві № 47/10 від 27.10.2013 року. Внаслідок отриманих виробничих травм позивач тривалий час знаходився на лікуванні в медичному закладі, що підтверджується виписками з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого. Згідно первісної довідки Нікопольської МСЕК № 0003213 від 02.01.2014 року позивачу встановлено 20% втрати професійної працездатності. 30.09.2014 року позивач був звільнений з роботи на підставі ст. 40 п. 2 КЗпП України, за станом здоров'я. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Згідно абзацу 9 пункту 5 Рішення Конституційного Суду України №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до вказаного закону. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпПУ їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України. Статтею 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», «судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності». Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків». Наведені позивачем докази свідчать про те, що внаслідок трудового каліцтва він відчуває фізичні та душевні страждання, які виникають у зв'язку з характером хвороби. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд, згідно зі ст. 23 ЦК України, враховує глибину та тривалість страждань позивача, наявність змушених змін у житті, погіршення здібностей потерпілого, порушення загальновизнаних життєвих зв'язків, а також виходячи із засад розумності та справедливості, вважає за можливе вимоги позивача задовольнити частково і стягнути з відповідача Публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь позивача [PERSON] 2 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Крім того, у відповідності зі статтею 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial