Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до ПП «Транснаціональний капітал», у якому просить визнати недійсним договір №600204 про надання послуг, який був укладений між [PERSON] та ПП «Транснаціональний капітал», стягнути з ПП «Транснаціональний капітал» на користь [PERSON] сплачені внески в сумі 2940,00 грн., стягнути з відповідача понесені збитки в суми 1000,00 грн. В обгрунтування позову покликається на те, що 13.12. 2012 року між [PERSON] та ПП «Транснаціональний капітал» було укладено договір №600204, предметом якого є надання компанією, яка діє від свого імені в інтересах і за рахунок клієнта, системи послуг, спрямованих на придбання клієнтом товару (будівельні матеріали на суму 15000,00 грн.), на умовах визначених договором. На виконання умов договору позивач сплатив на рахунок відповідача реєстраційний внесок в розмірі 525,00 грн. та в подальшому щомісячно перераховував на рахунок відповідача грошові кошти обов'язкового платежу в розмірі 2400, 00 грн. В загальному позивач сплатив відповідачу 2940,00 грн. Проте, відповідач умов вказаного договору не виконав, а саме не надав позику, оскільки не являється відповідною фінансовою установою. Вважає, що був введений відповідачем в оману, оскільки не отримав належної, доступної та правдивої інформації про послуги ПП «Транснаціональний капітал», укладаючи договір з відповідачем, в зв'язку з чим вимушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявив, що дає підстави відповідно до ст. 169 ЦПК України справу розглядати у його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Позивач та його представник проти заочного розгляду справи не заперечують, а тому, суд приходить до переконання про можливість, відповідно до ст. 224 ЦПК України постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 грудня 2012 року ПП «Транснаціональний капітал» та [PERSON] уклали договір №600204. Згідно ст. 1 договору предметом договору є надання компанією, яка діє від свого імені в інтересах і за рахунок клієнта, системи послуг, спрямованих на придбання клієнтом товару, зазначеного в додатку № 1 до цього договору (будівельні матеріали на суму 15000,00 грн.). Ст. 2, 3 вказаного договору визначено, що компанія має сформувати групу клієнтів, організувати своєчасну оплату товару, організувати та проводити розподіл коштів, що надає право на купівлю та отримання клієнтом товару, здійснити оплату товару для клієнта та передати його клієнту, та надавати інші послуги, а клієнт має сплатити реєстраційний, комісійний, чистий платіж та сплачувати адміністративні витрати - плата за послуги компанії. Згідно ст. 4 Додатку №2 вказаного договору коли коштів є достатньою у відповідності до ст. 1 Договору, компанія організовує видачу коштів. Після вчасної чергової проплати Загального внеску клієнт набуває право приймати участь у найближчій видачі коштів, яка проводиться один раз на місяць. Позика є підставою для придбання товару за рахунок коштів. В процесі отримання позики перевага надається тому клієнту, який оформив заяву з найбільшою сумою внеску. Як вбачається з витягу є Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців приватне підприємство «Траснаціональний капітал» «ТНК» є юридичною особою та здійснює господарську діяльність, зокрема роздрібна торгівля товарами, допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, консультування з питань комерційної діяльності й керування тощо. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 19 Закону України „Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не рахунок продажу або споживання продукції. Правочин, здійснений з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсним. Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У зв'язку з цим суд приходить до переконання, що оспорюваний договір, укладений між [PERSON] та ПП «Транснаціональний капітал» слід визнати недійсним. Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка отримала грошові кошти або зберігає їх без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути ці грошові кошти. Особа зобов'язана повернути грошові кошти і тоді, коли підстава, на якій вони були отримані, згодом відпала. Відповідно до вимог п. 1 ст. 216 ЦК України у разі визнання недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочині, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. В той же час, відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив на рахунок відповідача реєстраційний внесок в розмірі 525,00 грн., а також обов'язкові щомісячні платежі в розмірі 2400,00 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи квитанціями. Відтак, з долучених до матеріалів справи квитанцій вбачається, що позивач сплатив на рахунок відповідача кошти в розмірі 2 925 грн. (а.с.9). Щодо позовної вимоги про відшкодування позивачу моральної шкоди, то позивачем не надано суду достатніх доказів на понесення такої, відтак суд вважає, що така позовна вимога не підлягає до задоволення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial