Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивач 17.07.2018 звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Підставою своїх вимог вважає те, що 24.10.2009 вона із відповідачем вперше зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу є неповнолітній син: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Син [PERSON] проживає з нею та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою №295 від 17.07.2018 та довідкою №2446 від 17.07.2018. Через постійні сварки та непорозуміння їхній шлюб розірвано 26.06.2018 Монастирищенським районним судом Черкаської області. Станом на 17.07.2018 дане рішення чинності не набрало. У добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу на сина [PERSON] не надає. Вона не має можливості сама утримувати сина, дитині потрібні кошти на придбання одягу, продуктів харчування, належного відпочинку, підручників тощо. Вона підтверджує, що нею не подано позову до цього ж відповідача з тим самим предметом з тих самих підстав. Просить стягнути аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 03.08.2018 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив, відповідно до якого вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Позивачка знає, що він не працевлаштований у зв'язку з безробіттям в Україні. Він користується мінливими доходами, які отримує від виконання разових доручень по виконанню будівельних робіт, виконанню функції водія. Розмір щомісячних доходів не перевищує 2 000 грн. В зимову пору року він взагалі не має заробітку /доходу/. Тому, пропонує визначити розмір стягнення у твердій грошо\-вій сумі по 800 грн на місяць. При наявності можливості він буде допомагати дитині додатково. У даний час син 10 днів був біля нього, він купив йому шорти, футболку, спортивні штани, кросівки та інше. Дитина рідниться з його матір'ю, [PERSON], яка також купує дитині речі, дає грошові кошти. На прохання сина він надає також грошові кошти. Він перерахував на прохання сина 400 грн для відвідання атракціонів, не відмовляється від обов'язків батька, але бажає, щоб його кошти витрачались виключно на дитину. Бажає і особисто допомагати дитині. Згоден на розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Просить позов задоволити частково, визначити стягнення аліментів на утримання сина, [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позову (а.с.7). У судові засідання відповідач не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Розгляд справи судом проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України розмір аліментів на одну дитину становить одну четверту заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Згідно ч.2 ст.182 СК України в редакції Законів №2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилання позивача, як на підставу часткового задоволення позову, на обставину, що він не працевлаштований і не має фінансової можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки відповідно до п.2 ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі: стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Відповідачем не надано суду доказів, що він є інвалідом чи хворіє на хворобу, яка унеможливлює його працевлаштування. Посилання відповідача на безробіття, не може бути підставою для часткового задоволення позову, оскільки відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно ст.5-1 зЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України: вільний вибір виду діяльності; безплатне сприяння державними службами зайнятості у підборі підходящої роботи і працевлаштуванні відповідно до покликання, здібностей, професійної підготовки, освіти, з урахуванням суспільних потреб; надання підприємствами, установами, організаціями відповідно до їх попередньо поданих заявок роботи за фахом випускникам державних вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладів; безплатне навчання безробітних нових професій, перепідготовку в навчальних закладах або у системі державної служби зайнятості з виплатою стипендії; компенсацію відповідно до законодавства матеріальних витрат у зв'язку з направленням на роботу в іншу місцевість; правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідачем не надано жодного доказу використання гарантій держави щодо працевлаштування, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення у повному об'ємі. Рішення підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць на підставі ст.430 ЦПК України. Судові витрати стягнути з відповідача на підставі ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved