Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [PERSON] народився [INFO] в м.Нікополь, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області 23 січня 2015 року зроблено відповідний актовий запис № 73. Батьками дитини в актовий запис про народження записані: батьком - [PERSON] (державна реєстрація проведена відповідно до частини першої ст.135 Сімейного кодексу України), матір`ю - [PERSON] , [INFO] . До моменту постановки на облік родина [PERSON] знаходилась на контролі в службі у справах дітей та з сім`єю проводилась профілактична, роз`яснювальна робота з приводу належного догляду за життям дитини, підтримки помешкання в задовільному санітарному стані, покращення житлово-побутових умов проживання дитини, ведення здорового способу життя матір`ю. Станом на 15 серпня 2018 року на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах в службі у справах дітей Нікопольської міської ради перебуває малолітній [PERSON] . З 10 вересня 2018 року [PERSON] перебуває у КЗ «Нікопольська дитяча міська лікарня» ДОР». Підстава для взяття дитини на зазначений вище облік є ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. На момент взяття дитини на облік, родина була зареєстрована та фактично проживала за адресою: [ADDRESS] , але помешкання за даною адресою не є постійним місцем проживання родини [PERSON] разом з дитиною. Матір веде «бродячий» спосіб життя, постійно змінює місце проживання, інколи працівники служби змушені її розшукувати, але, при цьому, вона не намагалася контактувати з працівниками служби. [PERSON] має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з бабусею, [PERSON] , [INFO] , та дідом [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Спеціалістами служби у справах дітей Нікопольської міської ради [PERSON] перевірено на предмет наявності підстав для позбавлення батьківських прав. За інформацією комунального закладу «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР», [PERSON] , [INFO] , на диспансерному обліку не перебуває. За інформацією комунального закладу «Нікопольська міська психоневрологічна лікарня» ДОР», [PERSON] на обліку не перебуває. За інформацією Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, [PERSON] , яка ухиляється від виконання покладених на неї законодавством України батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини, притягнута до адміністративної відповідальності за ст.164 КУпАП та ст.180 КУпАП. Згідно з побутовою характеристикою, [PERSON] за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] характеризується негативно, як особа, що зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, ніде не працює. Спеціалістами служби у справах дітей [PERSON] неодноразово попереджалась про відповідальність та наслідки за невиконання батьківських обов`язків. З матір`ю дитини проводилась профілактична та роз`яснювальна робота щодо належного виконання нею батьківських обов`язків, догляду за дитиною, забезпечення умов проживання. Однак, позитивного результату в цьому напрямку роботи не досягнуто, у зв`язку з небажанням матері виконувати рекомендації та поради спеціалістів. [PERSON] свідомо, без будь-яких наявних причин, нехтує своїми батьківськими обов`язками, мешкає окремо від дитини, не має бажання піклуватись про фізичний і духовний розвиток дитини. Не цікавиться його навчанням, розвитком, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає ;дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загально-визначених норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти. Поведінка матері перетворює дитину у свідка її аморальних вчинків, оскільки дитина мимоволі вбирає в себе нездорову сімейну атмосферу, від чого страждає морально і фізично, тобто складається ситуація, коли дитина, його життя та здоров`я знаходяться в небезпеці. Службою у справах дітей Нікопольської міської ради складені акти обстеження житлово-побутових умов проживання та за результатами обстеження встановлено, що за адресою: [ADDRESS] неналежні умови проживання, відсутність електроенергії та опалення, брудно та неохайно. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення та самоусунення від виховання малолітньої дитини. Зазначена вище інформація підтверджує факти систематичного злісного невиконання батьківських обов`язків [PERSON] по відношенню до дитини. Орган опіки та піклування Нікопольської міської ради затвердив відповідний висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] . Таким чином, на підставі викладеного, просять суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . А також стягнути з [PERSON] аліменти щомісяця у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку та доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, з дня набрання рішення суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, передати малолітнього [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] викладені обставини в позові підтримав та додатково суду пояснив, що дитина вилучена з адреси місця проживання матері, оскільки відповідачка неодноразово залишала сина на невизначений термін з чужими людьми. Дитина перебувала на лікуванні в дитячій лікарні з діагнозом туберкульоз. Однак, через деякий час мати її забрала. При цьому, не маючи місця постійного проживання чи перебування, оскільки за адресою місця реєстрації вона не проживає і кімнату в гуртожитку перетворила на звалище. [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за невиконання своїх батьківських обов`язків. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2018 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Однак, під час розгляду справи в суді [PERSON] змінила своє ставлення до своїх батьківських обов`язків та свого сина. На даний час малолітня дитина мешкає разом з відповідачкою та її співмешканцем в належній і пристосованій для комфортного проживання квартирі, яку винаймають, хлопчик відвідує дитячий садок. Однак, коли вони заходили до суду з даним позовом, картина була такою, як зазначено в позовній заяві, тому позов він вимушений підтримати. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, при цьому, з поясненнями представника позивача частково погодилась. Однак, посилалась на об`єктивні, з її точки зору, обставини. Так, раніше вона проживала з іншим співмешканцем, який вів аморальний спосіб життя і в неї не було можливості піклуватись про свого сина належним чином. Але, починаючи з 08 вересня 2020 року, вона разом з сином проживають з [PERSON] в орендованій квартирі, яка облаштована належним чином (є газ, гаряча вода, конвектора, меблі, посуд). З [PERSON] в них сім`я, співмешканець любить її дитину, має з ним довірительні відносини, син теж любить його. Вона має намір офіційно працевлаштуватися і підшукує собі роботу. Однак, у зв`язку з тим, що нею було втрачено документи про освіту, в даний час вона позбавлена можливості офіційно працевлаштуватися. Але вона намагається поновити документи, і частково вже поновила, і наполегливо шукає роботу, яка б її влаштувала графіком, оскільки їй необхідно забирати з дитячого садочка сина і приділяти йому максимум уваги. За цей час, що слухається справа в суді, вона сильно змінилась і змінила своє ставлення до дитини та сім`ї. Її теперішній чоловік відрізняється від попереднього, з ним в них нормальна затишна родина, в якій комфортно проживати та виховуватись її сину. Тому просила суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] народився [PERSON] , про що свідчить актовий запис № 72, складений 23 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.5). Як вбачається з витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до ст.ст.126, 133, 135 СК України, [PERSON] , в графі батько вказано: [PERSON] , в графі мати зазначена [PERSON] . При цьому, дані відомості до актового запису були внесені на підставі ч.1 ст.135 СК України (а.с.6). Відповідно до побутової характеристики [PERSON] від 03 вересня 2018 року, складеної Нікопольським ВП ГУНП, остання за місцем свого проживання характеризувалась негативно, як особа, яка зловживала спиртними напоями, вела аморальний спосіб життя, ніде не працювала (а.с.7). 04 вересня 2018 року Нікопольським ВП ГУНП було складено довідку, відповідно до якої [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.164, 180 КУпАП (а.с.8). Службою у справах дітей від 15 лютого 2018 року було складено акт обстеження житлово-побутових умов [PERSON] , згідно якого в квартирі за місцем її фактичного проживання створені неналежні умови для проживання, брудно, тобто створені умови, які негативно впливають на життя та повноцінний розвиток дитини (а.с.13-14). Рішенням Виконавчого комітету № 883 від 14 листопада 2018 року було затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] (а.с.18-20). Під час розгляду справи Службою у справах дітей 13 жовтня 2019 року повторно було складено акт обстеження умов проживання [PERSON] , згідно якого було встановлено, що квартира [ADDRESS] , в якій проживає відповідачка разом із своїм сином та співмешканцем [PERSON] , має задовільні умови для проживання, в кімнатах чисто та охайно, в наявності вода, газ, електропостачання, побутова техніка. Тобто, наразі створені всі умови, які є задовільними для проживання, виховання та розвитку дитини (а.с.67). Крім того, відповідно до характеристики вихованця змішаної групи «Дзвіночок» КДНЗ №29 «Райдуга» [PERSON] , хлопчик відвідує дитячий садочок з 12 серпня 2019 року, період адаптації пройшов благополучно: не хворів, швидко звик до дітей і дорослих, за весь час проявив себе як активна та життєрадісна дитина, дитячий садочок відвідує в охайному та доглянутому вигляді, оскільки його мати [PERSON] приділяє багато уваги до виховання сина (а.с.68). Даний факт підтверджується показами допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] , який є співмешканцем [PERSON] та який пояснив, що за час спільного проживання з [PERSON] у нього склались дуже гарні стосунки з її малолітнім сином. Він щиро опікується хлопчиком та [PERSON] і намагається забезпечити їх всім необхідним. Він офіційно працевлаштований, а тому має дохід, який є достатнім для гармонійного розвитку та забезпечення дитини і всієї родини. [PERSON] є хорошою матір`ю, піклується про дитину, виховує його. На даний час вона тимчасово не працює, оскільки не може поки що знайти роботу, яка б влаштувала їх всіх своїм графіком, оскільки дитину необхідно відводити до дитсадка і вчасно забирати звідти. Однак, в майбутньому вона має намір працевлаштуватися офіційно. Окрім цього, вказує, що кохає свою дружину та має намір офіційно зареєструвати з нею шлюб та в подальшому допомогти їй у вирішенні питання щодо поновлення її батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Тобто, на сьогоднішній день обставин, які б давали суду підстави вважати, що [PERSON] знову самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] позивачем надано не було. На даний час, спостерігається намір матері змінити ставлення до дитини шляхом спільного проживання та піклування за малолітнім. Відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7,8 ст.7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Згідно ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.ст.150, 151 Сімейного кодексу України, ст.11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання є одним із основних прав дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції ООН про права дитини, ратифікована постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, підставою для позбавлення батьківських прав. Пленум Верховного Суду України в п.п.16, 18 постанови від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказав на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, які порушують батьківські обов`язки та роз`яснив, що особи можуть бути позбавленні батьківський прав лише щодо дитини, яка не досягла повноліття, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, допитавши сторони, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, враховуючи, в першу чергу, інтереси дитини, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки в ході судового розгляду не підтверджено факту свідомого ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина. При цьому, судом враховано те, що на час ухвалення рішення [PERSON] забезпечений належним батьківським вихованням, його мати [PERSON] піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що дає підстави вважати, що вона не ухиляється від покладених на неї батьківських обов`язків, а тому необхідність позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] відсутня. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed