Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовом, відповідно до якого просить суд винести рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що йому на підставі договору дарування, на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Куцеволівською сільською радою від 02.11.2020 року № 851 в будинку [ADDRESS] з 12.12.2006 року зареєстрована відповідачка [PERSON] , [INFO] , але в житловому приміщенні не проживає з лютого 2020 року. За комунальні послуги не сплачує, не бере участі в утриманні будинку, особистих речей в будинку не має. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні він ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Також дана обставина суттєво впливає на його право вільно розпоряджатись та користуватись його майном. Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення є належним способом захисту його порушених прав. Враховуючи вищевикладене, вважає, що [PERSON] втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] , у зв`язку із розірванням шлюбу та проживанням в іншому населеному пункті, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат на його утриманню, а тому він, як власник житла вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою, оскільки відповідач створює йому перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 06.11.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та справу призначено до розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, місце і дату судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем реєстрації, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті Онуфріївського районного суду Кіровоградської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Проте [PERSON] не повідомила причини неявки, не зверталась із заявою про відкладення розгляду справи до суду, не подала відзив на позов. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідачка, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надала. Будь яких інших клопотань від учасників справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, яка була повідомлена належним чином, і яка про причини своєї неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надала, суд відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). Відповідно до ст.ст.150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка не є власником зазначеного будинку, зареєстрована за вказаною адресою, але з лютого 2020 року не проживає за адресою реєстрації. Як розтлумачив Пленум Верховного Суду України, у абз. 1 п. 10 нормативно-правовий акт № 2 від 12.04.1985 "постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно з ст. 72 Житлового кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За наведених обставин, відповідачка на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 Житлового кодексу, як така, що була відсутня за місцем реєстрації понад встановлені строки, підлягає визнанню такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в судовому порядку. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.10.2020 року, номер запису про право власності 38752012. Відповідно копії договору дарування житлового будинку від 15.08.2002 року встановлено, що [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар будинок [ADDRESS] . З довідки №851 виданою Куцеволівською сільською радою Онуфріївського району Кіровоградської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак не проживає. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Отже, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , без поважних причин не проживає в будинку [ADDRESS] , можливість збереження жилого приміщення за відповідачкою судом не встановлено, тому суд вважає, що реєстрація відповідача в будинку за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 840,80 грн..

Outcome: approved