Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1917,23 гривень, моральної шкоди в розмірі 25000 гривень, завданої внаслідок пошкодження майна в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.05.2015 р. в м.Києві на пр-ті Ватутіна сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Део» д.н. [NUMBER] та автомобіля «Тайота»\~д.н. [NUMBER]. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м.Києва винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди був визнаний [PERSON] Позивач посилається на те, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ АСК «ІНГО Україна». Відповідно до розрахунку, проведеного страховою компанією вартість відновлювального ремонту автомобіля «Део д.н. [NUMBER] становить 5140 гривень. Страховиком була відшкодована матеріальна шкода в розмірі 2713,37 гривень з урахування зносу автомобіля та франшизи. Відповідач добровільно сплатив суму франшизи в розмірі 510 гривень, в зв»язку з чим невідшкодованою залишається матеріальна шкода в розмірі 1917,23 гривні, яку на підставі положень ст.1194 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому була завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях та переживаннях через знищення власного майна, у неможливості користуватись ним, у побутових незручностях, що виникли внаслідок цього, у витратах часу на захист своїх прав. Розмір моральної шкоди він оцінює в 25000 гривень. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив його задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнав матеріальних збитків, сума страхового відшкодування, сплачена ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» не покриває в повному обсязі всі витрати, пов»язані з проведенням відновлювального ремонту транспортного засобу, оскільки дана сума сплачена з врахуванням фізичного зносу автомобіля, а тому різницю між розміром відновлювального ремонту автомобіля та сплаченим страховим відшкодуванням повинна бути сплачена відповідачем. Також, представник позивача просив стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу та витрати на правову допомогу в розмірі 2250 гривень. Відповідач в судове засіданні не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся за місцем реєстрації, судові повістки повернулись за закінченням терміну зберігання. Представник третьої особи - ПрАТ «АСК «ІНГО України» в судове засідання не з»явився, надавши копії матеріалів страхової справи. На підставі положень ст.ст. 224-226 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.05.2015 р. в м.Києві на пр-ті Ватутіна сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Део» д.н. [NUMBER] та автомобіля «Тайота»\~д.н. [NUMBER]. Транспортний засіб «Део» д.н. [NUMBER] належить на праві власності позивачу. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м.Києва від 24.06.2015 р. [PERSON] було визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 17.05.2015 р. і його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Відповідно до встановлених судом обставин на час настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Тайота»» д.н.[NUMBER] була застрахована ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на підставі Полісу АІ\\3804265. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Згідно з ст.12 зазначеного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. На підставі ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Судом встановлено, що власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до АСК «ІНГО Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі висновку за результатами автотоварознавчого дослідження № 151768, проведеного страховою компанією розмір відновлювального ремонту транспортного засобу без врахування фізичного зносу транспортного засобу становить 4706,31 гривня. З врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, який на підставі ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодовується Страховиком, сума матеріального збитку завданого власнику пошкодженого транспортного засобу становить 3223,37 гривень. На підставі страхового акту № 131021 від 23.07.2015 р. АСК «ІНГО Україна» було здійснено страхове відшкодування в розмірі 2713,37 гривень за вирахуванням франшизи в розмірі 510 гривень. Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов»язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 1917,23 гривень, що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та розміром страхового відшкодування, що здійснений з врахуванням зношеності майна. При розрахунку вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу враховується вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту, вартість необхідних для ремонту матеріалів та трудомісткість ремонту в нормо-годинах та середня регіональна вартість нормо-години. При визначенні вартості відновлювального ремонту не враховується коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу. Відповідно до роз»яснень, викладених в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Позивачем суду не надано доказів про проведення відновлювального ремонту транспортного засобу, що включали проведення робіт із заміни деталей, вузлів, комплектуючих іншої модифікації, а тому вимоги позивача щодо відшкодування фактично розміру коефіцієнту фізичного зносу автомобіля є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що у зв"язку з дорожньо-транспортною пригодою, позивачу була завдана моральна шкода внаслідок пошкодження майна, що належить йому на праві власності, що завдало йому душевних страждань, призвело до зміни усталеного способу життя, необхідності прикладати зусилля для відновлення пошкодженого транспортного засобу та вирішення питання щодо відшкодування завданих збитків. Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди в розмірі 25000 гривень не є обгрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи. Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди 2000 є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Моральна шкода на підставі ст.1167 ЦК України підлягає стягненню з відповідача. З урахуванням викладених обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, а саме в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 гривень. На підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у даній справі, до яких також відносяться витрати на правову допомогу, пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial