Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 21.09.2012 року в м. Біла Церква, по вул. Таращанській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] ДТП сталася з вини відповідача, що встановлено постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2012 року у справі 1003/16555/12. Станом на момент ДТП автомобіль [NUMBER] був застрахований в ВАТ «НАСК «Оранта» за договором добровільного страхування транспортного засобу №УБ-755483 від 21.10.2011 року. На виконання умов договору добровільного страхування 19.08.2013 року ВАТ «НАСК «Оранта» на користь [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 12 829,22 грн. Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» за полісом обов»язкового страхування АВ/6895582. З метою відшкодування шкоди в порядку регресу ВАТ «НАСК «Оранта» звернулося до Господарського суду м. Києва з відповідною позовною заявою. Рішенням Господарського суду м. Києва від 14.10.2014 року зі страховика на користь ВАТ «НАСК «Оранта» було вирішено стягнути страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 12 329,22 грн. (за вирахуванням франшизи в розмірі 500 грн.). 19.01.2015 року ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №46051987 про примусове виконання рішення Господарського суду м. Києва. 02.02.2015 року страховиком на рахунок ВДВС Оболонського РУЮ м. Києва на користь ВАТ «НАСК «Оранта» було сплачено борг в розмірі 12 329,22 грн. Позивач вказував на те, що відповідачем було порушено Закон України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки відповідачем як страхувальником, винною особою та учасником ДТП не було повідомлено страховика за договором обов»язкового страхування про настання страхового випадку, а тому страховик має до відповідача право регресної вимоги на відшкодування шкоди, заподіяної наслідок настання даної ДТП. Позивач просив в судовому порядку стягнути з відповідача на користь позивача 12 329,22 грн. в порядку регресу та сплачений позивачем судовий збір. Представник позивача до суду не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, в позовній заяві представник позивача просив провести розгляд справи без його участі, також представник позивача направив суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника позивача, у заяві вказав, що позов пози вач підтримує в повному обсязі, та просив винести заочне рішення по справі. Відповідач до суду не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд згідно ст. ст. 224, 225 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи про що просив представник позивача в своїй заяві. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що 21.09.2012 року близько 09 год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] на вул. Таращанській в м. Біла Церква, перед початком руху не переконався, що маневр буде безпечним, виїхав на проїзну частину, що призвело до зіткнення з автомобілем [NUMBER] внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] допустив порушення вимог п.п. 2.3 «б», 10.1 ПДР. Згідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2012 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі 25 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 425 грн. Наведене підтверджується копією постанови Білоцерків ського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2012 року. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови №4 від 01.03.2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки розяснив, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно до положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2012 року, яка набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, як слідує з вищенаведеного, вказана ДТП мала місце з вини [PERSON]. Статтею 1188 ЦК України передбачене відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. В ст. 1188 ЦК України вказано, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Отже відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, саме [PERSON] з вини якого сталася дана ДТП, є відповідальним за спричинену в результаті ДТП шкоду. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 14.10.2014 року по справі №910/20716/14 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про відшкодування шкоди у розмірі 12 329,22 грн. позов було задоволено повністю, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» страхове відшкодування у розмірі 12 329,22 грн., 1 827,00 грн. судового збору. Вказане рішення набрало законної сили. Вищевказаним рішенням суду було встановлено, що 21.10.2011 року між ВАТ «НАСК «Оранта» (страховик) та [PERSON] (страхувальник) укладено договір №УБ 755483 добровільного страхуван ня транспортного засобу, відповідно до умов якого застраховано майнові інтереси страхувальника, пов»язані з експлуатацією наземного транспортного засобу марки «Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER]. 21.09.2012 року на вул. Таращанській, 151 в м. Біла Церква відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу «ЗАЗ-110307», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини водія транспортного засобу марки «ЗАЗ-110307», д.н.з. [NUMBER], що підтверджується довідкою ВДАІ №9076390 та постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2012 року. Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2012 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Відповідно до висновку дослідження №АІ5184 АО_01.10-4 складеного 01.10.2012 року вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER] складає 17 971,55 грн. Згідно з страховим актом №СТО-12-15724/1 від 25.10.2012 року ВАТ «НАСК «Оранта» здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 12 829,22 грн., що підтверджується платіжним дорученням №53709 від 19.08.2013 року та реєстром одержувачів страхового відшкодування. Відповідно до витягу з бази даних МТСБУ цивільно-правова відповідаль ність власника транспортного засобу «ЗАЗ-110307», д.н.з. [NUMBER] на час ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» відповідно до полісу №АВ/6895582 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним полісом встановлено ліміт відпові дальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50 000,00 грн. та франшизу у розмірі 500,00 грн. Відповідач взяв на себе обов»язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яка станеться за участю забезпеченого транспортного засобу «ЗАЗ-110307», д.н.з. [NUMBER]. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином вищевказані обставини, які були встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 14.10.2014 року по справі №910/20716/14 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про відшкодування шкоди у розмірі 12 329,22 грн. не доказуються при розгляді даної справи і приймаються судом до уваги. Таким чином у суді встановлено, що відповідно до полісу №АВ/6895582 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль [NUMBER], страховик Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Український страховий стандарт», відповідно до полісу страховик несе відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом), при цьому страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн., розмір франшизи - 500,00 гривень. Це слідує з копії рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2014 року по справі №910/20716/14 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про відшкодування шкоди у розмірі 12 329,22 грн. В п.п. 1.4.,1.7.,1.8. Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів роз'яснено, що особи, відпові дальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована; страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Згідно до ст. 3 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відпо відальності власників наземних транспортних засобів, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Згідно до ст. 22 п. 22.1. Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. В судовому засіданні встановлено, що 19.01.2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві [PERSON] винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №46051987 про примусове виконання наказу №910/20716/14 виданого 31.10.2014 року Господарським судом м. Києва про стягнення з ПАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь ВАТ «НАСК «Оранта» суму боргу 14 156,22 грн. Наведене підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.01.2015 року. Згідно до копії платіжного доручення №219 від 02.02.2015 року ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» оплатив борг в сумі 12 329,22 грн. на користь ВАТ «НАСК «Оранта» за постановою ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві від 19.01.2015 року. 16.02.2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві [PERSON] винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №46051987 при примусовому виконанні наказу №910/20716/14 виданого 31.10.2014 року Господарським судом м. Києва про стягнення з ПАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь ВАТ «НАСК «Оранта» суми боргу 14 156,22 грн. на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв»язку з фактичним виконанням виконавчого документа. Згідно до ст. 33 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов"язок, він має підтвердити це документально. Згідно до ст. 38 п. 38.1.1 (ґ) Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Судом встановлено, що відповідач не повідомив письмово страховика у визначений договором та Законом строк про настання страхового випадку. Наведене підтверджується витягом з журналу реєстрації вхідної кореспонденції ПрАТ СК Український страховий стандарт, який розпочато 01.06.2012 року закінчено 07.10.2013 року. На підставі ст. 27 Закону України Про страхування та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги /регресу/ до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 12 329,22 грн. Крім вказаного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі які складаються із: судового збору в сумі 243,60 грн., що підтвержується платіжним дорученням №854 від 30.03.2015 року. На підставі ст.ст. 993,1188,1191 ЦК України, ст. 27 Закону України Про страху вання, Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,

Outcome: approved