Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла заява Комунального некомерційного підприємства «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку\~\~ [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що 04.04.2021 року [PERSON] був доставлений у супроводі бригади швидкої медичної допомоги та його матері до закладу. [PERSON] у поле зору психіатрів вперше потрапив у 2016 році, знаходився на стаціонарному лікуванні з 22.02.2016 року по 29.07.2016 року з приводу психічних розладів внаслідок ураження головного мозку (ліквор на арахноїдальна кіста прозорої перетинки мозку). Наступна госпіталізація з 21.08.2018 по 30.10.2018 року, після обстеження діагноз було змінено на шизофренію параноїдну форму, епізодичний з наростаючим дефектом тип перебігу параноїчний синдром. 14.09.2018 року пацієнт написав заяву, в якій відмовився від подальшого стаціонарного лікування і вимагав виписки. Згідно рішення суду від 17.09.2018 року госпіталізація була продовжена у примусовому порядку. Повторно був госпіталізований у вересні 2019 року. У липні 2020 року проходив стаціонарне лікування усвідомлено за письмовою згодою. Зі слів матері пацієнт протягом останнього місяця змінився у поведінці, почав уходити з дому, блукав містом, виявляє агресію по відношенню до матері. Також [PERSON] виходив на міст, ходив по краю, висловлював суїцідальні думки, неадекватно поводився у розмові з сусідами, зненацька почав їх фотографувати на телефон, а у разі заперечень погрожував їм та матері розправою. У зв`язку із такою поведінкою тричі доставлявся до КНП Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, але був виписаний черговими лікарями, оскільки у вихідні дні не було можливості звернутися до суду. Остання госпіталізація з 20.03.2021 до 21.03.2021 року. [PERSON] , 1986 року народження, 05.04.2021 року був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства "Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги», яка дійшла висновку, що хворий страждає на хронічний психічний розлад у вигляді «Шизофренії, параноїдна форма безперервний тип перебігу, параноїчний синдром». За своїм психічним станом пацієнт виявляє потенційну небезпеку для оточуючих, тому госпіталізація та подальше лікування його в умовах закладу з надання психіатричної допомоги є доцільною. У зв`язку з наявністю у хворого тяжкого психічного розладу та відсутністю критичної оцінки свого стану, лікування хворого можливе лише в стаціонарних умовах закладу з надання психіатричної допомоги, тому госпіталізація його в психіатричне відділення чоловіче у примусовому порядку є доцільною. Представник заявника та лікар-психіатр Тарасенко Ю.С. у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, просить її задовольнити з підстав, зазначених у заяві. Особа, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував та погодився на примусову госпіталізацію. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні просила задовольнити подану заяву, пояснила, що її син має психічні розлади та періодично проходить лікування. Хворіє з 2016 року, знаходився на стаціонарному лікуванні. Потім проходив лікування у 2018 році, 2019 році, 2020 році, коли за добровільною згодою, коли примусово. Після лікування його стан значно поліпшується. Однак, протягом останнього місяця він змінився у поведінці, виявляє агресію до неї, сусідів, залишає місце проживання, блукає по місту, бігає голий по морозу, може цілими днями та тижнями не спати, ходив по краю моста. 04.04.2021 року побив її, наносив удари в голову, печінку, бив по спині. Суд, вислухавши доводи представника заявника та лікаря-психіатра, думку прокурора, який вважає необхідним задовольнити вказану заяву, думку інших учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 339 ЦПК України за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Статтею 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17 квітня 2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Відповідно до вимог ч.1 ст. 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 340 ЦПК України до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Судом встановлено, що [PERSON] , 1986 р.н., який проживає за адресою: [ADDRESS] був доставлений бригадою швидкої медичної допомоги у супроводі матері до Комунального некомерційного підприємства «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради 04.04.2021 року о 14 годині 55 хвилин. Відомості про наявність психічних розладів та агресивну поведінку пацієнта зафіксовані лікарем бригади швидкої медичної допомоги [PERSON] , а також викладені у заяві матері хворого [PERSON] . Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради від 05.04.2021 року встановлено, що [PERSON] страждає на хронічний психічний розлад у вигляді «Шизофренії, параноїдна форма безперервний тип перебігу, параноїчний синдром». За своїм психічним станом пацієнт виявляє потенційну небезпеку для оточуючих, тому госпіталізація та подальше лікування його в умовах закладу з надання психіатричної допомоги є доцільною /а.с.2/. У зв`язку з викладеним, аналізуючи обставини справи та надавши їм належну правову оцінку, враховуючи висновок лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, судом встановлено, що [PERSON] за своїм психічним станом виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, в зв?язку із чим, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 342 ЦПК України, залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved