Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] і з врахуванням заяв про зміну розміру позовних вимог просив суд стягнути солідарно з відповідачів суму боргу за договором позики в розмірі 22750 гривень, пеню в розмірі 2756 гривень 02 копійки, 3% річних в розмірі 358 гривень 88 копійок, інфляційні втрати в розмірі 8618 гривень 58 копійок, а всього 34483 гривні 48 копійок. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.02.2009 р. на підставі договору про надання безвідсоткової строкової цільової позики для покращення житлових умов [PERSON] була надана позика в розмірі 420000 гривень. Відповідно до умов Договору позика надана строком до 30.03.2029 р. і повинна погашатись щомісячно, не пізніше останнього числа поточного місяця, у розмірі не менше 1750 гривень. Щомісячне погашення позики повинно проводитись шляхом відрахування із заробітної плати, а у разі неможливості проведення таких відрахувань, шляхом переказу необхідної суми на рахунок підприємства. Позивач посилається на те, що в порушення умов Договору відповідач, починаючи з травня 2014 р. не вносить на рахунок підприємства кошти в погашення суми боргу. Зобов»язання відповідача щодо своєчасного і повного повернення позики, сплати неустойки у випадках, передбачених Договором, забезпечувались порукою на підставі Договору поруки, укладеного з [PERSON] Позивач посилається на те, що на адресу відповідачів надсилались письмові вимоги щодо погашення суми боргу за Договором позики, однак зазначені зобов»язання виконані не були. З врахуванням положень ст.625 ЦК України та умов Договору про сплату пені у разі несвоєчасного виконання зобов»язання по поверненню суми боргу, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно суму боргу за договором позики, пеню, 3% річних від суми боргу та інфляційні збитки за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання. В ході судового розгляду представник позивача підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві Відповідачі в судове засідання не з»явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись судом шляхом розміщення судових повісток на офіційному сайті суду в зв»язку з реєстрацією відповідачів в АР Крим, яка визнана тимчасово окупованою територією і відсутністю поштового зв»язку з даним регіоном. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судому встановлено, що 10.02.2009 р. між ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та працівником підприємства - [PERSON] був укладений Договір № 5.3-21-25, відповідно до п.1.1 предметом якого є\\ надання строкової цільової позики працівнику. Згідно з п.2.1 Договору позика надавалась для покращення житлових умов працівника. Розмір позики становив 420000 гривень. Сторони домовились, що позика надається шляхом перерахування коштів на банківський рахунок [PERSON], вказаний в письмовій заяві і підтвердженням надання позики є платіжне доручення про перерахування коштів на рахунок. На підставі ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що кошти в розмірі 420000 гривень були перераховані ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рахунок [PERSON] 23.02.2009 р., що підтверджується платіжним дорученням № 1032. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст..1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов»язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу Якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з умов Договору позики, а саме п.6 [PERSON] зобов»язалась повернути позику до 30.03.2029 р. Відповідно до п.6.1 Договору позика повинна погашатись щомісячно, не пізніше останнього числа поточного місяця, у розмірі не меншому 1750 гривень, починаючи з місяця, наступного за тим, в якому отримана позика, крім випадків, передбачених даним Договором, коли позика підлягає достроковому поверненню в повному обсязі. Щомісячне погашення позики проводиться шляхом відрахування щомісячних внесків з заробітної плати працівника, а у випадку, коли такий щомісячний внесок не може бути здійснений у повному розмірі за рахунок відрахувань з заробітної плати, сама якої не вистачає, може за погодженням сторін сплачуватись у безготівковому порядку шляхом переказу необхідних коштів на рахунок підприємства, або шляхом внесення такої суми до каси підприємства в строк до останнього числа місяця, за який проводиться платіж. Згідно з п.7.1 Договору позики у разі порушення строків повернення позики, працівник одночасно зі сплатою суми позики сплачує пеню в розмірі 0,1% від суми своєчасно невиплаченої позики за кожен день прострочення виконання зобов»язання. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В ході розгляду справи встановлено, що [PERSON], починаючи з травня 2014 р. припинила виконання зобов»язань за Договором позики щодо повернення суми боргу на рахунок підприємства. 10.07.2014 р. [PERSON] позивачем була надіслана письмова вимоги щодо повернення заборгованості за Договором позики, однак на день розгляду справи зазначені зобов»язання виконані не були. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача до [PERSON] про стягнення суми боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат за Договором позики є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат від суми боргу за Договорами позики, проведений позивачем, ґрунтується на нормах чинного законодавства щодо порядку проведення такого розрахунку та умовах Договору позики, а тому може бути взятий судом до уваги. Вимоги позивача до [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що зобов»язання [PERSON] щодо повернення суми позики, сплати штрафних санкцій та пені, передбачених Договором позики були забезпечені порукою на підставі Договору поруки № 5.3-21-26 від 10.02.2009 р., укладеного між ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та [PERSON] В силу ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до положень п.2 Договору поруки у разі порушення боржником обов»язків за Договором позики поручитель відповідає перед кредитором субсидіарно відносно до боржника, тобто, якщо боржник не виконає у повному обсязі або частково зобов»язання за Договором позики. Поручитель відповідає перед кредитором в частині суми боргу боржника, а також штрафних санкцій та пені передбачених Договором позики. Тобто, за умовами Договору поруки поручитель несе субсидіарну відповідальність, а тому вимоги в частині стягнення заборгованості за Договором позики з поручителя солідарно не можуть бути задоволені. В іншій частині вимоги позивача до поручителя є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки позичальник не виконала свої зобов»язання за Договором позики, а тому в силу положень Договору поруки настає відповідальність поручителя. Позивачем на адресу поручителя 15.10.2014 р. була також надіслана досудова вимоги про сплати суми боргу за Договором позики, однак на момент розгляду справи зазначена заборгованість не погашена. Враховуючи викладене, позовні вимоги ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» підлягають частковому задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідачів в дохід держави судові витрати у справі, понесені ним при зверненні до суду і підтверджені документально, пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial