Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про продовження обмежувального припису, що встановлений згідно рішення Виноградівського районного суду від 13.12.2019 року. В обґрунтування заяви покликається на те, що рішенням Виноградівського районного суду від 13.12.2019 року [PERSON] заборонено перебувати у місці спільного проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а також заборонено [PERSON] наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , роботи, інших місць частого відвідування, строком на 2 (два) місяці. Заявниця серед іншого, вказувала на завдання їй [PERSON] 11.12.2019 року, тілесних ушкоджень. На даний час за даним фактом Виноградівським відділенням поліції Берегівського ВП ГУНГІ в Закарпатській області, розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, кримінальне провадження за №12019070080001130. За результатами проведеної судово-медичної експертизи (висновок №162 від 26.12.2019 року) факт завдання тілесних ушкоджень заявниці [PERSON] , знайшов своє підтвердження. Крім того, заявниця зазначає, що [INFO] народила дитину - сина [PERSON] . На думку заявниці, вказані обставини у своїй сукупності слугують підставою для продовження дії обмежувального припису, ще на п"ять місяців. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав вимоги викладені в заяві. Представник заінтересованої особи [PERSON], заперечив проти задоволення заяви про продовження обмежувального припису, крім того зазначив про необхідність відхилення як доказ вчинення [PERSON] насильства щодо заявниці [PERSON] доводів про наявність кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄДРДР за зверненям заявниці, оскільки наявність таких відомостей не є доказом вини [PERSON] , у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи, що особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Встановлено, що Рішенням Виноградівського районного суду від 13.12.2019 року [PERSON] заборонено перебувати у місці спільного проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а також заборонено [PERSON] наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , роботи, інших місць частого відвідування, строком на 2 (два) місяці. Згідно з вимогами ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. З метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами прийнято Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Так, відповідно до п.п.3, 6, 7, 8 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закону) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Статтею 16 вищезазначеного закону передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі (далі - Реєстр) - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі. До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі. Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Частиною 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема відповідно до п. 2 - це усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи. Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України. Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що відсутні докази щодо вчинення фізичного та психологічного насильства зі сторони [PERSON] по відношенню до заявниці та неповнолітнього дитини; відсутні докази щодо внесення до Єдиного державного реєстру випадків вчинення домашнього насильства [PERSON] стосовно [PERSON] , та притягнення його у зв`язку із цим до адміністративної відповідальності за ознаками статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Водночас, суд враховує, що обставини заподіяння тілесних ушкоджень заявниці [PERSON] , є предметом доказування у кримінальному провадженні №12019070080001130 від 13.12.2019 року за ч.1ст.125 КК України. Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не свідчить про наявність ознак кримінального правопорушення та доведеність винуватості особи у вчиненні злочину, а є підставою для початку досудового розслідування у справі та перевірки обставин, наведених у повідомленні про кримінальне правопорушення. Крім того, суд враховує, що події, з приводу яких здійснюється кримінальне провадження, відбувались до початку дії обмежувального припису. В судовому засіданні представник заявниці не надав беззаперечних доказів на підтвердження вчинення [PERSON] домашнього насильства у розумінні Закону, а судом не встановлено випадків домашнього насильства відносно [PERSON] а також ризиків настання насильства у майбутньому. Доводи поданої заяви [PERSON] є ідентичними доводам заявника, яким Виноградівським районним судом, під час прийняття Рішення від 13.12.2019 року по справі№29//4016/19 судом вже була надана належна оцінка, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Враховуючи принцип презумпції невинуватості, закріплений у статті 62 Конституції України, який розповсюджується і на справи про адміністративні правопорушення, належні докази вчинення [PERSON] стосовно заявниці домашнього насильства, що є необхідною умовою для застосування обмежувального припису, його продовження, заявником суду не надані. З пояснень представника заявниці [PERSON] , судом встановлено, що між сторонами не було конфліктів, тобто не відбулость порушення обмежувального припису, встановленого Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.12.2019 року (справа №299/4016/19). За загальним правилом, закріпленим частиною 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи, що суду не надано беззаперечних доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», то підстав вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявниці, у суду відсутні, у зв`язку з чим слід відмовити у продовженні обмежувального припису. Судові витрати заявника у вигляді судового збору віднести за її рахунок.

Outcome: dismissed