Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач вимоги мотивує тим, що з 01.04.2010 по 17.12.2020 знаходився у трудових відносинах з АТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш». У зв`язку з важкими умовами праці він отримав професійне захворювання, в результаті якого висновком МСЕК від 17.02.2021 йому встановлено 60% стійкої втрати професійної працездатності. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 21.01.2021 причиною захворювання стали недосконалість технологічного процесу, перебування в зоні підвищеного рівня хімічних речовин, виробничого шуму, пилу та фізичне перенапруження. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в розмірі 60000,00 грн. за те, що професійне захворювання спричиняє йому страждання, порушує нормальні життєві звички, постійно хворіє, оскільки з вини заводу, який не створив безпечних умов праці він хворіє на емфізему легень, легеневу недостатність ІІ ступеню та рядом супутніх захворювань. Його представник подав заяву про розгляд справи без його участі. Від відповідача надійшов відзив, в якому зазначає, що заперечує проти позову. Позивач, працюючи тривалий час в умовах впливу шкідливих факторів, був ознайомлений з шкідливими факторами, але отримуючи доплату за вказані фактори та маючи за це додаткову відпустку, погоджувався працювати. Спецодягом, засобами індивідуального захисту, відповідно вимог галузевих норм, АТ «Сумський завод`Насосенергомаш» позивач був забезпечений на 100%, тобто відповідачем виконані зобов`язання по забезпеченню позивача засобами індивідуального захисту, але вони не ефективно використовувались позивачем у своїй праці, що в свою чергу є порушенням законодавства України про охорону праці. Крім роботи в умовах впливу шкідливих факторів у відповідача, позивач працював в аналогічних умовах і на інших підприємствах (ЗАТ НВО«Гідромш»), що зазначено в акті розслідування хронічного професійного захворювання від 12.01.2021р. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01.04.2010 по 17.12.2020 [PERSON] знаходився у трудових відносинах з «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш», що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.6-10). 21.01.2021 року було складено акт розслідування хронічного професійного за формою П-4, в якому зазначено, що воно у позивача виникло через неефективне використання засобів індивідуального захисту, неефективність роботи систем вентиляції, відсутність заходів і засобів рятувального характеру. У п. 18 Акту зазначено, що причина виникнення хронічного професійного захворювання: недосконалість технологічного процесу, перебування в зоні підвищеного рівня хімічних речовин, виробничого шуму, пилу та фізичне перенапруження, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці (а.с.11-16) Позивачу було встановлений діагноз: ХОЗЛ II стадії токсико-пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ступень. Легенева недостатність II ступеню. Захворювання професійне. Хронічна часторецидивуюча попереково-крижова радикулопатія з двобічним корінцевим синдромом L5-S1 на фоні остеохондрозу, деформуючого спондильозу спондилоартрозу попереково-крижового відділу, протрузії МХД на рівні L2-L3, L3-L4, L4-L5 з вираженим м`язово-тонічним та алгічним синдромами, з порушенням функції хребта та нижніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалих фізичних навантажень на виробництві. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху 4 ст. Захворювання професійне від тривалої дії виробничого шуму. (Основний діагноз). Гіпертонічна хвороба II стадії, 2 ст., ризик 2. ДЕП II ст. (гіпертонічна) з ХПМК, переважно в вертебро-базилярному басейні та астено-невротичним синдромом. Остеохондроз, спондилоартроз, спондильоз шийного та грудного відділів хребта, кили МХД С4-С5, С5-С6, протрузії Th6-Th-7,Th7-Th8, вертеброгенна цервікоалгія. Анізометропія, простий гіперметропічний астигматизм високого ступеню, амбліопія правого ока, складний гіперметропічний астигматизм, гіперметропія ангіопатія сітківки. Хронічний субатрофічний фарингіт в стадії нестійкої ремісії. (Супутній діагноз). Згідно довідки МСЕК від 17.02.2021 року позивачу первинно встановлено 60% стійкої втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності (а.с.19). Відповідно до ст.ст. 1,3,21,43 ч.4, 46 ч. 1 Конституції України, Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної , часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника тощо. Так, АТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» створило неналежні умови праці позивача, внаслідок яких позивач отримав професійне захворювання зі стійкою втратою непрацездатності, що призвело його до моральних страждань і є підставою для відшкодування моральної шкоди. Що ж стосуєтьтся роботи позивача на ЗАТ НВО«Гідромш», то він працював на цьому товаристві електрозварювальником та газорізальником близько двох років у різні періоди часу (12.05.2004 року по 21.06.2005 року, 25.05.2009 по 31.03.2010 року), в той час як на «Насосенергомаш» з 01.04.2010 року по 17.02.2020 року. Положеннями 2 ст.4 Закону України „ Про охорону праці" встановлено, що державна політика в галузі охорони праці базується зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законом порядку. У статті 237-1 даного кодексу зазначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, сума 24 000 грн., буде достатньою для компенсації позивачу фізичного болю, фізичних та душевних страждань, які він зазнав в результаті професійного захворювання. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908,00 грн.

Outcome: partial