Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з допоміжними спорудами за адресою: [ADDRESS] , в якій зазначає що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалась з земельної ділянки та житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Протягом шести місяців з дня смерті батька позивачка, як єдина його донька, подала заяву на прийняття спадщини за заповітом. 06 листопада 2019 року позвиачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , на земельну ділянку площею 0,0893 га. за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, кадастровим номером 3223155400:05:009:0012, яка належала померлому згідно державного акту на право приватної власності на землю серії КВ №ЗР000103. 06 листопада 2019 року позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва на спадщину на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , так як батько не встиг зареєструвати право власності на даний будинок.Відтак позивач просить визнати право власності в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився надавши суду клопотання в якому просить слухати справу в їх відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи та оглянувши витребувану копію спадкової справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що [INFO] в родині [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , позивач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження та паспорту. 18 червня 1983 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та отримала прізвище - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та паспорту. [INFO] батько позивачки, [PERSON] , на підставі рішення відповідача №4 від 25 травня 1994 року, отримав державний акт на право приватної власності на землю серії КВ №ЗР000103 площею 0,0893 га. за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, кадастровим номером 3223155400:05:009:0012. [INFO] помер - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалась з земельної ділянки та житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . 06 листопада 2019 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , на земельну ділянку площею 0,0893 га. за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, кадастровим номером 3223155400:05:009:0012, яка належала померлому згідно державного акту на право приватної власності на землю серії КВ №ЗР000103, що підтверджується копією свідоцтва. Відповідно до матеріалів витребуваної судом спадкової справи позивач є єдиним спадкоємцем майна померлого [INFO] [PERSON] 06 листопада 2019 року позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва на спадщину на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , так як батько не встиг зареєструвати право власності на даний будинок, що підтверджується листом №977/02-14 від 06 листопада 2019 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями згідно ст. 1222 ЦК України за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивач по справі, у зв`язку з чим суд вважає, що позивач є належною особою та спадкоємцем за законом і його звернення до суду є правомірним. Згідно ч.5 ст.3 Закону України „ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень " відсутність реєстрації не позбавляє власника нерухомого майна його права на майно, набуте ним раніше. Право власності померлої [PERSON] на будинок виникло на законних правових підставах, до цього часу це право не припинялось і не оспорювалось, не оформлення правовстановлюючого документа не позбавляє його прав власності на будинок. До складу спадщини згідно чинного законодавства входять усі її права та обов`язки як спадкодавця, в тому числі і щодо власності на майно. Згідно статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому суд вважає, що позивач набувши право на спадкове майно набув на нього правомірно право власності, так як це відповідає законодавству України і на час розгляду справи відсутнє будь-яке рішення суду, вказуючи на незаконність набуття позивачем права власності, а тому суд, для захисту прав позивача, вважає за необхідне визнати його власником майна в порядку спадкування. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать чинному законодавству, не порушує права інших осіб, тому позов слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved