Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання станом на 01.08.2015 року в розмірі 14215 грн. 61 коп., мотивуючи тим, що позивач надає послуги теплопостачання в квартиру відповідача, яка неналежно проводить оплату за надані послуги, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» надає послуги теплопостачання для квартири загальною площею 56.60 м.кв., що в [ADDRESS] в якій проживає [PERSON]. 22 травня 2015 року Івано-Франківським міським судом винесено ухвалу про скасування судового наказу від 22.09.2014 року у справі №344/12253/2014ц провадження 2н/344/1460/2014 року про стягнення із [PERSON] на користь ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 12 133 грн. 17 коп. та судовий збір в сумі 121 грн.80коп. В судове засідання представник позивача не з"явилася, надала заяву,в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. В судове засідання відповідач та представник відповідача не з»явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, надали заперечення,в яких просили відмовити в задоволенні позову через пропуск строку позовної давності. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачем-відповідачем зобов'язання по оплаті наданих послуг теплопостачання. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №-630, позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та підігріву води для населення та надавав послуги теплопостачання відповідачу [PERSON], яка проживає в квартирі [ADDRESS] Судом встановлено, що договір між позивачем і відповідачем не укладався. Правовідносини, які виникли у сфері надання комунальних послуг, регулюються спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Надання послуг з централізованого опалення та підігріву води є специфічним видом господарювання, яке регулюється окремими нормативно-правовими актами. Статтями 20,21 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно пункту 10 "Правил надання населенню послуг з водо-, теплозабезпечення та водовідведення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 30 грудня 1997 року за № 1497 та пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, оплата за надані послуги вноситься щомісячно. Договір про надання послуг між сторонами не укладався, однак відповідач отримувала від підприємства послуги з централізованого опалення та підігріву води та частково проводила оплату за надані послуги. Відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для звільнення від сплати вартості фактично отриманих послуг. Нарахування по оплаті наданих послуг позивачем проводились у відповідності до п. 17 вище зазначених правил, за змістом якого вартість послуг опалення визначається розрахунковим методом щомісяця, шляхом перемноження вартості теплової енергії за 1 м. кв. квартири на її загальну площу, гарячого водопостачання - згідно кількості осіб зареєстрованих у квартирі та вартості 1 м. куб. гарячої води, а при наявності приладу обліку - згідно з його показниками. Внаслідок неналежного виконання споживачем - відповідачем зобов'язання по оплаті наданих послуг станом на 01.08.2015 року виникла заборгованість відповідача перед позивачем в загальній сумі 14 215 грн. 61 коп. за період з 01.01.2008 року по 01.08.2015 року. Представник відповідача [PERSON] подав заперечення на позовну заяву в якій просив відмовити у позові ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» у зв»язку із пропуском строку позовної давності. Щодо доводів представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, то суд не вважає пропущеним строк позовної давності з огляду на таке. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Судом встановлено, що заборгованість, яку просить стягнути ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» з відповідача, утворилась ще з січня 2008 року та станом на 01.08.2015 року складала 14215,61 грн. (а.с.27-31,55-59). 25 серпня 2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання. 11 квітня 2014 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із відповідача заборгованості, який було видано судом 22.09.2014 року, однак за заявою відповідача вказаний судовий наказ був скасований ухвалою суду від 22.05.2015 року (а.с. 4). Згідно ч.1ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Встановлено, що відповідачем частково вживалися заходи щодо погашення заборгованості за попередні періоди часу у березні 2009 рок., що підтверджується поданим позивачем розрахунком (а.с.58) Таким чином, відповідачем проводились оплати більші, ніж становили нарахування, відповідно ним вчинялись дії, які свідчать в силу положень ч.1 ст.264 ЦК України про визнання основного боргу і які спрямовані на його погашення. Крім того, звернення до суду з позовом та скасування судового наказу про стягнення заборгованості із відповідача є підставою для переривання строку позовної давності відповідно до вимог ч.2 ст.264 ЦК України. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ №-630 від 21.07.2005 року, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч. 1, 3 ЦПК України,

Outcome: approved