Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON], про стягнення боргу, в якому посилається на те, що між ним та відповідачем було укладено договір позики на підставі складеної відповідачем розписки від 14.07.2011р. на суму 3200 доларів США, строком до 31.12.2011р. До сьогоднішнього дня відповідачем борг позивачу не повернутий. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також 3% річних за неналежне виконання умов договору за період з 01.01.2012р. по 08.11.2016р., що становить 12183,80 грн. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, представник позивача подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить позов задоволити. Окрім того, подав до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду, мотивуючи таке тим, що відповідач є його колишнім однокласником, відтак враховуючи хороші відносини, він мав надіюя на досудове врегулювання спору. Разом з тим, в 2016 році самому позивачу стали потрібні гроші, а тому 13.10.2016 року на адресу відповідача ним надіслано лист - нагадування з вимогою повернути кошти, однак останній на його прохання не відреагував. Із цих підстав, просить поновити йому пропущений строк звернення до суду. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що зокрема підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток На підставі ч. 2\~ст. 224 ЦПК України\~суд, враховуючи згоду позивача та його представника і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. В матеріалах справи знаходиться розписка [PERSON] від 14.07.2011р., в якій останній вказав, що зобов"язується віддати позивачу [PERSON] суму, що складає 3200 доларів США або 25600 грн. по курсу 1 долар - 8 грн. Борг в сумі 3200 доларів США зобовязався повернути до 31.12.2011 року, проте по день винесення рішення відповідач свого зобовязання не виконав.\~ Відповідно до вимог ст. ст.\~57,\~58,\~59,\~64 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 60 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, відповідно до норм ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України\~договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Відповідно до \~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або закон. Таким чином, оскільки факт заборгованості [PERSON] перед [PERSON] в розмірі 3200 доларів США, що станом на час звернення із позовом до суду, згідно курсу НБУ становить 83232, 00 грн. грн. підтверджено розпискою відповідача від 14.07.2011р., а отже в результаті розгляду справи судом не здобуто доказів, які б спростовували позовні вимоги, ставили під сумнів їх обґрунтованість, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON]. підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved