Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно , в обґрунтування своїх вимог вказуючи на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON] , який за життя склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Жемчужненської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області за реєстровим номером [NUMBER], згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на день смерті заповідав, в рівних частках, позивачу [PERSON] та братові позивача [PERSON], при цьому, брат позивача [PERSON] відмовився від належної йому частки в спадковому майні на користь позивача. Відтак, інших спадкоємців, окрім позивача, немає. За життя , батькові позивача [PERSON], на праві власності належав житловий будинок [ADDRESS] Після смерті батька позивач своєчасно звернувся до Юр»ївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, 27 лютого 2013 року нотаріус Юр»ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] своєю постановою відмовив позивачу у вчинені нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину на майно у вигляді належного [PERSON] житлового будинку, по тим підставам, що свідоцтво про право власності спадкодавця на належний останньому житловий будинок має значене пошкодження та текст такого неможливо прочитати. Відтак, позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх спадкових прав та можливістю реалізувати останні. Посилаючись на ст. ст. 1217, 1222, 1261, 1268, 1296, 1297 ЦК України позивач просив визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому позовні вимоги повністю підтримав та судові витрати просив залишити за ним (ас. 42, 81). Відповідач по справі Жемчужненська сільська рада Юр»ївського району Дніпропетровської області в судове засідання не з»явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, при цьому позовні вимоги повністю визнали (ас.80). Третя особа по справі Юр»ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області в судове засідання не з"явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце проведення такого сповіщені належним чином (ас.79). Третя особа по справі [PERSON] в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому проти позовних вимог заперечень не мав (ас.59). Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності не з"явившихся сторін по справі , на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини останніх, при цьому відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного: - так, згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.06.2011 року (ас.13), батько позивача [PERSON] помер [INFO] року. Факт родинних відносин між позивачем та померлим підтверджений в судовому засіданні копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 17.03.1970 року, згідно якого батьком [PERSON] є [PERSON].(ас.14). З матеріалів спадкової справи № 148-2011 до майна померлого [INFO] року [PERSON], що надана Юр»ївською районною державною нотаріальною конторою (ас.61-75), вбачається, що 14.09.2010 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Жемчужненської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області в реєстрі за № 17 (ас.68), згідно якого все своє майно ( рухоме та нерухоме), де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на день смерті, заповідав в рівних частках [PERSON] та [PERSON]. Після смерті батька позивач, у встановлений законом строк, а саме 02.11.2011 року, звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом до Юр»ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області (ас.63). Інші спадкоємці, а саме дружина померлого [PERSON] від своєї частки в спадковому майні відмовилася, надавши до нотаріальної контори відповідну заяву(ас.64). Інший спадкоємець за заповітом, а саме брат позивача [PERSON] також відмовився від належної йому частки в спадковому майні на користь позивача [PERSON] (ас.65). Відтак, в судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи інших спадкоємців до майна померлого [PERSON], окрім позивача по справі [PERSON], не має. В судовому засіданні також встановлено, що батьку позивача за життя належав житловий будинок [ADDRESS]. Дане підтверджено в судовому засіданні - копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (ас.18), з якого вбачається, що власником зазначеного вище будинку є померлий [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 25.05.1989 року, виданого Павлоградським райвиконкомом Дніпропетровської області; копією технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], виготовлений 23.11.2011 року на ім»я власника [PERSON] (ас.19-21). Разом з тим, постановою нотаріуса Юр»ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.02.2013 року (ас.16), позивачу відмовлено у прийнятті заяви про видачу спадщини за законом та отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на майно останнього у вигляді даного житлового будинку, оскільки при огляді свідоцтва, наданого позивачем, про право власності спадкодавця на будівлю встановлено, що вказаний документ має значне пошкодження, текст якого неможливо прочитати (ас.17). Згідно вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат», зі змінами і доповненнями станом на 01.02.2010 року, нотаріус, який вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, а саме для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які неможливо почитати внаслідок пошкодження. Враховуючи, що наявне у позивача свідоцтво про право власності спадкодавця на будівлю, дійсно має значні пошкодження (ас.17), останній позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права та отримати відповідне свідоцтво про право на спадкове майно у вигляді належного спадкодавцю жилого будинку [ADDRESS], при цьому належність даного будинку саме батьку позивача [PERSON] доведена в судовому засіданні вище переліченими доказами (витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно) та у суду сумнівів не викликає. Окрім того, дані обставини також встановлені рішенням Юр»ївського районного суду Дніпропетровської області від 25.03.2014 року (ас. 7- 12 ). На основі викладеного, суд приходить до висновку, що спадкодавець в особі [PERSON] на час своєї смерті мав право на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] та був його власником , при цьому таке право в порядку спадкування перейшло до позивача. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У випадку, коли спадкодавець склав заповіт - до спадщини закликаються спадкоємці за заповітом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Також спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов»язковим, коли об»єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов»язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід»ємною частиною правовстановлюючого документа. З огляду на положення ст. 1216 ЦК України (спадкуванням є перехід прав та обов»язків від фізичної особи, яка померла до спадкоємців), враховуючи, що до позивача перейшло право на житловий будинок , що належав спадкодавцеві за життя , але наявний у позивача правовстановлюючий документ на житловий будинок належний спадкодавцю містить значні пошкодження через які останній неможливо прочитати та отримати дублікат такого в даний час неможливо , у зв»язку зі смертю власника будинку , суд знаходить, що питання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права власності на це майно. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Відтак, право позивача підлягає захисту, шляхом визнання за ним права власності на належний спадкодавцю житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS]. Враховуючи волю позивача, суд знаходить можливим судові витрати залишити за останнім (ас.81).

Outcome: approved