Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму завдатку за попереднім договором в розмірі 148500 грн, суму штрафу за попереднім договором в розмірі 148500 грн, судові витрати в розмірі 2970 грн. В обгрунтування вимог вказано, що 27.09.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено попередній договір (про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу), посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. та зареєстровано в реєстрі за № 10124. Попередній договір повністю відповідає ст. 635 ЦК України, а саме додержана форма та передбачені всі істотні умови. Відповідно до п. 2.1 на виконання попереднього договору покупець передав, а продавець прийняв завдаток у сумі 148 500, 00 грн. Оскільки сумою завдатку переданого позивачем продавцю була сума, яка становить вартість всього будинку, [PERSON] звільнив приміщення житлового будинку від особистих речей та передав мені ключі від будинку, після підписання Поперднього договору, а саме 27.09.2013 року. Позвиач вказує, що він фактично вступив в володіння, користування та розпорядження зазначеним в Попередньому договорі майном, а саме житловим будинком за адресою: [ADDRESS] та після отримання ключів від будинку розпочав проводити капітальний ремонт зазначеної будівлі. [INFO] [PERSON] помер. Єдиним спадкоємцем першої черги спадкування після смерті [PERSON] є його малолітня дочка - [PERSON] . В подальшому, [PERSON] , відповідно до ст. 1281 ЦК України, на протязі шести місяців після смерті [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою та пред`явив свої вимоги до спадкоємців. 24.06.2014 року позивач звернувся до законного представника відповідача з вимогою про виконання умов попереднього договору. Проте, законний представник відповідача по справі - [PERSON] не визнала його права на будівлю, вважає себе власницею всього будинку та не бажає вирішити дане питання в позасудовому порядку та укласти на виконання умов попереднього договору договір купівлі - продажу житлового будинку. В судовому засіданні 27.05.2020 року представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовні заяві. Представник відповідача заперечувала в задоволенні позову, вважала вимоги позиву безпідставними. Заслухавши сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 27.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Попередній договір (про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу), далі - Попередній договір, за умовами якого [PERSON] зобов`язується передати у власність [PERSON] житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] погоджується купити вказане майно за 148 500,00 грн. Договір посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. (т. 1, а.с. 6-7). 12.11.2013 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. заведено спадкову справу відносно майна [PERSON] , який помер [INFO] (т. 1, а.с. 7). [INFO] [PERSON] помер (т. 1, а.с.164). 23.04.2014 року [PERSON] подав приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Гораю О.С. заяву, в якій пред`явлено претензію до спадкоємців [PERSON] на суму 148 500,00 грн (т. 1, а.с. 16). 24.06.2014 року [PERSON] направлено письмову вимогу законному представнику [PERSON] та [PERSON] , в якій просив на протязі десяти днів, з дня отримання вимоги повідомити в письмовому порядку про час та місце виконання умов Попереднього договору (т. 1, а.с. 17). Вказану письмову вимогу отримано законним представником [PERSON] - [PERSON] 30.06.2014 року проте, відповіді [PERSON] не було отримано. 09.12.2014 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину (т. 1, а.с. 248). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] відповідач [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] » (т. 1, а.с. 34). Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17.11.2016 по справі №295/10317/15-ц визнано припиненим правовідношення по попередньому договору (про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу) від 27.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON] . Рішення суду набрало законної сили 10.12.2016 року (т. 1, а.с. 69). Зі змісту рішення вбачається, що правовідношення припинено на підставі статі 608 ЦК України, згідно якої зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Статтею 15 ЦК України передбачено кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно ст. 1281 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 року у справі № 6-33цс15. Як вже встановлено, позивач в рамках шестимісячного строку звернувся до приватного нотаріуса, пред`явивши претензію до спадкоємців [PERSON] . Разом з тим, відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. 24.06.2014 року [PERSON] направлено письмову вимогу [PERSON] та [PERSON] , в якій просив на протязі десяти днів, з дня отримання вимоги повідомити в письмовому порядку про час та місце виконання умов Попереднього договору. Письмову вимогу отримано [PERSON] 30.06.2014 року проте, відповіді [PERSON] не було отримано. В ході розгляду справи судом було встановлено, що відповідач не визнає позовних вимог та, як законний представник спадкоємця [PERSON] , одноразового платежу у розмірі 148 500, 00 грн [PERSON] не сплачувала. З урахувнням чого, у разі відмови від одноразового платежу кредитор має право звернутись до суду з вимогою про накладення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, проте, таких вимог позивачем не зявлено. Таким чином, суд дійшов до висновку, що [PERSON] не вірно обраний спосіб захисту та заявлені позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed