Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.11.2007 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Однак подружнє життя з відповідачем не склалося, причиною розпаду сім"ї стали різні погляди на життя та побут, тривалий час шлюбних стосунків вони не підтримують. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. [PERSON] офіційно ніде не працевлаштований, однак працює без оформлення трудових відносин та має стабільний дохід; крім того, є працездатним, інших утриманців не має. З урахуванням наведеного просить шлюб розірвати, так як він існує формально, дітей залишити проживати з нею та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Крім того, просить стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 17.08.2021 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву про проведення розгляду справи у її відсутності, та підтримання позовних вимог; примирення з позивачем не бажає. Крім того, у даній заяві зменшила розмір заявлених позовних вимог в частині стягнення аліментів до розміру 1500 грн. на кожну дитину. Відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій вказує, що не заперечує проти розірвання шлюбу, примирення з позивачем не бажає, не заперечує щодо стягнення з аліментів в розмірі 1500 грн. на кожну дитину, а тому просить розглядати справу у його відсутності. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Із свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 15.11.2007 року, вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 15.11.2007 року (актовий запис №10). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 15.11.2007 року, сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 20.12.2010 року, сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно положень ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом із позовної заяви встановлено, що між подружжям склались відносини, які унеможливлюють подальше збереження шлюбу, клопотання про надання строку для примирення жодною зі сторін не заявлено, відповідно до поданих письмових заяв позивач свої вимоги в частині розірвання шлюбу підтритмує, відповідач їх визнає, зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про розірвання шлюбу. При вирішенні позовної вимоги про стягнення аліментів суд приймає до уваги наступне. Згідно з положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання обов`язку утримувати дітей, а тому з метою захисту інтересів неповнолітніх дітей, які мають право на утримання від своїх батьків, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України). Відповідно до положень ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вік дітей та їх потреби, визнання відповідачем позовних вимог, суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі розмірі 1500 (одна тисяча п?ятсот) грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину окремо. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного документу від 03.08.2021 року позивач [PERSON] сплатила 908 грн. 00 коп. судового збору при зверненні із позовом до суду, а тому дані судові витрати підлягають стягнення з відповідач на користь позивача.

Outcome: approved