Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Виноградівської територіальної громади Закарпатської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Вашкеба О.І. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] у Виноградівському геріатричному пансіонаті, померла близька подруга та колишня сусідка позивачки- [PERSON] . Після смерті спадкодавця [PERSON] , відкрилась спадщина до якої входить приватизована земельна ділянка площею 4,0058 га, місце розташування: Закарпатська область, Ужгородський район, житлового будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Згідно Заповіту, складеного та посвідченого 01.03.2005 року секретарем Паладькомарівецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області Надь-Дарчі Н.І., на випадок своєї смерті, спадкодавець [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті заповіла позивачці [PERSON] . У зв`язку з необхідністю постійного догляду, [PERSON] на підставі путівки №76 від 28.12.2007 року, виданої Департаментом соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації, була зарахована до Виноградівського геріатричного пансіонату (90300, м.Виноградів, вул.Персикова,49), де і була зареєстрована аж до самої смерті, тобто 26 червня 2020 року. Про смерть [PERSON] , позивачка дізналась лише 22 січня 2021 року, коли разом зі своєю донькою [PERSON] поїхала у Виноградівський геріатричний пансіонат, що б її відвідати. 28.01.2021 року після звернення до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу, було з`ясовано, що спадкова справа за померлою [PERSON] не заводилась, а також Заповіт, посвідчений на ім`я позивачки [PERSON] від 01.03.2005, до Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) ще не внесений, а іншого заповіту громадянка [PERSON] не залишала. Після з`ясування всіх обставин і місця відкриття спадщини, 30.01.2021 року, позивачкою [PERSON] було підписано заяву на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, адресовану приватному нотаріусу Виноградівського районного нотаріального округу Вашкеба О.І. Однак, після звернення позивачки [PERSON] до нотаріуса, її було повідомлено, що нею пропущено термін для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. Позивач [PERSON] про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленою своєчасно у підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду нотаріально посвідчену письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити (а.с.66). Відповідач, представник Виноградівської територіальної громади Закарпатської області, про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно, у підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання заявленого позову (а.с.67). Приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Вашкеба О.І., будучи належним чином повідомленою своєчасно, у підготовче судове засідання не з`явилася, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення заявленого позову (а.с.69). Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. [INFO] у Виноградівському геріатричному пансіонаті, померла близька подруга та колишня сусідка позивачки- [PERSON] (а.с.15). Після смерті спадкодавця [PERSON] , відкрилась спадщина до якої входить приватизована земельна ділянка площею 4,0058 га, місце розташування: Закарпатська область, Ужгородський район, за межами населеного пункту на території Паладькомарівецької сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 2124883300:02:01:0092 (а.с.16); житлового будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с.17).Згідно Заповіту, складеного та посвідченого 01.03.2005 секретарем Паладькомарівецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області Надь-Дарчі Н.І., на випадок своєї смерті спадкодавець [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті заповіла позивачці [PERSON] (а.с.14). У зв`язку з необхідністю постійного догляду, [PERSON] на підставі путівки №76 від 28.12.2007 року, виданої Департаментом соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації, була зарахована до Виноградівського геріатричного пансіонату (90300, м.Виноградів, вул.Персикова,49), де і була зареєстрована аж до самої смерті, тобто 26 червня 2020 року (копія листа директора Виноградівського геріатричного пансіонату №30 від 29.01.2021 року (а.с.18). Факт реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , також підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання Виноградівської міської ради за №05-02/48 від 29.01.2021, згідно якої [PERSON] значиться знятою з реєстрації місця проживання [INFO] , у зв`язку зі смертю (а.с.19). У відповідності до вимог ч.1 ст.1221 Цивільного кодексу України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Тобто, місцем відкриття спадщини являється місто Виноградів, Закарпатської області. За період перебування [PERSON] у вищевказаному закладі, позивачка [PERSON] час від часу зі своєю родиною навідувалась до останньої. Про смерть [PERSON] , позивачка дізналась лише 22 січня 2021 року, коли разом зі своєю донькою [PERSON] поїхала у Виноградівський геріатричний пансіонат, що б її відвідати. Відповідно до ч.1 ст.1269 цього ж Кодексу, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 28.01.2021 року, після звернення до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу, було з`ясовано, що спадкова справа за померлою [PERSON] не заводилась (а.с.20-21), а також Заповіт, посвідчений на ім`я позивачки [PERSON] від 01.03.2005 року, до Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) ще не внесений, а іншого заповіту громадянка [PERSON] не залишала (а.с.24) Після з`ясування всіх обставин і місця відкриття спадщини, [INFO] , позивачко. [PERSON] , було підписано заяву на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, адресовану приватному нотаріусу Виноградівського районного нотаріального округу (а.с.22). 12.02.2021 року за повідомленням Сюртівського сільського голови за №129/02-23 від 12.02.2021, працівниками Закарпатської філії ДП «Національні інформаційні системи» заповіт громадянки [PERSON] було зареєстровано в Спадковому реєстрі (а.с.23). На підставі вищевказаної заяви позивачки [PERSON] , після внесення Заповіту [PERSON] до Спадкового реєстру, 15.02.2021 року приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Вашкеба О.І. за померлою [PERSON] було заведено спадкову справу №10/2021, номер справи у Спадковому реєстрі 67204834 (а.с.24). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Однак, після звернення позивачки [PERSON] до нотаріуса, її було повідомлено, що нею пропущено термін для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку (а.с.25). У встановлений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що про смерть спадкодавця [PERSON] , вона дізналася лише 22.01.2021 року. Причиною такого стану речей стало те, що позивачка є інвалідом III групи за станом здоров`я, важко хворіє з 2001 року на цукровий діабет, має лабільний перебіг середньої важкості, ускладнення мікро та макроантигіопатією нижніх кінцівок та трофічною виразкою обох кінцівок, у зв`язку з чим має затруднену значно ходу останніх вісім місяців, що підтверджується довідкою АЗПСМ с.Паладь-Комарівці Ужгородського району №13 від 02.02.2021 року (а.с.26). Тобто, відвідувати самостійно спадкодавця [PERSON] , позивачка вже не мала змоги. Позивачка проживає одна, оскільки її чоловік [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.08.2012 року (а.с.27). Крім того, приблизно з 2015 року рідні діти позивачки- донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] постійно проживаються за межами України, так-як знаходяться на заробітках, що підтверджується довідкою Паладь-Комарівецького старостинського округу Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області №40 від 25.01.2021 року (а.с.28). Вказані факти також підтверджується нотаріально-посвідченими перекладами трудових договорів моїх дітей, згідно яких моя донька [PERSON] працює прибиральницею у лікарні м.Лайпціг, ФРН, і має в цьому місці постійне місце проживання з 2016 та 2017 років, а син [PERSON] працює водієм вантажівки на підприємстві в м.Будапешт, Угорщина (а.с.29-52). Так, за загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний суд у своїй Постанові від 26.06.2019 року по справі за №565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустила строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити позивачці [PERSON] додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, тому, на підставі представлених доказів, суд переконався в тому, що позивач з поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування.

Outcome: approved