Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] пояснила, що відповідач не надавав матеріальну допомогу їхній дитині з 26.06.2019 року, тобто з часу, коли вони припинили постійно проживати. Відповідач епізодично купляв дитині речі без узгодження з нею. Під час спільного проживання він також не надавав кошти на утримання дитини. Її та дитину фактично утримували батьки відповідача. Вони також оформили кредит і використовували його на потреби сім`ї пов`язані з утриманням дитини. Представник відповідача [PERSON] пояснила, що відповідач визнає позов частково. Він згідний сплачувати аліменти в розмір ј частки свого доходу, так як він працює і має стабільний дохід. Відповідач також надавав добровільно матеріальну допомогу дитині, що підтверджується відповідними чеками про оплату товарів, а також дитина три дні на тиждень проживала з ним. Таким чином, довідка сільської ради та акт обстеження житлово - побутових умов, подані позивачем не є належними доказами, того що дитина перебуває лише на утриманні позивача. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який в даний час перебуває на утриманні позивача та утриманні відповідача, який щомісячно надавав позивачці матеріальну допомогу для утримання дитини, що підтверджується відповідними чеками, які додані до відзиву, копією свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 15.02.2018 року та частково визнається відповідачем. Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідно до ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Право дитини на утримання батьками порушується відповідачем, оскільки останній не утримує матеріально свою дитину на належному рівні, тобто відповідач надавав матеріальну допомогу дитині, але без узгодження з позивачем щодо першочергових потреб та витрат на дитину. Отже, між позивачем та відповідачем склалися правовідносини з приводу утримання дитини. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 1 липня 2019 року складає 1699 гривень. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.2, 3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні зі позивачем зобов`язаний нести витрати на утримання дитини та забезпечувати прожитковий мінімум для дитини. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини слід задовольнити частково. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 2 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в порушення ст.81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що він є непрацездатним та не може надавати матеріальну допомогу своїй дитині. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність на його утриманні іншої дитини, непрацездатних батьків, дружини. Згідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні часу з якого слід стягувати аліменти суд враховує, що позовна заява надійшла до суду 2 серпня 2019 року. Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд враховує, що мінімальна ставка судового збору з позовних заяв майнового характеру становить 768,40 грн. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави 576 (п`ятсот сімдесят шість) гривень 30 (тридцять) копійок судового збору. Суд вважає, що слід стягнути з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] 450 (чотириста п`ятдесят) гривень судових витрат на правову допомогу. Суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в розмірі 2100 (дві тисячі сто) гривень в межах суми платежу аліментів за один місяць. На підставі ст. ст. 179 - 183, 186, 191 СК України,

Outcome: partial