Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом вказуючи, що 16 червня 2009 року його донька [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем. Протягом двох років після одруження вони проживали у місті Одеса. 04 січня 2013 року місце проживання відповідача було зареєстроване в будинку позивача, розташованому по [ADDRESS], який належить йому на праві власності, але фактично [PERSON] у даному будинку проживав іноді. 29 серпня 2013 року, рішенням Саратського районного суду Одеської області шлюб між донькою позивача та відповідачем було розірвано. На теперішній час місце перебування [PERSON] невідоме. Позивач просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за його адресою, оскільки він не проживає в с. Зоря більше шести місяців. Під час розгляду справи позивач доповнив позовні вимоги, просив усунути перешкоди в користуванні власністю, шляхом зняття відповідача з реєстрації місця проживання за його адресою. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи через друкований засіб масової інформації, у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про поважні причини неявки. За згодою позивача, на підставі ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Представник Саратського районного сектору головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Свідки [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що є сусідами позивача. Підтвердили, що з літа 2013 року відповідач не мешкає в будинку [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що відповідач її колишній чоловік. В літку 2013 року відповідач поїхав до м. Одеси і з того часу за місцем свого проживання не мешкає, про своє місце перебування не повідомляє. Заслухавши позивача, його представника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Згідно ст.ст. 319 ч. 1, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд… Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном… З виписки з книги погосподарського обліку Зорянської сільської ради (а.с. 11-12), вбачається, що [PERSON] є власником будинку, розташованого по [ADDRESS]. Як вбачається з копій заяви про реєстрацію місця проживання, договору найма житлового приміщення, 09 січня 2013 року, місце проживання відповідача [PERSON] було зареєстроване у будинку [ADDRESS] (а.с. 49-51). Відповідно до довідки Зорянської сільської ради від 13 грудня 2013 року, [PERSON] не проживає за адресою своєї реєстрації (а.с.10). Ст. 71 Житлового кодексу України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору - судом. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що закон від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 згаданого закону підлягає застосування до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення, яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 29 серпня 2013 року (а.с. 9), яке набуло чинності, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З довідки Зорянської сільської ради від 13 грудня 2013 року (а.с. 10) вбачається, що [PERSON] не проживає за адресою реєстрації місця свого проживання (а.с.10). Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, у якому винаймав житлове приміщення відповідач, також у будинку позивача було зареєстроване місце проживання відповідача. Реєстрація місця проживання відповідача у будинку [PERSON] обмежує його право у користуванні власністю. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача та визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням зі зняттям його з реєстрації місця проживання.

Outcome: approved