Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Мотивує позов тим, що в 2020 році він закінчив будівництво сходової клітини до квартири [ADDRESS] . Позивач вказує, що звертався з питанням узаконення будівлі сходової клітини до відділу державної реєстрації Хорольської міської ради Полтавської області, але йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, в позовній заяві прохав розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача Хорольської міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, хоча вчасно і належним чином був повідомлений про дату й час розгляду справи, але надав суду заяву в якій прохав справу розглядати без його участі та вказав, що не заперечує проти задоволення позову. Суд врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно вимог ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2018 року у справі «Печенізький та інші проти України» встановлено, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Крім цього, кожній стороні має бути забезпечено можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 26 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Берези Д.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1790, позивачу належить квартира [ADDRESS] . Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 6977479, дата формування: 26.07.2013, наданого приватним реєстратором: приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Береза Д.В., номер запису про право власності: 1852865, дата державної реєстрації: 26.07.2013, форма власності; приватна, розмір частки:1/1, власник: [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 36228553248, об`єкт нерухомого майна: квартира, об`єкт житлової нерухомості, адреса: [ADDRESS] , опис об`єкта нерухомого майна: двокімнатна квартира загальною площею 66,1 кв.м., житловою площею 29, 3 кв.м. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ № 684952 позивачу на праві власності належить замельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер : 5324810100:50:001:0364, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована за адресою : [ADDRESS] . На протязі 2019-2020 років позивачем, на належній йому на праві власності земельній ділянці площею 0, 1000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5324810100:50:001:0364, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель Серія ЯГ№ 684952, було добудовано за особисті кошти до нерухомого майна: квартири [ADDRESS] , яка складалася з приміщень: кімната1-площею 16, 9 кв.м., кімната 2- 13,7 кв.м., коридору - площею 16,7 кв.м., санвузла - площею 4,4 кв.м., кухні - 13, 4 кв.м., сходову клітини площею - 12,5 кв.м., що слідує з повідомлення про результати огляду об`єкта нерухомого майна, складеного 11.02.2021 року експертом, інженером з інвентаризації нерухомого майна, фізичною особою-підприємцем [PERSON] , інвентаризаційна справа № 10/2021. З технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , виготовленого ФОП [PERSON] , вбачається, що станом на 10.02.2021 року перебувають у задовільному технічному стані та придатні до подальшої експлуатації. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.ст. 316; 317; 318; 319; 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Законом може бути встановлено обмеження розміру земельної ділянки, яка може бути у власності фізичної та юридичної особи. Статтею 328 цього Кодексу визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, з огляду на наведене, а саме факт того, що позивач збудував сходову клітину на відведеній земельній ділянці, спірна будівля збудована у відповідності до Державних будівельних норм і правил і придатна до експлуатації, що підтверджується технічним паспортом, беручи до уваги неможливість оформлення прав у встановленому законом порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов [PERSON] до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved