Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, вказуючи на те, відповідач [PERSON] являюється матірю трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] а відповідач являється батьком двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 14.03.2018 року [PERSON], [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Розпорядженням Тетіївської районної державної адміністрації Київської області від 20 квітня 2018 року №152 , №153, №154 [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] надано статуси дітей, позбавлених батьківського піклування Розпорядженням голови Благовіщенської РДА Кіровоградської області від 16.05.2018 року №152-р , №153-р, №154 -р призначили піклувальницею над [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від надання матеріальної допомоги на утримання дітей, а тому позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідачі є працездатними та мають можливість для отримання доходів, а тому спроможні брати участь в утриманні дітей . Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку та доходів але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і досягнення дітьми повноліття. Одночасно просить стягнути аліменти з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку та доходів але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і досягнення дітьми повноліття. Позивач, представник позивача в судове засідання не з"явились, направили до суду заяву якою підтримують заявлені вимоги та просять розглядати справу у їх відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явились, про день і час розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, причину своєї неявки суду не повідомили. Заперечень на позов не надсилали. Суд, у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено сторони по справі відповідач [PERSON] є матір"ю малолітніх: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с. 5-8). Відповідач [PERSON] є батьком малолітніх:[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с. 5-6). Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 14.03.2018 року [PERSON], [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с. 9-10). Розпорядженням Тетіївської районної державної адміністрації Київської області від 20 квітня 2018 року №152 , №153, №154 [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] надано статуси дітей, позбавлених батьківського піклування. Розпорядженням голови Благовіщенської РДА Кіровоградської області від 16.05.2018 року №152-р , №153-р, №154 -р призначили [PERSON] піклувальницею над [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с.11-16). Позивач просить задовольнити її вимоги, вказуючи на те, що відповідачі в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надають. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 86,180-183, 191 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27 лютого 1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідачі є працездатними, а тому суд вважає, що вони спроможні сплачувати позивачу аліменти на утримання дітей. Доказів того, що за станом здоров'я та матеріального становища відповідачі не можуть сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, суду не надано. Також, відповідачами не надано доказів про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків або інших обставин, що мають істотне значення і можуть вплинути на визначення розміру аліментів. Відповідно до роз'яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON]. на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку та доходів але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і досягнення дітьми повнолітя, щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України та стягнути з відповідача [PERSON]на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку та доходів але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і досягнення дітьми повнолітя, щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України . Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 14 вересня 2018 року. З урахуванням наведеного, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позов задоволено, позивача звільнено від сплати судового збору при пред'явленні позову про стягнення аліментів до суду, то з кожного із відповідачів слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі по 704,80 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved