Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач в особі Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровська набережна 26» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючи на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], отримувє житлово-комунальні послуги, при цьому не виконує зобов»язання по їх оплаті, чим спричинив позивачу, який є балансоутримувачем даного будинку, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати; загальна сума заборгованості якого за період з 01 січня 2014 року по 01 травня 2015 року становить 20 048 грн. 35 коп. Окрім того, ним ставиться вимога про стягнення 7 488 грн. 72 коп. - індексу інфляції та 332 грн. 64 коп. - трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, а всього - 27 869 грн. 71 коп. В судовому засіданні представник позивача Коваль О.С., діюча на підставі договору про надання правової допомоги від 18 лютого 2015 року (а.с.26-27), позовні вимоги підтримала з тих же підстав, просила їх задовольнити у повному обсязі: стягнути з [PERSON] на користь Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровська набережна 26» 27 869 грн. 71 коп. - заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, судовий збір та витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с. 50-51). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], отримувє житлово-комунальні послуги, при цьому не виконує зобов»язання по їх оплаті, чим спричинив позивачу, який є балансоутримувачем даного будинку, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати; загальна сума заборгованості якого за період з 01 січня 2014 року по 01 травня 2015 року становить 20 048 грн. 35 коп. (а.с. 8, 9, 14, 15-17, 18, 19, 19 а). Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов»язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. У своїй діяльності ОСББ керується Законом України «Про об»днання співвласників багатоквартирного будинку», відповідно до якого позивач взяв на себе зобов»язання обслуговувати та проводити поточний ремонт житлового будинку та прибудинкової території, надавати інші послуги, а відповідач - своєчасно сплачувати зазначені послуги у строки та на умовах, передбачених законом. Відповідно до ч.3 ст. 17 вищезазначеного закону ОСББ вправі вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об»єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтних фондів. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплати рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об»єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку (ч.8 ст.22 Закону України «Про об»днання співвласників багатоквартирного будинку»). Власники несуть відповідальність, відповідно до ч.9 ст.22 вказаного Закону, за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов»язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором. За період проживання відповідача у вказаній квартирі позивачем, як обслуговуючою організацією, в період з 01 січня 2014 року по 01 травня 2015 року щоденно надавались житлово-комунальні послуги. Відповідач щомісяця отримував від позивача рахунки на оплату квартирної плати та комунальні послуги із зазначенням суми, однак платежі здійснювалися не регулярно, що призвело до утворення заборгованості за вказаний період в сумі 20 048 грн. 35 коп. (а.с.18). Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Окрім того, позивачем ставиться вимога про стягнення 7 488 грн. 72 коп. - індексу інфляції та 332 грн. 64 коп. - трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, а всього - 27 869 грн. 71 коп., яка підлягає задоволенню. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги розмір задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне задовольнити й понесені позивачем судові витрати (судовий збір та витрати на правову допомогу). Так, відповідно до ст. 79 КЦПК України, до витрат пов'язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Правову допомогу, згідно ч.1 ст. 56 ЦПК України, може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Права вказаної особи визначені ч.2 вказаної статті. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між правозахисником й клієнтом та мають бути закріплені в угоді. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов"язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", граничний розмір витрат, пов"язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи, з урахуванням детального розрахуноку витрачених нормогодин, пов"язаних із наданням правової допомоги тощо. Витрати на правову допомогу підлягають частковому задоволенню в розмірі 1 400 грн. 00 коп. (а.с.52), оскільки в загальну суму 2 300 грн. позивачем включено послугу щодо написання і подання до суду заяви про видачу судового наказу оцінену в 900 грн. 00 коп., яка предметом судового розгляду не була, а тому не підлягає стягненню. Тобто, стягненню підлягає сума витрат на правову допомогу щодо підготовки та предметного розгляду позову по суті. На підставі вищевикладеного та,

Outcome: approved