Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Керівник Олександрійської місцевої прокуратури , діючи в інтересах держави, звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та [PERSON] в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 29.01.2016 року № 11-71/14-16-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду», визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 29.01.2016 року № 11-72/14- 16-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду», визнати недійсним на майбутнє договір оренди землі, а саме земельної ділянки площею 32,52 га, кадастровий номер 3520383500:02:000:9115 на території Ізмайлівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, укладений 24.03.2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 29.01.2016 № 11-71/14-16-СГ, зареєстрований 05.04.2016 року Реєстраційною службою Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, визнати недійсним на майбутнє договір оренди землі, а саме земельної ділянки площею 14,76 га, кадастровий номер 3520383500:02:000:9117 на території Ізмайлівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, укладений 24.03.2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 29.01.2016 року № 11-72/14-16-СГ, зареєстрований 05.04.2016 року Реєстраційною службою Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, зобов'язати [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) повернути земельну ділянку загальною площею 32,52 га кадастровий номер 3520383500:02:000:9115, що знаходиться за адресою: Ізмайлівська сільська рада Олександрійського району Кіровоградської області, державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області , зобов'язати [PERSON] повернути земельну ділянку загальною площею 14,76 га, що знаходиться за адресою: Ізмайлівська сільська рада Олександрійського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3520383500:02:000:9117, державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та стягнути пропорційно з Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області і [PERSON] на користь прокуратури Кіровоградської області 8268 грн. судового збору. Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі наказу Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області № 11-1666/14-15-СГ від 09.04.2015 року [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення на умовах оренди земельної ділянки площею 32,5200 га на території Ізмайлівської сільської ради Олександрійського району для ведення фермерського господарства. Крім того, наказом ГУ Держземагенства у Кіровоградській області № 11-1667/14-15-СГ від 09.04.2015 року [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення на умовах оренди земельної ділянки площею 14,7600 га на території Ізмайлівської сільської ради Олександрійського району для ведення фермерського господарства. Наказом ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області № 11-71/14-16-СГ від 29.01.2016 року затверджено документацію та передано [PERSON] в оренду земельну ділянку площею 32,5200 га на території Ізмайлівської сільської ради Олександрійського району для ведення фермерського господарства. Наказом ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області № 11-72/14-16-СГ від 29.01.2016 року затверджено документацію та передано [PERSON] в оренду земельну ділянку площею 14,7600 га на території Ізмайлівської сільської ради Олександрійського району для ведення фермерського господарства. У подальшому, 24.03.2016 року між ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер 3520383500:02:000:9115 площею 32,5200 га із земель запасу, що перебувають у державній власності на території Ізмайлівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області. Також ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та [PERSON] 24.03.2016 року було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер 3520383500:02:000:9117 площею 14,7600 га із земель запасу, що перебувають у державній власності на території Ізмайлівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області. Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фермерське господарство «Задесенець» зареєстровано 16.10.2001 року та присвоєно ідентифікаційний код юридичної особи 31733306. Засновником вищезазначеного фермерського господарства є [PERSON]. Наразі [PERSON] є керівником вказаного господарства. [PERSON] ще у 2001 році створено фермерське господарство «Задесенець». Крім того, відповідно до інформації Управління Держгеокадастру в Олександрійському районі від 08.07.2016 року ФГ «Задесенець» на території Ізмайлівської сільської ради Олександрійського району використовує 24 га орендованих земель сільськогосподарського призначення. Також, [PERSON] має у власності 5,49 га земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства. Крім того, окремою підставою для визнання недійсними договорів оренди землі є те, що останні отримано [PERSON] для ведення фермерського господарства вже після державної реєстрації юридичної особи (ФГ«Задесенець» - 16.10.2001 року), що є порушенням вимог ст.ст. 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство», ст.ст. 123, 124, 134 Земельного кодексу України. В судовому засіданні прокурор вимоги за позовом підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини зазначені у ньому. Також просила суд звернути увагу на те, що спірні земельні ділянки [PERSON] отримано в оренду ще у березні 2016 року, натомість нові фермерські господарства «Перспективне Агро» та «[PERSON] Плюс» створені ним 07.11.2016 року, тобто лише після звернення прокурора до суду з відповідним позовом. Одночасно на даний час він залишається засновником та керівником фермерського господарства «Задесенець». Твердження представника відповідача стосовно того, що метою отримання [PERSON] спірних земельних ділянок є створення нового фермерського господарства, є помилковим, оскільки заходи щодо створення нового фермерського господарства останній почав вживати лише після подачі прокурором відповідного позову. Вказана обставина спростовується також інформацією Управління Держгеокадастру від 08.07.16 року стосовно використання ФГ «Задесенець» 24 га орендованих земель сільськогосподарського призначення. Також [PERSON] має у власності 5,49 га земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства. Вищенаведене свідчить про намір відповідача розширити площі земельних ділянок вже існуючого фермерського господарства шляхом отримання їх на пільгових умовах поза конкурсом та без проведення земельних торгів. [PERSON] та його представник вимоги за позовом не визнали та пояснили, що спірні земельні ділянки відповідачем в оренду були отримані згідно вимог чинного законодавства та в подальшому ним були засновані нові фермерські господарства з метою використання орендованих земельних ділянок. Просили суд звернути увагу на те, що жодні нормативно-правові акти не передбачають обов»язку відповідача повідомляти про те, що він вже є засновником фермерського господарства та не обмежують права особи бути засновником та керівником декількох фермерських господарств. [PERSON] також підтвердив, що співзасновниками Фермарського господарства «Задесенець» є його дружина і бабуся. Наразі він являється керівником усіх трьох фермерських господарств. Представник Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши надані ними докази, суд дійшов висновку про необхідність позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.10.2001 року було створено та зареєстровано Фермерське господарство «Задесень», одним із засновників якого та керівником є [PERSON] Крім [PERSON] засновниками вказаної юридичної особи є [PERSON], [PERSON] Одним із видів діяльності та основним якого є вирощування зернових, бобових , олійних культур, насіння (а.с. 15-24). У 2015 році [PERSON] звернувся до Головного Управління Держземагенства в Кіровоградській області із заявами, у яких повідомив, що має намір одноосібно створити фермерське господарство та взяти в оренду земельні ділянки площею 32.52 га та 14.76 га в межах Ізмайлівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області. Зазначив, що земельні ділянки має намір використовувати на умовах оренди для ведення фермерського господарства та має для цього всю необхідну сільськогосподарське техніку, агрегати та інші засоби для господарювання (а.с. 28-32). Наказом Головного Управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 11-71/14-16-СГ від 29.01.2016 року було затверджено «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON] для ведення фермерського господарства» та передано [PERSON] в оренду земельну ділянку площею 32,5200 га на території Ізмайлівської сільської ради Олександрійського району для ведення фермерського господарства (а.с. 34). Наказом Головного Управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 11-72/14-16-СГ від 29.01.2016 року було затверджено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON] для ведення фермерського господарства та передано [PERSON] в оренду земельну ділянку площею 14,7600 га на території Ізмайлівської сільської ради Олександрійського району для ведення фермерського господарства (а.с. 43). У подальшому, 24.03.2016 року між Головним Управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер 3520383500:02:000:9115 площею 32,5200 га із земель запасу, що перебувають у державній власності на території Ізмайлівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області (а.с. 37-42). Також Головним Управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та [PERSON] 24.03.2016 року було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер 3520383500:02:000:9117 площею 14,7600 га із земель запасу, що перебувають у державній власності на території Ізмайлівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області (а.с.46-51). Відповідно інформаційної довідки від 13.07.2016 року наданої відділом технічного нагляду Держсільгоспінспекції в Кіровоградській області на запит Олександрійської місцевої прокуратури станом на 13.07.2016 року за [PERSON] сільгосптехніка не зареєстрована. Натомість за ФГ «Задесенець» зареєстровано трактор колісний МТЗ-80 (а.с. 52). Відповідно інформаційної довідки від 08.07.2016 року наданої Управлінням Держгеокадастру в Олександрійському районі Кіровоградській області на запит Олександрійської місцевої прокуратури , у користуванні ФГ «Задесенець» знаходяться земельні ділянки загальною площею 35,0601 га, в тому числі земельна ділянка, яка на праві власності належить [PERSON], площею 5.49 га призначена для ведення фермерського господарства та земельна ділянка, яка на праві приватної власності належить [PERSON] площею 5.49 га призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В оренді ФГ «Задесенець» перебуває земельна ділянка площею 24,0801 га (а.с.53, 54). 07.11.2016 року було створено та зареєстровано Фермерське господарство «Перспективне Арго» і Фермерське господарство «[PERSON] Плюс», керівником і засновником яких є [PERSON] (а.с. 101-106). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України). Сторонам у справі було роз»яснено обов»язок надання доказів та наслідки їх ненадання, що підтверджується журналом судового засідання та його аудіозаписом. Прокурором не оспорюються обставини звернення [PERSON] до Управління Держземагенства в Олександрійському районі з передбаченими законом документами для надання земельних ділянок в оренду з подальшим виготовлення ним технічної документації на спірні земельні ділянки, у зв»язку з чим вказані обставини в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. З огляду на положення статей 22, 31, 93, 124 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди. За правилом статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Частинами другою та третьою статті 134 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначені випадки, коли земельні торги не проводяться, а передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Зокрема, земельні торги не проводяться в разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.\~\~ Відповідно до частини другої статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, в якому зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Органам, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Частиною третьою статті 123 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову в його наданні. Підставою відмови в наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Отже, стаття 123 ЗК України врегульовує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати не передбачені цією статтею матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу. Разом з тим відносини, пов'язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, крім ЗК України, Законом України «Про фермерське господарство» ще й іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах цей Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, а ЗК України - загальним.\~\~ Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону. Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов'язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов'язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (стаття 8 цього Закону). Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства передбачений спеціальним Законом України «Про фермерське господарство». Так, згідно з абзацами 1, 2 частини першої статті 7 цього Закону, в редакції чинній на час виникнення правовідносин, для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Частинами другою та четвертою статті 7 цього Закону передбачено, що заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом. Отже, спеціальний Закон України «Про фермерське господарство» визначає обов'язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які дещо відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 ЗК України до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, в заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства потрібно зазначити не лише бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтувати розміри земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. Зазначені вимоги відповідають загальним принципам земельного законодавства (стаття 5 ЗК України) та меті правового регулювання земельних відносин у сфері діяльності фермерських господарств, яка полягає в створенні умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України (преамбула Закону України «Про фермерське господарство»). Крім того, Закон України «Про фермерське господарство» передбачає, що заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна бути розглянута по суті. При цьому норми цього Закону не містять імперативної вказівки про задоволення заяви за наявності певних формальних умов, допускаючи можливість прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про відмову в задоволенні заяви без визначення виключного переліку підстав для такої відмови. З огляду на зазначене, при вирішенні позовних вимог про законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягає порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, визначений\~\~статтею 7 Закону України «Про фермерське господарство» як спеціального по відношенню до статті 123 ЗК України. Вказана позиція узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-248цс16 від 18.05.2016 року. Таким чином, за змістом статей 1, 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство» заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити сукупність передбачених частиною першою статті 7 цього Закону відомостей і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на судовий розгляд спору - суд) повинен дати оцінку обставинам і відомостям, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки, з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів. За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого типу - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. Натомість відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб'єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов'язковою процедурою - без проведення земельних торгів. З урахуванням вимог статей 7, 12 Закону України «Про фермерське господарство», статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України громадянин право на отримання земельної ділянки державної власності може використати один раз, додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримувати на конкурентних засадах через участь у торгах. Враховуючи що , [PERSON] є одним із засновників ФГ «Задесенець» у користуванні на праві оренди якого знаходиться земельна ділянка 24, 0801 га (а.с. 53) , спірні земельні ділянки [PERSON] отримано в оренду у березні 2016 року, а нові фермерські господарства «Перспективне Агро» та «[PERSON] Плюс» створені і зареєстровані ним 07.11.2016 року, тобто лише після звернення прокурора до суду з відповідним позовом, співзасновниками Фермарського господарства «Задесенець» є дружина і бабуся відповідача, [PERSON] і на даний час являється керівником усіх трьох фермерських господарств отже, на думку суду вказані обставини свідчить про намір відповідача розширити площі земельних ділянок вже існуючого фермерського господарства шляхом отримання їх на пільгових умовах. Оскільки на момент прийняття оскаржуваних наказів Головного Управління Держземагенства в Кіровоградській області про затвердження документації із землеустрою, а також надання земельних ділянок в оренду та укладення договорів оренди спірних земельних ділянок, засновником і керівником якого є [PERSON], вже набуло статусу юридичної особи та мало земельну ділянку, то отримання в подальшому спірних земельних ділянок в оренду, яке відбулося без проведення земельних торгів, суперечить вимогам статті 124 Земельного кодексу України, та є підставою для визнання наказів Головного Управління Держгеокадастру в Кіровоградській області та договорів оренди недійсними. На думку суду, у даному випадку надання [PERSON] земельних ділянок створило передумови для невиправданого, штучного використання процедури отримання земельної ділянки для ведення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання в користування земель державної власності поза передбаченою законом обов'язковою процедурою без проведення земельних торгів. Також слід зазначити, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, у своїх рішеннях Європейський суд постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в статті 1, зокрема вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Також Європейський суд у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства, та знаходять засоби для їх вирішення. Втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суду з прав людини надає державам право користуватися «Значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об'єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. У своєму рішенні від 02.11.2004 року у справі «Трегубенко проти України» Європейський суд категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес». Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов'язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості. Безумовне дотримання вимог національного законодавства, безсумнівно, є одною із ключових умов функціонування правової держави. Зокрема, такого висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-92цс13. Недотримання вимог законодавства при розпорядженні землями підриває авторитет держави та її органів, довіру суспільства. За вказаних обставин на думку суду є всі законні підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно приписів ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі суд покладає на рахунок відповідача.

Outcome: approved