Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 березня 2014 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400 грн. щомісячно. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів витрати на утримання дитини суттєво збільшились. На даний час цих аліментів не вистачає щоб утримати дитину. Син навчається в школі, відвідує позашкільні навчальні заклади, займається футболом, що потребує постійних витрат, тому сума аліментів визначена п`ять років тому не відповідає теперішнім потребам дитини. На даний час вона не працює, оскільки перебуває у дектерній відпустці, що свідчить про погіршення її матеріального становища. Просить збільшити визначений розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1100 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка, згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги змінила та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 березня 2014 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400 грн. щомісячно. 03.04.2014 видано виконавчий лист (а.с. 5, 6). [PERSON] народився [INFO] , про що свідчить свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Згідно довідки виданої ЦНАП Дубенської міської ради № 07-01-20/1755 від 11.06.2019, [PERSON] проживає з матір`ю (а.с. 7-8). [PERSON] знаходиться на обліку в УПСЗН Дубенської міської ради та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 1576, 67 грн., про що свідчить довідка № 807 від 10.06.2019 (а.с. 9). Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Відповідно до положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи зміну розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, зміну матеріального становища сторін, часткового визнання позову відповідачем, суд вважає, що є підстави для збільшення розміру визначених раніше судом аліментів до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Даний розмір аліментів не буде завищеним в теперішніх умовах проживання та не створить для відповідача додаткових труднощів матеріального характеру. Стосовно судових витрат, пов"язаних з розглядом справи, а саме: судового збору, суд враховує, що відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Тому відповідно до пп. 1 п. 1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840, 80 грн. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006 року № 3 про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За таких обставин,

Outcome: partial