Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод в спілкуванні та вихованні неповнолітніх дітей та визначення способу участі у спілкуванні з дітьми. З урахуванням уточнень до позовної заяви, просить суд зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з неповнолітніми: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]; Визначити наступний графік [PERSON] у вихованні дітей та спілкуванні з ними, а саме: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], щомісяця кожного вівторка та четверга з 18 - 00 год. до 19 - 00 год. Та щосуботи з 16 - 00 год. до 18 - 00 год. у присутності матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивував тим, що проживав у цивільному шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі народилися діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У січні 2015 року [PERSON] разом з дітьми зникла з спільного місця проживання за адресою: [ADDRESS]. До цього часу не має можливості бачитися з дітьми та приймати участь у їх вихованні. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Додатково надав пояснення, які випливають зі змісту позовної заяви та додатків до неї. Разом з тим пояснив, що позивачу чиняться перешкоди зі сторони відповідача у спілкуванні з своїми дітьми, що порушує його права як батька. У зв'язку з чим просить усунути перешкоди у спілкуванні зі свої ми дітьми та визначити певний порядок побачень у формі спілкування. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, просила відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Додатково пояснила, що позивач не приймає участі у вихованні дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Також зустріч дітей з своїм батьком є недоцільною і небезпечною, так як це може вплинути на психічний стан та розвиток дітей, що встановлено згідно висновку спеціаліста [PERSON]. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Судом встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі. За час перебування у шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].(а.с. 5,6). Згідно витягу з Розпорядженням Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації № 364 від 30 липня 2015 року «Про вирішення питання щодо участі батька та матері у вихованні малолітніх дітей» було визначено участь позивача у вихованні малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у формі спілкування з малолітніми дітьми два рази на місяць за домовленістю та в присутності матері. (а.с. 4). Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про недоцільність позбавлення батьківських прав від 04.08.2015 року № 7102/41/3/103, вирішив відмовити [PERSON], щодо надання висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] та надати батьку встановити контакт з дітьми. (а.с. 87). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року, в задоволені позову [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відмовлено.(а.с. 141-143). Згідно висновку №22 від 17.05.2016 року психологічного обстеження, складеного міським центром дитини сторонам рекомендовано скористатися сімейною медіацією з метою налагодження конструктивної комунікації між собою та вирішення питань, пов'язаних з вихованням та розвитком дітей. Зданого висновку вбачається, що відповідач категорично відмовилася привести дітей на спільну зустріч з батьком для вивчення особливостей дитячо-батьківських відносин. Відповідно до цього ж висновку страхи дітей відносно батька викликані конфліктом між матір'ю та батьком. Як було встановлено в судовому засіданні, а також з пояснень сторони позивача по справі, відповідач повністю ізолювала дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] від батька, та не дає можливості їм спілкуватися. Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бети забезпечена можливістю здійснення її прав, установленихКонституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком, бабусею та дідусем. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім"ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до вимог ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов'язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. Відповідно до ч.1 ст.158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Згідно норм ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо),місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках,якщо це викликано інтересами дитини,суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на неналежне ставлення позивача до виконання своїх батьківських обов'язків,відсутність інтересу до дитини, негативні моральні якості тощо, проте доказів на підтвердження цих обставин суду не надано, як не надано і заслуговуючих на увагу компрометуючих відомостей про особу позивача. Разом з тим, сторона відповідача обґрунтовуючи свої вимоги посилалася на висновок спеціаліста-психолога Центру психологічної експертизи та психодіагностики МІГП [PERSON], проте після дослідження даного висновку судом було встановлено, що даний висновок зроблено без спілкування з позивачем та не досліджувались відносини батька з дитиною. Наведене дає підстави вважати, що спілкування батька з дитиною не лише не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини, а і буде сприяти цьому, оскільки участь батька у вихованні дітей є надзвичайно важливою. Таким чином, виходячи з наявних матеріалів справи та досліджених судом письмових доказів, а також того, що позивач має можливість та бажання приймати активну участь у вихованні дітей, а також враховуючи інтереси дитини, те, що виховання дитини, участь у піклуванні про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток є не лише правом, але і обов'язком позивача, із врахуванням Висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про недоцільність позбавлення батьківських прав від 04.08.2015 року № 7102/41/3/103 та висновку №22 від 17.05.2016 року психологічного обстеження, складеного Міським центром дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод в спілкуванні та вихованні неповнолітніх дітей та визначення способу участі у спілкуванні з дітьми підлягають частковому задоволенню, а саме на підставі встановлених судом обставин справи, суд вважає, що для позивача необхідно встановити наступний порядок побачень у формі спілкування [PERSON] з неповнолітніми: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]: кожного 1,3 вівторка місця з 18 - 00 год. до 19 - 00 год.; кожної 2,4 суботи місяця з 16 - 00 год. до 18 - 00 год. у присутності матері [PERSON] та або третіх осіб та зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з дітьми. Суд вважає, що встановлення саме такого порядку зустрічей з дитиною для позивача буде повністю відповідати інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: partial