Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач в червні 2018р. звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що з 11.02.2006 року по 21.09.2010 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Під час перебування у шлюбі, у них народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.07.2010 року, шлюб між ними розірвано, неповнолітню дитину залишено проживати з матір'ю. Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.07.2010 року, присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, аліменти в розмірі по 350 грн. щомісячно на дитину, і до досягнення нею повноліття. Однак, рішення суду відповідачем не виконується, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, він не виходить на контакт, не спілкується з донькою, не цікавиться її життям. На даний час неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем та потребує значно більшого догляду для елементарних потреб дитини. Востаннє дитина бачила батька до їхнього переїзду на територію Івано - Франківської області, останнє спілкування з батьком відбувалось по телефону, коли доньці було 5 років. Відповідач не проявляв жодного бажання чи інтересу щодо своєї доньки. 22 листопада 2013 року позивач одружилася з [PERSON] (копія свідоцтва про шлюб додається), з яким у неї в шлюбі народився син [PERSON] ([INFO]). ЇЇ теперішній чоловік утримує її та дітей, у нього прекрасні стосунки з донькою, вона сприймає його як рідного та називає батьком, він цікавиться її життям та розвитком. Оскільки доньці виповнилось 12 років, вона усвідомлює ситуацію, що склалася, тому звернулась до неї з проханням, щоб позбавити її біологічного батька батьківських прав, оскільки хоче мати прізвище [PERSON], щоб у її друзів та інших оточуючих не виникало запитань, які є для неї неприємними, а також щоб мати законного батька особу, яка про неї постійно піклується та завжди є поряд. Водночас, їй неприємна думка, що за законом її батьком є невідома їй особа, яку вона дуже давно не бачила та з яким не спілкується. Тому, просила збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття, припинити стягнення аліментів за рішенням виданим Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області від 02.07.2010 року на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 350,00грн. та позбавити відповідача батьківських прав. 26 червня 2018 року ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області [PERSON] відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання (а.с. 28). Згідно розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 84 від 01.10.2018 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв"язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, вказана справа передана у провадження судді Польської М.В. Відповідна ухвала про прийняття цивільної справи № 344/9187/18 до свого провадження постановлена 16 жовтня 2018 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Представник третьої особи в судовому засіданні надала висновок, згідно якого вважає про доцільність позбавлення батьківський прав відповідача та не заперечила щодо задоволення позову. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 березня 2006 року (а.с.14), сторони є батьками - [PERSON], [INFO]. Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.07.2010 року, присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, аліменти в розмірі по 350 грн. щомісячно на дитину, і до досягнення нею повноліття. Орган опіки та піклування у своєму висновку №1280 від 29.11.2018р. вказує на доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] Відповідно до довідки Івано-Франківської ЗОШ №28 від 16.10.2018 року №02-03/416 [PERSON] навчається у 7-Б класі. З інформації навчального закладу про участь батьків у вихованні [PERSON] від 16.10.2018 року №02-03/421 відомо, що мати дівчинки систематично цікавиться успіхами доньки, піклується з учителями-предметниками і класним керівником, відвідує батьківські збори. Батко [PERSON], [PERSON] жодного разу до школи не з'являвся. Згідно з інформацією про результати психологічного обстеження від 16.10.2018 року №02-03/419, проведеного практичним психологом ЗОШ №28, при дослідженні емоційно-особистісної сфери було виявлено прив'язаність до матері і молодшого брата, приязні почуття до вітчима, якого називає батьком. По відношенню до біологічного батька дівчинка показує високий рівень особистісної тривожності щодо, бажання поспілкуватися з ним і з'ясувати чому батько не цікавиться її життям. Останнє відоме місце проживання відповідача: [ADDRESS]. Доказів на спростування наведених фактів, відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а ухилення батьків від виховання дітей може розцінюватись у якості підстави для позбавлення батьківських прав лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Тому суд вважає, що з урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище позивача, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів дійсно підлягає збільшенню з 350 гривень на дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття, на 1000 гривень на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття, а тому позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав підлягають до задоволення. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому стягнення аліментів в зміненому розмірі, а сам е 1000 грн. замість 350 грн., слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. . А тому, з відповідача слід стягнути в дохід держави 740,80 гривень судового збору за одну вимогу щодо збільшення аліментів, та на користь позивача в сумі 740,80грн. за вимогу позбавлення батьківських прав. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved