Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу . Посилається на те, що 21.04.2004 вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Заставнівського районного управління юстиції Чернівецької області, за актовим записом №14. В шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Свій позов обгрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходженням поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, внаслідок чого між ними виникали часті сварки та непорозуміння. Більше двох місяців із відповідачем не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, не цікавляться проблемами один одного. У зв"язку і наведеним вважає, що подальше збереження шлюбу неможливим, а тому його необхідно розірвати. Позивач [PERSON] в підготовчому засіданні позов підтримала, обгрунтувала його вищенаведеним. Зазначила , що за час наданий для примирення відносини із відповідачем не змінилися. Сімейних відносин вони не поновили. Після розірвання шлюбу просила залишити її прізвище без змін. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Відповідно до вимог ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206\~цього Кодексу. У відповідності до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України та вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.04.2004, що вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.04.2004 (а.с.6). В шлюбі у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають із позивачем. Причиною розпаду сім`ї є те, що спільне проживання сторін та шлюбні відносини між ними стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя та частих сварок. Між сторонами втрачено почуття поваги, любові та довіри, їх шлюб розпався та носить формальний характер. Судом сторонам надавався примирювальний строк два місяці,\~ який позитивних наслідків не дав, відносини між подружжям не покращилися, досягти примирення сторонам не вдалося. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їх інтересам, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved