Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , третя особа Київський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей с.Копилів Макарівського району Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач посилається на те,що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується свідоцтвом про народження та Витягом з державного реєстру актів цивільного стану про народження №00019395430 від 16.01.2018 року. Батьки, [PERSON] та [PERSON] тривалий час не приділяють належної уваги своїй неповнолітній дочці [PERSON] ,не працюють, зловживають спиртними напоями, ведуть аморальний спосіб життя,не ведуть підсобного господарства. Відповідачі не займаються вихованням неповнолітньої дочки,не контролювали її навчання,перебування у денний та вечірній час,не забезпечували необхідний рівень життя для матеріального, духовного, фізичного та морального розвитку неповнолітньої дитини, у зв`язку з чим неповнолітня [PERSON] , [INFO] була влаштована з 20.11. 2016 року до Київського обласного центру соціально - психологічної реабілітації дітей» Оберег» м.Богуслав. З 12.02. 20018 року неповнолітня [PERSON] була повернута в сім`ю, але не надовго,так як 26.03 . 2018 року дитина самостійно звернулася до відділення КОЦСПРД «Пролісок»,куди і була влаштована. За період перебування неповнолітньої [PERSON] в закладах,її мати, [PERSON] та батько [PERSON] , не цікавилися здоров`ям дитини, умовами її проживання,виховання відвідували вкрай рідко та не надавали ніякої матеріальної допомоги. На сьогоднішній день поведінка [PERSON] та [PERSON] не змінилася. Вони не цікавляться життям, здоров`ям дочки,не створили дитині умов для проживання,матеріально не підтримують,не беруть участь у її вихованні. Ведуть антигромадський спосіб життя. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON] ,- позов підтримала. Відповідачка [PERSON] позов визнала. Пояснила,що в 2016 році [PERSON] забрали у неї обманом. Сказали,що в табір на відпочинок. Так як [PERSON] не вперше відправляли на відпочинок,то вона повірила,але потім виявилося,що вона в центрі соціально-психологічної реабілітації. Коли [PERSON] була в с.Вовчків,то вона один раз до неї їздила,а в Макарівський район не їздила жодного разу. Гроші дочці не слала, одяг не купувала. В 2018 році [PERSON] повернулася додому, але у них почалися сварки, і вона,щоб не травмувати психіку [PERSON] , не стала її повертати із дитячого закладу. Вирішила,що дочці буде краще в дитячому закладі. Умови для [PERSON] в їх будинку були. Був диван,де [PERSON] спала. Стола окремого не було,а уроки вона робила за тим столом,що вони їдять. Просто треба було прибрати звідки їжу. Вона хотіла купити стола, але не встигла. Вона вважає,що дитині краще в дитячій установі. Вона до [PERSON] не їздила,але щодня по півгодини вони розмовляють по телефону. Треба буде платити дитині аліменти,то вона буде платити, але не всі зразу,а по частинах. Вона влаштовується на роботу. П`є лише по святах. Відповідач [PERSON] позов визнав. Суду пояснив, що в листопаді 2016 року він сам випроводжав [PERSON] в табір. Потім виявилося, що дитина в дитячому закладі. Дома у них є умови для проживання. Представник третьої особи -Київського обласного Центру соціально-психологічної реабілітації дітей с.Копилів Макарівського району Київської області, - Бесараб І. В. , позов підтримала. Суду пояснила, що згідно документів неповнолітньої [PERSON] , дитина в листопаді 2013 року була направлена в Богуславський реабілітаційний центр,а потім до Київського обласного центру соціально- психологічної реабілітації «Оберіг»,оскільки батьки не дивилися за дитиною,пиячили. [PERSON] вдень і вночі ходила по селу,так як не хотіла повертатися додому,де були п`яні батьки, які її обіжали. Дитина пропускала школу,але батьки на це не звертали увагу. Батьки не створили для дочки елементарних умов,не було місця для приготування уроків. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] суду пояснила,що з листопада 2016 року знаходиться в Київському обласному центрі соціально - психологічної реабілітації, до закінчила 9 класі. Коли її забирали в Богуславський реабілітаційний центр,то сказали, що в табір на відпочинок. Її забрали від батьків тому,що вони пили. За нею вони не дивилися. Їй було погано. Потім вона до 2018 року жила і навчалася в Вовчкові , а коли повернулася додому,то вимушена була проситися назад,так як умов для проживання не було. Вона не хоче жити зі своїми батьками і просить,щоб їх позбавили батьківських прав, так як вона хоче навчатися,одержати спеціальність. Відповідно до ст. 111 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини( ст.112 ЗУ`Про охорону дитинства»). В Україні дитинство охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Держава має забезпечувати належні умови для виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності (стаття 4 Закону України „Про охорону дитинства"). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1 Кодексу). Право особи,в тім числі і дитини, на сім`ю закріплено у статті 4 СК України,а саме:кожна особа має право на проживання в сім`ї. Особа може бути примусово ізольована від сім`ї лише у випадках і в порядку,встановленому законом.( ч.3 ст. 4 СК). Кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя( ч.4. ст. 4 СК України). Відповідно до ст. 5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства,забезпечує охорону прав матері та батька,материнство і морально заохочує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини( ч.3 ст.5 СК). Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя,крім випадків, встановлених Конституцією. Відповідно до ст.114 ЗУ`Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі,за винятком випадків,коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду,що набрало законної сили». Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України(далі-СК України), батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини,її фізичний,духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя Батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняється фізичне покарання дитини батьками,а також застосування інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України №00019395430 від 16 січня 2018 року слідує,що [PERSON] народилася [INFO] в селі Максимовичі Поліського району Київської області. Її батьком є- [PERSON] ,громадянин України; мати - [PERSON] ,громадянка України. Згідно характеристики з місця проживання Максимовицької сільської ради Поліського району Київської області, [PERSON] , [INFO] проживає в [ADDRESS] . Одружена. Мала двох дітей. Син- [PERSON] помер у 2014 році. Дочка, [PERSON] , 2003 р.н. на даний час знаходиться в Центрі соціально- психологічної реабілітації с.Копилів. Притягувалася до кримінальної відповідальності за неналежне виховання дітей Працює на сезонних роботах. Зловживає спиртними напоями. Не шукає шляхів змінити свою поведінку. З характеристики [PERSON] ,виданої Максимовицькою сільською радою 16.11. 2018 року №340 слідує,що він характеризується як особа, яка зловживає спиртними напоями,довгий час ніде не працює, не шукає шляхів для зміни своєї поведінки. В Актів обстеження матеріально-побутових потреб життя сім`ї [PERSON] та [PERSON] від 22.11. 2018 року слідує,що сім`я проживає в [ADDRESS] . Батьки не займалися вихованням дитини,,не контролювали її перебуванням у вечірній та нічний час. Зловживають спиртними напоями. За час перебування дитини в центрах реабілітації так і не усвідомили свій спосіб життя,не шукали шляхів,щоб повернути дитину в сім`ю,щоб належно виховувати дитину. З Довідки Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Оберіг» від 25.01. 2018 року слідує,що з 10.11. 2016 року по даний час на утриманні КОЦСПРД «Оберіг» знаходиться [PERSON] , [INFO] . За період перебування дитини в дитячому закладі,мати [PERSON] та батько [PERSON] не цікавилися здоров`ям, умовами її проживання, виховання,не відвідували та не надавали ніякої матеріальної допомоги. З заяви [PERSON] на ім`я [PERSON] директора КОЦСПРД від 26.03. 2018 року слідує,що дитина [PERSON] самостійно звернулася із заявою,щоб її зарахували до відділення КОЦСПРД »Пролісок»,так як батьки за нею не дивляться, не створили умови проживання (а.с.13). З Довідки Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 26 березня 2018 року слідує, що [PERSON] , [INFO] зарахована до Центру згідно заяви-самозвернення від 26.03. 2018 р.(а.с. 14). З Довідки відділення Київського обласного центру соціально- психологічної реабілітації дітей «Пролісок» від 21.11.2018 р. слідує,що у відділенні «Пролісок« [PERSON] зарахована 26.03.2018 року. За цей період дитину відвідували: 07.07.2018року- [PERSON] і [PERSON] ; 12.08.2018 року - [PERSON] ( мати). Відповідно до ч.ч.4-6 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. 5. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 6. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З Висновку Служби у справах дітей та сім`ї Поліської районної державної адміністрації від 15.11. 2018 року слідує,що батьки неповнолітньої [PERSON] :батько, [PERSON] та мати, [PERSON] самоусунулися від виховання та утримання неповнолітньої дочки, тривалий час нею не піклуються,це цікавляться її життям, здоров`ям, не забезпечують її розвиток та вважають,що доцільно позбавити їх батьківських прав у відношенні дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.171 Сімейного кодексу України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантовано право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідачів законом», сдуд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167). Так, відповідно до статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої). Тому, для суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається. Обговорюючи питання чи відповідало втручання у право відповідача «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров`я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб),суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] і, відповідно, воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8. Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідача, «необхідним в демократичному суспільстві», суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 згадуваного вище рішення у справі «Хант проти України). Так, відповідачам,як батьку та матері неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК України). Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів. Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом встановлено,що неповнолітня [PERSON] з листопада 2016 року знаходиться в Київському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Оберіг»,куди вона була вилучена із-за того, що батьки не піклувалися про дитину, пиячили, не контролювали вечірній та нічний час дитини, яка ночами ходила по вулиці села,не створили для дитини елементарних умов проживання,навчання. Дитина не відвідувала школу, не завжди була одягнута по сезону,та не мала достатньо харчів. Суд звертає увагу, що взаємовідносини між дитиною та батьками склались вкрай напруженими,так як після повернення з дитячого закладу у лютому 2018 року, в березні 2018 року [PERSON] самостійно попросилася,щоб її зарахували до Центру,де перебуває до даного часу. Батько, [PERSON] ,жодного разу не відвідав дитину в дитячому закладі. Мати, [PERSON] ,один раз провідала дитину. Матеріально батьки дитину весь цей час не підтримували. Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідачі мають право у випадку зміни їх поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України. Відповідно до ст.169 СК України, мати,батько, позбавлені батьківських прав,мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав,під час якого суду перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини,що були підставою для позбавлення батьківських прав. Також суд враховує,що позбавлення батьківських прав відповідачів буде сприяти дитині визначити її правовий статус, як захищеної групи осіб і отримати відповідну соціальну допомогу від держави, чого вона на даний час з вини батьків позбавлена. Отже, суд встановлено, що відповідачі значний час ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків: від виховання дитини,її утримання, свідомого нехтують своїми обов`язками і не бажають виконувати їх, не прийняли мір,щоб з 2016 року дитину повернути в сім`ю, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі «Ньяоре проти Франції»), і, в такому випадку, Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3). Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа,позбавлена батьківських прав,не звільняється від обов`язку щодо її утримання. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Отже, суд в інтересах дітей має право вийти за межі заявлених позовних вимог. Відповідно доч.1 ст. 183 СК України частка заробітку(доходу) матері, батька,яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просить стягувати з відповідачів на утримання дитини 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку,проте, суд вважає,що цей розмір має становити ј частину заробітку(доходів) відповідачів, але не менше,ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати на користь держави слід стягнути з відповідачів. Розрахунок: 768 грн. 40 коп.+ 768 грн. 40 коп. = 1536 грн. 80 коп. (позовна вимога матеріального та одна вимога нематеріального характеру). На підставі викладеного, ст.ст.19,150,164-166,181-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved