Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

в червні 2015 р. позивачі звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Шевченківського району» про визнання права користування житлом. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що у 2004 році позивачка [PERSON] як працівник ЖУ «Південне «ДП «Екос» ПАТ ХК «Київміськбуд» на підставі ордеру № 34 виданого ЖУ «Південне «ДП «Екос» від 15.02.2002р. була заселена в кімнату №1 в квартирі [ADDRESS] та є власником особового рахунку. 24.12.2010 року позивачка [PERSON] була зареєстрована в даній кімнаті. У 2011 р. їй також на підставі ордера було виділено кімнату № 3 в квартирі № 25. Разом з нею в квартирі [ADDRESS] в кімнатах 4 та 5 проживають та зареєстровані її доньки:[PERSON] та [PERSON] зі своїми малолітніми дітьми. Позивачка [PERSON] кімнату № 5 в квартирі [ADDRESS] отримала як працівник готелю «Оберіг» ПАТ «ХК «Київміськбуд», заселилась на підставі ордеру № 99 від 01.01.2004р. та є власником особового рахунку цієї квартири. В квартирі проживає з малолітнім сином [PERSON]. У вересні 2012 року була зареєстрована у зазначену кімнату. Позивачка [PERSON] в кімнату № 4 квартири [ADDRESS] була заселена на підставі ордера № 15 від 01.01.2010 року та є власником особового рахунку вищезазначеної кімнати. У кімнаті проживає разом з малолітньою дочкою [PERSON]. Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12 вересня 2012 року № 1605 «Про безоплатне прийняття відомчого житлового фонду, службового житла, зовнішніх інженерних мереж ПАТ ХК «Київміськбуд» до комунальної власності територіальної громади міста Києва», жилий будинок по [ADDRESS] прийнято до комунальної власності територіальної громади міста Києва та передано до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації. Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією було прийнято розпорядження від 20 грудня 2012 року № 874 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча дирекція Шевченківського району» житлових будинків [ADDRESS]» відповідно до якого жилий будинок по [ADDRESS] було закріплено на праві господарського відання за КП «Керуюча дирекція Шевченківського району». На їх письмові звернення до відповідача та особистому прийомі голови Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, щодо розгляду питання про визнання за нами права користування жилим приміщенням та видачі ордера серії Б, ними отримано відповіді відмови. Вважають, що відповідач таким чином порушує їх житлові права, тому за захистом своїх житлових прав вони змушені звернутися до суду. Просили суд постановити рішення, яким визнати: за [PERSON] право користування кімнатою №1 та № 3 квартири № 25 на [ADDRESS]; за [PERSON] та її малолітнім сином [PERSON] право користування кімнатою № 5 квартири № 25 на [ADDRESS]; за [PERSON] та її малолітньою дочкою [PERSON] право користування кімнатою № 4 квартири № 25 на [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник відповідача Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними і необґрунтованими. У письмових запереченнях зазначила, що Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією було прийнято розпорядження від 20.12.2012р. № 874 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча дирекція Шевченківського району» житлових будинків [ADDRESS]», відповідно до якого, будинок № [ADDRESS] було закріплено на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча дирекція Шевченківського району». На підставі ордеру № 34 від 15.02.2002 ЖУ «Південне» ДП «Екос», надало своєму працівнику [PERSON] кімнату № 1 в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ордеру № 26 від 08.07.2011, ЖУ «Південне» ДП «Екос» надало [PERSON] ще й кімнату № 3 в квартирі [ADDRESS], на зайняття ліжко-місця. Також ЖУ «Південне» ДП «Екос», відповідно до ордеру № 99 від 01.01.2004, надало своєму працівнику - [PERSON] кімнату № 5 в квартирі [ADDRESS] на зайняття ліжко-місця. Також ЖУ «Південне» ДП «Екос», відповідно до ордеру № 15 від 01.01.2010, надало [PERSON] кімнату № 4 в квартирі [ADDRESS] на зайняття ліжко-місця. Вказала, що оскільки позивачі проживають в квартирі на підставі договору оренди, а тому вважають, що підстав для задоволення заявлених вимог про визнання права користування зазначеним житловим приміщенням у позивачів не має. Також зазначила, що відповідно до Свідоцтва про права на спадщину позивачам на праві власності належить по 1/3 частки майна кожній у квартирі [ADDRESS], а отже за позивачами не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вони зберігають право користування іншим жилим приміщенням у приватизованому жилому приміщенні. Просили у позові відмовити. Третя особа КП Керуюча дирекція Шевченківського району» в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання оповіщалися, за місцем знаходження, про причини своєї неявки суду не повідомили, заперечень та клопотання про відкладення розгляду справи не надіслали, представника до суду не направили. Суд з урахуванням думки сторін, що з'явились, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності третьої особи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до Закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Перевіряючи матеріали справи судом встановлено, що згідно Довідки форми № 3 від 04.04.2015, позивачка [PERSON] є наймачем кв. № 25/1 по [ADDRESS] та з 2010 року зареєстрована в ній (а.с.20). З Довідки форми № 3 від 03.04.2015 вбачається, що позивачка [PERSON] разом з неповнолітньою донькою [PERSON], на підставі договору оренди, зареєстрована в кімнаті № 4 в квартирі [ADDRESS] (а.с.21). Згідно довідки № 17 від 01.04.2005р. виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» вбачається, що позивачка [PERSON] разом з неповнолітнім сином [PERSON], на підставі договору оренди проживають та зареєстровані в кімнаті № 5 квартири [ADDRESS] (а.с.22). Відповідно до рішення Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів № 142 від 15 травня 1995 року будинок № [ADDRESS] у м. Києві переданий у господарче відання до холдингової компанії «Київміськбуд», цим же рішенням визначено статус будинку, як будинок готельного типу. Рішенням № 4 АТ «ХК «Київміськбуд» від 31 жовтня 1995 року було створено Дочірнє підприємство «Екос», якому на підставі рішення № 5 від 11 березня 1996 року ПАТ «ХК «Київміськбуд» передав зазначений будинок в господарче відання та на обслуговування, а також на баланс ЖУ «Південне». Як вбачається з матеріалів справи між позивачами [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] та ЖУ «Південне ДП «Екос» у січні 2012 року було укладеного Договри про надання доступу до житлового приміщення з метою нарахування плати за житлово-комунальні послуги (а.с.55-57). Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.09.2012 № 1605 «Про безоплатне прийняття відомчого житлового фонду, службового житла, зовнішніх інженерних мереж ПАТ «ХК «Київміськбуд» до комунальної власності територіальної громади міста Києва», будинок № [ADDRESS] було прийнято до комунальної власності територіальної громади м. Києва та передано до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації. Розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.12.2012 № 874 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча дирекція Шевченківського району» житлових будинків [ADDRESS]», будинок № [ADDRESS] було закріплено на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча дирекція Шевченківського району». Звертаючись до суду з вказаними позовними вимогами сторона позивачів просила суд визнати за ними право користування кімнатами №№ 1,4,5 квартири [ADDRESS], оскільки вони в них проживають тривалий час, зареєстровані, сплачують житлово-комунальні послуги. Між тим суд не може погодитись з таким обґрунтуванням вимог позивачів зважаючи на таке. У відповідності з ч.1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. У відповідності з ч.1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Відповідно до ст. 814 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого у найм (оренду), до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. За змістом ст. 99 ЖК України піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім'ї, а також тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачі в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надали суду належних та допустимих доказів того, що приміщення якими вони користуються є службовим житлом. Також не надано суду належних доказів про надання позивачам спірного жилого приміщення, не надано встановленого зразка ордеру на зазначені жилі приміщення. Суд не приймає до уваги, наявні в матеріалах справи незавірені належним чином ксерокопії Ордерів №№26, 34, 99, 15 виданих ЖУ «Південне» ДП «Екос» (а.с.18-19) оскільки ці ордери не відповідаю зразку встановленому Радою Міністрів Української РСР та положенням ч.3 ст.58 ЖК України. Крім цього, будь-яких доказів на підтвердження порушення відповідачем або обмеження ним прав позивачів на користування кімнатами, позивачами не надано і таких в судовому засіданні не здобуто. З урахуванням зазначеного, оскільки позивачі проживають в кімнатах квартири [ADDRESS] на підставі договору оренди, рішення відповідним органом про надання їм кімнат не приймалось, ордер на вселення встановленого зразка не видавався, а отже суд вважає, що відсутні правові підстави для визнання за позивачами права користування зазначеними житловими приміщенням. Крім цього, відповідно до п. 13, 14 Листа Верховного Суду України від 26.05.2001 „Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)" за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає право користування іншим жилим приміщенням у будинку державного чи громадського житлового фонду або у приватизованому жилому приміщенні. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про права на спадщину, позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві власності належить по 1/3 частки майна кожній у квартирі [ADDRESS] (а.с.58), а отже такі є співвласниками квартири та забезпечені житлом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на позивачів.

Outcome: dismissed