overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 травня 2006 року, належить 16/25 частин будинковолодіння [ADDRESS], в яких зареєстровані, але, починаючи з 2000 року не проживають відповідачі по справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та неповнолітній [PERSON] Оскільки відповідачі у його /позивача/ частині будинку зареєстровані, але з 2000 року не проживають, так як фактично проживають за адресою: [ADDRESS], речей останніх у його /позивача/ будинку немає, у добровільному порядку вони /відповідачі/ знятися з реєстрації відмовляються, то просив позбавити їх /відповідачів/ права користування належною йому /позивачу/ частиною зазначеного житлового будинку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Бородянський РС УДМС України у Київській області свого представника в судове засідання не направив, просив справу розглядати без його участі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 травня 2006 року належить 16/25 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS], в якому з 19 червня 2007 року зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з 12 серпня 2010 року - [PERSON], але, починаючи з 2000 року останні в належній позивачу частині зазначеного будинку не проживають, що також підтверджується копією акта обстеження житлово-побутових умов проживання від 06 липня 2016 року, складеного за участю депутата Клавдієво-Тарасівської селищної ради /а.с. 7-9, 12-17/. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки, як вбачається з позовної заяви та що підтверджується актом депутата від 06 липня 2016 року, жодних заперечень щодо цього відповідачі суду не надали, останні зареєстровані, але не проживають у належній позивачу 16/25 частин зазначеного будинку з 2000 року, добровільно з реєстрації не знімаються, чим перешкоджають [PERSON] вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, позбавити [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права користування 16/25 частинами жилого будинку [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.07.2002 року між ним та відповідачкою укладено шлюбу, про що у виконавчому комітеті Королівської селищної ради зроблено актовий запис за № 26. За час шлюбу в них народилось двоє дітей, які вже є повнолітніми. Сімейне життя у нього з відповідачкою не склалось, оскільки не склалося, так-як у них різні характери, погляди на життя, між ними відсутні взаєморозуміння. Шлюбно- сімейні відносини сторони припинили у вересні 2013 року. Позивач створив іншу сім"ю, а тому просить шлюб укладений з відповідачкою розірвати. Позивач в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримує. Відповідач не з'явилась в судове засідання, належним чином повідомлена про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомила. Розгляд справи проведено в порядку, визначеному ст.ст.224, 225 ЦПК України. Обстеживши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. Збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.12.2008 року між ним та відповідачкою укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстарції актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції за актовим записом № 239. Причиною розірвання шлюбу є те, що він з відповідачкою не зійшлися характерами та поглядами на життя. З кінця 2012 року між ними шлюбні відносини припинені. Позивач в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує і просить такий задовольнити. Відповідач в судове засіданні також не з"явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсуності, шлюб просить розірвати. Обстеживши матеріали справи та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався, сторони за час окремого проживання мали можливість примиритись. Розірвання шлюбу відповідатиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.10.1986 року між ним та відповідачкою укладено шлюб. У шлюбі народилося двоє дітей, донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] Однак, подружнє життя у сторін не склалось, оскільки вони не зійшлися характерами, в них різні погляди на життя. За час шлюбу в них так і не склалися нормальні сімейні стосунки. Починаючи з січня 2013 року подружнє життя погіршилося. На протязі двох років спільно не проживають. У зв"язхку з чим позивач шлюб просить розірвати. Позивач та його представник в судове засідання не з»явилися, представник подала заяву про розгляд справи у їх відстуності. Відповідач повторно не з'явилася в судове засідання, належним чином повідомлена про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи проведено в порядку, визначеному ст.ст.224, 225 ЦПК України. Обстеживши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально. Розірвання шлюбу відповідатиме інтересам позивача. Так, у відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним? позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.07.1988 року з відповідачкою укладено шлюб, про що виконкомом Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області зроблено актовий запис за № 53. За час шлюбу в них народилося двоє дітей які на даний час є повнолітніми. Подружнє життя з відповідачкою не склалося, оскільки вони не зійшлися характерами, поглядами на життя, внаслідок чого у сім"ї виникали конфліктні ситуації. Тривалий час вони разом не живуть. Позивач в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, обставини та вимоги позову підтримує і просить такі задовольнити. Відповідач також в судове засідання не з»явилася, подала заяву в якій з вимогами позову погоджується. Обстеживши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. Розірвання даного шлюбу буде повністю відповідати інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 02.08.2011 року між сторонами укладено шлюб, про що у виконкомі Дюлянської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зроблено актовий запис за № 6. За час шлюбу в них народилася одна дитина. Однак подружнє життя в них не склалось, оскільки вони не зійшлися характерами, потреба виїзду позивача на заробітки в Угорщину поглибила розкол см"ї. Позивач в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач не з'явилася в судове засідання, належним чином повідомлена про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомила. Розгляд справи проведено в порядку, визначеному ст.ст.224, 225 ЦПК України. Обстеживши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. Розірвання даного шлюбу буде повністю відповідати інтересам сторін та їхній дитині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] в с.Гетеня Виноградівського району помер її дідусь [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається житлового будинку в [ADDRESS]. Дідусь був розлучений та проживав у спадковому будинку разом з позивачки батьком [PERSON], який помер [INFO]. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою на прийняття спадищни, їй було повідомлено про пропуск строку на подання заяви про прийняття спадщини. Важає, що строк прийняття нею спадщини пропущений з поважної прочини, оскільки вона працює у Мукачівському прикордоному загоні. 23.01.2014 року командиром загону прийнято рішення про посилену охорону державного кордону України, а у подальшому і на даний час у зв"язку частковою мобілізацією підрозділи знаходяться у повній бойовій готовності, а прикордонники, в тому числі і заявниця, працюють у дві зміни. Позивач в судове засідання не з»явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача також в судове засідання не з»явився та подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Обстеживши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] (а.с.5,12). Позивачу після звернення до нотаріальної контори із заявою на прийняття спадищни було 17.07.2014 року повідомлено про пропуск строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с.14). Встановлені судом обставини на які позивач посилається, як на підставу заявлених вимог свідчать про те, що позивач пропустила строк подачі заяви на прийняття спадщини із поважних причин (а.с.2-3,13). За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає позов ґрунтовним та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позов обгрунтовує тим, що фактично сімейно-шлюбні стосунки, ведення спільного господарства з відповідачкою вони припинили. Причиною було те, що вони мають різні погляди на сімейне життя, що було підставою для постійних сварок і непорозумінь та різні характери, внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Відновлювати сімейно-шлюбні стосунки не бажає, оскільки подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливі, спір щодо поділу майна відсутній, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони в судове засідання не з'явились. Позивач [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю і просить суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позову, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Суд ухвалив провести розгляд справи без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України в зв"язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що даний позов обґрунтований і підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.07.1992 року сторони зареєстрували шлюб у м.Ватутіне, Звенигородського р-ну Черкаської області, актовий запис №59 (а.с.3). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. ч. 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Як встановлено ст.56 СК України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню через те, що сім'ю зберегти неможливо, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні стосунки, більше їх не відновлювали і відновлювати не бажають. Питання щодо спору про поділ спільного майна подружжя сторонами не зазначено. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки слід залишити [PERSON]. Судові витрати по оплаті судового збору залишити за позивачем. На підставі ст. 104, 105, 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року померла його бабуся [PERSON], після її смерті залишилась спадщина на житловий будинок та земельну ділянку. Про те, що бабуся померла йому нічого не було відомо, так як він перебував за межами України на заробітках. 20.10.2014 року він дізнався, що його бабуся залишила заповіт, згідно якого [PERSON] заповідала все своє майно на його ім'я, раніше про існування заповіту небуло відомо, у в'язку з чим просить визначити йому додатковий строк на звернення з такою заявою, посилаючись на поважність причин пропуску вказаного строку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть від 17.04.2014 р. серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис за №44. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 „Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оскільки роз'яснення Пленуму Верховного Суду не містять вичерпного переліку поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини, а також чітко не вказує які причини є поважними, суд приходить до висновку, що причини наведені позивачами є поважними, оскільки пов'язані з істотними труднощами для них на вчинення цих дій. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і позивачу має бути визначений додатковий строк в три місяці на звернення з заявою про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року померла його мати [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Після смерті померлої залишилось спадкове майно, яке складається 1/2 житлового будинку та рахунків в Тростянецькій ощадкасі, що підтверджується проектом технічного паспорту на вищевказаний будинок та ощадними книжками. Він являється спадкоємцем першої черги за законом, оскільки його брат відмовився від прийняття спадщини на його користь, і так як на час відкриття спадщини постійно проживав з спадкодавцем, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України являється таким, що прийняв спадщину. Позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але нотаріус відмовляє йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове домоволодіння із-за відсутності правоустановчих документів на це спадкове майно. Оскільки його право на спадкове майно не визнається, він звернувся з позовом до суду та просить визнати, що на день смерті [INFO] року [PERSON] була власником 1/2 житлового будинку в [ADDRESS] та визнати за ним право власності на 1/2 вказаного будинку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник відповідача Гордіївської сільської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з"явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по слідуючих обставинах : Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] являється сином [PERSON] Ст.1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст. 1261-1265 ЦК Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач [PERSON] відноситься до першої черги спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив відмову від неї. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на нерухомість згідно з вимогами ст.182 ЦК України підлягає державній реєстрації. Враховуючи те, що позивач правомірно набув право власності на 1/2 домоволодіння розташованого в [ADDRESS], та рахунків в Тростянецькій ощадкасі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що [PERSON] було надано [PERSON] позику - грошові кошти в розмірі 13600 грн. Зазначені обставини підтверджуються доданою до заяви, складеною відповідачем власноруч та підписаною розпискою від 10.01.1014 року, згідно якої відповідач зобов'язався повернути [PERSON] позику суми коштів в розмірі 13600 грн. до 10 березня 2014 року. Однак, відповідач злісно ухиляється від сплати боргу. На усні вимоги про повернення позики не реагує. Оскільки звернення позивача до відповідача про повернення йому суми коштів виявились безрезультативними, позивач змушений звернутись до суду за захистом порушеного права. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що відповідач борг в розмірі 13600 грн. позивачу не повернув та ухиляється від його повернення, просив позов задовольнити. Відповідач для розгляду справи в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду належним чином повідомлений, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів без участі відповідача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази та в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 10.01.2014 року укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу 13600 гривень, які останній зобов'язався повернути до 10 березня 2014 року і цей борг позивачу не повернутий, що підтверджується наявністю в останнього оригіналу розписки. Сторонами дотимано вимоги ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, а тому суд вважає, що договір позики мав місце, а у відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцеві) у строк та в порядку, що вставновлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, а як встановлено судом, то зобов"язання відповідач не виконав. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання і боржник, який прострочив виконання ним грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу. Таким чином, суд вважає законною вимогу позивача про повренення суми боргу, що складає 13600 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 243, 60 гривень судових витрат.

Outcome: approved