Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] помер його батько- [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на спадковий житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , право власності на який перейшло на позивача, згідно до Рішення Виноградівського районного суду від 04.03.2008 року по справі за №2-443/08. [INFO] , померла мати позивача- [PERSON] . На час оформленя спадкових справ, що залишилися після смерті батька позивача, останній не знав про те, що у його батька, крім спадкового житлового будинку є також і земельна ділянка, загальною площею 2,03 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно до Державного Акту на право приватної власності на землю, виданного 15.04.1999 року, серії ІV-ЗК №042809. У зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину, позивач, звернувся до нотаріуса, однак оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, знайдено не було, у зв`язку з чим, нотаріусом позивачу було роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до суду. Позивач [PERSON] про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно у підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідач [PERSON] , про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленою своєчасно, у підготовче судове засідання не з`явилася, однак до суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про визнання заявленого позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. [INFO] помер батько позивача- [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на спадковий житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , право власності на який перейшло на позивача, згідно до Рішення Виноградівського районного суду від 04.03.2008 року по справі за №2-443/08. [INFO] , померла мати позивача- [PERSON] . На час оформленя спадкових справ, що залишилися після смерті батька позивача, останній не знав про те, що у його батька, крім спадкового житлового будинку є також і земельна ділянка, загальною площею 2,03 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно до Державного Акту на право приватної власності на землю, виданного 15.04.1999 року, серії ІV-ЗК №042809. У зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину, позивач, звернувся до нотаріуса, однак оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, знайдено не було, у зв`язку з чим, нотаріусом позивачу було роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до суду. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересів (ст. 16 ЦК України). Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності на майно, витребування його із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача у передбачених законом випадках, про визнання правочину недійсним, про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності, або про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, про визначення порядку володіння та користування спільним майном, про поділ спільного майна або виділ з нього частки, про виключення майна з опису, про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням права власності і подібне. Постановою Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» п.10 визначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна.(ч.2 ст.1299 ЦК України). З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що існують обставини, які є підставою для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на спадкове майно.

Outcome: approved