Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

В обґрунтування позову позивачем зазначено, З 25 квітня 2009 року по 24 листопада 2010 року позивач, [PERSON], та відповідач, [PERSON], перебували у шлюбі, зареєстрованому Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 08 листопада 2010 року у справі № 2-6226/2010 р., яке набрало законної сили 24 листопада 2010 року, шлюб між сторонами розірвано. 17 лютого 2017 року позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON], [INFO], і змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Неповнолітній син сторін [PERSON] проживає разом з матір'ю, позивачкою, окремо від батька, відповідача. Інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина у відповідача немає. Відповідач за віком не є непрацездатним, отже, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяють йому утримувати дитину. Однак, жодної участі в утриманні дитини відповідач не бере - ні у грошовій, ні в натуральній формі. Договору про сплату аліментів на дитину між сторонами не укладено. Усі спроби домовитися з відповідачем про форму його участі в утриманні дитини виявилися марними. Батько дитини з сім'єю не проживає та дитину не відвідує. Позивачка з малолітнім сином проживали: з моменту народження сина ([INFO]) до травня 2016 року у місті Запоріжжі (в тому числі з 07.10.2010 окремо від батька дитини), з червня 2016 року по листопад 2017 року у місті Харкові, з листопада 2017 року до цього часу - у місті Києві. 16 березня 2018 року мешканцями квартир [ADDRESS], які були сусідами позивача в період проживання її з дитиною у м. Запоріжжі, складено акт про не відвідання батьком дитини, згідно з яким, у період з 07.10.2010 по 16.03.2018 батько їхнього неповнолітнього сусіда [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], не з'являвся за адресою прописки і проживання дитини ([ADDRESS]). Акт засвідчено головою ОСББ «Комунальник-9» Брижатим Віктором Марковичем. У зв'язку з вище викладеним просить позбавити відповідача батьківських прав. Представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали і просять їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з?явився, причин неявки суду не повідомив про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач долею дитини не цікавиться, за місцем проживання дитини відповідача ніколи не бачили. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку. З 25 квітня 2009 року по 24 листопада 2010 року позивач, [PERSON], та відповідач, [PERSON], перебували у шлюбі, зареєстрованому Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 08 листопада 2010 року у справі № 2-6226/2010 р., яке набрало законної сили 24 листопада 2010 року, шлюб між сторонами розірвано. 17 лютого 2017 року позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON], [INFO], і змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Неповнолітній син сторін [PERSON] проживає разом з матір'ю, позивачкою, окремо від батька, відповідача. Інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина у відповідача немає. Відповідач за віком не є непрацездатним, отже, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяють йому утримувати дитину. Однак, жодної участі в утриманні дитини відповідач не бере - ні у грошовій, ні в натуральній формі. Договору про сплату аліментів на дитину між сторонами не укладено. Усі спроби домовитися з відповідачем про форму його участі в утриманні дитини виявилися марними. Враховуючи викладені обставини, у вересня 2010 року позивачка звернулася до Хортицького районного суду міста Запоріжжя із позовом до відповідача про стягнення аліментів та коштів на утримання. Заочним рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 08 листопада 2010 року у справі № 2-6227/2010р. позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 450 (чотириста п'ятдесят) гривень, щомісяця, починаючи з 28.09.2010 року до повноліття дитини. Рішення суду про стягнення аліментів набрало законної сили 19 листопада 2010 року. У зв'язку з його невиконанням відповідачем в добровільному порядку, позивачем було отримано виконавчий лист і пред'явлено на примусове виконання до Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, де наразі триває виконавче провадження №23019084. За розрахунком заборгованості із сплати аліментів, виконаним державним виконавцем станом на 01 лютого 2018 року, загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим документом становить 39645,00 гривень. За дев'яносто місяців поспіль, за які стягуються аліменти, боржником не сплачено навіть частини аліментів; в розрахунку за кожен місяць в графі «Сплачено» зазначено: «0,00». Тому, враховуючи викладене, наразі дитина перебуває на повному утриманні позивачки. 20 лютого 2018 року під час примусового виконання рішення про стягнення аліментів державним виконавцем було винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, у праві полювання, у праві користування зброєю та у праві виїзду за межі України. Однак, незважаючі на ці заходи, боржником на цей час не сплачено навіть частину аліментів. Батько дитини з сім'єю не проживає та дитину не відвідує. Позивачка з малолітнім сином проживали: з моменту народження сина ([INFO]) до травня 2016 року у місті Запоріжжі (в тому числі з 07.10.2010 окремо від батька дитини), з червня 2016 року по листопад 2017 року у місті Харкові, з листопада 2017 року до цього часу - у місті Києві. 16 березня 2018 року мешканцями квартир [ADDRESS], які були сусідами позивача в період проживання її з дитиною у м. Запоріжжі, складено акт про не відвідання батьком дитини, згідно з яким, у період з 07.10.2010 по 16.03.2018 батько їхнього неповнолітнього сусіда [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], не з'являвся за адресою прописки і проживання дитини ([ADDRESS]). Акт засвідчено головою ОСББ «Комунальник-9» Брижатим Віктором Марковичем. Згідно з листом Харківської загальноосвітньої школи І-ІП ступенів № 84 Харківської міської ради Харківської області від 30.01.2018 № 111, [PERSON], [INFO], дійсно навчався у Харківській загальноосвітній школі І-ІП ступенів № 84 Харківської міської ради Харківської області з 01.09.2016 по 08.11.2017. Мати, [PERSON], приймала участь у вихованні та навчанні сина, приходила до школи, цікавилася навчанням та розвитком сина, підтримувала зв'язок з класним керівником, відвідувала батьківські збори. Батько, [PERSON], не брав участі у вихованні та навчанні дитини, жодного разу не приходив до школи, не цікавився навчанням та розвитком свого сина [PERSON], не підтримував зв'язок з класним керівником, не відвідував батьківські збори. 14.02.2018 житлово-експлуатаційною компанією ТОВ «Інвестбудгаличина» складено акт обстеження житлово-побутових умов проживання неповнолітнього [PERSON], 2009 р., школяра (2 клас). Вказано, що він проживає разом з матір'ю [PERSON], [INFO] Фізичний розвиток відповідає віку, зовнішніх ознак наявності захворювання не виявлено, ознаки фізичного або психічного насильства над дитиною відсутні. Дитина чиста, доглянута, охайно вдягнена, має необхідний одяг і взуття для будинку, відвідування навчального закладу, прогулянок. Всі речі в хорошому стані, відповідають віку дитини, є верхній одяг по сезону і пори року. Під час відвідин дитина спокійна, доброзичлива, зацікавлена візитом сторонніх людей, контактна. Сім'я проживає в двокімнатній квартирі на [ADDRESS]. Будинок, в якому проживає неповнолітній, в хорошому стані, під'їзд чистий, відремонтований, чергує консьєрж. У квартирі чисто, затишно, відсутні неприємні запахи. У дитини окрема кімната, місце для навчання і відпочинку, шкільно-письмове приладдя (м'які меблі, куточок школяра), в квартирі і в кімнаті зроблено ремонт, в наявності шафа для зберігання одягу. Висновок: житлово-побутові умови [PERSON] задовільні. Акт підписано керуючим житлового комплексу «Паркові озера» Кохан Г.І., діловодом Чібісовою Н.М. та інженером Терещенко О.А. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 3 ст. 157 СК України закріплено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України , батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Відповідно до вимог ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний і моральний розвиток, а відповідно до ст. 180 цього Кодексу батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved