Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

В лютому 2018 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до відповідача про стягнення боргу. Вказував, що 02.02.2016 року він надав в позику [PERSON] грошові кошти у розмірі 30 000 грн.., із терміном повернення до 01.06.2016 року, про що була написана розписка. Умови розписки відповідач не виконав, ігнорував звернення про повернення грошових коштів. 10.01.2018 року відповідач написав іншу розписку, у якій зобовязався повертати щомісячно по 2500 грн. для погашення боргу. Проте станом на день звернення до суду з позовом відповідач свої зобовязання за розписками не виконав. Крім того, вказував, що відповідачем своїми діями завдана йому моральна шкода. Просив суд стягнути з [PERSON] борг у розмірі 30\~000 грн.. та моральну шкоду у розмірі 10\~000 грн.. Ухвалою від 15 лютого 2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 28.02.2018 року відповідачем було подано зустрічний позов. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 12.03.2018 року відмовлено [PERSON] в прийнятті до спільного розгляду зустрічного позову. Відзив на позовну заяву відповідач не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.2 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов»язків, передбачених законом. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом , що 02.02.2016 року [PERSON] отримав від позивача [PERSON] в борг 30\~000 грн.., які зобовязався повернути до 01 червня 2016 року. Отримання грошових коштів підтверджено письмовою розпискою, складеною відповідачем [PERSON] Також відповідно до письмової розписки від 10.01.2018 року, [PERSON]А, зобовязався повернути борг згідно раніше написаної розписки від 02.02.2016 року, у розмірі 30\~000 тис. грн.., по 2\~500 грн. щомісячно. Відповідно до ст..509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У силу вимог\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом, сторони в належній формі уклали договір , за яким відповідач взяв на себе зобов'язання повернути кошти в розмірі 30\~000 грн . Відповідно до ч.1 ст 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Приписами ч. 3 ст.\~12,\~ч.1 ст.81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Будь-яких заперечень щодо наведеного позивачем розрахунку боргу та встановлених судом обставин справи відповідачем не надано. Приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] у визначений строк не виконав взятого на себе зобов'язання та не повернув грошові кошти, отримані в борг за договором позики, позовні вимоги, щодо стягнення з нього 30 000 грн. в рахунок погашення боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд виходить з наступного.. Відповідно до ст. 1167 ЦК України\~передбачено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. За змістом ст..611 ЦК України право на відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов"язання настає у разі коли така підстава встановлена договором або законом. В даному випадку чинним законодавством України не передбачено можливості відшкодування моральної шкоди за порушення зобов'язання, в тому числі за договором позики. Крім того, при укладенні договору, сторонами також не встановлено право на відшкодування моральної шкоди за не виконання зобовязання. Приймаючи до уваги та враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~сплачений позивачем судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial