Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розподіл майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] посилаючись на те, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі який розірвано 13 жовтня 2009 року. За період шлюбу ними було нажито спільне майно, яке за рішенням Фастівського міськрайонного суду від 04.12.2012 року розділено між ними та визнано по 1/2 частині за кожним. Виділення частки в натурі вказаного житлового будинку не здійснювалось. На даний час виникла необхідність у такому виділені. Домовленості щодо добровільного поділу між сторонами недосягнуто. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та після проведення, за їх клопотанням судово-технічної експертизи, просили суд, здійснити розподіл будинку в натурі відповідно до варіанту №1 вказаної експертизи, а також просили стягнути з відповідача витрати пов"язані з проведенням експертизи, проведення технічного звіту земельної ділянки та витрати потраченні на правову допомогу. Відповідач та її представник позовні вимоги визнали частково і просили суд, здійснити розподіл житлового будинку з земельною ділянкою в [ADDRESS] по варіанту № 2 судово-технічної експертизи від 30.12.2013 року мотивуючи, тим, що даний варіант є найбільш доцільним виходячі з того, що вона проживає в даному будинку і ті перебудови які передбачені експертизою не є обтяжуючи для неї. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази по справі суд, вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що строни перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.02.1982 року, який розірвано за рішенням Фастівського міськрайонного суду 08.09.2009 року. За час перебування в шлюбі сторонами було придбано майно, до якого уввійшов житловий будинок в [ADDRESS] За рішенням Фастівського міськрайонного суду від 04.12.2012 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнано право власності по 1/2 частині на вказаний будинок за кожним із сторін. Наведені факти підтверджуються письмовими матеріалами справи та не заперечуються і визнаються сторонами. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовими рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.ст.355, 358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співласниками. За клопотанням позивача було проведено судову будівельну-технічну експертизу для встановлення можливих варіантів розподілу та виділення в натурі відповідно до частки кожного із сторін спірного будинку. За результатами висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи №59/52-13 від 30 грудня 2013 року, експерт, вважає можливим поділу в натурі житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] близьких до 1/2 частини належної співласникам на праві спільної часткової власності та надав п"ять варіантів поділу. Позивачем та її представником заявлено клопотання про виділення його частини в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою за варіантом №І та можливо за варіантом №2 висновку вищевказаної судово-будівельної експертизи. Відповідач та її представник просили суд здійснити поділ відповідно до варіанту №2 та надати їй квартиру №1. Як вбачається із вказаного висновку експертизи, суд вважає варіант №2 є найбільш доцільним так, як є найбільш раціональним при цьому максимально враховані інтереси співласників житлового будинку щодо проходу та можливості користування і обслуговування співласниками житлового будинку, а також те, що сторонами не заперечується проти такого поділу. Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок №7 від 4.10.1991 року передбачив, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв"язку з цим стосовно до ст.119 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнення та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради відповідно до ст.152 ЖК України. В результаті проведеного поділу нерухомого майна, частки сторін не відповідають ідеальним і передбачена грошова компенсація на різницю від ідеальної частки яка за варіантом №2 є меншою. Також, у відповідності до Пленуму Верховного суду України. Постанова від 16.04.2004 року № 7 „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ " вказано, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правші протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд, може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо, як вбачається з вищевказаного висновку експерта відповідно до варіанту №2 земельні ділянки поділяються на три частини з яких в рівних частинах між сторонами та земельну ділянку площею 0,00046 га залишено у спільному користуванні. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн. та витрати на проведення земельного звіту суд вважає, стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають, оскільки в обгрунтування суми понесених витрат представником позивача не надано належних доказів, що підтверджували розмір понесених витрат.

Outcome: partial