Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, [PERSON], зареєстрований 18 червня 2011 року у Кременчуцькому міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області за актовим записом №168. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 18 червня 2011 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб у Відділі органу державної реєстрації актів цивільного стану за актовим записом №168. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з 05 січня 2018 року вони з дружиною разом не проживають у звязку із різницею в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутністю взаєморозуміння, що і призвело до погіршення взаємовідносин та фактичного припинення шлюбних стосунків. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2018 року провадження у справі було відкрито. 08 листопада 2018 року до суду звернулась [PERSON] із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, згідно якої просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] в сумі ј частини всіх видів доходу до досягнення дитиною повноліття; судові витрати покласти на відповідача за зустрічним позовом. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 18 червня 2011 року між нею та [PERSON] у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ у Полтавській області було зареєстровано шлюб за актовим записом №168, від якого сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. З січня 2018 року подружжя разом не проживає, почуття любові та поваги між ними втрачено. [PERSON] зазначає, що після фактичного припинення шлюбних відносин [PERSON] добровільно аліменти на утримання дитини не сплачує, у звязку із чим вона і вимушена звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів з метою захисту своїх законних прав та інтересів, а також інтересів дитини. \~ \~ \~ \~Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23 листопада 2018 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, підготовче провадження закрито. В судовому засіданні позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] свої вимоги щодо розірвання шлюбу підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом щодо стягнення з нього аліментів визнав частково, просив зменшити заявлений нею розмір з тих підстав, що він є інвалідом другої групи, що перешкоджає йому працевлаштуватися. \~ \~ \~ \~Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Грибенко», та підтримала свої вимоги щодо стягнення аліментів в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON], відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON], вивчивши та проаналізувавши представлені докази по справі, приходить до наступних висновків. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 18 червня 2011 року у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської облаті за актовим записом №168, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ №080940. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження серії І-КЕ №141873, видане Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбних відносин не підтримує з січня 2018 року, спільного господарства не веде, проживає окремо. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін; бажання щодо примирення у сторін відсутнє. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно\~зі статтею 56 Сімейного кодексу України, \~кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За викладених обставин, приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків значний час, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, оскільки у них відсутнє бажання щодо збереження шлюбу, а також враховуючи факт згоди відповідача на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON], і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~ \~ \~ \~Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити прізвище «Грибенко». \~ \~ \~ \~Оскільки, статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., який було сплачено останнім при подачі позову до суду. Стосовно вимог відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 2 статті 151 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до статті 187 Сімейного кодексу України, [PERSON] за власною ініціативою аліменти на утримання дитини не виплачує. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дитини згідно статті 189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено принцип рівності обовязку батьків щодо утримання дитини. \~ \~ \~ \~Ненадання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини є порушенням обовязку батьків піклуватися про своїх дітей. Згідно із частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В обґрунтування своїх вимог щодо зменшення заявленого відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) [PERSON] розміру аліментів, позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) [PERSON] надано до суду: виписку із медичної картки хворого; довідку до акта огляду медико соціальною експертною комісією серії АВ № 0015588, з якої вбачається, що [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи по зору з 03 вересня 2018 року, інвалідність встановлена на строк до 01 жовтня 2021 року; виписка з медичної картки стаціонарного хворого офтальмологічного відділення №5057; пенсійне посвідчення №2617204137. Згідно довідки, виданої 30 листопада 2018 року Кременчуцьким обєднаним управлінням пенсійного фонду України за вих. №4084, [PERSON] знаходиться на обліку управління і отримує пенсію по інвалідності, встановлену з 03 вересня 2018 року, та за період з вересня 2018 року по листопада 2018 року ним отримано пенсію в загальному розмірі 8\~402 грн. 01 коп. На підтвердження своєї участі в матеріальному утриманні дитини, позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) [PERSON] надано до суду квитанцію №20 від 05 листопада 2018 року на суму 165 грн. 00 коп., квитанцію №17 від 03 вересня 2018 року на суму 285 грн. 00 коп., квитанцію № 0.0.1154371704.1 від 10 жовтня 2018 року, із зазначенням призначення платежу батьківська плата за харчування [PERSON], учня 1-В класу. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З роз'яснень, наданих в Постанові Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року, а саме в пункті 17, вбачається, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вищевикладеного, при визначенні суми стягуваних з відповідача аліментів, суд виходить з інтересів малолітньої дитини, приймаючи до уваги її вік та потреби, а також матеріальне становище відповідача, оскільки останній інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, інших осіб на утриманні не має, що підтверджено ним в судовому засіданні, останній має дохід у вигляді пенсії, виходячи з рівності обовязку батьків щодо її утримання, суд приходить до висновку про можливість [PERSON] сплачувати аліменти в заявленому відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) [PERSON] розмірі, та вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивача (відповідача за зустрічним позовом) на утримання малолітньої дитини [PERSON], повинен бути встановлений в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, у звязку із чим суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Оскільки [PERSON] звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду про стягнення аліментів, а враховуючи також факт звільнення позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] від сплати судового збору з підстав наявності у нього інвалідності другої групи, суд вважає, що судові витрати по зустрічному позову підлягають компенсації за рахунок держави, оскільки статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved