Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який 9 червня 2001 року зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблений запис у книзі реєстрації актів про одруження №419. Від даного шлюбу у сторін є діти: [PERSON] , 2001 року народження та [PERSON] , 2007 року народження. Позивач посилається на те, що сім`я фактично розпалася з 25.11.2014 року, з цього часу між сторонами припинені шлюбні відносини, вони не ведуть спільного господарства. Причинами цього позивач зазначила відсутність між сторонами близьких відносин, психологічна несумісність та відсутність кохання, переконана, що збереження шлюбу є неможливим. Просить шлюб розірвати. 08.01.2020 року ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва було відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. 26.08.2020 року ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва було закрите підготовче провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому засіданні на 16.12.2020 року. Від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час слухання справи повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцезнаходженням. На підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами укладений шлюб, який зареєстровано 9 червня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблений запис у книзі реєстрації актів про одруження №419 (а.с.6). Від даного шлюбу у сторін є діти: [PERSON] , 2001 року народження (Свідоцтво про народження від 10.10.2001 року - а.с.9) та [PERSON] , 2007 року народження (Свідоцтво про народження від 16.08.2007 року - а.с.10). Частиною 2 ст.104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Як визначено у ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явленим одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Судом встановлено, що з листопада 2014 р. сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство, не пов`язані спільним побутом. Шлюб існує формально. В ході судового розгляду суду не надано доказів, які б свідчили, що сторони мали намір зберегти сім`ю, вживали будь-які заходи для примирення. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сім`я існує формально, а отже шлюб між сторонами може бути розірваний. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім`ї є неможливим.

Outcome: approved