Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ТОВ «Тренд-компані» (надалі Відповідач), третя особа ТОВ «Давір-Фінанс», в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь безпідставно набуті кошти у вигляді коштів, сплачених позивачем за попереднім договором в сумі - 180 032 грн. та просив стягнути пеню у розмірі - 25 718,70 грн. та сплачений ним судовий збір. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 15 березня 2013 між ним та третьою особою було укладено попередній договір, згідно з умовами якого він сплатила третій особі кошти в сумі - 180 032 грн., з метою укладання в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS]. За умовами вищезгаданої о договору третя особа зобов'язувалась в строк до 31 серпня 2013 р. укласти з позивачкою основний договір купівлі-продажу нерухомого майна, проте вказане зобов'язання не виконала. В подальшому третя особа уклала з відповідачем договори купівлі - продажу земельної ділянки та незавершеного будівництва, однак позивачку не було попереджено про укладання вказаних правочинів, і за договором купівлі - продажу незавершеного будівництва, до відповідача перейшли всі права та обов'язки по об'єкту незавершеного будівництва, що є предметом даного договору, в тому числі, по передніх договорах, договорах завдатку та інших правочинах укладених, щодо об'єкту даного договору. Оскільки в строк, визначений попереднім договором, основний договір не було укладено саме з вини відповідача, внесені позивачкою грошові кошти повернуто не було, позивачка вимушена була звернутись до суд) з вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав. Відповідач та третя особа, про час та місце розгляду справи оповіщались в установленому законом порядку, поважності причин неявки суду не повідомили, заперечення на позов не подавалися. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 520 ЦК України, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 15 березня 2013р. між третьою особою, в особі начальника відділу реалізації нерухомого майна Козлова О.Ю. та позивачем було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2058. Предметом цього договору було укладання в майбутньому (в строк до 31 серпня 2013р.) договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] (а.с.6-7). 15 березня 2013р. позивачем було перераховано третій особі - 154 312,0 грн., 12.04.2013 року перераховано - 12860 грн., 12.07.2013 року - 6000 грн. та 12.07.2013 року - 6860 грн. Факт перерахування грошових коштів підтверджується відповідними квитанціями за ці ж дати у відповідних сумах (а.с.9). Разом з укладенням попереднього договору від 15 березня 2013р. позивачем із третью особою було підписано договір від 15 березня 2013р. про сплату коштів частинами (а.с.8) В установлений договором строк третя особа своїх зобов'язань за договором не виконала, а 30 липня 2013 року між третьою особою і відповідачем було укладено договори купівлі-продажу земельної ділянки та незавершеного будівництва, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. У відповідності з умовами п.6 вказаного договору купівлі-продажу незавершеного будівництва від 30 липня 2013 року, укладеного між третьою особою та відповідачем, всі права та обов'язки по об'єкту незавершеного будівництва переходять від третьої особи (продавця за договором) до відповідача (покупця за договором) в повному обсязі. В тому числі до третьої особи переходять всі права та зобов'язання по попередніх договорах, договорах завдатку та інших правочинах, укладених щодо об'єкту даного договору (а.с.13). Про вказані правочини позивач повідомлений не був, а коли дізнався про укладання договорів купівлі-продажу між третьою особою та відповідачем від 30 липня 2013 року, то він письмово 17 жовтня 2013 року, 05.12.2013 року, 25.02.2014 року звертався до третьої особи і відповідача з вимогою повернення коштів (а.с.18-23), але відповіді на ці листи позивач не отримав. В серпні 2013 року позивач отримала спільний лист від відповідача та третьої особи, де пропонувалось укласти новий попередній договір з відповідачем, та зазначалось, що у разі незгоди з даною пропозицією, відповідач має намір повернути позивачу грошові кошти, що були сплачені за попереднім договором, строк дії якого сплив. У відповідності з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Положеннями ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу положень ч. 1-3 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов"язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Судом достовірно встановлено, що позивачем було сплачено третій особі кошти в розмірі - 180 032 грн. У відповідності до п. 5.1. попереднього договору від 15 березня 2013 року, грошова сума у розмірі - 154 312,0 грн. є забезпечувальний платіж. У випадку невиконання цього договору стороною 1 (третьою особою), вона зобов'язується на протязі 30 календарних днів сплатити стороні 2 (позивачці) всі фактично сплачені кошти на момент розірвання даного договору та неустойку в розмірі 10% від загальної вартості квартири, визначеної п.2.1. цього договорх (257 187,0 грн.). Враховуючи те, що попередній договір не був розірваний, і в силу положень ч. 3 ст. 635 ЦК України він є припиненим, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню, а саме: слід стягнути з відповідача на користь позивачки суму заборгованості у розмірі фактично сплачених позивачем коштів в сумі - 180 032,0 грн. Стосовно вимог позивачки про стягнення на її користь неустойки у розмірі 10% вартості квартири, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки попередній договір не було розірвано. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню фактично сплачений ним судовий збір у розмірі - 2058,0 грн.

Outcome: partial