Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

позивач звернувся до відповідача з даним позовом. В судове засідання представник позивача, не зявився, при подачі позовної заяви, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримує повному обсязі, справу просить розглядати без участі представника банку. Із позовних вимог вбачається, що 26.04.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № В88.038.77218, згідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 21030 грн., зі сплатою 17 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідач умов договору не виконав та не повернув Банку отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки і комісію. 30.10.2015 року між ТзОВ "Факторингова компанія "Рантье" (Фактор) та ПАТ «Ідея Банк» (Клієнт) було укладено договір факторингу № 30/10-1, згідно до умов якого Банк відступив, тобто передав у власність Факторові з 30.10.2015 року, право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Про укладення договору факторингу відповідача було письмово повідомлено. Сума боргу відповідача на момент укладення договору факторингу, тобто 30.10.2015 року становила 29132,46 грн. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з копії кредитного договору № В88.038.77218 від 26.04.2012 року (а.с.12-13), ПАТ «Ідея Банк» надав [PERSON] кредит в розмірі 21030 грн., зі сплатою 17 % річних. Позичальник зобов?язався повернути кредит разом з процентними платежами і комісіями згідно до умов даного договору та Додатку № 1, який становить його невід?ємну частину. Відповідно до положень ч.2 ст.1054 ЦК України та згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора забовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № В88.038.77218 від 26.04.2012 року (а.с.22-23), виданої ПАТ «Ідея Банк», станом на 30.10.2015 року, загальна сума заборгованості становить 29132,46 грн., зокрема: основний борг 0 грн.; прострочений борг 16899,37 грн.; прострочені проценти 12233,09 грн. Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. А ст. 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як вбачається з матеріалів справи, 30.10.2015 року між ТзОВ «Факторингова компанія "Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 30/10-1, згідно якого ТзОВ «Факторингова компанія "Рантье» набув право грошової вимоги за вище вказаним кредитним договором (а.с.15-17). Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Таким чином на користь позивача з відповідача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1378 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 88, 625, 1046-1054, 1077-1078 ЦК України та

Outcome: approved