Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду з вищевказаним позовом до відповідачів. Свій позов мотивував тим, що 25.12.2006 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 20-06-И/27, згідно якого останньому був наданий кредит в сумі 56 400, 00 доларів США строком до 24.12.2026 року із сплатою 12% річних. 20.08.2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 20-06-И/27згідно якої було змінено строк повернення кредиту до 25.01.2019 року, встановлено процентну ставку у розмірі 13% річних, та змінено розмір ануїтетного платежу. 29.03.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 20-06-И/27 згідно якої було змінено строк повернення кредиту до 24.12.2026 року. 18.07.2013 року було укладено додаткову угоду № 3, згідно якої було внесено зміни до п. 5.1 кредитного договору , стосовно забезпечення кредиту. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, а відповідач в свою чергу скористався кредитними ресурсами однак свої зобов'язання належним чином не виконує. [PERSON] - є поручителем зобов'язань [PERSON] перед банком згідно договору поруки № 20-06-П/27 від 25 грудня 2006 року та додаткових угод № 1 від 20.08.2010 року, № 2 від 29.03.2013 року. Крім того, в якості забезпечення повернення кредитних ресурсів по кредитному договору № 20-06-И/27 від 25.12.2006 року між «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик В.В. 25.12.2006 року та зареєстрований в реєстрі за № 11607, в якості забезпечення у заставу банку передано наступне нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] загальною площею 50, 4 кв. м., житловою 29, 5 кв. м. Вказане майно було реалізоване позичальником самостійно за згодою банку. Наведене змусило позивача звернутись з даним позовом, просили суд стягнути з відповідачів заборгованість в розмірі 759 550, 06 грн. Представник позивача Майданюк С.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав за обставин викладених в позові, просив суд позов задовольнити. При стягненні пені - покладається на думку суду. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні кожен окремо позовні вимоги визнали частково, а саме суму заборгованості в розмірі 585 291,80грн. та суму пені в розмірі 35 000 грн. В рештій частині позову- просять суд відмовити в зв»язку із скрутним матеріальним становищем сім»ї. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 527, 530, 536, 610-611, 629, 638, 640, 641, 1048, 1049, 1050, 1054,1055 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 25.12.2006 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 20-06-И/27, згідно якого останньому був наданий кредит в сумі 56 400, 00 доларів США строком до 24.12.2026 року із сплатою 12% річних. 20.08.2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 20-06-И/27згідно якої було змінено строк повернення кредиту до 25.01.2019 року, встановлено процентну ставку у розмірі 13% річних, та змінено розмір ануїтетного платежу. 29.03.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 20-06-И/27 згідно якої було змінено строк повернення кредиту до 24.12.2026 року. 18.07.2013 року було укладено додаткову угоду № 3, згідно якої було внесено зміни до п. 5.1 кредитного договору, стосовно забезпечення кредиту (а.с. 27-43). [PERSON] - є поручителем зобов'язань [PERSON] перед банком згідно договору поруки № 20-06-П/27 від 25 грудня 2006 року та додаткових угод № 1 від 20.08.2010 року, № 2 від 29.03.2013 року (а.с. 44-47). В якості забезпечення повернення кредитних ресурсів по кредитному договору № 20-06-И/27 від 25.12.2006 року між «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик В.В. 25.12.2006 року та зареєстрований в реєстрі за № 11607, в якості забезпечення у заставу банку передано наступне нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] загальною площею 50, 4 кв. м., житловою 29, 5 кв. м. (а.с. 48-51). Станом на 17.03.2015 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед банком становить 759 550, 06 грн. (а.с. 7-19). Згідно до п. 3.4 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту у випадку якщо позичальник несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення кредиту та/або сплату процентів і комісійної винагороди. Відповідно до п.3.2. кредитного договору [PERSON] зобов'язався щомісяця в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами у складі щомісячного ануїтетного платежу розмір якого становить 276, 69 доларів США. Згідно п.6.1 кредитного договору відповідач за прострочення повернення кредитних ресурсів та /або сплати процентів, сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за невиконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконав взятих на себе зобов`язання, а [PERSON], будучи ознайомленою з положеннями кредитного договору, цілком розуміючи його зміст, підписала договір поруки, дала згоду виступити поручителем за борговими зобов'язаннями [PERSON] перед позивачем по кредитному договору, тому сума заборгованості за кредитним договором, що складає 585 291, 80 грн. підлягає солідарному стягненню з відповідачів - боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів на користь позивача пені в розмірі 174 258, 26 грн. по договору № 20-06-И/27 від 25.12.2006 року суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Відповідно до ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Згідно ст. 551 ч.3 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, судом також було взято до уваги скрутне матеріальне становище відповідачів. Вони є малозабезпеченою сім»єю, в зв»язку з чим отримують з даного приводу допомогу від держави, мають на утриманні двох неповнолітніх дітей ( а.с.90,92). Тому, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про стягнення пені в нарахованій сумі 174 258, 26 грн. підлягає до часткового задоволення - в розмірі 35000 грн. Оскільки позивачем при подачі позову до суду були понесені витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 3654,00 грн. (а.с.1), суд вважає необхідним стягнути з відповідачів дану суми на користь позивача, відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial