Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду із позовом і просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його батька [PERSON] на земельну ділянку [NUMBER] загальною площею 2,4921 га, яка складається із трьох земельних ділянок: площею 0,3879 га, площею 1,0742 га та площею 1,0300 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пристромської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, що належали [PERSON], померлій [INFO], відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 08.01.2004, спадщину після смерті якої фактично прийняв за заповітом, але при житті не оформив [PERSON]. Посилається на те, що [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на: жилий будинок [ADDRESS], грошові вклади. 26 листопада 2008 року позивачу [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок [ADDRESS] та грошові вклади. Також відкрилася спадщина на земельну ділянку розміром 2,4921 га (0,3879 га + 1,0742 га + площею 1,0300 га) для ведення товарного господарського виробництва, що розташована на території Пристромської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, що належала [PERSON] відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 08.01.2004, яку при житті фактично успадкував [PERSON] відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та відповідно до заповіту від 20 березня 1985 року, посвідченого секретарем Пристромської сільської Ради народних депутатів Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстр № 5) після смерті [INFO] [PERSON], але юридичні документи на своє ім'я не оформив. Іншим спадкоємцем за законом першої черги, крім позивача, є син померлого [PERSON] - [PERSON], який від прийняття спадщини та належної йому частини спадкового майна відмовився, не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину було видане на ім'я [PERSON]. 25 листопада 2017 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку загальною площею 2,4921 га через відсутність витягу з Державного земельного кадастру. Факт володіння померлою [PERSON] та померлим [PERSON] земельною ділянкою [NUMBER] загальною площею 2,4921 га (0,3879 га + 1,0742 га + 1,0300 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пристромської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 08.01.2004, виданого на ім'я [PERSON]; довідками Виконавчого комітету Пристромської сільської ради Переяслав-Хмельницького району київської області № 708 від 18.08.2017 та за № 760 від 06.09.2017; копією заповіту від 20 березня 1985 року, посвідченого секретарем Пристромської сільської Ради народних депутатів Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстр № 5); копією свідоцтва про народження [PERSON] Серії [NUMBER] від 18.09.1974; Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 50024413 від 25.11.2017; копією листа Відділу у Переяслав-Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області; звітом про оцінку майна від 11.09.2017, а саме: земельна ділянка [NUMBER] загальною площею 2,4921 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пристромської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Своє право на спадщину позивач [PERSON] підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON] Серії [NUMBER], виданого виконкомом Пристромської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області від 07.04.2008; копією свідоцтва про народження [PERSON] Серії [NUMBER], виданого 08.09.1994; копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 17465109 від 26.11.2008; копією свідоцтва про смерть [PERSON] Серії [NUMBER], виданого виконкомом Пристромської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області 03.03.2006; постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори № 2912/02-31 від 25.10.2017; копією свого паспорта; матеріалами спадкової справи відносно померлого [PERSON] 30 листопада 2017 року було відкрито провадження по даній справі і призначено попереднє судове засідання на 13 год. 00 хв. 05 березня 2018 року. До суду 05.03.2018 позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, останній направив заяву про розгляд справи у відсутність позивача та у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача, Пристромської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в підготовче судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, заперечень не має, наслідки визнання позову роз'яснені та зрозумілі. Розгляд справи здійснюється відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глав 84, 86, 87 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ч.ч.1, 4 ст. 374 ЦК України суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Права та обов'язки суб'єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-1V від 01 липня 2004 року передбачено, що «речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачаю їх обов'язкової реєстрації». Згідно п.п.9, 10 Розділу VII „Прикінцевих і перехідних положень" Закону України „Про Державний земельний кадастр" №3613-VI від 07 липня 2011 року „ до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними". Право власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку [NUMBER] загальною площею 2,4921 га, яка складається із трьох ділянок: площею 0,3879 га, площею 1,0742 га та площею 1,0300 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пристромської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 08.01.2004, і її право власності зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 607 (а.с.18). А право власності спадкодавця [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку підтверджується тим, що останній прийняв спадщину належним чином після смерті [PERSON] відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Пристромської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 708 від 18.08.2017 та копією заповіту від 20 березня 1985 року, посвідченого секретарем Пристромської сільської Ради народних депутатів Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстр № 5) (а.с.14, 15). Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України та п.10 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В силу ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 374, 1216, 1218, 1225, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved