Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 0,13 га, що знаходиться на території села Ведильці Чернігівського району Чернігівської області, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, мотивуючи свої вимоги тим, що спадкодавець [PERSON] отримала у спадщину дану земельну ділянку після смерті чоловіка [PERSON], проте, за життя передачу прав на вказану земельну ділянку на своє імя не переоформила, в звязку з чим позивач позбавлений можливості оформити спадщину на своє імя в нотаріальній конторі. В ході судового розгляду до участі в справі, за клопотання позивача, залучено в якості співвідповідача Ведильцівську сільську раду Чернігівського району Чернігівської області. У судове засідання сторони не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить телефонограма та поштова кореспонденція в матеріалах справи. Позивачем через канцелярію суду надано заяву в якій він просить позовні вимоги задовольнити та провести розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів у свідоцтві про смерть [PERSON] померла 18 жовтня 2014 року. Після її смерті, спадкоємцем за законом є її син [PERSON], позивач по справі, який прийняв спадщину за законом. Родинні відносини зі спадкодавцем підтверджуються копією свідоцтва про народження позивача. До спадкового майна спадкодавця [PERSON] відноситься, зокрема і земельна ділянка площею 0,13 га, розташована на території с. Ведильці Чернігівського району та області, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧН, виданого Ведильцівською сільською Радою Чернігівського району та області 25 листопада 1998 року за №029991. Зазначену земельну ділянку [PERSON] отримала у спадщину після смерті 08 липня 2003 року чоловіка [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину за законом на дану земельну ділянку було видано [PERSON] 28 квітня 2004 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №1524, де зазначається, що Свідоцтво є підставою для видачі спадкоємцю державного акту на право приватної власності та підлягає реєстрації в Ведильцівській сільській раді Чернігівського району та області. Дані обставини підтверджуються копіями спадкових справ, що надійшли з Славутицької міської державної нотаріальної контори ( а.с.78-107). Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданого 28.10.2015 року позивачу [PERSON], право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] на підставі Державного акту від 25.11.19998 року серії І-ЧН №029991 ( а.с.20-25). Отже, [PERSON] за життя не використала свого права на отримання на підставі Свідоцтва про право на спадщину, державного акту на право власності на конкретну земельну ділянку та не зареєструвала його. Щодо спірної земельної ділянки 17.11.2015 року позивачем на його звернення була отримана відповідь від Завідувача Славутицької міської державної нотаріальної контори, в якій повідомлялося про неможливість видачі йому Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку в зв"язку з відсутністю у нього необхідних документів та рекомендовано звернутися до суду ( а.с.35). Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування , відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.г„ ст. 81 Земельного Кодексу України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Враховуючи, що спадкодавець [PERSON] набула право власності на вказану вище земельну ділянку на підставі прийняття спадщини, але правовстановлюючі документи на своє ім.»я не отримала, тому позивач, як спадкоємець за законом позбавлений можливості оформити спадщину на дану земельну ділянку в нотаріальній конторі. Отже, порушене право позивача підлягає поновленню, а позовні вимоги задоволенню. Спір про право власності на зазначену земельну ділянку підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved