Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначає, що 06.08.2013р між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №108248/31/к. Згідно пунктів 1.2. - 1.5. кредитного договору, Позивач надав Відповідачу кредит на споживчі цілі в сумі 30 000,00 грн. строком на 36 місяців, з 06.08.2013р. по 06.08.2016р.. За користування кредитом процентна ставка за кредитом є фіксованою і становить 28%річних, а з моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем на момент укладення договору , на поточний рахунок до закінчення строку дії кредитного договору, процентна ставка становить 38% . Відповідач зобов"язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом, інші платежі, виконати інші свої зобов"язання за кредитним договором, та повернути кредитодавцеві кредит на умовах та в строки визначені кредитним договором (п.1.1 ). Відповідач не пізніше 06.08.2016року зобов"язаний був повернути кредит. Однак в строки, встановлені Кредитним договором, зобов"язання за договором відповідачем виконано не було. Станом на 08.08.2016рпоку сума заборгованості по кредиту становить 21 6660грн, сума простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам - 17 593,46грн. Згідно ст. 625 ЦК України відповідач за порушення взятих на себе зобов"язань щодо строків повернення кредиту має сплатити позивачу інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту в сумі 866,40грн. Просять стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 40 229,86грн, а також судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали суду заяву про розгляд справи у відсутність представника банку. На позові наполягають, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути грошові кошти та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов'язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. Згідно п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року вбачається, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Крім цього, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із частиною першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом, це узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України (постанова від 02 вересня 2015 року у справі №6-369цс15). Суд встановив, що між ПАТ «Акціонерний банк Експрес -Банк» та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір № 108248/31/к від 06 серпня 2013р., відповідно до якого, Банк надав відповідачу кредит в сумі 30 000грн.на строк 36 місяців , з 06.08.2013р по 06.08.2016р, зі сплатою процентів в розмірі 28%річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства , яке було роботодавцем позичальника на момент укладання цього договору сплата процентів складає у розмірі 38%річних. Відповідно до п.5.2 договору відповідач зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредитні кошти в порядку та на умовах , визначених договором (а.с.5-16). Суд встановив, що відповідач отримав кредитні кошти, але не виконував належним чином умови договору щодо погашення кредиту і процентів за ним у зв'язку з чим, станом на 08.08.2016 року виникла заборгованість за кредитом - 21660грн, по процентам - 17593,46грн. Позивачем також нарахована відповідачу інфляційні витрати за кредитом в сумі 866,40грн (а.с. 22) Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, відповідно у позивача виникло право вимагати сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення. Таким чином вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом в розмірі 21660грн, заборгованості по процентам - 17 593,46грн , інфляційні витрати в сумі 866,40грн підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378грн і витрати на публікацію оголошення в пресі про виклик відповідача в судове засідання в сумі 420грн.

Outcome: approved