Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до Макарівського районного суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 07.05.2012 року на автодорозі Київ-Чоп у селі Небилиця Макарівського району Київської області водій [PERSON] керуючи автомобілем КАМАЗ-55102 здійснюючи маневр розвороту з порушенням правил дорожнього руху України скоїв зіткнення із належним йому транспортним засобом автобусом «Даймлер-Крайслер» д.н. [NUMBER] у результаті чого одна особа померла, одна травмована, а автомобілі отримали механічні пошкодження. У результаті ДТП йому спричинено матеріальну шкоду. Винним у ДТП є третя особа [PERSON]., що підтверджується вироком Макарівського районного суду , що набрав законної сили. Згідно висновку експертного дослідження від 29.01.2014 року вартість відновлювального ремонту належного йому автобусу складає 90 208,62 грн., розмір шкоди, яка не покривається страховою компанією складає 40 208,62 гривень. Вироком Макарівського районного суду встановлено, що [PERSON] неофіційно працював водієм у відповідача по справі. На підставі ст..1167,1172,1188 ЦК України просив суд стягнути з відповідача на його користь на відшкодування матеріальної шкоди 40 208,62 гривень , на відшкодування моральної шкоди 40 000 гривень. У судовому засіданні позивач свою заяву підтримав, викладене у позові підтвердив, збільшив позовні вимоги, подавши квитанцію про сплату 6000 гривень за надання юридичної допомоги Адвокатським обєднанням «Кредо» . Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вказана, що відповідно до ст.. 61 ЦПК України обставини викладені у позові доказуванню не підлягають. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказав, що дійсно знайомий з громадянином [PERSON], який взяв у нього автомобіль КАМАЗ для власних потреб, маючи на меті в подальшому його у нього купити. Він ніколи не являвся ФОП, трудових відносин з [PERSON] жодних не мав, він на нього не працював. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, подав письмові заперечення та вказав, що посилання позивача та його представника на ст.. 61 ЦПК України є невірним, оскільки вироком суду встановлено подію злочину та винність особи. Третя особа [PERSON] у судове засідання не прибув, від отримання поштової кореспонденції відмовився. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного . Так, 07 травня 2012 року близько 08 години на 67 км+222 метри автодороги Київ-Чоп, що на території села Небилиця Макарівського району Київської області водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем самоскид марки КАМАЗ-55 102 реєстраційний номер [NUMBER], який належить громадянину [PERSON] , рухався в напрямку міста Київ , здійснюючи виїзд з узбіччя на праву смугу руху. Водій [PERSON] керуючи транспортним засобом невірно оцінив дорожню транспортну обстановку, проявивши злочинну недбалість до дорожньої обстановки, допустив неуважність, постановив під загрозу життя та здоров"я громадян й інших учасників дорожнього руху, в порушення вимог Правил дорожнього руху України , а саме п.10.1 ; п.1.10; п.34 , п.12.3, п.12.9 б) маючи технічну можливість попередити зіткнення , зіткнувся на розподілю вальній смузі правою боковою частиною з автобуса марки «Dаimler Chrysler 903.6 КА» . В наслідок ДТП, пасажир автобуса [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень померла. Вироком Макаріфвськ4ого районного суду Київської області від 12 грудня 2013 року водій [PERSON] був засуджений за вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і даний вирок набрав законної сили 13 січня 2014 року . ( а.с. 3-5) Відповідно до висновку експертного дослідження №С11 від 29.01.2014 року власнику автобуса марки «Dаimler Chrysler 903.6 КА» д.н. [NUMBER] було заподіяно в результаті ДТП матеріальний збиток що становить 55 990,59 гривень. Вартість відновлювального ремонту автобуса складає 90 208,62 гривень. ( а.с. 6-8) Як слідує з тексту позовної заяви , але не підтверджується документально , цивільна відповідальність відповідача була застосована СК « Провідна» , сума страхового покриття 50 000 гривень. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили , або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду , що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці події та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи положення цих норм цивільно-процесуального кодексу , суд приходить до висновку, що позивач та представник позивача невірно трактуючи норму ч.4 ст. 61 ЦПК України самоусунулись від доведення тих обставин на які вони посилаються як на підставу своїх позовних вимог. Так, дійсно вироком Макарівського районного суду достовірно встановлено та не підлягає доказуванню те, що 07 травня 2012 року близько 08 години на 67 км+222 метри автодороги Київ-Чоп, що на території села Небилиця Макарівського району Київської області сталося дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів, а саме автомобіля самоскида марки КАМАЗ-55 102 реєстраційний номер [NUMBER], який належить громадянину [PERSON] яким керував водій [PERSON] та автобуса марки «Dаimler Chrysler 903.6 КА», яким керував позивач по справі та який належить йому. Також вироком суду засуджено водія [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено міру покарання. У мотивувальній частині вироку зазначено покази обвинуваченого [PERSON], подані ним під час судового процесу. Саме у своїх пояснення обвинувачений вказав на те, що неофіційно працював водієм автомобіля самоскида КАМАЗ у громадянина [PERSON], який являється приватним підприємцем. Відповідачем було подано довідку Черкаського районного центру зайнятості №06-16688 від 23.05.2014 року з якої слідує, що фізична особа [PERSON] не реєстрував в Черкаському районному центрі зайнятості трудові договори між працівником і фізичною особою. ( а.с. 30) Крім того, відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач як ФОП не зареєстрований. ( а.с. 31) Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових(службових) обов'язків. Проаналізувавши обставини викладені у позові, ті докази що були подані сторонами по справі суд приходить до висновку, що позивач не довів , що відповідач по справі має відповідати за завдану матеріальну та моральну шкоди спричинену його майну громадянином [PERSON] , оскільки жодних підтверджень трудових відносин між [PERSON] та [PERSON] , а також підтверджень виконання водієм [PERSON] трудових ( службових) обов'язків 07 травня 2012 року суду не було подано.

Outcome: dismissed