Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ФОП [PERSON], посилаючись на те, що 13.11.2014 року він уклав з відповідачем ФОП [PERSON] договір №116 купівлі-продажу, відповідно з яким він як продавець зобов»язався виготовити згідно графічного зображення та передати у власність комплект меблів, а саме меблеву стінку. Вартість замовлення відповідно до п. 4.2 договору складає 5 920,00 грн., згідно п. 4.3 вказаного договору позивач сплатив відповідачу 5 000,00 грн. Згідно до п. 4.5 договору відповідач зобов»язався виконати цю роботу на протязі 25 робочих днів з моменту оплати не менше 80% передплати вартості замовлення. Однак в передбачений в договорі строк відповідач [PERSON] замовлення не виконав і меблеву стінку позивачу не доставив. Позивач вказував на те, що він неодноразово особисто і по телефону звертався до відповідача, але останній весь час просив зачекати, запевняючи що стінку виготовлять, привезуть та встановлять. Відповідач уникає позивача, а тому позивач вирішив звернутися за захистом своїх прав до Білоцерківського міськрайонного суду в порядку цивільного судочинства. Позивач просив в судовому порядку розірвати договір № 116 від 13.11.2014 року укладений між [PERSON], та фізичною особою-під приємцем [PERSON]; стягнути з ФОП [PERSON] на користь позивача 5000,00 гривень, сплачених позивачем за виготовлення та доставку меблевої стінки; стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за договором № 116 від 13.11.2014 р. у розмірі 880,00 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000,00 гривень. В судовому засіданні позивач зменшив свої позовні вимоги та просив в судовому порядку розірвати договір №116 купівлі-продажу від 13.11.2014 року укладений між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON]; стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь [PERSON] 5 000,00 грн. сплачених по договору; стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь [PERSON] 5 000,00 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав свої зменшені позовні вимоги. Відповідач до суду не з»явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. В судовому засіданні 17.07.2015 року відповідач позов заперечував. Заслухавши пояснення сторін, покази свідка та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрований з 20.10.2008 року Реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ. В судовому засіданні також встановлено, що між ФОП [PERSON] та [PERSON] 13.11.2014 року було укладено письмовий договір №116 купівлі-продажу відповідно до якого ФОП [PERSON] виступив як Продавець, а [PERSON] як Покупець. Згідно до вказаного договору, ФОП [PERSON] зобов»язувався передати у власність [PERSON] комплект меблів, а саме: стінку, а [PERSON] зобов»язувався оплатити та прийняти у свою власність комплект меблів, а саме: стінку. Наведене підтверджується копією договору, поясненнями сторін. Згідно до п. 1.1. договору, Продавець передає у власність Покупця, а Покупець оплачує та приймає у свою власність комплект меблів, а саме: стінка. Відповідно до п. 1.2. договору, невід»ємними частинами цього договору є: графічне зображення товару з розмірами, специфікація, акт прийому-передачі. Згідно до п. 3.1. договору, Покупець зобов»язаний: перевірити та підписати графічне зображення товару та специфікацію по матеріалам. Внести передплату вказану в п. 4.3. У п. 3.1.1. договору вказано, що Покупець зобов»язаний підписати акт-прийому передачі товару. Відповідно до п. 3.1.2. б) договору, Покупець зобов»язаний після одержання товару, ретельно оглянути з метою виявлення ушкоджень, дефектів чи інших невідповідностей умовам договору. Підписати документ, підтверджуючий прийняття товару за кількістю ( акт прийому-передачі або ін. документ), в якому Покупець має вказати, що не має претензій щодо кількості товару. А в п. 3.1.2. в) вказаного договору зазначено, що Покупець зобов»язаний прийняти товар за якістю після його установки та підписати відповідний акт прийняття робіт. У випадку відмови Покупця від прийняття товару за якістю, про це зазначається в акті, що складається працівниками, які виконують установку товару та Покупцем. Згідно до п. 3.1.4. договору, зобов»язання Продавця за цим договором купівлі-продажу товару вважаються виконаними після складання відповідних актів. Відповідно до п. 4.2. договору, загальна вартість товару складає 5 920 грн. А в п. 4.3. договору зазначено, що оплата товару здійснюється на наступних умовах: 1-й внесок: Покупець зобов»язується виконати не менше 80% передплати від вартості товару вказаної в п. 4.2. Покупець проплатив 5 000 грн. 2-й внесок: Покупець зобов»язується сплатити остаточну суму, що залишилася після усного повідомлення про готовність замовлення. Після повної оплати за товар, Продавець протягом 3-х робочих днів зобов»язаний виконати доставку та монтаж товару. Згідно до п. 4.5. договору, термін виконання замовлення становить 25 робочих днів. А в п. 4.6 договору вказано, що строк виконання замовлення розпочинається після внесення передплати щонайменше 70% від загальної вартості товару, завершення всіх ремонтних робіт в примішенні, ознайомлення і підпису графічного зображення проекту, ознайомлення та підпису спеціифікації по матеріалам та після кінцевого обміру кімнати. Відповідно до п. 7.1 договору, цей договір вступає в дію з моменту його підписання сторонами та діє до виконання зобов»язань. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на виконання умов вищевказаного договору №116 купівлі-продажу від 13.11.2014 року проплатив ФОП [PERSON] 5 000,00 грн. Наведене підтверджується поясненнями сторін та копією розписки ФОП [PERSON] від 23.03.2015 року. В судовому засіданні встановлено, що 23.03.2015 року [PERSON] написав власноручно розписку [PERSON] в якій вказав наступне: Я, [PERSON] [NUMBER] прописаний за адресою [ADDRESS] паспорт виданий міським відділом МУГУ України №1 7 липня 2000 р. 13.11.14 згідно договору №116 від 13.11.14 отримав від [PERSON] згідно пункту 4.3 вищезазначеного договору суму в розмірі 5000,00 (п»ять тисяч) грн. Роботи зазначені в п. 1.1 в срок зазначений п. 4.5 не виконав по суб»єктивним причинам. Зобов»язуюсь виконати роботи згідно п. 1.1 до 31 березня 2015 р. Якщо в зазначений срок роботи не будуть виконані зобов»язуюсь повернути суму в розмірі 5000,00 грн. та компенсувати моральні збитки 5000,00. Згідно договору №116 та його п. 3 до покупця претензій не маю. Наведене підтверджується копією розписки, та поясненнями сторін, показами свідка [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] погодився із вказаною розпискою відповідача і таким чином до вказаного договору сторонами були внесені зміни щодо строків виконання відповідачем договору купівлі-продажу №116 укладеного сторонами 13.11.2014 року, а саме: що ФОП [PERSON] зобов»язується виконати роботи згідно п. 1.1. в строк до 31.03.2015 року, а також вказаний договір був доповнений, а саме: якщо в зазначений срок роботи не будуть виконані, то ФОП [PERSON] зобов»язується повернути суму в розмірі 5000,00 грн. та компенсувати моральні збитки 5000,00 грн. Наведене підтверджується копією розписки, та поясненнями сторін. В судовому засіданні встановлено, що ФОП [PERSON] до даного часу не виконав умови договору №116 купівлі-продажу від 13.11.2014 року і не передав у власність позивача комплект меблів, а саме: стінку. Наведене підтверджується поясненнями сторін, показами свідка [PERSON] При вирішенні вказаного спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) В ч. 1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов"язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. В ст. 22 ЦК України вказано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновленого свого порушеного права (реальні збитки). Згідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Крім того, згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Закон України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. із наступними змінами і доповненнями регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги /п.3/, а споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника /п.22/. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не виконані умови договору купівлі-продажу від 13.11.2014 року у встановлений строк, а вищевикладеним законодавством України передбачена в такому випадку відмова від договору або розірвання договору та відшкодування завданих збитків та моральної шкоди, про що зазначено вище в рішенні. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне розірвати договір №116 купівлі-продажу від 13.11.2014 року укладений між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] та стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь [PERSON] 5 000, 00 грн. сплачених останнім за вищевказаним договором Згідно ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної /немайнової/ шкоди. А в ч. 3 вказаної статті зазначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. З огляду на всі викладені вище обставини справи, суд прийшов до висновку про повне задоволення вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 грн. При цьому суд врахував те, що позивач хворіє і у 2013 році переніс операцію, що підтверджується копією виписки з історії хвороби №0256/13 «Київського міського центру серця», однак у зв"язку з неправомірною поведінкою відповідача по зобов"язанням перед позивачем останній змушений витрачати свої кошти, та свій час на захист своїх порушених прав, що призвело до зміни звичного для нього способу життя. А тому з огляду на вищевказане, та на розписку відповідача від 23.03.2015 року, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 5 000 грн. моральної шкоди. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо того, що позивач не виконав умови п. 4.3 спірного договору щодо сплати відповідачу 2-го внеску в сумі 920 грн. після усного повідомлення відповідача про готовність замовлення, а оскільки повна вартість товару не була оплачена позивачем, то відповідач не виконав доставку та монтаж товару. Суд вважає, що вказані заперечення спростовуються вищевикладеними доказами у справі а також показами свідка [PERSON] Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що відповідач не надав суду належні та безспірні докази на підтвердження своїх вищевказаних заперечень. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 22,23,509,525,526,530,610,611,612,626,629,655, 656 ЦК України, та ст.ст. 1,4,22 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved