Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він з 09.07.2009 року по 29.08.2013 рік працював на ВАТ Херсонський бавовняний комбінат пожежним (респіраторником) пожежної команди управління комбінату та водієм автотранспортних засобів пожежної команди управління комбінату. На день звільнення адміністрація ВАТ ХБК з позивачем не розраховувалась та на сьогоднішній день заборгованість по заробітній платі перед позивачем складає 13053,09 грн. Крім того вважає, що відповідач повинен йому виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в сумі 58853,84 грн. Незважаючи на неодноразові звернення до відповідача з вимогою провести остаточний розрахунок заробітної плати, коштів так і не отримав. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь заробітну плату та середній заробіток за час затримки розрахунку, а також моральну шкоду в сумі 8000 грн. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов. Представник відповідача у судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій позовні вимоги, щодо стягнення заборгованості з виплати заробітної плати в сумі 13053,09 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення в сумі 58853,84 грн. визнала в повному обсязі, щодо стягнення моральної шкоди в сумі 8000 грн. покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів в трудовій книжці з 09.07.2009 року по 29.08.2013 рік, позивач працював на ВАТ Херсонський бавовняний комбінат пожежним (респіраторником) пожежної команди управління комбінату та водієм автотранспортних засобів пожежної команди управління комбінату. 20.05.2013 року позивача звільнено у зв`язку з ліквідацією підприємства на підставі ст. 40 п. 1КЗпПУкраїни. 21.05.2015 року прийнято на роботу водієм автотранспортних засобів пожежної команди управління комбінату. 29.08.2013 року позивача звільнено за власним бажанням у відповідності до ст. 38 КЗпПУ. Згідно довідки № 4/34/25-14-800 від 20.05.2013 року, виданої ВАТ ХБК, заробітна плата позивача на день звільнення з підприємства з 20.05.2013 року складає: 8957,24 грн. Згідно довідки № 4/34/25-14-1020 від 29.08.2013 року, виданої ВАТ ХБК, заробітна плата позивача на день звільнення з підприємства з 29.08.2013 року складає: 4095,85 грн. Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, які повинні бути виплачені працівнику, проводиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено, в день звільнення розрахунок по заборгованості із заробітної плати позивачу не був сплачений. Нарахування середнього заробітку розпочинає свій перебіг з наступного дня за днем звільнення тобто з 30.08.2013 року. Згідно з ч. 2,3 п. 2 "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого Постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. термін розрахунку середньої заробітної плати складає останні два повних робочих місяці. Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки ВАТ "ХБК" №4/34/25-14-215 від 04.06.2015 р. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.05.2013 року по 29.08.2013 року складає 3143,56:31=101,41х70=7098,70 грн. та згідно довідки ХБК №4/34/25-14-216 від 04.06.2015 року середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 30.08.2013 року по 17.08.2015 року складає 3254,34:31=104,98х493=51755,14, отже сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача за час затримки проведення остаточного розрахунку складає: 58853,84 грн. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості із виплати заробітної плати в сумі 13053,09 грн. та середнього заробітку за весь період (час) затримки розрахунку при звільненні в сумі 58853,84 грн. позивачем доведені, обґрунтовані належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі. Шодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в сумі 8000 грн. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом вказаного положення, законною підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних) та з урахування інших обставин. У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином судом встановлено, що внаслідок невиплати відповідачем позивачу належної йому заробітної плати, останньому була спричинена моральна шкода, оскільки вищезазначені обставини поставили відповідача у скрутне матеріальне становище, унеможливили забезпечення нормального існування його та членів його сім"ї. Між тим, розмір визначений позивачем у 8000 грн. є завищеним. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер порушення прав позивача, істотність вимушених змін у його житті через тривалу невиплату заробітної плати та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав, приходить до висновку, що достатньою і справедливою буде компенсація моральної шкоди в розмірі 800 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 727,06 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial