Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

До суду звернулась позивачка з позовом до відповідача про визнання права власності на майновий пай в порядку спадкування за заповітом. Просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, а саме на: майновий пай у пайовому фонді майна колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченко, реорганізованого в ПОСП "Мир», с. Сахутівка Корюківського району Чернігівської області, у розмірі 3 468,00 грн. (три тисячі чотириста шістдесят вісім грн. 00 коп.) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , однак через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно. Позивач належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні вимог позивачки. Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [INFO] помер цивільний чоловік її матері [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть та довідкою Корюківської міської ради (а.с. 13-15). [PERSON] за життя була членом колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка; відповідно до списку колишніх членів КСП ім. Шевченко, с. Сахутівка, які мають право на майновий пай, затвердженого загальними зборами колишніх членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченко с. Сахутівка від 19 квітня 2001 року, набула права власності на майновий пай, частка якого визначена в розмірі 3 468,00 грн. (три тисячі чотириста шістдесят вісім грн. 00 коп.); згідно запису у журналі обліку Свідоцтв про право на майновий пай реорганізованого КСП ім. Шевченко [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що підтверджується листом Корюківської міської ради від 20.12.2019р. №4020/04-03 (Додаток 9). [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належало йому на день смерті і на що він за законом мав право, заповів [PERSON] . Заповіт складено в с. Тютюнниця Корюківського району Чернігівської області другого липня дві тисячі сьомого року, підписано [PERSON] особисто та посвідчено Ткаченко Світланою Василівною, секретарем виконавчого комітету Тютюнницької сільської ради Корюківського району Чернігівської області, зареєстровано в реєстрі за №13 (а.с. 16). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44759285, виданого 12.08.2016р. Чернігівською філією державного підприємства «Національні інформаційні системи, заповіт зареєстровано в Спадковому реєстрі 12.08.2016 р. за номером 59360315. На день відкриття спадщини разом з [PERSON] проживала [PERSON] , що до дня смерті [PERSON] перебувала з ним у незареєстрованому шлюбі. [PERSON] після смерті цивільного чоловіка не зверталася за видачею свідоцтва про право власності на частку в спільному майні та не претендувала на обов`язкову частку у спадщині. Єдиним власником заповіданого майна після смерті [PERSON] є [PERSON] , інші спадкоємці в заповіті відсутні; спадкоємців, що претендують на обов`язкову частку у спадщині, немає. Позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , однак через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно. У 2017 році позивачка зверталась до Корюківського районного суду з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай) по колишньому сільськогосподарському підприємству ім. Шевченко, с. Сахутівка Корюківського району Чернігівської області, що належала [PERSON] . Рішенням Корюківського районного суду від 03 лютого 2017 року у справі №736/114/17 вимоги [PERSON] задоволено повністю та визнано за [PERSON] , право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай) площею 5,33 га по колишньому сільськогосподарському підприємству ім. Шевченко, с. Сахутівка, Корюківського району Чернігівської області, що належала [PERSON] (Додаток 10). При поданні позову про визнання права власності на вказану земельну частку (пай) по колишньому сільськогосподарському підприємству ім. Шевченко позивачка не заявляла вимоги про визнання права власності в порядку спадкування на майновий пай, що належав [PERSON] до дня його смерті, оскільки у неї не було документів на підтвердження наявності у померлого [PERSON] майнового паю та на дату звернення до суду у 2017 році не виникало питання щодо розпорядження (відчуження) успадкованим майновим паєм. У зв`язку з цим позивачка змушена звернутися до суду за вирішенням питання про визнання права власності на вказаний майновий пай у порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1, 3 ст. 136 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, врахувавши майновий стан сторони, своєю ухвалою відстрочив сплату частини судового збору у сумі 420 грн. 40 коп. до ухвалення судового рішення у справі. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, несплачену позивачем частину судового збору в розмірі 420,40 грн. суд вважає за можливе віднести на рахунок держави. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved