Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 19 лютого 2015 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його наступним. [INFO] року померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 2,24 га, кадастровий номер 5320681000:00:003:0336,передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Бугаївської сільської ради. Він є спадкоємцем майна померлої за заповітом. В зв'язку з оформленням спадщини виявилося, що при житті [PERSON] виготовила всю необхідну технічну документацію на спадкову земельну ділянку таотримала державний акт про право власності на неї серії ПЛ № 187773 від 02.02.2006 року, проте, даний державний акт втрачено. Через відсутність правовстановлюючого документу Градизька державна нотаріальна контора відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину зазначеного майна. Посилаючись на викладене, позивач прохав суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на вказану земельну ділянку. В судове засідання позивач [PERSON], не з»явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує. Представники відповідачів - Бугаївської сільської ради, Глобинської райдержадміністрації, представники третіх осіб - відділу Держземагенства у Глобинському районі, Градизької державної нотаріальної контори, Реєстраційної служби Глобинського РУЮ, третя особа - [PERSON] в судове засідання не з"явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, вказали, що позов визнають, заперечень щодо його задоволення не мають. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв»язку встановив наступне. [INFO] року померла [PERSON]. За життя - 20 червня 2013 року, вона склала заповіт, посвідчений секретарем Бугаївської сільської ради Глобинського району Андрейченко М.А. за реєстровим № 16, згідно якого усе належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла - [PERSON]. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Градизька державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 187773 виданого 02 лютого 2006 року, проте, за невідомих обставин його втрачено. Відділ Держземагенства у Глобинському районі довідкою від 17 лютого 2015 року № 29-1609-0.4-211/2-15 підтвердив, що такий державний акт дійсно видавався на ім»я [PERSON], грошова оцінка земельної ділянки становить 11171,00 грн. (без урахування коефіцієнта індексації). Зі змісту ст.126 Земельного Кодексу України вбачається, що єдиним документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку є державний акт. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно досліджено судом завіреної копії спадкової справи за № 32/2015, заведеної державним нотаріусом Градизької держнотконтори вбачається, що [PERSON] в установлений законом строк прийняв спадщину за заповітом після померлої [INFO] року [PERSON] Відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Це означає, що видача втраченого документу на ім»я [PERSON] неможлива, а тому спір може бути вирішено лише в судовому порядку. Встановивши, що на момент відкриття спадщини спадкодавець [PERSON] мала право власності на земельну ділянку, а [PERSON] вчасно прийняв спадщину за заповітом, суд прийшов до висновку, що його позов підлягає задоволенню. Визнання права власності на земельну ділянку за позивачем не оспорюється відповідачами та не порушує прав чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved