Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить визнати відповідача, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS], усунути йому перешкоди в користуванні та розпорядженні належної йому на праві власності квартири, примусово знявши відповідача з реєстрації по вище зазначеній адресі. Позов мотивований тим, що відповідач не є родичем, ні знайомим позивача, не проживає за місцем реєстрації з 2006 року, реєстрація відповідача заважає позивачу користуватись належною йому квартирою, оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою, підтримавши позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі, погоджуючись на розгляд справи заочно.(а.с.35). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Так, судом, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, відповідачу надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, однак, відповідно до повернутих поштових повідомлення вони повернулися без вручення, з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до відповіді Виконавчого комітету Роздільнянської міської ради Одеської області від 31.01.2017 року на лист Роздільнянського районного суду Одеської області про сповіщення ними відповідача [PERSON] про день та час слухання справи, відповідач за зазначеною адресою не проживає (а.с.47). У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.(а.с.30-31). Третя особа - Роздільнянський РС ГУ ДМС України в Одеській області до суду не з'явився, про причини не явки суд не повідомили, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. До суду надійшла заява згідно якої вони просять розглядати справу за відсутністю їх представника.(а.с.22). В порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди представника позивача. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви учасників справи, давши оцінку обґрунтованості заявлених вимог, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [NUMBER], зареєстрованої в реєстрі за №1818, приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Патраманською Л.М. (а.с.4). Зазначене свідоцтво у встановленому порядку зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою 66907025 від 30.08.2016 року.(а.с.5). 26.08.2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Патраманською Л.М., була проведена державна реєстрація права власності за приватною формою власності на спірну квартиру.(а.с.6). Також окрім цього право власності [PERSON] на спірну квартиру підтверджується технічним паспортом виданим на його ім'я від 06.06.2016 року.(а.с.7;8). Таким чином, позивач є власником квартири [ADDRESS], а тому має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні своєю власністю. Реєстрація відповідача за зазначеною адресою розташування спірної квартири підтверджується домовою книгою для реєстрації громадян, проживаючих в квартирі та довідкою виконавчого комітету Роздільнянської міської ради Одеської області.(а.с.9-11;12). Після отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру йому стало відомо, що в його квартирі зареєстрований [PERSON], який був зареєстрований там за згодою спадкодавця, мати позивача - [PERSON], яка на даний час померла, реєстрація йому була потрібна для його працевлаштування. Факт відсутності за даним місцем реєстрації більше року відповідача [PERSON] підтверджується заявами сусідів позивача [PERSON]: [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що відповідач [PERSON] в квартирі ніколи не проживав та не проживає по теперішній час, про що був складений відповідний акт.(а.с.32-34). Також судом встановлено, що сторони по справі не перебувають в договірних відносинах, договору найму жилого приміщення між ними не укладалося, позивач своєї згоди на реєстрацію відповідача за вказаною адресою не надавав, в належній позивачеві [PERSON] квартирі відповідач не проживає без поважних причин, витрат на утримання будинку не несе, будинок для проживання не використовує, а тому втратив право користування вказаним житлом. Відповідач не є членом сім'ї позивача. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ст.321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові №6-92цс15 від 27 травня 2015 року, передбачений статтею 391 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядженням своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем. Пунктом 33 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. П.34 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що усунення перешкод у здійсненні права власності та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад ст.ст.71,72,116,156 ЖК УРСР; статті 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК УРСР, передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] втратив право на проживання в квартирі [ADDRESS], так як не використовує квартиру для проживання більше 11-ти років. Суд вважає, що право на користування квартирою відповідач втратив з 2006 року. Як власник квартири [PERSON] реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження власним майном не може через реєстрацію в його квартирі сторонньої особи [PERSON] Дане рішення суду є підставою для зняття відповідача [PERSON], з реєстрації за адресою [ADDRESS], так як він втратив право на користування житлом в зв'язку з не проживанням тривалий час за місцем реєстрації. Судовий збір по справі складає 551,20 грн., який сплачено позивачем при зверненні до суду в повному обсязі. На підставі ст.391 Цивільного кодексу України, ст.9,71,72,150 Житлового кодексу України,

Outcome: approved