Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, посилаючись на те, що він в грудні 2013 року надав згоду на реєстрації у будинку, який належить позивачу на праві приватної власності за адресою [ADDRESS], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що їм потрібна була реєстрація для працевлаштування. З 2013 року по теперішній час відповідачі по зазначеній адресі не проживають, місце їх проживання позивачу не відоме, він просить суд визнати даний осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки він має намір отримати субсидію. Позивач у судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву про слухання справи без його участі, на позовних вимогах наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом подачі оголошення в газеті «Одеські вісті», про причини неявки не повідомили. Зі згоди позивача, та відповідно до положенням ст.224 ЦПК України 22.08.2017 року судом було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1ст.197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1, 3ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено наступне: житловий будинок за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу, що підтверджується копією договору купівлі-продажу та копією технічного паспорту на будинок. З довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщені осіб, виданої Баранівською сільською радою, вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстрований позивач, та відповідачі, які з 2014 року по даний час не проживають там, в вищевказаному будинку позивач проживає один. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зіст..71 ЖК України, при відсутності наймача або членів його сім»ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Право членів сім"ї власника будинку користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є. Із припиненням права власності особи або втратою статусу члена сімї власника втрачається й право користування жилим приміщенням у цієї особи. На теперішній час відповідачі не є членами сім'ї власника будинку, відсутні за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік, позивач не може володіти, користуватися та розпоряджатися будинком, тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування будинком. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з наведеного, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи доказами, які прилучені до матеріалів справи, у відповідності до ст..72 ЖК України згідно якої в судовому порядку особа може бути визнаною такою , що втратила право користування житловим приміщенням, тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст.10,60ЦПК України.

Outcome: approved