Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення. Позов мотивовано тим, що 19 липня 1995 року між нею та відповідачем, укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Івано- Франківського міського управління юстиції, про що вчинено запис за № 863. В шлюбі народилося п'ятеро спільних дітей. З часу одруження всі члени нашої сім'ї проживали і зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS]. На підставі рішенням Івано-Франківського міського суду шлюб між сторонами розірвано 14.05.2016 року. Незважаючи що шлюб розірвано, позивач продовжувала разом з дітьми проживати у вказаній квартирі. Проте в листопаді 2016 року відповідач [PERSON] вигнав її разом з дітьми з квартири та поміняв замок у вхідних дверях, внаслідок чого позивач не має можливості потрапити в квартиру. Просить зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні квартирою та вселити її у квартиру. Відповідач [PERSON] (позивач за зустрічним позовом) 08.11.2017 року подав зустрічну позовну заяву до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зняття з реєстрації. Позов мотивовано тим, що позивач за зустрічним позовом фактично являється власником кварти [ADDRESS]. З жовтня 2015 року [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], не проживають спільне господарство не ведуть фінансово не допомагають. Відповідач тривалий період часу проживає в своїх батьків за адресою: [ADDRESS]. Оскільки відповідача у спірній квартири не проживають більше шести місяців, не оплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймають участь у спільному побуті, просить їх визнати такими, що втратили право користування нею. Ухвалою суду від 09.11.2017 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зняття з реєстрації прийняти обєнано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення, та прийнято до спільного розгляду. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та просили його задовольнити з підстав викладених у ньому та відмовити у задоволенні зустрічного позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення первісного позову та просили задовольнити зустрічний позов з підстав, викладених у ньому. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 19.07.1995 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.05.2016 року. Від шлюб мають п'ятеро спільних дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Як вбачається із довідки №02-02/3466 про склад сім'ї або зареєстрованих осіб у житловому будинку/квартирі видану 25.10.2017 р. КП Муніципальна інвестиційна управляюча компанія, за адресою [ADDRESS], про те, що до складу сім'ї/зареєстровані входять: [PERSON] (не зареєстрований) - уповн.власник (осн.кв.найм), [PERSON], [INFO] (онук), [PERSON], [INFO] (син), [PERSON],[INFO] (невістка), [PERSON], [INFO] (дочка), [PERSON], [INFO] (онук), [PERSON], [INFO](онука), [PERSON], [INFO](онука), [PERSON], [INFO] (онук), [PERSON], [INFO] (онука). Так, відповідно до вимог ст. 1 ЖК України громадяни України мають право на житло. Відповідно до вимог ст. 9 ч. 4 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до вимог ст. 64 ч. 2 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до вимог ст. 29 ч. 4 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України №2 від 12.04.1985 року (зі змінами) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (внаслідок неправомірної поведінки членів сім'ї, інше) суд може продовжити пропущений строк. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується наданими доказами, позивач за первісним позовом [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми не проживає у спірному житлі з листопада 2016 року у зв'язку з тим, що її колишній чоловік [PERSON] чинить у цьому перешкоди, зокрема змінив вхідний замок на дверях до квартири та не допускає позивача з дітьми у цю квартиру. З цього приводу позивач неодноразово зверталася до Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області. Посилання відповідача в обгрунтування зустрічного позову на статті 317,319, 383,386, 405, оскільки він є власником спірної квартири, та не надав суду відповідних підтверджуючих документів. Таким чином, позовні вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON] про визнання його колишньої дружини та неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування жилим приміщенням із зобов'язанням зняти їх з реєстрації задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем не доведено суду належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами того факту, що [PERSON] разом із неповнолітніми дітьми не проживає у спірній квартирі без поважних причин та самовільно залишила житло, а сторони мають право користуватися жилим приміщенням нарівні, бо іншої угоди про порядок користування цим приміщенням між ними не укладено, а припинення сімейних відносин не позбавляє [PERSON] разом із неповнолітніми дітьми права користування та проживання у займаному приміщенні. Що стосується вимог про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], то такі вимоги підлягають до задоволення, оскільки остання вийшла заміж та переїхала на проживання до помешкання свого чоловіка в село Кукільники, Галицького району, чого не заперечила в судовому засіданні [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Outcome: dismissed