Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS], власником якого вона є. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житло від 15.12.1993 року та договору купівлі-продажу частини квартири від 09.03.2002 року вона є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] разом з позивачем зареєстрований у квартирі, але з травня 2015 року за місцем реєстрації не проживає, добровільно знятися з реєстрації відмовляється. Позивачка просить суд визнати [PERSON] особою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Сторони в судове засідання не зявилися. Від позивача надійшла заява, в якій вона позов підтримує та просить його задовольнити, не просила стягувати понесені нею судові витрати. Відповідач у своїй письмовій заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності . Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в підготовчому судовому засіданні з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: позивач [PERSON] є власником квартири, яка розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло від 15.12.1993 року та договору купівлі-продажу частини квартири від 09.03.2002 року. Згідно довідки ( акту обстеження), складеного депутатом Красноградської міської ради [PERSON] 17.03.2018 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], але фактично [PERSON] [ADDRESS] не проживає з травня 2015 року. Відповідно до положень ч.1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член власника сім"ї втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В правових позиціях, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від.12.04.1985 року з наступними змінами "Про деякі питання,що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або членів його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, обовязковою умовою\~ \~ для визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є її відсутність в житловому приміщенні\~протягом року без поважних причин . Із змісту позову вбачається, що [PERSON] не проживає в спірній квартирі більше 3 років з власної волі, його речі за місцем проживання відсутні, а позов пред'явлено до суду у березні 2018 року. Відповідач не проживає у квартирі позивача більше року з власної волі, а своєю реєстрацією у житлі порушує права позивача як власника на користування та розпорядження майном, захист, якого передбачений ст. 391 ЦК України. В ст.82 ЦПК України зазначено, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином суд вважає, що враховуючи визнання позову відповідачем, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання [PERSON] особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved