Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

В лютому 2019 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд, постановити рішення яким визнати відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №1772 від 16.10.2013 року ним було отримано у власність Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 200,0 кв.м., в тому числі житловою площею 101,1 кв.м. Інша частина будинку належала [PERSON] , яка відповідно до договору купівлі-продажу від 13.08.2018 р., зареєстрований в реєстрі №790, приватним нотаріусом Київського міського нотаріальногоо округу Мухою О . О., продала частину будинку по [ADDRESS] позивачу [PERSON] , в зв`язку з чим позивач є власником всього будинку. 13.08.2018 р., [PERSON] звільнила зазначену частину будинку та була знята з реєстрації, однак на даний час залишився зареєстрованим її син [PERSON] , який 13.08.2018 р. разом з [PERSON] звільним Ѕ частину будинку. Відповідач [PERSON] не бажає самостійно знятись з реєстрації, місце його проживання наразі не відоме, тому позивач вимушений був звернутись до суду з зазначеним позовом, оскільки позивач не може отримати субсидію, через реєстрацію [PERSON] , яка перешкоджає це зробити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в матеріалах справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутність, відзиву на позовну заяву суду не надав. Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив та не подав до суду відзив, а позивачка просила слухати справу у її відсутність, суд вважає можливим розглянути дану справу відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом №1772 від 16.10.2013 р., [PERSON] отримал у власність Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 200,0 кв.м., в тому числі житловою площею 101,1 кв.м. Інша частина, тобто Ѕ житлового будинку [ADDRESS] належала [PERSON] відповідно до рішення народного суду Києво-Святошинського району Київської області від 19.10.1960 р., справа №2-679/60. Станом на 13.08.2018 р. було зареєстровано: [PERSON] , [PERSON] та її син [PERSON] , 1969 року народження. Відповідно до договору купівлі-продажу від 13.08.2018 р., зареєстрований в реєстрі №790, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макухою О.О. , [PERSON] Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] продала позивачу [PERSON] , в зв`язку з чим він став власником всього будинку. 13.08.2018 р., [PERSON] звільнила зазначену частину будинку [ADDRESS] , та була знята з реєстрації місця проживання в зазначеному будинку. Однак, [PERSON] , який 13.08.2018 р. разом з [PERSON] звільнив Ѕ частину будинку залишився зареєстрований в вищезазначеному будинку. Місце проживання [PERSON] наразі не відоме позивачу, а його реєстрації в будинку перешкоджає [PERSON] оформити субсидію. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , який є сусідом сторін, підтвердив суду обставини викладені в матеріалах справи, вказував на те, що відповідача бачив останній раз декілька років назад. Також допитаний в якості свідка, [PERSON] , який є батьком дружини позивача, та тимчасово проживає в будинку по [ADDRESS] , підтвердив суду обставини, що відповідач не проживає в будинку [ADDRESS] , особистих речей в будинку його не має, та жодного разу в будинку його не бачив. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Аналогічне визначене статтею 321 ЦК України щодо непорушності права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В частині 1 ст.316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно частини 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А у відповідності до частини 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім цього, відповідно до частини 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В статті 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. У п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р. № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України зазначено, що у справах визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню

Outcome: approved