Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

В листопаді 2014 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 10 жовтня 2012 р. між позивачем та відповідачем було укладено в усній формі договір щодо надання посередницьких послуг в отриманні грошової позики в сумі 1 500 000 грн.. По домовленості з відповідачем, позивач з козятинського відділення АКБ «Приват Банк», 17.10.2012 р. перерахував відповідачу на картковий рахунок № [NUMBER] грошові кошти в сумі 28 000,00 грн., з метою пошуку клієнта для оформлення договору позики і як винагороду по вирішенню до даного питання. 29 листопада 2012 р. відповідачу була надана претензія від 15.11.2012 р. Відповідач через представника позивача передав 4 000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості. Станом на 29.11.2012 р. заборгованість становила 24 000,00 грн.. Станом на 17 листопада 2014 р. умови усного договору, щодо надання посередницьких послуг в отриманні грошової позики в сумі 1 500 000 грн. залишаються не виконані, а борг у розмірі 24 000,00 грн. не повернений. Посилаючись на вищевикладене та норми закону, позивач просив суд: стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 24 000 грн. та судові витрати. В судове засідання представник пердставник позивача не з»явився. Звернувсь до суду із заявою про слухання справи у його відсутність. Позов підтримав, просив суд задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання, не з"явилася, про день слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч.3, ст.. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 10 жовтня 2012 р. між позивачем та відповідачем було укладено в усній формі договір щодо надання посередницьких послуг в отриманні грошової позики в сумі 1 500 000 грн.. По домовленості з відповідачем, позивач з козятинського відділення АКБ «Приват Банк», 17.10.2012 р. перерахував відповідачу на картковий рахунок № [NUMBER] грошові кошти в сумі 28 000,00 грн., з метою пошуку клієнта для оформлення договору позики і як винагороду по вирішенню до даного питання. 29 листопада 2012 р. відповідачу була надана претензія від 15.11.2012 р. З боргом відповідач погодився і передав через представника позивача 4 000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості, про що свідчить запис на претензії, копія якої наявна в матеріалах справи. Отже, заборгованість станом на 29.11.2012 р. становила 24 000,00 грн.. Станом на 17 листопада 2014 р. умови усного договору, щодо надання посередницьких послуг в отриманні грошової позики в сумі 1 500 000 грн. залишаються не виконані, а борг у розмірі 24 000,00 грн. не повернений. На сьогоднішній день відповідач борг не повернула та повертати відмовляється. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання згідно вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України суд судові витрати покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved