Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, на обґрунтування якого вказав, що 29.01.2008 року між ВАТ «Родовід банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №СК-206-000071/1-2008, за умовами якого відповідачу [PERSON] було надано споживчий кредит у розмірі 10909 грн. шляхом відкриття карткового рахунку з оформленням платіжної картки, з кінцевим терміном повернення кредиту до 29.01.2010 року з щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,10% річних та плати за обслуговування споживчого кредиту у розмірі 2,65% від суми наданого споживчого кредиту згідно з встановленим графіком. Договором було передбачено, що у разі порушення умов договору щодо погашення кредиту та сплати відсотків позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1,6% від суми простроченого платежу. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав повністю, перерахувавши відповідачеві грошові кошти на картковий рахунок у повному обсязі. Позивач зазначив, що позичальником умови кредитного договору не виконані. Станом на 04.07.2014 року розмір заборгованості за кредитним договором становив 156732,14 грн., з яких: 3041,22 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, нарахована пеня за прострочення основного боргу у розмірі 153690,92 грн. Виходячи з наведеного, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» суму заборгованості за кредитним договором №СК-206-000071/1-2008 у розмірі 156732,14 грн., а також понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1567,32 грн. До початку судового засідання від представника позивача надійшла суду заява з проханням розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, до його початку надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності. Позовні вимог визнала частково, просила застосувати позовну давність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Родовід Банк» / копії статутних документів/. 29.01.2008 року між Відкритим акціонерним товариством „Родовід Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір СК-206-000071/1-2008 / а. с. 5 - 13/, за умовами якого останній було відкрито картковий рахунок та надано кредит у розмірі 10909 грн. на споживчі цілі зі сплатою 0,1% річних та кінцевим терміном повернення кредиту 29.01.2010 року. Відповідно до п. 2.14 Договору щомісячна плата за обслуговування споживчого кредиту становить 2,65% від суми наданого кредиту. Згідно п 4.1.23 Договору за порушення строків погашення кредиту, сплати відсотків, внесення плати за користування кредитними коштами, банк має право стягувати з позичальника пеню за кожен день прострочки у розмірі 1,6% від суми простроченого платежу, якщо інший розмір пені не встановлений тарифами. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 04.07.2014 року розмір заборгованості за кредитним договором становив 156732,14 грн., з яких: 3041,22 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, нарахована пеня за прострочення основного боргу у розмірі 153690,92 грн./ а. с. 17 - 18- розрахунок, а. с. 19 -27 - витяг з особового рахунку/. Доказів, що відповідачем було погашено вказану заборгованість за кредитним договором, суду протягом розгляду справи надано не було. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа / кредитор/ зобов'язується надати грошові кошти / кредит / позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно з ч.2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Згідно ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про доцільність часткового задоволення позову, оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що між ВАТ «Родовід банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та відповідачем дійсно існували договірні відносини, підставою для виникнення яких став кредитний договір СК-206-000071/1-2008 / від 29.01.2008 року. Внаслідок неповного повернення кредиту та несплати відсотків за користування ним виникла заборгованість за кредитом у розмірі 3041,22 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Окрім того, застосовуючи позовну давність щодо вимог про стягнення неустойки, визначаючи її розмір, який підлягає стягненню, суд вважає за доцільне зменшити заявлений розмір неустойки до розміру простроченого кредиту, що становить 3041,22 грн. При цьому суд керується положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно з якими розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тобто, в даному випадку, на думку суду, наявні обставини, які дають підстави застосувати до вимог позивача положення ч. 3 ст. 551 ЦК України. Крім того,з відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають судові витрати по сплаті судового збору. Виходячи з вищенаведеного відповідно до ст.ст. 257, 267, 526, 551, 625, ч.2 ст. 551, ч. 1 ст. 1050, ч.1 ст. 1054 ЦК,

Outcome: approved