Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Державного підприємства " Харківський електромеханічний завод» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі 21 566, 96 грн., середнього заробітку за увесь час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати у розмірі 128 грн.49 коп., обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що розрахунок з нею в день звільнення не проведено. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача через канцелярію суду надав заперечення на позовну заяву та просив суд частково задовольнити даний позов, посилаючись на те, що дійсно на даний час наявна заборгованість у підприємства по виплаті заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати у загальному розмірі 21 694 грн.96 коп. , не заперечує проти задоволення позову у цієї частині. Що до стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку , просить відмовити , посилаючись на те , що вини підприємства у затримки розрахунку немає , підприємство збанкрутіло. Також звертає увагу суду, що працівник може визначити остаточну суму вимог тільки після фактичного розрахунку. На даний час підприємство ще не виплатило позивачу заборгованість , тому і не може бути визначена сума середнього заробітку за увесь час затримки остаточного розрахунку. Представник відповідача не заперечував проти часткового задоволення позову. Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Наказом № 140-к від 01 серпня 2016 року [PERSON] було звільнено з охоронця за п.1 ст.40 КЗпП України . На час звільнення позивача у відповідача існувала заборгованість по виплаті [PERSON] заробітної плати за період з лютого 2016 року по серпень 2016 року в сумі 21 694,96 грн. Проте розрахунок по заробітній платі з позивачем не проведено в день звільнення (01 серпня 2016 року) та на день прийняття рішення судом , що підтверджується довідкою від 22.09.2016 року (а.с.4) Згідно довідки ( а.с.5 ) від 22.09.2016 року, середня заробітна плата позивача становить 6355 грн.07 коп. У відповідності до положень ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Згідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно до приписів ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 зазначеного Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від такої відповідальності (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29.01.2014 р. у справі № 6-144цс13). Відповідно до п.21 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» У справах, пов'язаних із вирішенням спорів про компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст.34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Згідно ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Враховуючи, що відповідач не виплачував позивачу заробітну плату, починаючи з лютого 2016 року по серпень 2016 року, то відповідно до закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», загальна сума компенсації, яку необхідно виплатити позивачу, складає 128 грн 49 коп. Абз.2 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі Порядок) передбачено, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюються нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчисляється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Як вбачається з довідки про нараховану та невиплачену заробітну середньоденний розмір заробітної плати позивача за два останні повні календарні місяці становить 6 355,07 грн. , а середньоденна заробітна плата - 6 355.07: 21,2 = 299 грн.77 коп. При визначенні кількості днів, які повинні бути оплачені позивачеві на підставі ст.117 КЗпП України при п'ятиденному робочому тижні, суд враховує число робочих днів з 01.08.2016 року по день прийняття рішення судом - 25.01.2017 року , що складає 5 місяців 17 днів . Сума середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні станом на 25.01.2017 р. складає 36 871,44 грн. ( 6 355 грн.07 коп. х 5 місяців + 299 грн.77 коп. х 17 днів ). З огляду на вищевикладене суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 585 грн. 66 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved