overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

До суду надійшла заява [PERSON] , зацікавлена особа: Новояричівська сільська рада Кам"янка-Бузького району Львівської області про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатним та встановлення над ним опіки. В обгрунтування заяви [PERSON] зазначає, що її брат [PERSON] , [INFO] , згідно з медичними документами страждає на органічне пораження головного мозку змішаного генезу. В зв`язку з тим, що [PERSON] внаслідок хвороби неусвідомлює значення своїх дій, не керує ними та потребує постійного стороннього догляду заявник просить суд у визначеному законом порядку визнати його недієздатним та встановити над [PERSON] опіку, призначивши її його опікуном. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримали повністю, просили суд заяву задоволити. Представник заінтересованої особи Новояричкої селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області в судове засідання не з`явився, але телефонограмою повідомили про розгляд справи за відсутності їх представника, протии позову не заперечують. Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. [PERSON] народився [INFO] в с.Новий-Яричів Кам`янка-Бузького району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 04.02.1972. Згідно з витягу з медичної картки стаціонарного хворого № 64 від 15.05.2019, [PERSON] , [INFO] на даний час потребує сторонній нагляд та допомоги, здатність до самообслуговування втрачено.діагноз Органічне пораження головного мозгу змішаного генезу (травматичного та інтоксикаційного генезу) з інтелектуально- легестичними розладами пам`яті. Згідно з висновку судово-психіатричного експерта №359 від 30.08.2019 стверджується, що [PERSON] , [INFO] страждає хронічним , стійким психічним розладом у формі деменції внаслідок перенесеної черепно-мозгової травми, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Враховуючи, що судом встановлено факт психічного розладу в [PERSON] , який істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, то його потрібно визнати недієздатним. Відповідно до положень ч. 1 ст.60 ЦК України та ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд ухвалючи рішення про визнання фізичної осиби недієздатною встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Вирішуючи питання про призначення опікуна [PERSON] суд виходить з наступного. Враховуючи те, що судом не встанолено будь-яких обставин, які б перешкоджали призначенню [PERSON] опікуном , то суд дійшов до висновку, що заявницю потрібно призначити опікуном [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

До суду надійшла заява [PERSON] про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі №2-1153/08 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів . Судове провадження по зазначеній справі було втрачене через військові дії в м.Луганськ та проведення антитерористичної операції на окупованій території Луганської області. Відповідно до ст. 402 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому ЦПК України. Згідно ст. 403 ЦПК України, втрачене судове провадження в цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду. До суду звернувся позивача з заявою про відновлення втраченого провадження. Сторона надала суду копії документів втраченого провадження. У судове засідання 02.09.2016 року по справі про відновлення втраченого судового провадження сторони не з"явились. Дослідивши надані матеріали по відновленню втраченого провадження, з яких вбачається, що рішенням Артемівського районного суду міста Луганська від 29 лютого 2008 року по справі № 2-1153/08 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено повністю, суд дійшов висновку, що зібрано достатньо даних, на підставі яких, можливо прийняти рішення про відновлення втраченого вищезазначеного судового провадження частково, а саме- судового рішення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

До суду надійшла заява [PERSON] про перегляд рішення суду у звяку із нововиявленими обставинами, згідно із якою Оратівський районний суд Вінницької області 28.01.2016 року виніс рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після набрання чинності зазначеним рішенням, 16.03.2016 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON]О, у Вінницькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі здали зразки букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи, де за заявою [PERSON] було проведено експертне дослідження, на вирішення якого поставлено питання чи являється [PERSON] біологічним батьком [PERSON]. Відповідно до висновку експертного дослідження № 5 від 23.03.2016 року [PERSON], [INFO], не може бути біологічним батьком [PERSON], [INFO]. Враховуючи зазначене, [PERSON] просить суд скасувати рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 28.01.2016 р., справу розглянути без його участі. [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з"явилась. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заяву [PERSON] про перегляд рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами слід задоволити, виходячи з наступного. Згідно із рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 28.01.2016 р. [PERSON] зобов»язаний сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до висновку експертного дослідження № 5 від 23.03.2016 року [PERSON], [INFO], не може бути біологічним батьком [PERSON], [INFO]. Приймаючи до уваги те, що [PERSON] рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 26.05.2016 року виключений як батько з актового запису про народження дитини [PERSON], на момент винесення рішення суду йому не були відомі істотні обставини, які мають значення для вирішення справи, а саме: [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] та згідно із законодавством не зобов»язаний платити аліменти на її утримання, суд прийшов до висновку, що рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 28.01.2016 р. слід скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. На підставі ст. ст. 213, 214, 215, 361, 365 ЦПК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на: легку розумову відсталість з поведінковими розладами, що обумовлює небезпеку для оточуючих. Згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 25.11.2016 року [PERSON] змінено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку до 30.11.2016 року. Згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 30.11.2016 року [PERSON] продовжено дію запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку до 17.12.2016 р. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дає у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 01.12.2016р. хворого [PERSON] було оглянуто комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, які підтвердили обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворого та його лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судовому засіданні не зміг усвідомлено висловити власну думку відносно своєї госпіталізації до психіатричного закладу. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] страждає на: легку розумову відсталість з поведінковими розладами, що обумовлює небезпеку для оточуючих. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 01.12.2016р., поясненнями представника лікарні, ухвалами Хмельницького міськрайонного суду від 25.11.2016 року та від 30.11.2016 року, відтак існують підстави визначені ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу". Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. На підставі ст.ст.14,17,22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] стаждає на: амнестичний розлад внаслідок атрофічного процесу речовини головного мозку, що не дає змоги самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дала у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 16.09.2014 р. хвору [PERSON] було оглянуто комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, які підтвердили обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворої та її лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судовому засіданні не змогла усвідомлено висловити власну думку відносно своєї госпіталізації до психіатричного закладу. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] хворіє на амнестичний розлад внаслідок атрофічного процесу речовини головного мозку, що не дає змоги самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 16.09.2014 р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 5921, відтак існують підстави визначені ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу". Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON], в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. На підставі ст.ст.14,17,22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] стаждає на: змішану судинну коркову та підкоркову деменцію з маячними розладами, який обумовлює іі безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дала у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 23.09.2014 р. хвору [PERSON] було оглянуто комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, які підтвердили обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворої та її лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судовому засіданні не змогла усвідомлено висловити власну думку відносно своєї госпіталізації до психіатричного закладу. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] стаждає на: змішану судинну коркову та підкоркову деменцію з маячними розладами, який обумовлює іі безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 23.09.2014 р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 6029, відтак існують підстави визначені ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу". Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON], в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. На підставі ст.ст.14,17,22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] стаждає на: параноїдну шизофренію з епізодичним типом перебігу, що не дає їй змоги самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, представляє безпосередню небезпеку для оточуючих. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дала у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 24.09.2014 р. хвору [PERSON] було оглянуто комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, які підтвердили обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворої та її лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судовому засіданні не змогла усвідомлено висловити власну думку відносно своєї госпіталізації до психіатричного закладу. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] стаждає на: параноїдну шизофренію з епізодичним типом перебігу, що не дає їй змоги самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, представляє безпосередню небезпеку для оточуючих. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 24.09.2014 р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 6106, відтак існують підстави визначені ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу". Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON], в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. На підставі ст.ст.14,17,22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] стаждає на: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, стан відміни з делірієм, внаслідок чого хворий не може підтримувати свої життєві потреби на рівні достатньому для життєдіяльності. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дав у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 18.12.2014р. хворого [PERSON] було оглянуто комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, які підтвердили обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворого та його лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судове засідання не доставлений в зв'язку з важкістю стану, що підтверджується заключенням ЛКК ХОПЛ № 4299 від 18.12.2014 року. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] стаждає на: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, стан відміни з делірієм, внаслідок чого хворий не може підтримувати свої життєві потреби на рівні достатньому для життєдіяльності. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 18.12.2014 р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № [NUMBER], відтак існують підстави визначені ст. 14 Закону України „ Про психіатричну допомогу". Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. На підставі ст.ст.14,17,22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає деменцію внаслідок хвороби Альцгеймера з пізнім початком процесу речовини головного мозку, що обумовлює безпорадність та неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дала у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 03.02.2015 р. хвора [PERSON] оглянута черговим лікарем та комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворого та її лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судовому засіданні не змогла висловити своєї позиції щодо запропонованої госпіталізації в ХОПЛ № 1. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] страждає деменцію внаслідок хвороби Альцгеймера з пізнім початком процесу речовини головного мозку. Під час обстеження хворий усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дав у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. Зазначене захворювання є тяжким, що обумовлює безпорадність та неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 03.01.2015 р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 857 відтак існують підстави визначені ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу". Тому хвора потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 17 Закону України "Про психіатричну допомогу", перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації.

Outcome: approved