Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач 20 лютого 2015 року звернулась в суд з позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений із відповідачем та зареєстрований 15 вересня 2007 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 842; просить також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки- [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісячно, з моменту звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць; стягнути з відповідача на її користь витрати на судовий збір. Зазначає, що у вересні 2007 року з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого народилась донька [PERSON], [INFO] року. Шлюбні стосунки припинені через протилежні погляди на шлюб та сім"ю, непорозуміння, які унеможливили подальше спільне проживання. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріально їй та їх спільній дитині не допомагає, участі у вихованні доньки не приймає, внаслідок чого не має можливості сама утримувати дитину. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, примирятись не бажає, щодо ухвалення заочного рішення не заперечувала . Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлявся належно, причини неявки суду не вказав, заяв на відкладення розгляду справи чи заперечень на позов не подавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторонами у вересні 2007 року було укладено шлюб, який зареєстровано Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 842 (а.с. 4). Шлюбні стосунки між сторонами припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спір про місце її проживання відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, враховуючи, що сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через протилежні погляди на шлюб та сім"ю, непорозуміння, які унеможливили подальше спільне проживання, намірів зберегти сім'ю у сторін не має, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Разом з цим з"ясовано, що неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає із позивачем та знаходиться на її утриманні і вихованні. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Як вбачається із матеріалів позовної заяви, відповідач має мінливий, нерегулярний дохід, доказів на спростування зазначеного відповідач не подав, тому суд приходить до висновку , що позивач правомірно клопоче про стягнення з батька дитини аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З"ясовано, що за станом здоров'я відповідач є працездатним, інших дітей, не має, а відтак суд вважає, можливим визначити розмір аліментів як і просить позивач -500 грн. Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст.ст. 88, 367 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача- 243,60 грн. внесеного нею ( за подачу позову про розірвання шлюбу) судового збору ( а.с. 1), на користь держави стягує з відповідача - 243,60 грн. судового збору та рішення суду допускає до негайного виконання.

Outcome: approved