overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 15.12.2014 року позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] у власність грошові кошти в сумі 6 000,00 доларів США, а відповідач зобов`язалась повернути позивачу таку ж суму грошових коштів з щомісячною сплатою 10% від суми позики, про що власноручно написала розписку. Відповідач свої зобов'язання до цього часу не виконала, грошові кошти позивачу не повернула. Позивач просить суд стягнути з відповідача неповернуту суму позики в розмірі 132 120,00 грн., еквівалент 6 000,00 доларів США, несплачені відсотки в сумі 118 908,00 грн. еквівалент 5 400 доларів США та судовий збір в розмірі 2 510,28 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, а тому у відповідності до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності та постановити заочне рішення по справі, проти чого не заперечує представник позивача. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] отримала в борг у позивача [PERSON] суму в розмірі 6 000,00 доларів США під 10% річних. Зобов`язалась віддавати відсотки щомісячно без затримки, про що власноручно 15.12.2014р. написала розписку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач свої зобов'язання до цього часу не виконав, грошові кошти позивачу не повернув, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню, а саме стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 6 000,00 доларів США (еквівалент 132 120,00 грн.), несплачені відсотки в розмірі 5 400,00 доларів США (еквівалент 118 908,00 грн.). Також на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 510,28 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 26.07.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 10 000,00 доларів США, що еквівалентно 79 930,00 грн., про що відповідач написав розписку та зобов'язався повернути борг до 10 березня 2012р. Відповідач свої зобов'язання до цього часу не виконав, грошові кошти позивачу не повернув. Позивач просить суд стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 79 930,00 грн., індекс інфляції 479,58 грн., 3% річних 3 796,67 грн. та судовий збір в розмірі 799,30 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, а тому у відповідності до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності та постановити заочне рішення по справі, проти чого не заперечує представник позивача. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 26.07.2011 року відповідач [PERSON] взяв в борг у позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 000,00 доларів США, які зобов'язався повернути 10 березня 2012р. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач свої зобов'язання до цього часу не виконав, грошові кошти позивачу не повернув. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі. Також на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір розмірі 799,30 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.01.2013р. за [PERSON] визнано право власності на транспортний засіб марки «SUZUKI GRAND VITARA», 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. Вже більше року відповідач відмовляється повернути позивачу транспортний засіб в добровільному порядку, що позбавляє позивача вільно володіти, користуватися і розпоряджатися транспортним засобом на власний розсуд. У зв`язку з чим позивач просить суд витребувати із незаконного володіння [PERSON] транспортний засіб марки «SUZUKI GRAND VITARA», 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] та передати його [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки спірний транспортний засіб зареєстрований за позивачем по справі, знаходиться у її володінні, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Суд вирішує справу, дотримуючись правил ст.ст.10,11,60 ЦПК України, вимоги яких судом роз"яснені учасникам розгляду справи неодноразово. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.01.2013р. поділено спільно нажите [PERSON] і [PERSON] як подружжям майно. Визнано за [PERSON] право власності на автомобіль «SUZUKI GRAND VITARA», 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], що зареєстрований за [PERSON] Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Станом на момент розгляду справи позивач та його представник не надали до суду доказів того, що спірний автомобіль знаходиться у незаконному володінні відповідача по справі, у зв»язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 07.06.2007 року вони зареєстрували шлюб, від шлюб дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося, мають різні погляди на життя, різні характери та різне сприйняття світу, в результаті чого виникали суперечки та сварки. Більше п"яти років однією сім"єю не проживають. Позивач в судове засідання не з'явився, у позовній заяві висловив прохання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з"явилася. Надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги повністю визнала. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. На підставі наданих суду доказів встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 07.06.2007 року відділом ДРАЦС по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 269.(а.с.4) Дітей від шлюбу немає. З позовної заяви вбачається, і цього не заперечує відповідачка, що сторони спільно не проживають протягом п"яти років, не підтримують сімейних відносин, шлюб існує формально. Заяви про надання строку для примирення подружжя не надавало. За таких обставин, суд дійшов висновку, що сім"я розпалася остаточно, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Шлюб можливо розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі зареєстрована відповідач [PERSON], яка не проживає за місцем реєстрації більше десяти років: після розірвання шлюбу його колишня дружина забрал особисті речі та виїхала у невідомому напрямкую Оскільки реєстрація відповідача створює перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю, просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а також зобов'язати Комсомольський районний відділ в м.Херсоні управління державної міграційної служби України в Херсонській області зняти [PERSON] із реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Суд вважає можливим слухати справу у відсутність відповідача, за матеріалами справи. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, надавши суду заяву прослухання справи у його відсутність. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 20.10.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], позивач є власником квартири [ADDRESS]. Право власності зареєстроване в Херсонському ДБТІ 20.10.1999 року за реєстровим № 372. Із довідки ТОВ «Україна» № 1201 від 27.03.2014 року вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою. Із акту від 31.03.2014 року слідує, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з 2004 року. Як пояснив позивач в судовому засіданні, відповідач є його колишньою дружиною, яка не проживає за місцем реєстрації останні 10 років. Оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає необхідним позов задовольнити, оскільки відповідач більше одного року не проживає в спірному житловому приміщенні та, в силу ст. 405 ч.2 ЦК України, втратила право користуватися жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який в квартирі не проживає значний період часу. Оскільки реєстрація відповідача створює перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю, просить суд усунути йому перешкоди у здійсненні права власності та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а також зобов'язати Комсомольський районний відділ державної міграційної служби України в Херсонській області зняти [PERSON] із реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим слухати справу у відсутність відповідача, за матеріалами справи. Представник відповідача - Комсомольського районного відділу державної міграційної служби України в Херсонській області - в судове засідання не з"явився, надав суду заяву прослухання справи у його відсутність. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, виданого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] від 26.02.2014 року, позивач є власником квартири [ADDRESS]. Згідно витягу від 26.02.2014 року, 26.02.2014 року право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Із довідки ОСББ «Таврія» від 15.03.2014 року вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою. Як пояснив позивач в судовому засіданні, відповідач є братом позаминулого власника квартири та не проживає за місцем реєстрації останні 5 років. Оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає необхідним позов задовольнити, оскільки відповідач більше одного року не проживає в спірному житловому приміщенні та, в силу ст. 405 ч.2 ЦК України, втратив право користуватися жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що зобовязання відповідач за договором кредиту не виконує. У судове засідання представник позивача зявився, підтримав позовні вимоги, надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Відповідач та представник у судове засідання з'явилися, заперечили проти позовних вимог. Вважають, що банком неправомірно нараховано відсотки по кредиту проте, відмовляються від права на проведення судово-бухгалтерської експертизи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 24.11.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування\~ кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 31 січня 2018 року розмір заборгованості склав 116252,36 грн., з яких заборгованість по кредиту 25540 грн., заборгованість по процентам 90712,36 грн. Вказані обставини підтверджуються: кредитним договором; розрахунком заборгованості. Згідно ст.1054 ЦК України "За кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом не беруться до уваги пояснення представника відповідача щодо неправомірного розрахунку банку про нарахування відсотків так, як зазначені обставини не підтверджуються жодними доказами крім цього, відповідач та представник відмовилися від проведення експертизи стосовно перевірки розбіжностей по нарахуванню процентів. Зважаючи на\~викладене суд\~приходить до\~висновку,\~що з\~відповідача на\~корить ПАТ\~КБ «ПРИВАТБАНК»\~підлягає стягненню\~ заборгованість 116252,36 грн., з яких заборгованість по кредиту 25540 грн., заборгованість по процентам 90712,36 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні ним судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 1762 гривні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з причин відсутності взаємопорозуміння вони часто з відповідачкою сварилися, що привело до неможливості спільного проживання. З квітня місяця 2013 року сторони разом не проживають. В цьому зв'язку позивач просив шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідачка у судове засідання не з"явилася. Судом вжиті всі можливі заходи для забезпечсення її явки шляхом повідомлень за місцем проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 вересня 1993 року. Судом встановлено, що з причин відсутності взаємопорозуміння сторони сварилися, що привело до неможливості спільного проживання. Разом сторони не проживають. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до аги наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що його незаконно звільнено з роботи згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул, оскільки за усі робочі дні з січня по 01.06.2012 року включно йому нараховувалася заробітна плата в повному розмірі. Зазначив, що відповідач згорнув виробничу діяльністьі з метою невиплати вихідної допомоги звільнив його за вищезгаданою статтею КЗпП України. Про причини звільнення з роботи дізнався 22.08.2013 року, коли отримав трудову книжку. Вважає, що діями відповідача йому спричинена моральна шкода, яку оцінює в розмірі 1 218, 00 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень. У судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з"явився. Від засновника ТОВ "Вуд Планет Груп" надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 25). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Позовні вимоги про скасування наказу № 7 від 01.06.2012 року щодо звільнення позивача з роботи за ст. 40 П 4 КЗпК України та запису № 46 у трудовій книжці [PERSON]. з внесенням нового запису у трудову книжку до задоволення не підлягають, оскільки у задоволенні таких відмовлено чинним рішенням Свалявського районного суду, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати Апеляційного суду Закарпатської області (а.с. 28 - 31). За правилами ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили недоказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав визвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За встановлених у справі обставин не доведено, що законні права позивача порушено і відтак правові підстави для задоволення вимоги про стягнення моральної відсутні. Положення ст. 233 КЗпП України передбачають, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору у справах про зміну дати і формулювання звільнення у тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивач пропустив встановлений трудовим законодавством строк звернення до суду з вимогою про захист свого права, поважних причин для поновлення цього строку не навів. За правовим змістом ст. 234 КЗпП України при пропуску строку, суд, при розгляді трудового спору повинен з"ясувати всі обставини справи. Однак, якщо має місце сплив строку звернення до суду, але вимоги безпідставні, необгрунтовані та недоведені, що встановлено судом, у позові слід відмовити з цих підстав.

Outcome: dismissed