Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту визнання батьківства щодо нього [PERSON], який помер 6 квітня 2015 року. В обґрунтування своїх вимог заявник вказував на те, що його батьки : [PERSON] та [PERSON] з 1953 року перебували у цивільному шлюбі, від якого 18 січня 1958 року народився він. Свідоцтво про його народження не містить визначення батьком [PERSON] Проте факт визнання останнім за життя свого батьківства по відношенню до заявника підтверджується довідкою Павелської сільської ради за даними якої ,він з дня народження проживав спільно однією сімєю з батьком, матірю,а після смерті матері,померлої 26 квітня 2012 року разом з батьком. Інших дітей окрім нього у батьків не було. Просив встановити факт визнання [PERSON] свого батьківства по відношенню до нього. Зазначав, що встановлення зазначеного факту йому потрібно для оформлення своїх спадкових прав після смерті батька,який залишив заповіт на його імя. В судовому засіданні заявник та його представник підтримали свої вимоги,обґрунтувавши їх викладеними в заяві обставинами. Зацікавлені особи - відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Андрушівського районного управління юстиції у Житомирській області,Павелська сільська рада Андрушівського району Житомирської області в судове засідання не з'явилися, направили заяви про розгляд справи у їх відсутність,проти задоволення заяви не заперечували. Заслухавши заявника, допитавши свідків [PERSON],[PERSON],які підтвердили викладені в заяві обставини, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено :заявник народився 18 січня 1958 року в с.Павелки Андрушівського району Житомирської області, про що Павелською сільською радою Андрушівського району Житомирської області вчинено актовий запис за № 4 від 27 січня 1958 року . В графі батьки вказана мати [PERSON] , дані про батька відсутні (а.с.8) [PERSON] померла 26 квітня 2012 року. [PERSON] помер 6 квітня 2015 року. З довідки Павелської сільської ради вбачається,що заявник з дня народження проживав спільно однією сімєю з батьком, матірю,а після смерті матері,померлої 26 квітня 2012 року разом з батьком. Інших дітей окрім нього у батьків не було.З копії заповіту [PERSON] вбачається,що останній заповів все своє майно заявнику. В даному документі міститься визначення родинних стосунків [PERSON] та заявника - "син" (а.с. 10). Об"єктивно визнання [PERSON] свого батьківства щодо заявника підтверджується поясненнями свідків [PERSON],[PERSON]І Таким чином.суд дійшов до висновку,що обставини,викладені в заяві підтверджені належними доказами та вважаються судом доведеними. Спірні правовідносини виникли з сімейних відносин та регулються настуними нормативними актами : Так,з 1 січня 2004 року набрав чинності Сімейний кодекс України, оскільки він не має зворотної сили, то до правовідносин, що виникли, судом застосовуються положення діючого на момент їх виникнення законодавства. Відповідно до ст. 3 Основ законодавства СРСР і союзних республік про шлюб та сім'ю, у тому разі коли дитина народилась до 1 жовтня 1968 року, її ймовірний батько помер і батьківство не було оформлене у добровільному порядку, факт визнання батьківства може бути встановлений у судовому порядку. За положеннями п. 3 абз. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006р. при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України. Згідно зі ст. 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Адже, відповідно до ст. 7 Указу Президії Верховної Ради УРСР від 29 грудня 1969 року Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР судове встановлення батьківства могло мати місце лише відносно дітей, що народилися після 1 жовтня 1968 року. До цього часу, інститутом права взагалі не було передбачене судове встановлення батьківства. Так, у ст. 32-1 Кодексу законів про сім'ю, опіку та актів цивільного стану Української РСР (у редакції Указу Президії Верховної Ради УРСР від 15 червня 1945 року) було визначено, що мати дитини, яка народила від особи, з якою вона не перебувала у шлюбі, не має права звертатися до суду з позовом про встановлення батьківства та стягнення аліментів з вказаної особи на утримання дитини.Разом з тим не заборонялось добровільне встановлення батьківства, як відносно дітей народжених до 1 жовтня 1968 року, так і після. Названим Указом зворотна дія закону була передбачена лише в одному випадку, жінка мала право звернутись до суду із заявою про встановлення факту визнання батьківства, якщо це визнання мало місце саме до 1 жовтня 1968 року, а потім ймовірний батько помер, й неможливо іншим шляхом встановити батьківство. Оцінивши докази в їх сукупності судом встановлений факт безперечного визнання [PERSON] свого батьківства щодо заявника саме до 01 жовтня 1968 року,встановлення зазначеного факту заявнику потрібно для оформлення своїх спадкових прав після смерті батька,який залишив заповіт на його імя,тому суд задовольняє заяву, втановлює факт визнання батьківства [PERSON] стосовно заявника та зобовязує відділ РАЦС реєстраційної служби Андрушівського районного управління юстиції у Житомирській області внести відповідні зміни в актовий запис про народження [PERSON] за № 4 від 27 січня 1958 року.

Outcome: approved