Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом обов»язкової частки у спадщині у розмірі 1/18 частини квартири [ADDRESS] після смерті спадкодавця [PERSON]. Вимоги мотивує тим, що внаслідок смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом від 22.12.1998 р., відповідно до якого остання заповіла на користь свого старшого сина - відповідача [PERSON] належну їй 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] були її три сина: він, відповідач та [PERSON], [INFO], який на час відкриття спадщини постійно проживав з матір»ю, був непрацездатним, мав статус інваліда 1 групи, тому мав право на обов»язкову частку незалежно від змісту заповіту, а саме у розмірі 1/18 частки квартири, оскільки заяву про відмову від спадщини не подавав, тому вважається таким, що фактично прийняв вказану обов»язкову частку у спадщині. 03.08.2012 року внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом від 22.08.2008 року, за яким він являється спадкоємцем. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті брата [PERSON] на 1/3 частину вказаної квартири він отримав 26.03.2013 року. На час відкриття спадщини після смерті заповідача [PERSON] він постійно проживав разом зі спадкодавцем за адресою [ADDRESS], відмову від спадщини не заявляв, подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину у повному обсязі шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном з дня смерті спадкодавця. На подану ним заяву до Сьомої Київської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на обов»язкову частку у спадщині належної [PERSON] у розмірі 1/18 частина квартири [ADDRESS] нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.12.2013 року на підставі того, що [PERSON] при житті не подавав заяву про прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON], чим не реалізував своє право на обов»язкову долю у спадщині. У зв»язку з викладеним звернувся до суду з даним позовом. Також позивачем подана уточнена заява з вимогами про стягнення з відповідача судового збору. Відповідачем був поданий зустрічний позов до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину квартири [ADDRESS], після смерті матері [PERSON]. Вимоги зустрічного позову мотивує тим, що [INFO] померла їхня мати [PERSON], яка за життя склала заповіт на його користь на спадкове майно, яким є 1/3 частина квартири [ADDRESS]. Інші 2/3 частини квартири належать [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.11.1998 року та на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У визначений законом строк він звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті матері до Сьомої Київської державної нотаріальної контори, тому вважається таким, що прийняв спадщину. Однак, прийнявши спадщину після смерті матері на 1/3 частину квартири, він не може реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом у нотаріальній конторі, оскільки оригінал свідоцтва про право власності на житло, яке підтверджує право власності померлої [PERSON] знаходиться у його брата [PERSON], який відмовляється надавати йому оригінал, так як не зацікавлений у тому, щоб він оформив на себе належну йому частину квартири, чим позбавляє його реалізувати право на користування, володіння та розпорядження своєю часткою житла. Доводи первісного позову вважає безпідставними з посиланням на те, що нотаріусом винесена постанова про відмову від вчинення нотаріальної дії від 05.12.2013 року, яка є законною та яку [PERSON] не оскаржував (а.с. 47, 47). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.04.2014 р. вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за заповітом були об"єднати в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування обов»язкової частки у спадщині (а.с. 56, 57). Також протокольною ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.04.2014 року було виключено із числа третіх осіб за первісним позовом Сьому Київську державну нотаріальну контору та залучено до участі у справі за обома позовами у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Реєстраційну службу Головного управління юстиції в м. Києві. В судовому засіданні позивач та його представник за первісним позовом підтримали позовні вимоги [PERSON] та обставини, викладені у заяві, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Представник [PERSON] заперечував проти задоволення первісного позову, зустрічний позов підтримав. Представник третьої особи Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з»явивя, про дату, час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, про причини неявки представника суд повідомлено не було. Суд, вислухавши пояснення позивача за первісним позовом, який також є відповідачем за зустрічним позовом, представників сторін, дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи, приходить до наступного висновку. Відповідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.11.1998 року Відділом приватизації комунального житлового фонду Дарницької райдержадміністрації м. Києва, квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с. 13). З технічного паспорту на квартиру убачається, що загальна площа квартира [ADDRESS] становить 60,5 кв.м., жила площа - 43,2 кв.м. (а.с. 15). Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 23). За життя [PERSON] 22 грудня 1998 року склала заповіт, відповідно до якого належну їй на праві власності 1/3 частину квартири [ADDRESS] заповіла на ім»я [PERSON]. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори, зареєстрований у реєстрі за № 2у-5125. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Як убачається із матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON] № 1276, [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до Сьомої Київської державної нотаріальної контори звертався 30.01.2008 року, тобто у визначений законом строк. Відповідно інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна від 11.07.2013 року, за даними бюро 1/3 частина квартири [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 18.11.1998 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON], [INFO], являється сином спадкодавці [PERSON] (а.с. 22). Помер [PERSON] [INFO] (свідоцтво про смерть - а.с. 24). З пояснень учасників судового засідання, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], згідно ст. 1261 ЦК України, були троє її дітей, а саме сторони у справі та [PERSON]. Згідно відмітки у паспорті і довідок ЖРЕО № 420 від 29.11.2013 р. № 1155 та № 1156, у спірній квартирі зареєстрований позивач за первісним позовом [PERSON] з 19.12.1989 року, а також були зареєстровані та проживали [PERSON] з 1989 року по день смерті - [INFO] та [PERSON] з 1989 року по день смерті - [INFO] (а.с. 18, 25, 26). [PERSON] був інвалідом першої групи з 01.11.2002 року та потребував постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою МСЕК серії КИЕ-1 за № 046932 та довідкою МСЕК серії КВ-1 за № 002541 (а.с. 19, 20). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Отже, [PERSON], який був непрацездатним сином спадкодавці [PERSON] та постійно проживав із матір»ю на час відкриття спадщини фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері, а саме 1/18 частку спірної квартири, як обов»язкову частку у спадщині. Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. [PERSON] 22.08.2008 р. склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 747, 748, 749, відповідно до якого на випадок своєї смерті все своє майно заповів позивачу за первісним позовом (а.с. 10). [PERSON] звертався до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право спадщину на 1/8 частину квартири [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] При цьому Державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори була винесла постанова від 25.12.2013 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії згідно якої позивачу за первісним позовом було відмовлено у видачі вищевказаного свідоцтва на підставі того, що не надано правовстановлюючого документа та [PERSON] при житті не подавав заяву про прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON], чим не реалізував своє право на обов»язкову долю у спадщині (а.с. 8). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За викладених обставин первісний позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, у зв»язку з чим за [PERSON] слід визнати право власності в порядку спадкування обов»язкової частки у спадщині на 1/18 частки спірної квартири після смерті [PERSON]. У зв»язку з цим зустрічний позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відрахуванням від спадкового майна [PERSON], яким є 1/3 частина спірної квартири, вищевказаної 1/18 обов»язкової частки у спадщині, тому за [PERSON] необхідно визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на 5/18 частки квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON]. Враховуючи вартість спірної квартири, частки спадкового майна та розмір сплаченого позивачами за первісним і зустрічним позовом судового збору, згідно положень ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору, а з [PERSON] на користь [PERSON] - 732,42 грн. судового збору. Отже, шляхом взаємо зарахування з відповідача за зустрічним позовом на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 488 грн. 82 коп.

Outcome: partial