Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач 14.02.2016 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 24.06.2015 року між ПАТ „ФІДОБАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір №1535663986801, який складається з анкети-заявки про приєднання до правил надання банківських послуг від та додатку №1, що містить довідку про умови кредитування та сукупну вартість кредиту за кредитним договором, а також повідомлення про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. За умовами договору банк надав відповідачеві кредитні кошти в сумі 25000,00 грн. зі строком користування 24 місяці до 23.06.2017 року, зі сплатою щомісячної комісії за обслуговування кредиту та відсотків. Відповідач не виконував належним чином умови договору в частині повернення кредитних коштів, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 24.11.2016 року становить 19439,08 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом 6252, грн., строкова заборгованість за кредитом 6154,54 грн., прострочена заборгованість за відсотками 538,08 грн., прострочена заборгованість за комісією 5503,96 грн., строкова заборгованість за комісією 980,50 грн. Внаслідок невиконання відповідачем умов договору, щодо своєчасного погашення суми кредиту всіх платежів передбачених договором, позивач змушений був звернутися в суд для захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просив їх задовольнити із підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 24.06.2015 року, між сторонами було укладено договір №1535661916301, про надання банківських послуг, який складається з анкети-заяви відповідача, Правил надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів-фізичних осіб, правил та умов банківських продуктів, тарифів, а також повідомлення про умови кредитування та сукупну вартість кредиту і довідки про умови кредитування та сукупну вартість кредиту за кредитним договором, з яким відповідач ознайомлений та погодився, про що свідчить його підпис в заяві від 24 червня 2015 року ( на а. с. 7 ). Згідно з умовами договору, відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 25000,00 грн. зі строком користування 24 місяці до 23.06.2017 року, зі сплатою щомісячної комісії за обслуговування кредиту та відсотків. ( на а. с. 8-9 ). Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 24.11.2016 року становить 19439,08 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 6252, грн., строкова заборгованість за кредитом 6154,54 грн., прострочена заборгованість за відсотками 538,08 грн., прострочена заборгованість за комісією 5503,96 грн., строкова заборгованість за комісією 980,50 грн. ( на а. с. 4-6 ). Таким чином, [PERSON] порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно з якою зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за договором кредиту на загальну суму 19439,08 грн. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1378,00 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплачених судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved