Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд та просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що 16 листопада 1996 року між її донькою [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які досягли повноліття, крім [PERSON] . Після смерті матері дитини, [PERSON] , яка померла [INFO] , онука [PERSON] проживає разом з нею у її будинку в [ADDRESS] . Відповідач з того часу, протягом 6 років не бере участі у вихованні своїх дітей, зокрема доньки, не відвідує її, не підтримує ні морально, ні матеріально. Відповідач ніяким чином не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною взагалі, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умови для отримання нею освіти. Відповідач не має самостійного доходу, ніде не працює, він не зможе забезпечити належні умови для виховання, навчання та відпочинку дитини. Вона виховує і любить свою онуку і намагається забезпечити її усім необхідним. Вона створює для онуки належні соціально-побутові умови проживання. Тому для збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне позбавити відповідача, який ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, батьківських прав. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задоволити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Висоцької сільської ради Сарненського району Рівненської області Сокол М.П. в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини [PERSON] . Вислухавши позивача, представника третьої особи, свідка, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що позов слід задоволити з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 16 листопада 1996 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.13). Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.09.2003 року (а.с.14) [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.09.2015 року (а.с.17) [PERSON] померла [INFO] . Як вбачається із копії свідоцтва про народження померлої [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.16) позивач [PERSON] є матір`ю померлої, тобто бабусею неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . З довідки відділу "Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Висоцької сільської ради Сарненського району від 12.01.2021 року №30 (а.с.18) вбачається, що [PERSON] , [INFO] входить в склад сім`ї [PERSON] , з якою і проживає по [ADDRESS] . Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] , складеного 12.01.2021 року (а.с.19), [PERSON] проживає в будинку дідуся і бабусі, які її виховують. Мати дитини померла. Батько [PERSON] вихованням дитини не займається, життям дитини, її здоров`ям та навчанням не цікавиться, фінансово не забезпечує. Як вбачається з характеристик на [PERSON] , виданих Висоцькою ЗОШ І-ІІІ ступенів та Висоцькою сільською радою (а.с.20, 21), батько дитини не приділяє увагу доньці, не підтримує зв`язок із школою, класним керівником та не ходить на батьківські збори. Після смерті матері, дитина проживає разом із бабусею та дідусем. При цьому батько дитини участі у її вихованні не бере, фінансово не підтримує. Згідно довідки від 27.01.2021 року, виданої сімейним лікарем [PERSON] (а.с.22) огляди дитини [PERSON] проводяться в присутності бабусі [PERSON] . Батько [PERSON] дитину на прийом до лікаря не супроводжував. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила той факт, що відповідач [PERSON] участі у вихованні та утриманні своєї неповнолітньої дочки [PERSON] не приймає та з нею не спілкується. Дитина, після смерті матері, проживає з бабусею [PERSON] , яка повністю її утримує, займається її вихованням та розвитком. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 Сімейного кодексу України. Згідно вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не має бажання займатися вихованням та утриманням своєї неповнолітньої дитини. У зв`язку з бездіяльністю, а саме небажанням батька брати участь у вихованні та забезпечені матеріального благополуччя дитини, створились умови, які шкодять її інтересам. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З оглянутого в судовому висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.51) вбачається, що з моменту смерті матері дитини [PERSON] - [PERSON] , батько [PERSON] перестав цікавитися дитиною, не виявляє бажання займатися вихованням та не надає матеріальної допомоги в добровільному порядку. Вихованням дитини та її матеріальним забезпеченням займається бабуся [PERSON] . Натомість батько не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду, не здійснює підготовку до дорослого життя та не проявляє інтересу до її внутрішнього світу. На засідання комісії х питань захисту прав дитини 16.03.2021 року, де розглядалось дане питання, батько дитини [PERSON] не з`явився. Враховуючи вищевикладене та діючи в інтересах неповнолітньої дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Всупереч вимогам ст.ст. 150 та 180 СК України, [PERSON] не виконував батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дитини. Батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дочки [PERSON] , не проявляє щодо неї батьківської турботи та любові. Поведінка [PERSON] не відповідає вимогам сімейного законодавства та суперечить інтересам дитини. Отже, виходячи із вищевикладеного, у зв`язку з бездіяльністю, а саме небажанням батька дитини [PERSON] брати участь у вихованні та забезпеченні матеріального благополуччя, створились умови, які шкодять інтересам його неповнолітньої доньки [PERSON] . Ухилення від виконання відповідачем батьківських обов`язків є факт його свідомої поведінки, оскільки він має реальну можливість виховувати дитину, але не вчиняє відповідних дій. У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, з метою забезпечення належного захисту дитини, суд приймає до уваги як доказ висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, оскільки такий ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставин, а також бере до уваги свідоме нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, визнання ним позовних вимог щодо позбавлення його батьківських прав, та враховує всі докази в сукупності. Статтею 169 СК України передбачено право батьків на поновлення у батьківських правах, не позбавлений цієї можливості і відповідач, якщо змінить своє відношення до дітей, проявить турботу та піклування щодо дочки та сина. Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача стосовно неповнолітньої доньки [PERSON] , оскільки у судовому засіданні у повній мірі підтверджено факт того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, не піклується про неї не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи, зацікавленості у її долі, що свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, слід покласти на відповідача.

Outcome: approved