Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, судові витрати просить покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що 11.03.2014 року між Публічним акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 1009386, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у вигляді грошових коштів у розмірі 27827,54 грн., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (рівними платежами щомісячно). Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач не виконав свої зобов'язання, припинив вносити платежі, передбачені умовами кредитного договору та у нього утворилася заборгованість станом на 25.03.2016 року в сумі 30567,16 грн., а саме заборгованість по тілу кредиту - 18979,09 грн.; заборгованість по відсоткам - 11588,07 грн. 25.03.2016 року ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект - Капітал" уклали договір про відступлення права вимоги № 03-2016, згідно умов якого товариство набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», в тому числі до [PERSON] 15.04.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанією з управління активами «Прімоколект-Капітал» було укладено договір купівлі- продажу відступлення прав вимоги № 15/04/2016-01, згідно якого він набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал», в тому числі до [PERSON] Для врегулювання спору в досудовому порядку відповідачу було відправлено лист про зміну кредитора і залишок заборгованості, здійснювалися дзвінки. Станом на 22.12.2017 р. заборгованість становить 30567,16 грн., а саме заборгованість по тілу кредиту - 18979,09 грн., заборгованість по відсотках - 11588,07 грн. Ухвалою від 13.09.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 08.11.018 року визнано обов'язковою явку в судове засідання представника позивача. Протокольною ухвалою суду від 14.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з"явився, не повідомив суд про причини неявки, хоча про час і місце судового розгляду був належним чином повідомлений, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та не заперечив щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання 10.04.2019 року не з"явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак через канцелярію суду суду подав заяву про слухання справи у його відсутності. У судовому засіданні 08.11.2018 року проти позову заперечив та пояснив, що втратив паспорт у 2013 році та жодних кредитних договорів у 2014 році не укладав. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Відтак, беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання суду не надав, в силу положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 25.03.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (новий кредитор) та ПАТ «Креді Агріколь Банк» (первісний кредитор) уклали Договір про відступлення права вимоги №03-2016, згідно з яким ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі прав вимог, укладеними між первісним кредитором і боржниками. 15.04.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (надалі - кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» (надалі - новий кредитор) було укладено договір купівлі-продажу (відступлення прав вимоги) №15/04/2016-01, згідно з яким кредитор передає (відступає) новому кредитору права вимоги до боржників, що зазначені у Реєстрі боржників. У витягу до додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги №03-2016 від 25.03.2016 року первісний кредитор відступає новому кредитору права вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON]. Загальний борг без пені складає 32064,62 грн. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З долученої позивачем копії паспорта відповідача, вбачається, що при укладенні кредитного договору відповідач надав паспорт серії МВ 175080 виданий Личаківським РС ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області 28.12.2011 року. Згідно довідки Пустомитівського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 02.07.2013 року №6207 [PERSON] звертався 19.03.2013 року в Пустомтівський РВ ГУ МВС України у Львівській області із письмовою заявою по факту втрати паспорта громадянина України. З відповіді ГУ ДМС України у Львівській області від 26.11.2014 року №02-01/Л-368 вбачається, що паспортний документ серії МВ №175080 виданий Личаківським РВ ДМС України у Львівській області 01.07.2003 року оголошений недійсним, що підтвержується відповідною відомістю від 12.08.2013 року, яка відправлена у базу даних ДМС України. 10.08.2013 року [PERSON] документований паспортом громадянина України серії КС №963989. На неодноразові виклики позивач до суду не з'явився, незважаючи на визнання його явки судом обов'язковою. Частинами 1, 2 статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 5-7 даної статті встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які в своїй сукупності дали б змогу дійти висновку про укладення кредитного договору №10009386 від 11.03.2014 року саме [PERSON] з ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та отримання відповідачем коштів. Із наведеного слідує, що заявлені позивачем позовні вимоги не обґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем стягненню з відповідача, не підлягають. На підставі та

Outcome: dismissed