Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи тим, що 7.03.2012 року її дочка [PERSON] отримала пошкодження здоров'я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Після травми дочка лікувалася в Луганській обласній клінічній лікарні, де й померла [INFO]. Вважає, що внаслідок смерті дочки їй була спричинена моральна шкода. Першочергово просила суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Під час розгляду справи розмір позовних вимог збільшила, та просила суд стягнути моральну шкоду в розмірі 250 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] наполягають на задоволенні їх позовних вимог. Відповідач [PERSON] позов не визнав, оскільки донька позивача була позбавлена батьківських прав у 2008 році. Крім того він повністю відшкодував витрати, пов'язані з лікуванням доньки позивачки. Також відсутня його вина у дорожньо-транспортній пригоді. Представник відповідача [PERSON] також вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Ч.1 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню не підлягають. Судом встановлено, що 7.03.2012 року приблизно в 3 годині [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21110 д.н. [NUMBER] рухався по вул. Свердлова м. Сватове в напрямку вул. Широкої. В цей час в зустрічному напрямку на проїжджу частину вийшли два пішоходи [PERSON] та [PERSON]. Біля будинку № 32 автомобіль під керуванням відповідача скоїв наїзд на пішоходів. Внаслідок цього [PERSON] отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до лікарні. Згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 17 березня 2012 року в порушенні кримінальної справи по факту ДТП 7.03.2012 року на вул. Свердлова м. Сватове с участю водія [PERSON] та пішоходів [PERSON], [PERSON] відмовлено за відсутністю складу злочину, про що повідомлено зацікавлених осіб (а.с. 6). Вищевказана постанова про відмову в порушенні кримінальної справи є чинною. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач використовував транспортний засіб відповідно до п.2.1 Правил дорожнього руху. [INFO] [PERSON] померла (а.с. 2). Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №6\\6 причиною смерті [PERSON] є тупа травма голови з переломом правої скроневої кістки з переходом на основу черепа. Між травмою голови, отриманою [PERSON] 7.03.2012 року та настанням смерті, вбачається прямий причинно-слідчий зв'язок (а.с. 145-160). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 4 від 01.03.2014 року № Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», згідно якого особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.ст. 23,1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю ( ч.1 ст.1168 ЦК України). За ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 ,,Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, ,,що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Таким чином, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що розмір моральної шкоди становить 50 000 грн. Цей розмір підлягає стягненню з відповідача, як особи, яка на відповідній правовій підставі керувала джерелом підвищеної небезпеки, на користь позивачки. Моральна шкода полягає у душевному болю та стражданнях, яких позивач зазнала у зв'язку з втратою доньки. Такий розмір стягнення судом визначена, враховуючи суть позовних вимог, характер діянь відповідача, які не є умисними, обсяг моральних страждань, яких зазнала позивач, час і зусилля, необхідні для відновлення їх попереднього стану та виходячи при цьому із засад розумності та справедливості. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує і обставини, які характеризують поведінку потерпілої [PERSON], а саме її необережність як пішохода, який всупереч п. 4.1. Правил дорожнього руху рухався по проїзній частині дороги вул. Свердлова при наявності на цьому проміжку вулиці пішохідних тротуарів. Згідно з 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial