Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.02.2018 р. біля 11 :30 год. в с. Деревня Жовківського району Львівської області по вул. Л. Українки, 116 між позивачем та відповідачем [PERSON] виникла сварка на побутовому грунті, після чого відповідачка разом з батьком відповідачем [PERSON] пошкодили, шляхом кидання кусків шиферу, автомобіль марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу і який знаходився на його подвір`ї. Окрім матеріальної шкоди йому було завдано і моральну шкоду неправомірними діями відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Оскільки, він зазнав фізичного болю, йому було завдано тілесні ушкодження, було порушено нормальний спосіб життя, він був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав та для лікування. Завдану моральну шкоду оцінив у 10 000 грн. 18.05.2018 р. відповідач [PERSON] звернулась із зустрічним позовом до [PERSON] про відшкодування моральної(немайнової) шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що первісний позов заявлений як спосіб захисту від претензій щодо її побиття, а саме 05.02.2018 року біля 13.30 год. вона знаходилась у себе на подвір`ї, як у цей час до них прийшов гр. [PERSON] та нічого не говорячи схопив її за волосся та почав бити головою до стіни літньої кухні. Зазначає, що на крик, прибігли її тато і мама і їх розборонили. Даний інцидент тривав 2-3 хвилини після чого [PERSON] пішов до себе на подвір`я. Автомобіль ні вона ні її батьки не пошкоджували. Свою вимогу про стягнення моральної шкоди обґрунтовує тим, що вона є інвалідом 3 групи, дане побиття завдало їй значних душевних страждань, оскільки її було побито на власному подвір`ї. Через дане побиття в неї появилось постійне відчуття тривоги за свою безпеку, потреба в лікуванні порушило її звичайний ритм життя, спілкування зі знайомими. В судовому засіданні позивач за первинним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримав і дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач за первинним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] з приводу заявленого первинного позову заперечила, вважає себе потерпілою просить в первинному позові відмовити, а задоволити її позовні вимоги з підстав викладених у зустрічній позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, оскільки помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Деревнянської сільської ради Жовківського району Львівської області 01.10.2019р. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в час коли стався конфлікт вона була в гостях у матері відповідачки, вони знаходились в будинку і пили чай. Коли почули крик вийшли на двір і побачила, як позивач тримав в руці предмет схожий на шуфельку, чи він бив позивачку вона не бачила, бачила як позивач штовхнув відповідачку від чого остання впала і вдарилась об стіну літньої кухні. Також не бачила, щоб відповідачка кидала кусками шиферу на машину позивача. Свідок [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що в час коли стався конфлікт між сторонами вони проходили дорогою повз господарство відповідачки і бачили як остання кидала кусками шиферу через паркан в сторону господарства [PERSON] . Вислухавши думку учасників по справі, та свідків, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з"ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 05.02.2018 р. біля 11:30 год. в с. Деревня Жовківського району Львівської області по вул. Л. Українки, 116 між позивачем та відповідачем [PERSON] виникла сварка на побутовому грунті, після чого відповідачка разом з батьком відповідачем [PERSON] пошкодили, шляхом кидання кусків шиферу, автомобіль марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу і який знаходився на його подвір`ї. Згідно висновку експертного дослідження № 9/5 від 02.03.2018р. вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер [NUMBER] станом на 13.02.2018р. становила 17302,02 грн. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер [NUMBER] належить [PERSON] . Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно висновку Ст. ДОП Жовківського відділення поліції Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУ НП у Львівській області Майдан Ю.І. від 16.02.2018р. вбачається, що в ході перевірки заяви гр.. [PERSON] про притягнення до відповідальності [PERSON] , яка 05.02.2018р. на його подвір`ї пошкодила автомобіль заявника, спричинивши йому матеріальних збитків, вбачається, що в своєму поясненні [PERSON] вказує на те, що, дійсно 05.02.2018р. між нею та [PERSON] виникла сварка на побутовому грунті, після чого [PERSON] прийшов на її подвір`я та вдарив її рукою в обличчя, спричинивши тілесні ушкодження, а вона після даного інциденту кинула куском шиферу на подвір`я [PERSON] , який впав на автомобіль належний [PERSON] , а другий раз на даний автомобіль дерев`яним предметом кинув її батько [PERSON] . А тому суд вважає, що пояснення відповідача за первинним позовом [PERSON] про те, що ані вона ані її батько не завдавали шкоди автомобілю належного [PERSON] суперечать даним, що встановлені і викладені у висновку працівника поліції [PERSON] і такими, що є спрямованими для уникнення відповідальності. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Із положень частини 1 та 2 ст. 1166 ЦК України слідує, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Позивач за первинним позовом обгрунтовує заподіяну йому матеріальну шкоду витратами на ремонт автомобіля. Позивач [PERSON] зазначає, що розмір матеріальних збитків, які йому заподіяно, становить 17302,02 грн. вартість відновлювального ремонту автомобіля, що підтверджує висновком експертного дослідження та витратами на еспертні послуги в розмірі 1015,20 грн., що підтверджує копією рахунка № 69/18 від 13.02.2018р. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення 10000,00 грн. як відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] була завдана моральна шкода, яка полягала у зміні нормального способу життя, який був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав. А тому, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача за первинним позовом [PERSON] про відшкодування моральної шкоди і вважає, що таку слід стянути з відповідача [PERSON] в сумі 500,00 гривень. Щодо вимог позивача за зустрічним позовом [PERSON] про стягнення 50000,00 гривень моральної шкоди та судових витрат суд виходить з наступного. В постанові про закриття кримінального провадження від 28 лютого 2018 року зазначено, що проведеним одночасним допитом між [PERSON] та [PERSON] підтвердити спричинення тілесних ушкоджень не виявилось можливим, тому судити про їх умисність, що є обов`язковою ознакою складу вказаного правопорушення є неможливим для кваліфікації діяння за ч.2 ст.125 КК України. Відповідальність за спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я з необережності не передбачена КК України, через що кримінальне провадження підлягає закриттю. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не надано будь-яких інших доказів, які б обґрунтовували вимогу позивачки про відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 50000,00 гривень, зокрема не надано документів, які б підтверджували перебування [PERSON] на лікуванні. А тому в задоволенні такої слід відмовити. Згідно ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст..137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Також, згідно ст.141 ЦПК України , судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги за первинним позовом підлягають частковому задоволенню, з відповідача [PERSON] в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1409 грн.60 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог за первинним позовом, а вимоги зустрічного позову залишити без задоволення.

Outcome: partial