Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 28.04.2007 року у розмірі 30 746,18 дол. США, що виникла станом на 07.12.2016 р., мотивуючи свої вимоги тим, що 28.04.2007 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступник якого ПАТ«Укрсоцбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №380/459/07-А, відповідно до якого [PERSON] було надано грошові кошти у розмірі 23 776,0 дол. США, строком до 27.04.2014 р., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 10,5 % річних. Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином, а відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути на свою користь. У судове засіданні представник позивача не з'явився, надав письмову заяву, в якій зазначив, що справу просить розглянути у його відсутність, підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Крім того, просив стягнути з відповідача на користь банку витрати за розміщення оголошення у пресі у розмірі 420 грн. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення в газеті «Урядовий кур"єр» № 101 (5970) від 02 червня 2017 року, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що ПАТ «Укрсоцбанк» є повним правонаступником АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк». Як вбачається з матеріалів справи, 28 квітня 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем був укладений Кредитний договір №380/459/07-А. Відповідно до п. 1.1 даного договору Кредитор надає, а Позичальник отримує, на умовах цього Договору, грошові кошти у розмірі 23 776,0 дол. США, зі сплатою 10,5 % процентів річних, з кінцевим терміном повернення до 27.04.2014 року, а відповідач зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, визначених Кредитним договором та відповідно до графіку погашення заборгованості. Згідно п. 4.2 Кредитного договору, у разі прострочення Позичальником строків/термінів повернення кредиту чи відповідної його частини та/або строків/термінів сплати процентів чи комісій у випадках, визначених в будь-якому з п.п. 1.1, 2.5, 2.8.3, 3.2.3, 3.3.2, 4.4, 5.5 цього договору, Позичальник має сплатити Кредиторові пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, діючої у період порушення. 20 січня 2017 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату заборгованості, однак в добровільному порядку останній умови договору не виконав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установ (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору було надано відповідачу кредитні ресурси в повному обсязі, однак, на відміну від позивача, що виконав взяті на себе зобов'язання належним чином, останній, отримавши та використавши кредитні ресурси, свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом сплати відсотків не виконав. У зв'язку з чим, станом на 07.12.2016 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 30 746, 18 дол. США, яка складається з: заборгованості за кредитом - 18 607,69 доларів США; заборгованості за відсотками - 12 138,49 доларів США. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив норми законодавства та умови кредитного договору. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає закону та умовам договору. Відповідач, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явився та доказів на спростування доказів позивача не надав, тому суд виходить із наданих позивачем документів. Статтею 192 ЦК України встановлено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України на сьогодні встановлені Декретом № 15-93, «Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України», затвердженими постановою Правління Національного банку України від 30 травня 2007 р. № 200, «Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України», затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2000 р. № 520, та іншими документами. Матеріалами справи підтверджено, що кредитні зобов'язання виникли між сторонами щодо грошових коштів, виданих позивачем у доларах США. Крім того, відповідно до п.2.4 кредитного договору сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту. А відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту та відсотками за його користування у доларах США, з урахуванням меж заявлених позивачем вимог. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» підлягають судові витрати в розмірі 14 790,79 грн., з яких: витрати на публікацію в пресі оголошення в розмірі - 420,0 грн., судовий збір при подачі позову - в розмірі 14 370,79 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved