Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов'язань та моральної шкоди, у якому просить стягнути з відповідачки в його користь 1391 грн. 28 коп. - штрафу за неналежне виконання зобов'язань за змішаним цивільно-правовим договором з елементами договору позики та попереднього договору від 04 жовтня 2013 року, 50000 грн. - моральної шкоди, посилаючись на мотиви, викладені в позовні заяві. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, та просив позов задовільнити, посилаючись на мотиви викладенні в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, але не повідомила суд про причини своєї неявки. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача дослідивши та оцінивши докази, що є у справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки судом встановлено наступне: 04 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено змішаний цивільно-правовий договір з елементами договору поруки та попереднього договору, за яким [PERSON] зобов'язується в майбутньому в строк, обумовлений п. 6.1 цього договору, продати та передати [PERSON], який зобов'язується в майбутньому в строк, обумовлений п. 6.1 цього договору, купити та прийняти в [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Предметом вищевказаного договору, є житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 вересня 2004 року за № 1-1670 виданого державним нотаріусом Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутовою О.М. та зареєстрованого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності на підставі вказаного свідоцтва за реєстраційним номером 6015555, записано у реєстрову книгу 3 за № 983. Пунктом 1.5 цього договору від 04 жовтня 2013 року передбачено, що [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 27200 грн. як безпроцентну позику, які [PERSON] зобов"язалась повернути [PERSON] до 4 грудня 2013 року, або зарахувати в рахунок суми ціни договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Якщо з вини [PERSON] договір купівлі-продажу не буде укладено в строк до 04 грудня 2013 року [PERSON] зобов'язана повернути протягом десяти днів суму 27200 грн. 00 коп., які є еквівалентними 3320 доларам США, а також сплати штрафу у розмірі 1 % від цієї суми. Взяті на себе зобов'язання відповідачка не виконала, зокрема, грошові кошти не повернула, від укладення договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна із [PERSON] ухилилась. Рішенням Теребовлянського районного суду від 06 березня 2014 року стягнуто із [PERSON] в користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 27200 грн. Згідно з ч.2 ст.628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів(змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до ч.1, 2 ст. 549 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, згідно п. 1.5 змішаного цивільно-правового договору з елементами договору поруки та попереднього договору від 04 жовтня 2014 року слід стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] штраф в розмірі 1 % від 98280 грн. 00 коп., що становить 982 грн. 28 коп. Відповідачка в добровільному порядку зобов'язання не виконала, згідно змішаного договору грошові кошти не повернула, чим завдала моральної шкоди позивачу. Внаслідок не виконання зобов'язання [PERSON], [PERSON] зазнав моральної шкоди, що виражалися у фізичних, душевних, психічних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з тим, що відповідачка ухилилась від виконання своїх зобов'язань по відчуженню йому будинку, у втраті житла, відсутності нормальних життєвих умов та порушенні життєвих зв'язків. Діючи недобросовісно, приховавши від нього той факт, що предмет договору знаходиться під арештом, і тому договір купівлі-продажу будинку не може бути укладеним, відповідачка, порушивши зобов'язання, спричинила йому значну моральну шкоду. [PERSON] продав свою квартиру у Львівській області та разом з сім'єю виписався з проданої квартири, у нього дружина - інвалід першої групи, яка тяжко хвора і потребує негайного лікування та троє дітей і його сім'я залишилась без житла. Неповнолітня дочка [PERSON] навчається у 9 класі, та, проживаючи без реєстрації (прописки), не може отримати паспорт та всі інші необхідні документи, без наявності у неї зареєстрованого місця проживання. Залишившись без зареєстрованого місця проживання, він також не може працевлаштуватись та залишився без роботи та засобів для існування. Гроші, які отримала відповідачка за згідно з попереднім договором, йому так і не повернуто. Відповідачка ухиляється також від відшкодування йому витрат на ремонт будинку та переховується від своїх кредиторів, яким вона заборгувала значні суми грошей. У зв'язку з переліченими обставинами, у [PERSON] було порушено його нормальний, до цього звичний спосіб життя, що в подальшому викликало у нього депресивний стан. Згідно з пенсійним посвідченням серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] є інвалідом 1 групи з дитинства. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до пункту 2 та 4 частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до пункту 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 280 Цивільного кодексу України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Однак змішаним цивільно-правовим договором з елементами договору поруки та попереднього договору від 04 жовтня 2013 року не обумовлювалося продаж позивачем житла з метою придбання іншого житла, по суті позивач на власний ризик здійснив реалізацію свого житла, що призвело до подальших незручностей та зміни звичного способу житла. Тому суд вважає, що із врахуванням душевних страждань спричинених протиправною поведінкою відповідачки [PERSON] позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково стягнувши з [PERSON] в користь [PERSON] 5000 грн. 00 коп. моральної шкоди, спричиненої невиконанням зобов'язання відповідачкою, а у решті позову слід відмовити у зв'язку безпідставністю позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов'язань та моральної шкоди, слід задоволити частково, стягнувши з [PERSON] в користь [PERSON] 982 грн. 28 коп. штрафу за неналежне виконання зобов'язань за змішаним цивільно-правовим договором з елементами договору позики та попереднього договору від 4 жовтня 2013 року, 5000 грн. 00 коп. моральної шкоди завданої неналежним виконанням зобов'язань за змішаним цивільно-правовим договором з елементами договору позики та попереднього договору від 4 жовтня 2013 року. У решті позову відмовити, у зв'язку з безпідставністю позовних вимог. Слід стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 243 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого за звернення до суду із позовом майнового характеру. Стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 243 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого за звернення до суду із позовом не майнового характеру.

Outcome: partial