Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] , третя особа: Біржа нерухомості та основних фондів «Україна» в якому просив: визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний № [NUMBER] , підписаний та зареєстрований 31 травня 1996 року на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна», який укладений між [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він згідно договору купівлі-продажу № Н2-631 від 31.05.1996 року придбав у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, площею 33,5 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу був зареєстрований на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна», на той час такі договори не підлягали нотаріальному посвідченню. За домовленістю будинок був придбаний за 400000000 карбованців. Після укладання угоди [PERSON] передала йому в користування зазначене домоволодіння, на даний час її місцезнаходження невідоме, тому у нього відсутня можливість укласти з нею нотаріально посвідчений договір. Фактично з 1996 року він користується житловим будинком, його право власності ніким не оспорюється, однак він не може розпоряджатись своєю власністю, оскільки нотаріусом відмовлено в посвідчені договору купівлі-продажу. Право власності на житловий будинок вже зареєстровано у встановленому законом порядку. В зв*язку з чим вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 19.08.2019 року відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з*явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідачка викликалась в судові засідання, шляхом надання оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. В призначені судові засідання відповідачка не з`явилась, причини неявку суду не повідомила, відзив на позов не надала. Представник третьої особи Біржа нерухомості «Україна» у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Про причину своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу № Н2-631 від 31.05.1996 року [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок літ. А-1 житловою площею 33,5 кв.м., Б,б,б1- літня кухня, В, 3 - погреб, Д, Ж - сарай,, Г- уборна, № 1-4 -огорожа колод., И-душ, які розташовані на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . За домовленістю сторін будинок проданий за 400000000 карбованців. Зазначений договір зареєстрований в КП «ХМ БТІ» за № 37097 від 12.06.1996 року. Згідно з умовами Договору [PERSON] прийняла кошти за будинок та передала [PERSON] правовстановлюючі документи та ключі від будинку. Істотні умови договору були виконані сторонами в повному обсязі. Однак договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, оскільки була можливість оформити договір на біржі. З часу придбання будинку ніяких претензій з боку продавця, або інших осіб не поступало. Під час укладання Біржового договору купівлі-продажу нерухомості від 31.05.1996 року, [PERSON] не знав про те, що договір купівлі-продажу нерухомості необхідно укладати саме в нотаріальній формі. Співробітниками Товарної біржі не були роз`яснені наслідки укладання Біржового договору купівлі-продажу нерухомості без його нотаріального посвідчення. Під час укладання зазначеного біржового договору, і в подальшому, позивач був впевнений в правильності та законності укладання угоди купівлі-продажу вказаного житлового будинку. Відповідно до умов договору та діючого на той час законодавства позивач зареєстрував право власності на будинок, який розташований за адресою [ADDRESS] в Державному комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації», про що отримав технічний паспорт з відміткою про внесення зазначених змін. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 64822447 від 02.08.2016 року вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями з адресою: [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу № Н2-631 від 31.05.1996 року, видавник: Біржа нерухомості та основних фондів «Україна». Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Колезько Т.М. від 27.11.2019 року відмовлено [PERSON] в посвідченні договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . Підставою для відмови стало надання представником власника житлового будинку договору купівлі-продажу, укладеного Біржою нерухомості та основних фондів «Україна» 31.05.1996 року № Н2-631 та зареєстрованого у КП «ХМ БТІ» 12.06.1996 року за реєстровим № 37097, який не посвідчений нотаріально. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений у травні 1996 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював купівлю-продаж майна. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р., п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮУ від 03.03.2004 р. за № 20/5, підставою для державної реєстрації, що посвідчує виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, та підтвердженням такого права (правовстановлюючим документом), є в тому числі договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на біржі в установленому порядку, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав тощо. Відповідно до ст.. 15 ЗУ «Про товарну біржу»: біржовою операцією визнається угоді, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладенню з моменту її реєстрації на біржі. Згідно ст.. 47 ЦК України від 18.07.1963 року № 1540-VI (який був чинний на момент виникнення правовідносин) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках зазначених в законі. Ст. 128 ЦК України від 18.07.1963 року № 1540-VI (який був чинний на момент виникнення правовідносин) передбачала, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. На даний час позивач має намір продати придбаний житловий будинок, але в нотаріальній конторі йому відмовили в посвідченні договору купівлі-продажу, мотивуючи відмову тим, що попередній договір купівлі-продажу, укладений на біржі, не був нотаріально посвідчений. Відповідно до ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Угоди зареєстровані на біржі не потребують нотаріального засвідчення. На підставі ч.4 ст.15 Закону України „ Про товарну біржу" угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved