Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом. В позові посилається на те, що позивачем в 2017 році було придбано гараж [ADDRESS] на території автогаражного кооперативу «ДМ. Донського». Даний договір купівлі-продажу гаражу підтверджено розпискою попереднього користувача [PERSON] При укладенні даного договору купівлі-продажу сторони усно домовились про підготовку [PERSON] всіх необхідних документів для оформлення на моє ім'я права власності на гараж. На теперішній час відповідач ухиляється від оформлення відповідних документів, тому позивач просить зобов'язати відповідача підготувати всі необхідні документи для оформлення права власності на гараж. Ухвалою від 16.04.2018 року позов було залишено без руху та позивачеві надано строк для усунення недоліків. 07.05.2018 року позивач усунув недоліки, зазначені в ухвалі суду від 16.04.2018 року та надав уточнений позов, в якому змінив підставу та предмет позову. В новій редакції позову позивач посилається на те, що на час подання уточненого позову він бажає усунути перешкоди в оформленні відповідних документів на право власності на гараж. Позивач отримав згоду виконкому Соборного району у м. Дніпрі на внесення його до списку членів автогаражного кооперативу «Дмитра Донського» та ним було отримано технічний паспорт на гараж [ADDRESS] автогаражного кооперативу «Дмитра Донського». З огляду на викладене, позивач просить замінити відповідача [PERSON] на автогаражний кооператив «ДМ. Донського» та визнати за ним право власності на гараж [ADDRESS], розташований за адресою [ADDRESS] в автогаражному кооперативі «ДМ.Донського». Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2018 року за позовом [PERSON] в новій редакції від 07.05.2018 року відкрито провадження в порядку спрощеного провадження та відповідачу і третій особі запропоновано надати відзив на позов та пояснення щодо позову і відзиву відповідача на позов. Від відповідача та третьої особи відзив на позов та пояснення щодо позову і відзиву відповідача на позов до суду не надходили. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17.08.2017 року позивач купив у [PERSON] гараж [ADDRESS], який знаходиться в гаражному кооперативі «ДМ. Донського». На підтвердження цього факту відповідач написав про купівлю-продаж гаражу розписку. Відповідно до архівної копії рішення №210 виконкому Октябрської райради народних депутатів трудящих від 19.03.1963 року «Про затвердження членів кооперативу на будівництво індивідуальних гаражів», було дозволено виділити земельну ділянку та заснувати колектив забудовників будівництва індивідуальних гаражів на кооперативних началах. Згідно детальної інформації про юридичну особу, Обслуговуючий кооператив «Автогаражний кооператив «ДМ.Донського», який розташований за адресою [ADDRESS], зареєстровано 31.03.2014 року, номер запису: [NUMBER], ідентифікаційний код юридичної особи: 39155813. Кооператив має право власності на майно, передане йому членами кооперативу як повний внесок. Фактичними користувачами земельними ділянками, на яких розташовані гаражі є особи, які є членами кооперативу. Відповідно до рішення №390 від 22.12.2017 року виконкому Соборної районної у місті Дніпрі ради було надано згоду на виключення зі списків членів кооперативу, гараж [ADDRESS]. [PERSON] та затверджено в списках членів кооперативу [PERSON], гараж [ADDRESS]. 21.03.2018 року за замовленням позивача виготовлено технічний паспорт на гараж [ADDRESS] в Обслуговуючому кооперативі «АГК «ДМ.Донського». Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. У відповідності зі ст. 319 ГК України власник на свій розсуд володіє, користується й розпоряджається приналежної йому майном. Власник має право робити відносно свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Згідно із ст. 8 Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Ст. 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Крім того, в актах матеріального права встановлюються винятки з правил розподілу обов'язку у доказуванні. Факти, які презюмуються, мають бути включені до предмета доказування. Предметом доказувальної презумпції в справах про визнання права власності є встановлене припущення про те, що майно, яке є власністю особи, вважається його власністю, поки не доведено інше. Таким чином позовні вимоги позивача щодо визнання його права власності на гараж [ADDRESS] підлягають задоволенню. Відповідно до ст.2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" під державною реєстрацією речових прав розуміється офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст.4 Закону державній реєстрації прав підлягають в тому числі, право власності. Відповідно до ст.5 Закону передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано відзиву на позов, що, в свою чергу підтверджує його згоду щодо позовних вимог позивача, а третьою особою, тобто колишнім володільцем гаража, не надано будь-яких заперечень щодо предмету спору, і чинним законодавством України передбачений обов'язок власника нерухомого майна здійснити державну реєстрацію свого права власності на це майно, а також обов'язок відповідного органу, який уповноважений здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснити таку реєстрацію, тому слід визнати за [PERSON] право власності на гараж [ADDRESS], розташований за адресою [ADDRESS] в Обслуговуючому кооперативі «АГК «ДМ.Донського». Відповідно до ст.141 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1000 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved