Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча має змогу надавати таку допомогу. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та вказувала, що дитина знаходиться на її вихованні та матеріальному утриманні, відповідач працює, проте в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. В судовому засіданні відповідач не заперечував проти позовних вимог та вказував, що згоден зі своїм обов'язком надавати матеріальну допомогу, проте наголошував, що він бажає сплачувати аліменти особисто дитині. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний, на підставі заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.12.2014 року. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження, виданому Кулиничівською селищною радою Харківського району серії [NUMBER] від 06.10.2004 року, батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її матеріальному утриманні. Вказані обставини відповідачем не спростовані в ході розгляду даної справи. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивачем до матеріалів справи надана довідка № 142 від 20.03.2017 року, видана Товариством з обмеженою відповідальністю «Українсько-словенське підприємство «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський», з якої вбачається, що відповідач працює охоронцем у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Українсько-словенське підприємство «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський» та його загальна сума доходу за період з 01.01.2015 року по 28.02.2017 року склала 61281,32 грн. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні. Положення ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини та приписи ч .ч. 7, 8 ст. 7 СК України зобов'язують суд при вирішенні будь - яких питань щодо дітей виходити із якнайкращого забезпечення їх інтересів. Враховуючи викладене, з урахуванням мінімального розміру аліментів, встановленого ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України - 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми виплати за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. У зв'язку з тим, що позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 640,00 грн. про що свідчить квитанція б/н від 07.04.2017 року, від сплати якого вона звільнена, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне повернути сплачений судовий збір позивачу. На підставі викладеного,

Outcome: approved