Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

В лютому 2016 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], так як вважає, що подальше збереження подружніх стосунків з відповідачем є не можливим. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причини неявки суду не вказав, заяв про відкладення розгляду справи та заперечення до суду не надходили. На підставі ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач викликався поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, тобто про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. (а.с.20,24). В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. В позові зазначила, що з 2014 року проживає в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Шлюбні відношення припинено в квітні 2015 року. Вона не бажає поновлювати сімейні відносини з відповідачем, проживати з ним однією сімєю і продовжувати подружні стосунки. Вказує причиною розпаду сім`ї несумісність характерів, непорозуміння один одного, постійні сварки, а також наявність у [PERSON] іншої родини. Посилаючись на дані обставини, позивач просить її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розірвати шлюб з [PERSON] (а.с.1,2, 25) Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України. В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 09.08.2014 року Відділом ДРАЦС у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, на підставі актового запису №1715. (а.с.3) Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, наявним в матеріалах справи.(а.с.9) Сторони припинили подружні відносини і однією сімєю не проживають з квітня 2015 року. Причиною розпаду сімї є відсутність між ними взаємоповаги та взаємопорозуміння, спільності інтересів, втрату почуттів. Позивач на розірвання шлюбу згодна та наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру, строку для примирення з метою збереження родини не потребує, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. \~Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю, користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спору щодо поділу майна подружжя та місця проживання дітей не має. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне врахувати заяву позивача про відновлення їй дошлюбного прізвища - Прокопенко". \~ Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України -\~\~ у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судовий збір по справі складає 551,20 грн, який повністю сплачено позивачем. На підставі ст.105 ч.3, 110, 112, 113,115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved