Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

В лютому 2017 року представник позивачки [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернулася в суд з позовом до Майдан-Чернелівецької сільської ради Деражнянського району, вказавши, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, яким є земельна ділянка, площею 1,49 га, розташована на території Майдан-Чернелівецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачка є спадкоємицею першої черги до майна померлої [PERSON] за законом, проте при зверненні її до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав на вказану земельну ділянку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку, яким є державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий на підставі рішення сесії Майдан-Чернелівецької сільської Ради народних депутатів №5 від 25.12.2001 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №568, був виданий на ім'я [PERSON] 20.08.2002 року, тобто після її смерті. Враховуючи наведене, позивачка просила визнати недійсним вказаний державний акт на право приватної власності на землю з підстав здійснення реєстрації права власності за [PERSON] після її смерті, а також визнати за нею в порядку спадкування право на земельну частку (пай), розміром 2,36 в умовних кадастрових гектарах у землі, що знаходиться на території Майдан-Чернелівецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, яке належало померлій [PERSON] Представник позивачки до суду не з'явилася, надавши заяву про слухання справи у її відсутність, в якій вимоги позову підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Майдан-Чернелівецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області та відділу Держгеокадастру в Деражнянському районі Хмельницької області, як третьої особи на стороні відповідача, також надали суду відповідні заяви про слухання справи у їх відсутності, в яких проти задоволення позовних вимог не заперечують. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Майдан-Чернелівецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно. Так, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі рішення сесії Майдан-Чернелівецької сільської Ради народних депутатів №5 від 25.12.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №568, [PERSON] була власником земельної ділянки, площею 1,49 га, розташованої на території Майдан-Чернелівецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Із вказаного державного акта також вбачається, що він був виданий Майдан-Чернелівецькою сільською радою Деражнянського району 20.08.2002 року, тобто після смерті [PERSON] Згідно з положеннями статей 22, 23 чинного на час відкриття спадщини Земельного кодексу в редакції Закону України від 18 грудня 1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, те, що державна реєстрація права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 1,49 га, а також сама видача державного акта відбулися після смерті [PERSON], суд приходить до висновку, що у [PERSON], як у спадкодавця, право власності на земельну ділянку площею 1,49 га не виникло, у зв'язку з чим наявні підстави для визнання державного акта на право приватної власності на землю недійсним. Встановлено і те, що державний акт на ім'я [PERSON] був виданий на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), серії [NUMBER], виданого згідно з розпорядженням Деражнянської райдержадміністрації №179 від 17.04.1996 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за номером 651. Ця обставина, зокрема,підтверджується довідкою Відділу Держгеокадастру у Деражнянському районі №П-1210/0-1191/19-16 від 08.11.2016 року. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), сільськогосподарського кооперативу (далі СК), сільськогосподарського акціонерного товариства (далі САТ), в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. N 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай). Як вбачається із наданої відділом Держгеокадастру у Деражнянському районі копії державного акту на право колективної власності серії ХМ №0025, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Нива» с. Майдан-Чернелівецький та Додатку 1 до нього, [PERSON] була включена до списку громадян-членів вказаного сільськогосподарського підприємства за №658. Крім того, факт належності [PERSON] права на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності КСП «Нива» с. Майдан-Чернелівецький, підтверджується і копією вказаного сертифіката на право на земельну частку. Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) як член КСП «Нива», яке входило до складу спадкової маси після її смерті. Позивачка є спадкоємицею першої черги до майна померлої [PERSON] за законом, що підтверджується свідоцтвом про її народження. Довідкою Майдан-Чернелівецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області №642 від 10.11.2016 року підтверджується, що позивачка фактично вступила в управління спадковим майном померлої [PERSON] Встановлено також, що позивачка звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON], проте згідно з письмовим повідомленням нотаріуса №132/01-16 від 27.01.2017 року їй відмовлено в оформленні спадщини на належну померлій [PERSON] земельну ділянку, площею 1,49 га із тих підстав, що державна реєстрація права власності на земельну ділянку здійснена після смерті власника. Із цього ж письмового повідомлення вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Ця ж обставина підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, виданою Хмельницьким обласним державним нотаріальним архівом 24.02.2017 року. Згідно ч.1 ст. 524 ЦК Української РСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON].) спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Згідно ст.549 цього кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачкою права на земельну часту (пай) в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON]

Outcome: approved