Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що [INFO] загинула її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON], однак 20.03.2014 р. вона отримала постанову цього нотаріуса від 18.03.14 № 33/01-16 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Свою відмову нотаріус мотивував тим, що згідно заповіту, посвідченого 15.06.2012р. приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області [PERSON], спадкоємцем майна [PERSON], є її син [PERSON], який і отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом 20.03.2013 р. Дії нотаріуса вважає незаконними, оскільки згідно ст. 1241 Цивільного кодексу України має право на обов'язкову частину у спадковому майні, тому що на час відкриття спадщини була непрацездатною у зв'язку із досягненням нею 55 річного віку. Просить суд визнати незаконною постанову приватного нотаріуса Ірпінського нотаріального округу Київської області [PERSON] від 18.03.2014 р.№ 33/01-16 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON]; Зобов'язати приватного нотаріуса Ірпінського нотаріального округу Київської області [PERSON] видати свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримала, підтвердила обставини, зазначені в позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вказував, що на час відкриття спадщини після смерті матері позивачки, остання не була непрацездатною, оскільки не досягла віку 55 років і 6 місяців, як того вимагає ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції на час відкриття спадщини. Просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки та третьої особи [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, однак 20.03.2014 р. отримала постанову відповідача від 18.03.14 № 33/01-16 про відмову у видачі їй свідоцтва пре право на спадщину у зв'язку з тим, що згідно заповіту від 15.06.2012 р., спадкоємцем майна [PERSON], є її син [PERSON], який 20.03.2013 р. отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а позивачка на час відкриття спадщини не досягла пенсійного віку. Зазначені обставини крім того, що були визнані в судовому засіданні сторонами і третьою особою, підтверджуються свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 7), постановою приватного нотаріуса [PERSON] від 18.03.14 № 33/01-16 (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 Цивільного кодексу України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Згідно з ст. 1 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. За правилом, встановленим ч. 1, 2 ст. 26 цього Закону в редакції на час відкриття спадщини, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші, які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року після досягнення ними 55 років 6 місяців. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, враховуючи встановлені обставини та наведене нормативне обґрунтування, суд дійшов висновку, що позивачка [INFO] (про що свідчить її паспорт (а.с. 8) на час відкриття спадщини (смерті її матері) [INFO] не досягла пенсійного віку, тобто 55 років 6 місяців, а тому не вважалась непрацездатною. Таким чином, відповідачем було правомірно винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.03.14 № 33/01-16, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обов'язкову частку у спадщині після смерті матері. Тому відсутні підстави для скасування такої постанови та зобов'язання відповідача видати позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її матері. Посилання позивача на те, що вона стала непрацездатною після досягнення нею 55 річного віку не ґрунтується на нормах чинного законодавства. На підставі ст. 1241 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 50 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: dismissed