Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просить шлюб між ним та відповідачем розірвати. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21 травня 2010 року. Мають двох малолітніх дітей - доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З грудня 2011 року однією сім"єю не проживають, спільне господарство не ведуть, між ними склались неприязні стосунки, адже втрачено взаєморозуміння, почуття любові та поваги. Вони мають різні погляди на життя та стали чужими один одному. Вважає, що сім"я розпалась остаточно і надалі не може бути збережена. Позивач до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити. Судові витрати просить залишити за його рахунок. Відповідач також до суду не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає, із доводами позову погоджується, проти розірвання шлюбу не заперечує. Строку для примирення не потребує, вважає, що сім"я розпалась остаточно. Прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу не змінювала. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 травня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 21 травня 2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 166. Також встановлено, що сторони мають двох малолітніх дітей - доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження останніх. За положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ч.1 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із доводів позову вбачається, що подружні стосунки між сторонами тривалий час не підтримуються та припинені з причини втрати взаєморозуміння, взаємоповаги, почуття любові. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згоден, вважає відновлення сімейних відносин неможливим; відповідач позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Враховуючи наведене, а також положення ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, за якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд дійшов висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить принципу його добровільності та інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у зв"язку з реєстрацією шлюбу прізвище не змінювала, а тому і надалі іменуватиметься прізвищем [PERSON] Крім того, приймаючи до уваги, що позивач просить покласти судові витрати на нього, суд вважає можливим залишити сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768,40 гривень за його рахунок. На підставі наведеного,

Outcome: approved