Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що 05.06.2007 року вона уклала з відповідачем угоду про надання послуг мобільного зв»язку (Договори №3608107/1.11692681 тарифний пакет «Щасливі хвилини» та №3608101/1.11692681 тарифний пакет «Доступний уік-енд»). У жовтні 2016 року, після повернення з відпочинку з Тунісу, позивач дізналася, що їй нараховано за жовтень оплата послуг у сумі 6946 грн. 95 коп. та що нарахування такої суми відбулося у зв»язку з отриманням нею послуг інтернет-роумінгу. Не погодившись з розрахунком заборгованості позивач звернулася до суду, зазначивши, що вона не замовляла надання таких послуг, не була повідомлена про їх надання, не користувалась такими послугами, не мала можливості відмовитись від їх надання, була введена в оману щодо ціни послуг, що свідчить про нечесність підприємницької діяльності відповідача. Таким чином, посилаючись на Конституцію України та Закон України «Про захист прав споживачів», позивач просить суд визнати проведення відповідачем нарахування за надані послуги інтернету з 16 по 27 жовтня 2016 року в розмірі 6946,95 грн. незаконними, зобов»язати відповідача зробити перерахунок за особовим рахунком[NUMBER]. Позивач [PERSON] в письмовій заяві позовні вимоги підтримала повністю, просить суд позов задоволити, підтримала раніше надані пояснення в судовому засіданні. Пояснила суду, що в перод з 16 по 24 жовтня 2016 року перебувала на відпочинку в Тунісі, послугами Інтернету поза межами зони WI-FI, що розташована в холі отеля, в якому вона проживала, не користувалася, нарахування сталося з невідомих їй причин, а тому просила позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, просит суд слухати справу у його відсутність. Підтримав надані раніше пояснення. Надав суду письмові заперечення. Підтвердив факт укладання між сторонами угоди про надання послуг мобільного зв»язку. Вказав, що абоненти користуються послугами згідно до «Умов користування мережами мобільного зв»язку ПрАТ «МТС Україна», що є невід»ємною частиною договору надання послуг, з якими позивач був ознайомлений, про що свідчить його підпис на першій сторінці договору. Загальні умови та порядок надання телекомунікаційних Послуг встановлюються згідно чинного законодавства України в сфері телекомунікацій, а саме: Законом України про телекомунікації», Постановою КМУ №295 від 11.04.2012 року «Про затверджені Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», «Основними вимогами до догoвору про надання телекомунікаційних послуг», затверджених рішенням НРЗІ від 29.11.2012 року №624. Посилається на те, що умови тарифікації придбаних позивачем пакетів «Смартфон 3G» та «Супер МТС» регулюються, як чинним законодавством, так і Умовами користування мережами мобільного зв»язку ПрАТ «МТС Україна» (надалі Умови користування), а також Довідником послуг у мережі мобільного зв»язку для абонентів ПрАТ «МТС Україна». Умови користування є невід»ємною складовою частиною укладеного між Оператором та Абонентом договору/угоди, що встановлюються та змінюються оператором в односторонньому порядку (п.1.2. Умов користування) та розміщені на офіційному веб-сайті ПрАТ «МТС Україна». Вказав, що відповідно до довідкової інформації про надані послуги, 16.10.2016 року о 23-36 та 17.10.2016 року о 01-47 та 01-48 за мобільним номером [NUMBER] зафіксовано передачу даних з використанням мобільного Інтернету у тарифній зоні Роумінгу TUN у тарифікації «Бізнес час» та «Не бізнес час», у розмірі 12.99 Mb, 492 b, 9.42 Mb, що відповідно до діючих тарифів встановлених ПрАТ «МТС Україна» у зоні роумінгу за вказаними тарифними пакетами склало 3129,41 грн., 23,53грн. та 2282,35 грн. Також 17.10.2016року 0 02-00 та 02-01 за вказаним номером було зафіксовано РОР звіт про доставку смс та вихідне смс у роумінгу у тарифікації «Міжпіковий час» та «Не бізнес час», що відповідно до діючих тарифів встановлених ПрАТ «МТС Україна» у зоні роумінгу за сказаними тарифними пакетами склало 0,05 грн та 6,27 грн., а тому просив в позові відмовити. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи зі слідуючого: Судом при розгляді справи встановлено, що 05.06.2007 року між сторонами були укладені Договори №3608107/1.11692681 (Договір №1) та №3608101/1.11692681 (Договір №2) про надання послуг мобільного зв»язку. Відповідно до зазначених договорів позивач обрав тарифний пакет «Щасливі хвилини» та «Доступний уік-енд» та замовив наступні послуги: - Моя Сімя (2 номери); - SMS; - Переадресація встановлена оператором; - Вам дзвонили!; - Є звязок!; - Додатковий пакет мережі; - MMS GRPS З бланку договору вбачається, що у позивача була можливість підключити і інші послуги, такі як: Моя область; міжнародна лінія; Прямий номер; Заборона показу номера в мережі Оператора; Передача факсимільних повідомлень; Передача даних, WAP, Мобільний інтернет, MMS; GPRS-послуги WAP, MMS, Інтернет, Гіпер NET, Online TV; GPRS Інтернет 30; GPRS Інтернет 100. На першому аркуші договору міститься підпис позивача, яким він засвідчив правильність наданих ним відомостей та отримання ним Тарифів та «Умов (Правил) користування мережами мобільного зв»язку». У відповідності до п.1.2 договору загальні умови укладання цього договору та надання послуг мобільного зв»язку в повному обсязі визначаються Умовами (Правилами) користування мережами мобільного зв»язку, які є невід»ємною частиною договору. З Умов користування мережами МТС, які оприлюднені на офіційному сайті відповідача вбачається, що п. 1.1. встановлює, що умови користування мережами мобільного зв»язку стандартів GSM-900, GSM-1800 (надалі - Умови користування) - загальноприйняті норми роботи в мережі мобільного зв»язку, в яких визначають порядок та правила користування послугами мобільного зв»язку, що надаються ПрАТ «МТС Україна» (надалі - Оператор). Умови користування регулюють відносини між Оператором та Абонентом, права та обов»язки сторін, порядок укладення та припинення дії Договору, умови розрахунків, відповідальність сторін тощо. Умови користування набирають чинності з моменту їх затвердження. У разі, якщо законодавством України або Договором/Угодою встановлені норми, які суперечать цим Умовам користування, перевагу при застосуванні матимуть відповідні положення Договору/Угоди чи норми законодавства України. П. 2.1. згадуваних Умов передбачає, що послуги мобільного зв'язку надаються Абоненту на підставі Договору/Угоди. Договір/Угода є основним документом, який визначає правовідносини між Оператором та Абонентом та відповідає основним вимогам до Договору, встановленими НКРЗІ. Пунктом 5.1. Договору від 05.06.2007 року встановлено, що до відносин між Оператором та Абонентом, які прямо не врегульовані Договором, застосовується відповідне законодавство України, та зокрема Закону України «Про телекомунікацію». З рахунку за телекомунікаційні послуги по особовому рахунку позивача [NUMBER] вбачається, що за розрахунковий період з 16.10.2016 року по 17.10.2017 року їй було нараховано заборгованість разом з ПДВ та ПФ 6946,95 грн.. Позивачу було рекомендовано сплатити заборгованість. З деталізованої інформації про розрахунок за телекомунікаційні послуги по особовому рахунку [NUMBER] вбачається, що позивач отримував послуги за тарифним пакетом GSM «Доступний уік-енд», а не «Смартфон 3G», як зазначає відповідач, та за період з 16.10.2016 року по 17.10.2016 року отримав наступні послуги: - Вихідне SMS на суму 6.27 грн.; - Звіт про доставку SMS на суму 0.05 грн.; - Мобільний GPRS-Інтернет на суму 3129.41, 23.53, 2282.35 грн.. На ці послуги були нараховані податкові нарахування, після чого загальна заборгованість становить 6946,95 грн.. Дослідивши характер відносин, що склались між позивачем та відповідачем, суд доходить висновку, що ці відносини склались у сфері надання телекомунікаційних послуг та регулюються, зокрема, Законом України «Про телекомунікації» та Законом України «Про захист прав споживачів». Пунктом 4 частини 1 статті 39 ЗУ «Про телекомунікації» передбачено обов»язок оператора надавати споживачам вичерпну інформацію, необхідну для укладення договору, а також щодо телекомунікаційних послуг, які вони надають. Відповідно до п.12 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» цієї ж статті виконавець зобов»язаний належним чином повідомити споживача, якщо вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору. Стаття 15 Закону України «Про захист прав споживачів» забезпечує право споживача на інформацію про продукцію. Продавець (виконавець), який реалізує продукцію, повинен обов»язково зазначати ціну кожної одиниці такої продукції або однієї категорії продукції та ціну однієї стандартної одиниці цієї продукції: 1. Споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію повинна містити: - дані про основні властивості продукції, номінальну кількість (масу, об»єм тощо), умови використання; - дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; Інформація про продукцію повинна містити: 6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; Ціна продукції повинна включати в себе всі податки та неподаткові обов»язкові платежі, які відповідно до законодавства сплачуються споживачем під час придбання відповідної продукції. Згідно статті 19 цього ж Закону (Заборона нечесної підприємницької практики) підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Позивач отримала 17.10.2016 року смс-повідомлення наступного змісту: «Інформуємо, що Ви використовуєте Мобільний Інтеренет у роумінгу. МТС» (надійшло від Vodafon о 2.01 год); «Вітаємо у Тунісі! Для перевірки рахунку набирайте х110х10. Довідка [NUMBER] (1 хв безкоштовно» (надійшла від Vodafon UA о 2.12 год); «Безкоштовні вхідні у роумінгу! 30 вхідних хвилин - всі країни. Активуйте прямо зараз х110х77. Вартість замовлення 300 грн» (надійшла від Vodafon UA о 2.12 год); «Базові роумінг. Тарифи: вхідні дзвінки в Україну і місцеві - 50 грн/хв.; вихідні смс-8 грн/шт.; вхідні смс безкоштовні; Мобільний Інтернет 30 грн/100КБ» (надійшла від Vodafon UA о 2.17 год); «Екстренні виклики на номер 112 - безкоштовні. Увага! Припинення послуг у роумінгу при відсутності коштів на рахунку технічно неможливе. При вичерпанні коштів може виникнути борг» (надійшла від Vodafon UA о 2.22 год). Тобто смс-повідомлення надійшли пізніше, чем відбулося використання Інтернет-роумінгу, що суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач перевіряла стан рахунку 17.10.2016 року, що не заперечує відповідач, і бачила, що з її рахунку списано близько 30 грн.. І лише наступного дня дізналася про заборгованість у 6946,95 грн.. Тобто встановлено судом, що тексти смс-повідомлень, що надійшли позивачу, не містили чіткої інформації, вона була позивачу не зрозуміла під час їх отримання. Позивач надала суду роздруківку про довідкову інформацію про надані послуги за період з 16.10.2016року по 18.10.2016 року, а також з 01.11.2016 року по 02.11.2016 року, яких вбачається час використання Інтернету 16 та 17 жовтня 2016 року. З 17 жовтня 2016 надання послуг відповідачем [PERSON] була припинена, що не оспорюється відповідачем. Однак , як вбачається з інформації за 1 та 2 листопада 2016 послуги Інтернету позивачу продовжували надаватись. Також на телефоні позивача відображено вхідний дзвінок 17.10.2016 року з номеру +20-1064992701 (країна Египет). Позивач зазначила, що вона не прийняла цей дзвінок, так як їй невідомий абонент і знайомих з Египту у неї не має. Також позивач повідомила, що на її телефон часто надходить повідомлення про використання трафіку потайки. Використання Інтернету 1 та 2 листопада 2016 року, в той час коли послуги були припинені відповідачем, та вхідний дзвінок з іншої країни свідчить про те, що відповідач не надає гарантії безпеки при користуванні мережею. Відповідно до п.6.1.5 "Умов користування мережами мобільного зв»язку ПрАТ «МТС Україна», у випадку зміни умов надання послуг, тарифів, тарифних планів на послуги (пакети послуг), що надаються Абонентові, надсилати повідомлення, в якому зазначається інформація про зміни, дату і строк їх запровадження з посиланням на веб-сайт та/або номер телефону». Однак із смс повідомлених, направлених позивачу, не вбачається дотримання цього пункту, так як посилань на веб-сайт та/або номер телефону не відображено. Таким чином, відповідач не мав права нарахування плати за незамовлені позивачем послуги, виходячи з існуючого між сторонами договору. Зважаючи на наведене, позов в частині зобов»язання відповідача до проведення операції з перерахунку заборгованості підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов»язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п»ятої статті 13 цього Кодексу. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем заявлено, зокрема, вимогу про визнання нарахування ПАТ «МТС Україна» за надані інтернет послуги у період з 16 по 17 жовтня 2016 року незаконними. Визначений позивачем спосіб захисту цивільного права не передбачений ст. 16 ЦК України, а також не встановлений законом або договором, а тому у задоволенні цих вимог слід відмовити за необґрунтованістю. У судовому засіданні встановлено, що позивачу 1 та 2 листопада 2016 року надавались Інтернет послуги. Відповідачем не спростовано такі факти, хоча позивач 11 грудня надсилала письмову заяву відповідачу з приводу надання роз»яснень щодо факту надання цих послуг. Тому суд приходить до висновку, що відповідачем не забезпечено безпеку надання позивачу Інтернет послуг та вважає за можливе втручання іншої , не встановленої в ході судового розгляду, особи, яка могла здійснити таке втручання та скористатися трафіком позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed