overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони люди різних характерів і поглядів на життя, через що між ними часто виникають суперечки та непорозуміння, вони протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер і збереження сім'ї є неможливим. У судове засідання позивач не з»явилася, проте подала заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у її відсутності, заперечивши з приводу надання терміну на примирення . Відповідач у судове засідання не з"явився, проте подав заяву про визнання позову з клопотанням про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 23.10.1971 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] виданим 22.02.2005 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №948. В судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує з приводу розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, протягом тривалого часу вони не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер і збереження сім'ї є неможливим. У судове засідання позивач не з»явилася, проте подав заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у її відсутності, заперечивши з приводу надання терміну на примирення із відповідачем. Про час і місце розгляду справи та виклик до суду відповідача [PERSON] повідомлено, в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України, шляхом публікування оголошення в газеті «Свобода» №46 від 11.06.2014 року, однак відповідач в судове засідання не з"явилася з невідомої суду причини. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 15 лютого 2007 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим 15.02.2007 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Кам»янця - Подільського Кам»янець - Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №90. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, категорично заперечуючи щодо примирення із відповідачем, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони люди різних характерів і поглядів на життя, вони протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер і збереження сім'ї є неможливим. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, проте подала заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 24 січня 2015 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданим 24.01.2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременецького районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №09. В судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач з приводу розірвання шлюбу не заперечує, з огляду на засади добровільності шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] Даніла В»ячеславовича, [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. У судове засідання позивач не з»явилася, проте подала заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у її відсутності, не заперечивши з приводу ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 05.11.2008 року розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ИД №036574 виданим 01.12.2010 р., актовий запис №679. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] В»ячеславович, [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №101466 виданим 02.08.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1308. Довідкою ПП «Благоустрій" №16 від 11.08.2014 р. вбачається, що [PERSON] В»ячеславович, [INFO] зареєстрований та проживає разом із матір»ю [PERSON] Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем, не може виконувати своїх обовязків по утриманню неповнолітньої дитини. За таких обставин, суд в межах розумності та справедливості, враховуючи норми Сімейного кодексу України, вважає, що позов підлягає до задоволення, шляхом стягнення із відповідача в користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] Даніла В»ячеславовича, [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із 12.08.2014 року та до досягнення дитиною повноліття, а також в доход держави 243.60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення банківського вкладу. Свої позовні вимоги, які позивач підтримала письмовою заявою , та такі мотивує тим, що 01 листопада 2013 року між громадянкою України [PERSON] та Публічним акціонерним товариством " Комерційний банк «Надра» , в особі менеджера по роботі з фізичними особами [PERSON], що діяла на підставі довіреності № 13-11-13228 від 17.10.2013р., було укладено договір про банківський строковий депозитний вклад ( депозиту) в банківських металах «Золотий» . Згідно з договором № [NUMBER] Позивач передала банку золото 999,9 проби загальною вагою 103 гр. або 3,31 тр.ун. золота. Проценти за депозитним договором № [NUMBER] встановлюються в розмірі 1,5 (одна ціла п»ять десятих) процентів річних. За умовами згаданого договору п.2.3 строк дії вкладу 18 місяців від дати надходження Вкладу на вкладний рахунок. Початок дії строку Вкладу розпочинається з дня надходження Вкладу на вкладний рахунок. Укладенню даного договору передувало ряд договорів від 31.01.2008р. № 818969\\04Д; від 24.03.2011р. № 1358984; від 27.09.2012 р. № 1500238; від 29.03.203р. № 1609195. Для припинення дії вищевказаного договору та повернення суми депозитного вкладу із нарахованими процентами Позивач звернулася безпосередньо до ПАТ «КБ «Надра», від імені якого діяло відповідне його відділення банку №1399 у м. Львові., тобто безпосередньо до вигодонабувача. Однак до дати подання позову вклад так і не було повернуто.Таким чином, Відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором, після закінчення терміну договору Відповідач не повернув банківський метал золото 999.9 проби загальною вагою 103 гр. ( сто три) 3,31 тр.ун. золота.Просить задоволити позов. Позивач в судове засідання не прибула, однак на адресу суду подала письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила суд справу розглядати за її відсутності та на підставі поданих до суду доказів. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був належно повідомлений.Однак, відповідачем надіслано до суду лист із запереченнями проти позовних вимог позивача та розгляд справи у відсутності представника Відповідача. В доводи своїх заперечень Відповідач вказує на те, що дійсно між Позивачем та Відповідачем було укладено договір від 01.11.2013р. № [NUMBER] про банківський строковий депозитний вклад ( депозиту) в банківських металах «Золотий» . Згідно з договором № [NUMBER] Позивач передала банку золото 999,9 проби загальною вагою 103 гр. або 3,31 тр.ун. золота.За умовами згаданого договору п.2.3 строк дії вкладу 18 місяців від дати надходження Вкладу на вкладний рахунок, тобто до 01.05.2015 року.Відповідач визнав також той факт, що Позивачу вклад не повернуто. Однак Відповідач покликається на те, що на виконання постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015р. № 83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона являється власником квартири [ADDRESS], а відповідач [PERSON], який офіційно є її чоловіком хоча і зареєстрований у вказаній квартирі, проте понад останніх два роки за вказаною адресою не проживає. Усі витрати по оплаті за користування жилим приміщенням та за комунальні послуги покладені на неї, відповідач зазначеним житлом не цікавиться та проживає по іншій адресі. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити. Про час і місце розгляду справи та виклик до суду відповідача повідомлено, в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України, шляхом публікування оголошення в газеті «Свобода» №83 від 11-15.10.2014 року, однак відповідач в судове засідання не з"явився з невідомої суду причини. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини справи. Із договору дарування посвідченого 15.01.2008 р. державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Кашанською М.І. за реєстровим №23 вбачається, що [PERSON] подарувала [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS], що додатково стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17721219 від 13.02.2008р. Витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17103306 від 18.12.2007 р. та №17103450 від 18.12.2007 р. стверджується, що [PERSON] на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20.06.2007 р. на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 та 1/6 частина квартири [ADDRESS]. 13.02.2008 р. ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] видано технічний паспорт на квартиру [ADDRESS], що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: власник квартири - [PERSON], її мати - [PERSON], чоловік - [PERSON], та син - [PERSON] У судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON] показали, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає останні два роки. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні доведено факт не проживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] більше одного року без поважних причин, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування вказаною квартирою. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про втрату нимм права на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона являється власником квартири [ADDRESS], а відповідач [PERSON], який є її колишнім чоловіком, хоча і зареєстрований у вказаній квартирі, проте більше року за вказаною адресою не проживає. Усі витрати по оплаті за користування жилим приміщенням та за комунальні послуги покладені виключно на неї, відповідач зазначеним житлом не цікавиться, створюючи перешкоди позивачу у користуванні квартирою. Позивач позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві та просила здійснювати розгляд справи у її відсутності, про що подала заяву. Про час і місце розгляду справи та виклик до суду відповідачів повідомлено, в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України, шляхом публікування оголошення в газеті «Свобода» №54 від 22.07.2015 року, однак відповідач в судове засідання не з"явився з невідомої суду причини. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини справи. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 15.04.2015 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування від 22.07.1992 р. належить позивачу [PERSON]. Із довідки ТзОВ «Коменерго - Тернопіль» №900 від 15.06.2015 р. вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON], [PERSON] та їх син [PERSON]. Із акту від 15.06.2015 р. ТзОВ «Коменерго - Тернопіль» вбачається, що відповідач [PERSON] не проживає у [ADDRESS] з 2005 року. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні доведено факт не проживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 2005 року більше одного року без поважних причин, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача такими, що втратив право на користування вказаною квартирою . На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про втрату права на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона являється власником квартири [ADDRESS], а відповідач [PERSON] є її сином, який хоча і зареєстрований у вказаній квартирі, проте понад рік за вказаною адресою не проживає. Усі витрати по оплаті за користування жилим приміщенням та за комунальні послуги покладені на неї. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити, пояснила, що відповідач являється її рідним сином, який у квартирі [ADDRESS] не проживає більше року, хоча ніхто йому перешкод у реалізації права користування даним житловим приміщенням не чинить. Зважаючи на значні витрати, які спрямовані на сплату комунальних послуг, які покладенні виключно на неї, просить суд задовольнити позовні вимоги. Про час і місце розгляду справи та виклик до суду відповідача повідомлено, в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України, шляхом публікування оголошення в газеті «Свобода» №66 від 15.08.2014 року, однак відповідач в судове засідання не з"явився з невідомої суду причини. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини справи. Із договору купівлі - продажу серії ВКО №889983 посвідченого 17.06.2008 р. приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу за реєстровим №2599 вбачається, що [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19266798 від 22.06.2008 р. виданого ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Із довідки ДП «Комунальник -3» ГТз ОВ «Мрія» № 1761 від 17.06.2014 р. вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані : власник - позивач [PERSON] та її син [PERSON] У судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON] [PERSON] показали, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає більше року. Із актів комісії складі заступник директора ДП «Комунальник-1» ГТОВ «Мрія» Ковіцької Л.О. та паспортиста ДП «Комунальник -3» ГТОВ «Мрія» Мельник О.В. від 16.04.2014 р., 16.06.2014 р., 12.05.2014 р. вбачається що відповідач [PERSON], який зареєстрований за адресою : [ADDRESS] з червня місяця 2013 р. за вказаною адресою не проживає . Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні доведено факт не проживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] більше одного року без поважних причин, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування вказаною квартирою. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про втрату права на користування житловим приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] та проживає уній. Відповідач, також зареєстрований у вказаній квартирі, проте не проживає у ній з 2012 року. Позивач самостійно оплачує усі комунальні послуги. Позивач позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити та здійснювати розгляд справи у її відсутності про що подала заяву. Про час і місце розгляду справи та виклик до суду відповідача повідомлено, в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України, шляхом публікування оголошення в газеті «Свобода» №46 від 24.06.2015 року, однак відповідач в судове засідання не з"явився з невідомої суду причини. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Із свідоцтва про право власності на житло від 06.01.2004р. вбачається, що квартира [ADDRESS] належить за правом приватної власності [PERSON]. Із копії будинкової книги, зокрема розділу «Прописка» вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON]. Відповідно до Актів ПП «Благоустрій» від 30.03.2015 р., 20.04.2015 р., 16.06.2015 р., 01.07.2015 р. відповідач [PERSON] зі слів сусудів у квартирі [ADDRESS] не проживає з квітня 2012 року. Свідки [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні показали, що вони є сусідами позивача та підтвердили той факт, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] дійсно не проживає з 2012 року. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні доведено факт не проживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] більше одного року без поважних причин, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом у вказаній квартирі. Крім того, із відповідача в користь позивача, відповідно до ст.88 ЦПК України, слід стягнути 243.60 грн. судового збору сплаченого позивачем . На підставі наведеного,

Outcome: approved