Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Томаринської сільської ради, [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилаються на те, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді: 1,0 частки земельної ділянки загальною площею 52,76 га, яка знаходиться у спільній власності громадян відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС № 080377, та розташована на території Томаринської сільської ради Бериславського району Херсонської області. Цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У встановлений термін його сестра [PERSON] нотаріально відмовилася від прийняття спадщини, він є єдиним спадкоємцем. За його заявою Бериславською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на відповідну частку земельної ділянки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності. Просить суд визнати за ним право власності на 1,0 частки земельної ділянки загальною площею 52,76 га, що знаходиться у спільній власності співвласників земельної ділянки на території Томаринської сільської ради Бериславського району, Херсонської області, що належала на підставі державного акту серії ХС №080377 на право власності на земельну ділянку виданого Бериславською районною державною адміністрацією Херсонської області 20.09.2004 року на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 07.07.2004 року №512 титульним власником якого є [PERSON], у порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], який помер [INFO] в с. Томарине Бериславського району Херсонської області. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав з підстав зазначених у позовній заяві, просив суд визнати за [PERSON] право власності на 1,0 частки земельної ділянки загальною площею 52,76 га, що знаходиться у спільній власності співвласників земельної ділянки на території Томаринської сільської ради Бериславського району, Херсонської області, що належала на підставі державного акту серії ХС №080377 на право власності на земельну ділянку виданого Бериславською районною державною адміністрацією Херсонської області 20.09.2004 року на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 07.07.2004 року №512 титульним власником якого є [PERSON], у порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], який помер [INFO] в с. Томарине Бериславського району Херсонської області. Представник відповідача Томаринської сільської ради Загрєбаєва А.Г. в судовому засіданні не заперечували проти визнання за [PERSON] право власності на 1,0 частки земельної ділянки загальною площею 52,76 га, що знаходиться у спільній власності співвласників земельної ділянки на території Томаринської сільської ради Бериславського району, Херсонської області, що належала на підставі державного акту серії ХС №080377 на право власності на земельну ділянку виданого Бериславською районною державною адміністрацією Херсонської області 20.09.2004 року на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 07.07.2004 року №512 титульним власником якого є [PERSON], у порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], який помер [INFO] в с. Томарине Бериславського району Херсонської області. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи в суді була повідомлена завчасно належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд вважає можливим справу розглянути у відсутність відповідача. Відповідно до ст..169 ЦПК України суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, представника Томаринської сільської ради, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню із наступних підстав. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Вирішуючи зазначений спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] є сином [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження (а.с.4). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO], про що складено відповідний актовий запис №4 (а.с. 5). Згідно копії державного акту серії ХС №080377 на право власності на земельну ділянку виданого Бериславською районною державною адміністрацією Херсонської області 20.09.2004 року на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 07.07.2004 року №512 титульним власником якого є [PERSON], [PERSON] належала 1,0 % частки із загальної площі 52,76 га земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Томаринської сільської ради. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З відповіді нотаріуса вбачається, що за заявою позивача була заведена спадкова справа №16/2011 до майна померлого 21.08.2008 року [PERSON] Заяв від інших спадкоємців не надходило. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на відповідну частку земельної ділянки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та зареєструвати це право за спадкоємцем та рекомендовано звернутися до суду для встановлення права власності. Згідно тимчасового Положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке діяло на час виникнення правовідносин, одним із правовстановлюючих документів, на підставі якого проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна є свідоцтво про право власності на об'єкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування та місцевими державними адміністраціями. У зв'язку з тим, що Державний акт належить померлому на праві спільної власності 31 співвласникам з визначенням часток кожного, тобто ця земельна ділянка включає в себе декілька земельних ділянок, об'єднаних в один державний акт. Цим державним актом не визначено майно, на яке може видаватися свідоцтво про право на спадщину, а тому вимушений звернутися до суду з даним позовом. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 19 ЗУ „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є крім іншого нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу та рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно. Іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивач правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрав спосіб захисту порушеного права. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про визнання права на спадщину та права власності підлягає задоволенню. На основі ст. 1216, 1261, 1297, 392 ЦК України,

Outcome: approved