Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Заявниця звернувшись до суду із даною заявою, посилається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок за адресою [ADDRESS] , земельна ділянка площею 0,462 га та земельна ділянка площею 0,3011 га. Однак, у правовстановлюючих документах на вказане нерухоме майно невірно вказано її по-батькові - « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Також у трудовій книжці її по-батькові, вказано не правильно « [PERSON] ». Тому, заявниця просить встановити факт належності їй правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельні ділянки, та трудової книжки, оскільки вказані розбіжності позбавляють її можливості реалізувати свої права на належне їй майно та підтвердити трудовий стаж. Заявниця у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Боб`як подав заяву про розгляд справи у його та заявниці відсутності, заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особа в судове засідання також не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, щодо вимог заяви не заперечує. Врахувавши заяви сторін, проаналізувавши матеріали справи суд вважає заявлені вимоги належно обґрунтованими виходячи із наступного. У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~ЦК\~України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст.\~16\~ЦК\~України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що заявниці на праві особистої власності належить житловий будинок в [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20 червня 1989 року (а.с. 7). Також на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ 07-32-2/000673 від 15 вересня 1995 року [PERSON] належать земельні ділянки площею загальною площею 0,3011, на території П`ядицької сільської ради, призначені для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства, та на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 119944 від 25 серпня 2004 року заявниці належить земельна ділянка площею 0,462 га в с. П`ядики Коломийського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 2623285800:01:002:0208 (а.с. 8, 9). Однак, у вказаних правовстановлюючих документах по-батькові заявниці помилково вказано « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Також у трудовій книжці серії [NUMBER] від 20 серпня 1980 року, що була видана заявниці [PERSON] районним торговим об"єнанням промтоварів на дошлюбне прізвище [PERSON] , яке пізніше було змінено на [PERSON] , також вказано невірно по-батькові « [PERSON] ». З долучених до матеріалів справи копії паспорта заявниці вбачається, що вірним є запис по батькові « [PERSON] ». Вказані описки позбавляють заявницю можливості на розпорядження належним їй нерухомим майном та підтвердити трудовий стаж. Суд вважає, що вищеописані помилки в написанні по-батькові заявниці у вищевказаних правовстановлюючих документах виникли внаслідок неуважності працівників органу, що видав документ. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має юридичне значення для заявниці, так як дозволить в повній мірі користуватися своїми правами та розпоряджатися належним майном. З огляду на вищенаведені письмові докази та беручи до уваги заяву заінтересованої сторони, в якій її представник будучи обізнаним із вказаними неправильностями не заперечує на задоволенні заяви, суд приходить до висновку, що до виниклих обставин призвела неуважність відповідної посадової особи, яка оформляла вказані правовстановлюючі документи, а тому виходячи із того, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цих фактів, вважає за можливе задовольнити дану заяву. На підставі наведеного та

Outcome: approved