Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом до [PERSON] в якому просить зобов'язати відповідачку не чинити перешкоди у користуванні належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою по [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що вона володіє земельною ділянкою площею 0,1766 га, яка розташована по [ADDRESS], згідно державного акта на право власності на земельну ділянку, виданим 14.02.2006 року. Однак стверджує, що вона не взмозі в повній мірі користуватися своєї земельною ділянкою оскільки відповідачка перешкоджає їй у цьому, оскільки кидає на її земельну ділянку палки, каміння та інші сторонні предмети, намагається спровокувати бійку та в добровільному порядку не бажає припинити такі дії. У судовому засіданні позивачка надала пояснення пояснення аналогічні викладеному, просить позовні вимоги задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовних вимог не визнала та подала письмові заперечення у яких просить у задоволенні позову відмовити. Стверджує, що відповідачка додержується всіх правил добросусідства та користується земельною ділянкою, що належить їй на праві приватної власності, відповідно до фактичних розмірів та меж, відображених на плані зовнішніх меж земельної ділянки у державному акті на право приватної власності від 20.02.1998 року. Наголосила на тому, що у позовній заяві та доданих до неї матеріалах відсутні будь-які докази на підтвердження доводів про здійснення відповідачкою перешкод у користуванні позивачкою своєю земельною ділянкою, а викладена інформація про її поведінку є надуманою, неправдивою та не підтвердженою жодними доказами. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1766 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4623683300:01:002:0250, розташована в [ADDRESS], згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №054802 від 14.02.2006 року. Вказана земельна ділянка по межі А-Б межує із земельною ділянкою [PERSON] Відповідачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2186 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована в [ADDRESS], згідно державного акта на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЛВ № 029893 від 20.02.1998 року. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.16 ч.2 п.3 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів особи є припинення дії, що порушує право. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки позивач є власником будинку, він має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися його майном. Відповідно до вимог ст. ст. 57, 58, 59, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження того, що вона як власник земельної ділянки позбавлена права розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, а також, що відповідачка створює перешкоди у користуванні такою.

Outcome: dismissed