Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які в січні 2014 року уточнив, та просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором № 056-153-08 від 12.12.2008, відсотки за користування кредитом та 3% від простроченої суми в розмірі 199 208 грн. 35 коп. В обґрунтуванні своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до кредитного договору від 12.12.2008 року №056-153-08, укладеного між [PERSON] та кредитною спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство», кредитор надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у сумі 28 300 грн. на строк з 12.12.2008 року по 12.12.2011 року. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 11.11.2013 року мала заборгованість за тілом кредиту 28 300 грн., заборгованість по нарахованих відсотках за період з 13.12.2008 року по 24.10.2013 року у розмірі 166 737 грн. 88 коп., штраф у розмірі 3% річних від простроченої суми у розмірі 4 170 грн. 47 коп., а всього 199 208 грн. 35 коп. Боржнику неодноразово були надіслані листи з вимогами про сплату суми заборгованості, але відповідачкою усі вимоги продовжували ігноруватися. У зв`язку з чим, до суду була подана дана позовна заява. В судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, тому суд вирішив зі згоди позивача ухвалити рішення у заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У судовому засіданні встановлено, що 12.12.2008 року між [PERSON] та кредитною спілкою « «Всеукраїнське народне кредитне товариство», було укладено договір №056-153-08, відповідно до якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у сумі 28 300 грн. на строк з 12.12.2008 року по 12.12.2011 року (а.с.4-5). Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування відсотків за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому відсотки за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після дня надання кредиту позивальнику до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Згідно п.4.2 спірного договору було зазначено, що сторони погоджують строки та розміри погашення кредиту відповідно до зазначеного графіку та зазначено графік платежів. Відповідачка [PERSON] не здійснювала платежі в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих відсотків, чим порушила прийняті на себе договірні зобов'язання і внаслідок чого утворилась заборгованість. Як зазначає позивач в уточненій позовній заяві, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 11.11.2013 року має заборгованість за тілом кредиту 28 300 грн., заборгованість по нарахованих відсотках за період з 13.12.2008 року по 24.10.2013 року у розмірі 166 737 грн. 88 коп., штраф у розмірі 3% річних від простроченої суми у розмірі 4 170 грн. 47 коп., а всього 199 208 грн. 35 коп. Однак, суд вважає що дані вимоги підлягають частковому задоволенню, а в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, заборгованості по відсоткам згідно графіку до 12.12.2011 року включно. В іншій частині вимоги не підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати відсотків у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Також, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання, а в даному випадку саме до 12.12.2011 року включно, вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Як вбачається з кредитного договору № 056-153-08 від 12.12.2008 року, укладеного між позивачем та відповідачам, у договорі встановлено графік платежів. Згідно п. 4.8 даного договору передбачено відповідальність відповідача за порушення виконання умов договору, а саме штрафна санкція у вигляді підвищених відсотків в два рази. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а у відповідності до ст. 258 ЦК України Спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачем не використана можливість стягнення подвійної відсоткової ставки за порушення виконання щомісячного платежу у межах строку позовної давності встановленої для штрафних санкцій, а саме 1 рік, тому суд вважає що в даній частині необхідно відмовити, та стягнути проценти за користування кредитом у загальному розмірі 33 270 грн. 36 коп., як зазначено у кредитному договорі згідно графіку платежів, оскільки позивачем іншого розрахунку щодо нарахованих процентів за весь час користування кредитом з 12.12.2008 року по 12.12.2011 року включно не надано. Що стосується вимог позивача щодо стягнення відсотків за користування кредиту до 12.11.2013 року, то вони також задоволенню не підлягають, оскільки в даному випадку строк дії договору закінчився 12 грудня 2011 року, а позивач не вправі нараховувати після цього терміну проценти за користування кредитом та звертатися з позовом щодо їх стягнення. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 06 листопада 2013 року по справі за позовом ПАТ «Перший Український міжнародний банк»" про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідачки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України 3 % річних, то вони також задоволенню не підлягають по наступним підставам. Як було встановлено у судовому засіданні, відповідно до кредитного договору зазначено графік щомісячних платежів. Згідно п. 4.6 даного договору платежі підлягають сплаті в термін до « 10» числа місяця, наступного за періодом нарахування відсотків. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В уточненій позовній заяві позивач просить стягнути 3 % річних за період з 13.12.2008 року по 11.11.2013 року нараховуючи їх з наступної дати після отримання кредиту та на повну суму кредиту у розмірі 28 300 грн., однак відповідно до кредитного договору дана сума повертається частинами згідно зазначеного графіку платежу. Тому, суд дійшов висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, кредитор вправі нараховувати 3 % річних на кожний прострочений щомісячних платіж, а не на повну суму тіла кредиту з наступного дня після його отримання, коли строк платежу на дану суму ще не настав. Оскільки вірного розрахунку 3 % річних позивачем не надано, суд вважає необхідним відмовити в даній частині позову. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за тілом кредиту - 28 300 грн.; заборгованість за відсотками - 33 270 грн. 36 коп., а всього 61 570 грн. 36 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки вимоги позивача задоволенні частково, то суд вважає що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 615 грн. 70 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial