Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON], яка діє від свого імені та, як законний представник, від імені неповнолітньої дочки [PERSON] пред'явила позов до Старокостянтинівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 611 м. кв., за кадастровим номером [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства, що розташована [ADDRESS], що належала їхньому відповідно чоловікові та батькові [PERSON], який помер [INFO], на підставі договору купівлі - продажу, посвідченому Лавутою Ю.А., приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу 23 лютого 2012 року за р. № 137. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони являються єдиними спадкоємицями по закону до майна померлого та частково вже оформили свої спадкові права. Проте не можуть оформити право власності в порядку спадкування на заявлену земельну ділянку в зв'язку з тим, що останній не зареєстрував своє право власності на неї, що й стало причиною відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник - адвокат позивачки Віхерко Н.О. в судовому засіданні підтримала обставини, викладені в позовній заяві, в обґрунтування заявлених позовних вимог, та просила задовольнити позов. Представник відповідача, яка про час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явилась. Проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, при вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника - адвоката та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, хто його пережив та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в с. Гуменці Кам'янець - Подільського району Хмельницької області, місце державної реєстрації: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського району у Хмельницькій області, про що складено відповідний запис № 289 згідно даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського району у Хмельницькій області 26 вересня 2012 року. Зі змісту довідки (Ф-7) «Про сумісну реєстрацію до дня смерті», виданої центром громади міста Старокостянтинова за № 4034 від 12 листопада 2012 року [PERSON] на день смерті проживав та був зареєстрована по [ADDRESS]. На день смерті померлого в склад його сім'ї входили: дружина [PERSON] та дочка [PERSON], 2012 року народження. Факт перебування подружжя в зареєстрованому шлюбі підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Горбаківської сільської ради Гощанського району Рівненської області 28 жовтня 2011 року. Факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та померлим [PERSON], як між дочкою та батьком, підтверджується даними свідоцтва про її народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області 30 серпня 2012 року. Позивачка [PERSON] в межах строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, юридично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], шляхом подання 13 листопада 2012 року відповідної заяви до приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу Сарело Т.П, в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. На підставі її заяви була заведена спадкова справа № 61/2012 року до майна померлого. У відповідності до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Зі змісту копій матеріалів даної спадкової справи вбачається, що позивачки являються єдиними спадкоємцями до майна померлого. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшла, зокрема, земельна ділянка площею 611 м. кв., за кадастровим номером [NUMBER], в межах згідно з планом (опис меж: від А до Б землі міської ради; від Б до В - [PERSON]; від В до Г - [PERSON]; від Г до А - [PERSON].) для ведення особистого селянського господарства, що розташована [ADDRESS], що належала [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки, посвідченого Лавутою Ю.А., приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу 23 лютого 2012 року за р. № 137. На державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданому Старокостянтинівською міською радою 10 березня 2006 року приватним нотаріусом зроблено відмітку про посвідчення вищевказаного договору купівлі - продажу, «на підставі якого право власності на цю земельну ділянку перейшло до [PERSON].». Постановою Сарело Т.П., приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу від 30 квітня 2014 року за № 65/02-31позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] через відсутність відмітки щодо внесення відомостей про державну реєстрацію переходу права власності на земельну ділянку на ім'я померлого [PERSON] Відповідно до роз'ясень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» від 05 березня 2009 року № 1066-VI, що набрав чинності 01 травня 2009 року, відбулося спрощення процедури переходу права власності на земельну ділянку із земель приватної власності. Вказаним Законом було внесено зміни у статтю 126 ЗК України в частині визначення документів, якими може посвідчуватися право власності на землю. Такими документами Законом передбачено: Державний акт про право власності на земельну ділянку; цивільно - правову угоду щодо відчуження земельної ділянки, укладену в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтво про право на спадщину. Таким чином з 02 травня 2009 року отримання Державного акта про право власності на земельну ділянку стало необхідним тільки у випадку набуття права власності із земель державної чи комунальної форми власності, а також при зміні меж та/чи цільового призначення. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі цивільно - правової угоди щодо відчуження земельної ділянки, Державний акт про право власності на земельну ділянку долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. При цьому на Державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує правочин та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Відповідно до пункту 14 Порядку ведення Поземельної книги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021 (втратив чинність з 01 січня 2013 року) у разі здійснення нотаріусом у встановленому законом порядку відмітки про перехід права власності на земельну ділянку на підставі цивільно - правового договору або свідоцтва про право на спадщину, вносяться відомості до розділу 3 Поземельної книги «Земельна ділянка. Право власності, постійного користування». Дата внесення відомостей є датою державної реєстрації переходу права власності на земельну ділянку. Згідно пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону до 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводилась територіальними органами земельних ресурсів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Проаналізувавши зібрані докази, кожний окремо та у їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлені права позивачів підлягають захисту, оскільки вони являються спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], однак не можуть оформити право власності на вказане спадкове майно у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на земельну ділянку на підставі договору купівлі - продажу, а також не можуть в адміністративному порядку звернутися для такої реєстрації, так як власник помер, тому права позивачок підлягають захисту. З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved