Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування заподіяної майнової шкоди,в якому просить суд стягнути завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 7119 грн. 09 коп. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 29.10.2017 року о 02 год. 10 хв. відбулася дорожньо - транспортна пригода, а саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Фіат», державний номерний знак « [NUMBER] » допустив зіткнення з автомобілем «ДЕУ ЛАНОС», державний номерний знак « [NUMBER] ». Постановою Ленінського районного суду м.Харкова від 26.12.2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася 29 жовтня 2017 року у м.Харкові. Постановою також встановлено, що внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху, був пошкоджений транспортний засіб та завдано матеріальної шкоди іншому часнику цієї дорожньо - транспортної пригоди марки «ДЕУ ЛАНОС», державний номерний знак « [NUMBER] ». МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, сплативши страхові витрати у розмірі 7199 гр. 09 коп. Позивачем направлявся лист про досудове врегулювання спору, яке залишено ним без уваги. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, ухвалити рішення на розсуд суду. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наявний у матеріалах цивільної справи. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. В п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). В судовому засіданні із наявних матеріалів справи достовірно встановлено, що 29.10.2017 року о 02 год. 10 хв. відбулася дорожньо - транспортна пригода, а саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Фіат», державний номерний знак « [NUMBER] » допустив зіткнення з автомобілем «ДЕУ ЛАНОС», державний номерний знак « [NUMBER] ». Постановою Ленініського районного суду м.Харкова від 26.12.2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася 29 жовтня 2017 року у м.Харкові. У відповідності до ч.4, ч.5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній справі або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, проте, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. На момент ДТП цивільно - правова відповідальність потерпілого, власника ТЗ була застрахована відповідно до Полісу №АК/7471428 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», що є діючим членом МТСБУ. На момент ДТП цивільно - правова відповідальність відповідача, власника транспортного засобу «Фіат», державний номерний знак « [NUMBER] » не була застрахована в жодній страховій компанії. Таким чином, відповідач на момент ДТП не виконав вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» та не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, у зв`язку з чим потерпілий звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально. Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону N 1961-IV, для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. У заяві про виплату страхового відшкодування має міститися: а) найменування страховика, до якого подається заява, або МТСБУ; б) назва (для юридичної особи), прізвище, ім`я, по батькові (для фізичної особи) заявника, його місцезнаходження або місце проживання; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування завданих збитків, г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована та потерпілих; ґ) обставини, якими заявник обґрунтовує свою вимогу, та докази, що підтверджують її відповідно до законодавства; д) розмір шкоди; е) підпис заявника і дата подання заяви. Позивач отримав від потерпілого повідомлення про ДТП від 29.10.2017 року, з заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі звіту №1420 про оцінку матеріального збитку спричиненого автомобілю потерпілої особи розмір матеріального збитку, завданого потерпілому внаслідок пошкодження при ДТП належному йому транспортного засобу складає 5845 грн. 44 коп. сума витрат на збір документів складає 1300 гривень ( рахунок- фактура №45950). Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 7119 грн. 09 коп. Позивач розглянув повідомлення та заяву Потерпілого та у зв`язку з тим, що цивільно - правова відповідальність відповідача не була застрахована, видав наказ від 08.08.2018 року №7523 про виплату потерпілому, відшкодування спричиненої відповідачем шкоди. Загальна сума регламентних виплат МТСБ України по цій страховій справі складає 5819 грн. 09 коп., сплачені позивачем відповідно до платіжного доручення від 08.08.2018 року №992212. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фізичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, фактичні витрати позивача, пов`язані зі страховим випадком складають . 7119 грн. 09 коп., які підлягають стягненню з відповідача. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved