Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюбу між нею та відповідачем, який було зареєстровано 23 березня 2018 року у Костопільському районному відділі Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області та стягнути на її користь сплачений нею судовий збір. Позивач в судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, вказала, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] , повторно, в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином в установленому законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи думку позивача, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення та дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, суд дотримуючись вимог ст. 280 ЦПК України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.03.2018 року у Костопільському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про що складено актовий запис № 52, що стверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.2). Від подружнього життя сторони мають одну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії [NUMBER] від 22.05.2018 року (а.с.3). Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сімейні стосунки між позивачем та відповідачем не склались, між ними виникають непорозуміння, конфлікти, з лютого 2019 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, шлюб має формальний характер, позивач не бажає надалі перебувати з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, а тому примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. Окрім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved