Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

З 06.12.2018 року в провадженні судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. перебувала вищевказана цивільна справа. У зв`язку із прийняттям 11.08.2020 року на засіданні Вищої ради правосуддя рішення про звільнення судді [PERSON] у зв`язку з поданням заяви про відставку та на підставі наказу Гуляйпільського районного суду Запорізької області №1-ос від 11.08.2020 року про припинення повноважень судді Яроша С.О., акту прийому-передачі справ судді Яроша С.О. від 11.08.2020 року, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 12.08.2020 року за № 46/20, було проведено повторний автоматизований розподіл вищевказаної справи. Відповідно до повторного автоматизованого розподілу вищезазначена справа 12.08.2020 року була передана на розгляд судді Романько О.О. 27.08.2020 року ухвалою судді Романько О.О. справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду у підготовчому судовому засіданні. 22.12.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті на 12.01.2021 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до наказу командира Військової частини [NUMBER] від 26.08.2017 року № 537 «Про призначення службового розслідування по факту втрати військового майна військової частини [NUMBER] » комісією в період з 27.08.2017 року по 06.10.2017 року було проведено службове розслідування за фактом втрати військового майна Військової частини [NUMBER] . За результатами розслідування встановлено, що даний випадок втрати військового майна служби ракетно-артилерійського озброєння 1 мпр, 2 мпр, 3мпр, 1-ої мінометної батареї є наслідком бойового ураження під час виконання завдання в зоні проведення антитерористичної операції за відсутності будь-якої провини посадових осіб, крім втраченої стрілецької зброї 3мпр Військової частини [NUMBER] . У відповідності до вимог Постанови Верховної Ради України від 23.06.1995 року №243/95 «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» та наказу Міністра оборони України від 12.01.2015 року № 17 «Про затвердження Порядку списання військового майна у Збройних силах України», списання безповоротних втрат та пошкодженого майна здійснити: стосовно втрат зброї 3мпр комісія дійшла до висновку, що даний випадок є наслідком недбалого виконання своїх функціональний обов`язків посадовими особами 3мпр: заступника командира роти з озброєння ст. л-т [PERSON] , головного сержанта роти пр-ка Шрамка Г.А. та безконтрольність командира роти ст. л-та [PERSON] . Під час проведення службового розслідування, було встановлено вину військовослужбовця [PERSON] , який проходив військову службу у Військовій частині [NUMBER] з 28.04.2016 року по 21.12.2017 року на посаді головного сержанта роти. Виходячи з вищевказаного вбачається, що [PERSON] , який був на посаді головного сержанта роти своїми діями грубо порушив вимоги наказу Міністра оборони України від 29.06.2005 року № 359 «Про затвердження Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України» (у редакції наказу МОУ від 20.10.2015 року № 569). Також порушив вимоги абзацу 5 ст.11 «Постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України», ст.16 «Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями» Статуту внутрішньої служби, абзац 2 ст.4 (Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів) Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Тому зброя, яка зберігалась на КСП «БАРСЕЛОНА» та втрачена під час обстрілу, має бути відшкодована за рахунок винних осіб. Отже, з відповідача на користь Військової частини [NUMBER] ( [NUMBER] ) підлягає стягненню сума 143966,04 грн., так як вирішити питання через мирову угоду не вийшло. Прохали стягнути з [PERSON] на користь Військової частини [NUMBER] суму 143966,04 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків, заподіяної з його вини державі в особі Військової частини [NUMBER] р/р 31252279491632, Державна казначейська служба м. Київ, МФО 820172, код ЄДРПОУ 26613875. Представник позивача Військової частини [NUMBER] Кирильчук В.В. надав заяву, в якій заявлені вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади України, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не надав, відзив на позов не подав. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін, при проведенні судового засідання. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими для заочного розгляду. Відповідно до положень ст.ст. 280-281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу з ухваленням заочного рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Гуляйполе Запорізької області народилася відповідач у справі [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 21.06.2006 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області (а.с.20). Наказом (по стройовій частині) Командира військової частини польова пошта [NUMBER] [PERSON] №124 від 28.04.2016 року прапорщика [PERSON] , який знаходиться в розпорядженні командира військової частини польова пошта [NUMBER] відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта [NUMBER] (по особовому складу) від 21.04.2016 року №41-РС вважати таким, що справи та посаду головного сержанта 2 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти, ВОС-100975А, шик "старший сержант прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с.6). Наказом Командира військової частини [NUMBER] №537 від 26.08.2017 року «Про призначення службового розслідування по факту втрати військового майна військової частини [NUMBER] » комісією було проведено службове розслідування за фактом втрати військового майна військової частини [NUMBER] . Під час проведення розслідування було встановлено, що стосовно втрат зброї 3мпр комісія вважає, що даний випадок наслідком недбалого виконання своїх функціональний обов`язків посадовими особами 3мпр, зокрема, головного сержанта роти пр-ка [PERSON] . За порушення вимог ст. ст. 150, 151, 152 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, головному сержанту роти пр-ку [PERSON] оголосити «Службову невідповідність». Встановлено, що зброя, яка зберігалася на КСП «БАРСЕЛОНА» була втрачена під час обстрілу та має бути відшкодована за рахунок винних осіб. Головному сержанту пр-ку [PERSON] відшкодування військовослужбовцем шкоди, заподіяної державі, здійснити у 10-ти кратному співвідношенні до вартості втраченого майна (зброї) в розмірі 144215,83 грн. (а.с.8-15). Наказом Командира військової частини [NUMBER] (з адміністративно-господарської діяльності) №137 від 11.10.2017 року вирішено відшкодувати з головного сержанта пр-ка [PERSON] у сумі 144215,83 грн. відшкодування заподіяної шкоди проводити щомісячно у розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення. За порушення вимог ст.ст. 150, 151, 152 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, головному сержанту роти пр-ку [PERSON] оголосити «Догану»(а.с.16-19). Наказом (по стройовій частині) Командира військової частини польова пошта [NUMBER] [PERSON] №169 від 21.12.2017 року прапорщика [PERSON] , головного сержанта 3 мотопіхотної роти, звільненого на підставі наказу Командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) №60-РС від 20.12.2017 року з військової служби у запас відповідно до ст.26 п.1 п.п.б (за станом здоров`я) ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати таким, що справи та посаду здав з 21.12.2017 року, та виключити з списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення та направити до Гуляйпільського районного військового комісаріату м. Гуляйполе Запорізької області (а.с.7). Згідно довідки Військової частини [NUMBER] №634 від 23.02.2018 року з прапорщика [PERSON] проводиться утримання у розмірі 20% грошового забезпечення з загальної суми боргу у розмірі 144215,83 грн., саме: грудень 2017 року - 258,39 грн., січень 2018 року 258,39 грн., станом на 01.02.2018 року розмір заборгованості становить 143966,04 грн. (а.с.22). При вирішенні справи суд керується наступним. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 п.8 ст.16 ЦК України способами захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~зокрема може\~бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Закон України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-XIV визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах (далі - Статут). Відповідно до ст.16 Статуту кожен військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. Відповідно до ст.26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. На час виникнення спірних правовідносин питання матеріальної відповідальності у Збройних Силах України було урегульовано Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою ВРУ № 243/95. Пунктом 1 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою ВРУ № 243/95, передбачено, що це Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. Пунктом 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою ВРУ № 243/95, встановлено, що відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. Відповідно до п.8 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою ВРУ № 243/95, залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність. Згідно із п.13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою ВРУ № 243/95, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети. Відповідно до п.14 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою ВРУ № 243/95, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 №880 затверджено Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості (далі Перелік). Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 року №880 «Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості» у десятикратному розмірі відшкодовується винними особами за вогнепальну та холодну зброю, боєприпаси: пістолети, револьвери, автомати, гвинтівки, карабіни, кулемети, гранатомети, вогнемети кортики, багнети-ножі, ножі (розвідників, водолазні, десантні та стропові). Судом встановлено, що відповідач, як військовослужбовець військової частини [NUMBER] , є винною особою по факту втрати військового майна військової частини [NUMBER] , що підтверджується висновками службового розслідування, проведеного на підставі Наказу Командира військової частини [NUMBER] №537 від 26.08.2017 року «Про призначення службового розслідування по факту втрати військового майна військової частини [NUMBER] ». Таким чином,\~відповідач зобов`язаний\~відповідно п.14\~Положення про\~матеріальну відповідальність\~військовослужбовців за\~шкоду,\~заподіяну державі,\~затвердженого постановою\~ВРУ № 243/95, відшкодувати завдану шкоду у десятикратному розмірі відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 року №880 «Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості». При цьому, розмір шкоди складає 144215,83 грн., однак з урахуванням утриманих з грошового забезпечення відповідача сум станом на 01.02.2018 року [PERSON] не відшкодував шкоду у розмірі 143966,04 грн., оскільки з 21.12.2017 року звільнений з військової служби у запас відповідно до ст.26 п.1 п.п.б (за станом здоров`я) ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» на підставі наказу Командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) №60-РС від 20.12.2017 року. Таким чином, судом встановлено, що єдиним законним способом захисту цивільних прав та інтересів держави в особі Військової частини [NUMBER] відповідно до ч.2 п.8 ст.16 ЦК України є відшкодування відповідачем завданої ним майнової шкоди з урахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 року №880 «Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості». Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. За таких обставин, враховуючи ненадання відповідачем доказів відсутності його вини у заподіянні шкоди, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Також, доказів того, що шкода відповідачем відшкодована повністю в матеріалах справи немає, не доведено це і відповідачем. У відповідності до ст.81 ЦПК України відповідач не надав доказів неправильності здійсненого позивачем розрахунку розміру шкоди або будь-яких інших доказів для підтвердження його можливих заперечень щодо позовних вимог. А тому, на підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані та підлягають задоволенню, а майнові збитки, завдані внаслідок втрати зброї, підлягають стягненню з відповідача. Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з задоволенням основної вимоги, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору в сумі 2160 грн., що підтверджені квитанцію про сплату №47 від 30.11.2018 року.

Outcome: approved