Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги він обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 04 листопада 2017 р. Оболонським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві. Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та несумісністю характерів. Між сторонами постійно виникали сварки та суперечки. З 05 серпня 2018 року сторони окремо проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. Спроби зберегти сім`ю бажаних результатів не дали. Позивач надав заяву, відповідно до якої підтримав позовні вимоги та просив розглядати справу у його відсутність. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася судом про місце і час слухання справи. Судова повістка повернулась до суду за закінченням терміну її зберігання. На підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про місце і час судового розгляду. На підставі ст. 280 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 04 листопада 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Оболонським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Киві, про що складено актовий запис №1991. Від шлюбу у подружжя спільних дітей немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Судом встановлено, що сторони з 05 серпня 2018 року не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство, не пов`язані спільним побутом. Сторони окремо проживають. Шлюб існує формально. Подальше існування сім`ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім`ї. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім`ї є неможливим.

Outcome: approved