Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання за ним права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок №32 по вул. 7 Ялтинська в м.Миколаєві, мотивуючи це тим, що 19.12.2015 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складалось з будинку за вищезазначеною адресою. Позивач вказує, що він є спадкоємцем першої черги, інші спадкоємці його мати [PERSON] і брат [PERSON] бажають відмовитися від спадщини на його користь. Він звернувся до нотаріуса з наміром прийняти спадщину, але нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв*язку з тим, що не були надані правовстановлюючі документи (оригінали), що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Позивач вказує, що його батько придбав будинок в 1980 році, проте право власності належним чином не оформив. Відповідно до довідки з КП МБТІ №2-1836 від 17.05.2016 р. станом на 28.12.2012 р. право власності на житловий будинок за вказаною вище адресою не зареєстровано. У судовому засіданні сторони не бул присутніми, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що в 1980 році [PERSON] придбав житловий будинок в м. Миколаєві, вул. 7 Ялтинська, 32. 19.12.2015 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок за вказаною адресою. На час смерті [PERSON] у вказаному будинку були зареєстровані та проживали позивач син померлого [PERSON], дружина померлого [PERSON] Другий син померлого [PERSON] зареєстрваний за адресою: м. Миколаїв, вул. Іванова, 21, проживає в [INFO]. 18.04.2016 року до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька звернувся позивач [PERSON] Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 204/2016, копією якої підтверджується відсутність заповіту та інших спадкоємців. Дружина померлого [PERSON] відмовилася від належної їй частки у спадщині, яка залишилася після смерті її чоловіка [PERSON] на користь сина померлого [PERSON] Другий син померлого [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті батька. 18.04.2016 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документів (оригінали) на зазначене нерухоме майно. Копією паспорта, Витягом з будинкової книги підтверджується, що позивач зареєстрований за адресою: [INFO]. Відповідно до довідки з КП МБТІ №2-1836 від 17.05.2016 р. станом на 28.12.2012 р. право власності на житловий будинок за вказаною вище адресою не зареєстровано. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.1, ч. 3 ст.1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно необхідно враховувати, що за наявності правовстановлюючих документів на нього, документального підтвердження місця, часу відкриття спадщини, підстав закликання до спадкування свідоцтво про право на спадщину на підставі статей 1296,1297 ЦК України, ст.34 Закону України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат» видається нотаріусом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зазначені судом обставини свідчить про неможливість одержання позивачем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, а тому звернення його до суду з вимогами про визнання, в судовому порядку, права власності на житловий будинок за адресою: м. Миколаїв, вул. 7 Ялтинська, 32, в порядку спадкування за законом після смерті батька відповідає нормам діючого законодавства. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті батька, він є особою яка прийняла спадщину, а відповідно, саме до нього переходить право власності на зазначений житловий будинок в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved