Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором №701/214/2008 від 13.06.2008, а також сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину своєї неявки суду не повідомили. Під час подання заяви про перегляд заочного рішння по даній справі відповіч - [PERSON] просив застосувати строк позовної давност ів один рік до нарахованої пені. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.06.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №CrL- SME 701/214/2008. 30.06.2009 року було проведено реєстрацію змін до установчих документів позивача, відповідно до яких було змінено назву банку з ЗАТ «ОТП Банк» на ПАТ «ОТП Банк». 05.03.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі- продажу кредитного портфелю, відповідно до умов п. 3.1. якого ПАТ «ОТП Банк» переуступає ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори ( перелік яких міститься в додатку 1). Ст.. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язані, обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Отже, до позивача перейшли усі права щодо вимоги до відповідача [PERSON] виконання зобов'язання за договором. На виконання умов договору та на підставі наданих кредитних заявок відповідача [PERSON] банк перерахував на поточний рахунок відповідача [PERSON] кредитні кошти у загальному розмірі 232000,00 доларів США, тим самим позивач виконав свої зобов'язання за договором. Відповідно до п.3 вказаного договору сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого відсотка ( 6,0 % річних) + FIDR. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку ставка FIDR може змінюватись банком (збільшуватись чи зменшуватись) в порядку передбаченому договором.. Інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті банку, а також в приміщенні банку на інформаційних стендах. Однак відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором належним чином не виконував, в наслідок чого виникла заборгованість за кредитом, про що свідчить графік заборгованості, що міститься в матеріалах справи. Крім того згідно п.3.1.1. ст..3 частини 2 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, за кожен день просрочки, пеня сплачується додатково до прострочених сум. Отже, позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленим договором. А відповідач в свою чергу не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості. В наслідок не виконання відповідачем [PERSON] умов договору, виникла заборгованість за кредитним договором, що станом на 08.08.2013 року становить: 248609,64 дол. США, що еквівалентно 1987136,85 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 138393,02 дол. США, що еквівалентно 1106175,40 грн.- заборгованість з відсотків; 1771172,64 грн.- нарахована пеня. Крім того, 13.06.2008 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № SR-SME 701/214/2008, відповідно до п.1.1 якого, поручитель зобов"язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником зобов'язань за договором кредиту. Відповідно до п.1.2. вказаного договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники. Таким чином відповідачі є солідарними боржниками перед позивачем та мають солідарно нести оплату заборгованості,яка виникла за кредитним договором. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, частині першій, другій статті 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З договору вбачається, що позичальник зобов»язаний щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом (13 числа кожного місяця), а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання ( п.4.1.1. частини 2 кредитного договору). Як встановлено судом, позичальник перестав виконувати щомісячні зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом з 01.06.2011 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся 04.02.2014року. включивши до позовних вимог стягнення пені за період з 08.08.2012р. по 08.08.2013р. Таким чином, враховуючи наведене та заявлення відповідачем [PERSON] про застосування строків позовної давності щодо нарахованої пені, пеня підлягає стягненню за період з лютого 2013 року по 15.07.2013року в сумі 664236,96 грн. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути заборгованість за кредитним договором, а саме : 1987136,85 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 1106175,40 грн.- заборгованість з відсотків; 664236,96 грн..- пеня. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, через що суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір в сумі 2302 грн..

Outcome: partial