Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

До суду надійшов позов Управління Пенсійного фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області до [PERSON] про стягнення 3288,92 гривень надміру виплачених сум пенсій. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28.06.1990 року [PERSON] звернувся до Управління ПФУ у Віньковецькому районі із заявою про призначення пенсії за віком, і до заяви додав довідку про заробітну плату № 13 від 04.06.1990 року видану колгоспом «Росія», яка була належно оформлена та сумнівів не викликала. Однак, у результаті проведення 05.12.2013 року позивачем зустрічної перевірки достовірності документів про стаж і заробітну плату у ПОП «Росія» встановлено, що суми за 1985 та 1986 рік не співпадають. Тому ПОП «Росія» було видано нову довідку про зарплату відповідача № 12 від 05.12.2013 року, який у вказані роки працював звільненим секретарем партійної організації колгоспу «Росія», яка, однак, не співпадала із довідкою, виданою Віньковецьким райкомом Компартії України. Крім того, в архівну довідку включено суми «лікувальної допомоги», які до сум «всього нараховано» не входять. Утримання із сум «лікувальної допомоги» 63,00 крб. за грудень 1985 р. та 100,00 крб. за вересень 1986 року не зазначено, дані суми вказані на лицевій стороні особового рахунку по заробітній платі, де зазначено періоди перебування у відпустці. У результаті надання [PERSON] до управління ПФУ довідки з недостовірними даними для обрахунку пенсії, сума переплаченої пенсії з дати призначення 01.01.2004 року до проведення останнього перерахунку 28.02.2014 року склала 3288,92 грн., що підтверджується довідкою розрахунку переплати пенсії. Відповідача було запрошено до управління та повідомлено про причини зменшення пенсії та причини переплати, однак [PERSON] написав заяву про відмову від повернення переплати пенсії, у зв'язку з чим подається даний позов. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, покликаючись на ті ж докази, що зазначені у позовній заяві, та додані до неї, і просила позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] позов не визнав і просив відмовити. Пояснив, що він працював звільненим секретарем партійної організації у колгоспі «Росія» Віньковецького району, та основну зарплату отримував у Віньковецькому райкомі партії, а в колгоспі отримував додатково преміальні та надбавки за підсумками роботи року. Крім того, на цукровому заводі отримував кошти за здані колгоспом цукрові буряки. Звертав увагу суду на те, що УПФ у Віньковецькому районі прийняло подану ним довідку для призначення пенсії, та сумнівів у її достовірності не виникало, тому його вини у тому, що окремі суми за 1985-1986 роки у ній не співпадають із даними по відомостях про заробітну плату, немає, і підстави для задоволення позову відсутні. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 28.06.1990 року у відповідності до діючого на той час законодавства звернувся до відділу соціального захисту населення Віньковецької районної Ради із заявою про призначення пенсії, де був взятий на облік, та нарахування йому пенсії здійснювалося на підставі наданої ним для призначення пенсії довідки № 13 від 04.06.1990 року, виданої колгоспом «Росія» Віньковецького району Хмельницької області за підписом голови правління колгоспу Загродського І.Г. та головного бухгалтера [PERSON], за період роботи відповідача 1982-1986 роки. Згідно вищевказаної довідки, яка була видана на підставі відомостей нарахування і видачі оплати праці за 1982-1986 роки, заробітна плата відповідача [PERSON] у 1985 році склала 3000 крб., у 1986 році - 3600,80 крб., в тому числі 600,80 крб. як натуральна частина заробітку в переводі на гроші. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 64 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», територіальні органи Пенсійного фонду України мають право проводити планові та позапланові перевірки у порядку, передбаченому законом. За підпунктом "в)." п. 38 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, орган, що призначає пенсію, перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження. Також такий орган, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі. Відповідно до ст. 64 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з метою контролю за цільовим використанням коштів та правильністю призначення (перерахунку) пенсій, на підставі направлення від 21.01.2014 року № 155, виданого управлінням Пенсійного Фонду України м. Хмельницького спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи управління ПФУ у м. Хмельницькому у січні 2014 року була проведена зустрічна перевірка достовірності документів про заробітну плату (стаж роботи) Державним архівом Хмельницької області [PERSON], який згідно документів працював звільненим секретарем. А саме було перевірено відомості про нарахування заробітної плати за 1986-1986 роки, та відповідно до перевірених особових рахунків встановлено, що [PERSON] у 1985 році були нараховані суми: січень-травень - по 221,00 крб., червень - 395,00 крб., липень-грудень - по 250,00 крб.; у 1986 році за січень-серпень по 250,00 крб. щомісячно, вересень - 367,63 крб., жовтень - 136,67 крб., листопад-грудень - по 250,00 крб., всього за 1985 рік - 3000 гривень, за 1986 - 300,03 грн. Розбіжностей не виявлено. Вказане підтверджується актом зустрічної перевірки від 22.01.2014 року. 05.12.2013 року спеціалістом УПФУ у Віньковецькому районі була проведена зустрічна перевірка достовірності документів про стаж і заробітну плату ПОП «Росія», та зокрема у результаті перевірки відомостей нарахування зарплати [PERSON] за 1982-1986 роки виявлено, що суми у довідці про заробіток № 13 від 04.06.1990 року не співпадають із сумами по відомостях нарахування заробітної плати за 1985-1985 роки, тому було витребувано нову довідку, про що свідчить акт № 90 від 05грудня 2013 року. Згідно довідки № 12 від 05.12.2013 року, виданої ПОП «Росія» за підписом керівника Загродської Г.М. та головного бухгалтера [PERSON], [PERSON] у 1985 році у січні місяці було виплачено 221,57 грн., у березні - 43,00 грн., у грудні - 362,00 грн., всього 626,57 грн.; у 1986 році - у червні місяці 3,40 грн. Відповідно до довідки Управління ПФУ у Віньковецькому районі розрахунку переплати по особовому рахунку [NUMBER] [PERSON] переплата пенсії за період з 01.01.2004 р. по 28.02.2014 р. становить 3288,92 гривні. Відрахування з пенсії [PERSON] позивачем не проводилося, бо відповідач 14.03.2014 року подав на ім'я начальника УПФУ у Віньковецькому районі Слободян О.П. заяву про те, що він відмовляється від повернення переплати пенсії. Вказані обставини підтверджуються матеріалами пенсійної справи [PERSON], що були досліджені у судовому засіданні. Крім того, за клопотанням представника позивача Кукурудзи О.П. судом було витребувано від ПОП «Росія» с. Великий Олександрів для дослідження безпосередньо у судовому засіданні відомості про нарахування заробітної плати [PERSON] у колишньому колгоспі «Росія» та стажову книжку, і встановлено, що суми заробітної плати відповідача у відомостях про заробітну плату за 1985-1986 роки відповідають даним, вказаним у довідці № 12 від 05.12.2013 року. Разом з тим, як вбачається із записів у «Книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспника» с. Великий Олександрів, по особовому рахунку № 371 [PERSON], у 1986 році йому було нараховано додаткову оплату у розмірі 600,80 крб., яка й оспорюється позивачем з тих підстав, що вона не відображена у відомостях про нарахування заробітної плати, і крім того, загальна сума отриманої зарплати відповідача у 1985 році згідно нової довідки зазначена у загальному розмірі 626, 57 грн. Відповідно до ст. 1212 Цивільного Кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, заборгованість по стягненню, яке просить провести позивач, фактично є матеріальною шкодою,а тому до цих правовідносин застосовуються норми ЦК України. Згідно зі ст. 1215 ч. 1 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримує пенсію, призначену йому по віку, та нараховану на підставі поданої ним довідки від 04.06.1990 року, виданої колгоспом «Росія» Віньковецького району Хмельницької області. Як пояснила у судовому засіданні допитана у якості свідка головний бухгалтер ПОП «Росія» [PERSON], вищезазначена довідка була видана на підставі записів у стажовій книзі та відомостей про заробітну плату [PERSON], який працював звільненим секретарем партійної організації колгоспу. Основну заробітну плату [PERSON] отримував у райкомі партії, а в колгоспі - додаткову за підсумками року. Крім того, [PERSON] зауважила, що у довідці № 13 від 04.06.1990 року зазначена заробітна плата відповідача, отримана ним і в райкомі партії і в колгоспі, та звернула увагу, що дану довідку вона не підписувала, бо підпис у довідці навпроти її прізвища належить не їй, а колишньому заступнику голови колгоспу. У новій довідці від 05.12.2013 року, що вона видавала після проведеної позивачем зустрічної перевірки, зазначено тільки заробіток відповідача безпосередньо у колгоспі «Росія» згідно відомостей про заробітну плату, де сума 600,80 крб., що значиться у стажовій книжці, та сума 3000 крб., що отримував [PERSON] у райкомі партії, не відображена. Свідок [PERSON] у суді пояснила, що раніше вона працювала старшим бухгалтером Віньковецького райкому партії, і оскільки [PERSON] працював звільненим секретарем первинної партійної організації у колгоспі «Росія» с. Великий Олександрів, то вона нараховувала йому заробітну плату, яка обов'язково записувалась у партійний квиток. Крім того, звільнені секретарі парторганізацій додатково отримували зарплату в колгоспі, яка в райкомі не обліковувалась. Тому при виході на пенсію [PERSON] слід було видати для нарахування дві довідки - одну із райкому партії, іншу - з колгоспу. Таким чином, судом встановлено, що протягом 1985-1986 року відповідач дійсно отримав по 3000 гривень заробітної плати у Віньковецькому райкомі партії, що й включено було у довідку № 13 від 04.06.1990 року, видану колгоспом «Росія», але щодо отриманої додаткової оплати у довідках, виданих цим же господарством, є розбіжності. Однак відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретні посаді, яку займав відповідач у той чи інший період його роботи у підприємстві, не може бути підставою для виключення вказаних сум для нарахування пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення таких документів з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії. При таких обставинах, враховуючи, що пенсія [PERSON] за період з 01.01.2004 року до дати проведення останнього перерахунку 28.02.2014 року виплачена за відсутності зловживань та недобросовісності з боку відповідача чи рахункової помилки позивача, підстави для стягнення надміру виплаченої пенсії відсутні, а тому у задоволенні вимог позивача слід відмовити у зв'язку з безпідставністю позовних вимог. При такому вирішенні позову, враховуючи п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed