Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , в якому просив\~\~ стягнути з відповідача\~ заборгованість в сумі 3811,68 гривень. В обґрунтування заявлених вимог КП «Наше місто» зазначило, що [PERSON] , як власнику квартири за адресою: [ADDRESS] в період з вересня 2016 року по березень 2017 року надавалися послуги з утримання будинку та прибудинкової території, які нею несвоєчасно сплачувалися, у зв»язку з чим утворилася заборгованість. Ухвалою суду від 01 грудня 2017 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено [PERSON]. В ході розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги , та в останній редакції позовної заяви просив стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за надані послуги з вересня 2016 року по лютий 2018 року в сумі 3861,95 гривень. У вступному слові представник позивача уточнений позов підтримала в повному обсязі , надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, в задоволенні позову просив відмовити. В обґрунтування заперечень зазначив, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], який зобов»язаний нести витрати по утриманню будинку. Оскільки нею була сплачена в лютому 2018 року половина суми заборгованості , вважає, що решта суми боргу повинна бути стягнута саме з [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] в задоволенні позовних вимог до її довірителя просила відмовити з тих підстав, що [PERSON], який є членом сім»ї колишнього власника житла, після укладання договору купівлі-продажу в квартирі не проживав , наданими послугами не користувався. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, показання свідка [PERSON], дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03 квітня 2015 року належить на праві власності квартира [ADDRESS] (Свердлова) в м. Запоріжжя. На підставі відкритого особового рахунку № 20205608 , який свідчить про наявність укладеного договору між КП «Наше місто» та [PERSON] , позивачем надавалися послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості , за період з вересня 2016 року по лютий 2018 року [PERSON] не здійснювалася оплата за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території , через що утворилася заборгованість 3861,95 гривень. Згідно до положень\~ст. 322 ЦК України\~власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов"язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно \~ст. 526 ЦК України\~зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на викладене, [PERSON] , як власник квартири зобов'язана сплачувати житлово-комунальні послуги, а тому з неї слід стягнути наявну суму боргу станом на лютий 2018 року в розмірі 3861,95 гривень. При цьому суд враховує, що фактично відповідачка [PERSON] визнала факт наявності заборгованості за надані житлово-комунальні послуги , частково здійснивши оплату після звернення позивача до суду з вказаним позовом в лютому 2018 року в сумі 3976,16 гривень. Вирішуючи позовні вимоги до відповідача [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 541 ЦК України\~солідарний обов»язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов»язання. Згідно зі ст. 156 ЖК України повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири). Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Проте, в ході розгляду справи встановлено , що відповідач [PERSON] , який до теперішнього часу зареєстрований у квартирі , належній на праві власності [PERSON] , був зареєстрований у вказаному житлі як член сім»ї колишнього власника [PERSON]. Також, судом встановлено, що [PERSON], в порушення п. 9 умов договору купівлі-продажу квартири , який був укладений між [PERSON] та [PERSON], не був знятий з реєстрації у квартирі у строк до 15 травня 2015 року . При цьому, між [PERSON] та [PERSON] договору найму житла укладено не було і таких доказів суду не надано. Крім того, відповідно до пояснень свідка [PERSON], з моменту продажу квартири [PERSON] проживає разом з ним та його дружиною за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку , що сам факт реєстрації в житловому приміщенні, право користування яким [PERSON] фактично втратив з моменту придбання [PERSON] квартири у власність, відсутність між відповідачами укладеного договору найму житла, не породжує у [PERSON] обов»язку приймати участь у витратах по утриманню вказаного житла, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням положень ч.2 ст. 164 ЦПК України та тієї обставини , що позивачем було сплачено судовий збір за подання заяви про видачу судового наказу, який в подальшому був скасований судом.

Outcome: approved