Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до ТОВ «УКРфорест груп» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 18.07.2016 року був прийнятий на роботу в ТОВ Тара ВУД" на посаду слюсар - ремонтник. Керівником підприємства було видано наказ від 15.07.2016 року № ТВ000000061 про зарахування на роботу та зроблений запис у трудовій книжці. З цього ж дня він був допущений до роботи та на позивача було покладено відповідні обовязки. Вказану роботу виконував особисто із підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку з часу прийняття на роботу і до моменту звільнення. 20.09.2016р. ТОВ «ТараВУД» перейменовано на ТОВ «УКРфорест Груп» . Таким чином позивач продовжував працювати на посаді слюсарем-ремонтником. На підставі поданої заяви датованої 20.11.2017 року, наказом № ТВ 000000086 від 01.12.2017 року позивача звільнено 01.12.2017 року за власним бажанням за ч.З ст.38 КЗпП України. При звільненні з позивачем не було проведено остаточного розрахунку з виплати заробітної плати у звязку з чим утворилась заборгованість з виплати заробітної плати, яка складає 14 327,46 грн. ( довідка Управління Держпраці у Полтавській області №16-Т1466/03/14-04/242 від 19.12.2017 року ) . Позивач неодноразово усно звертався до ТОВ « Укрфорест ГРУП» по проведенню остаточного розрахунку з ним та з виплати йому заробітної плати, однак до теперішнього часу ТОВ «Укрфорест Груп» ніяких відомостей по заборгованості не надав і у виплаті заробітної плати відмовив. У звязку із чим позивач вимушений був звернутися зі скаргою до Управління Держпраці у Полтавській області. Управління Держпраці у Полтавській області надало відповідь листом від 19.12.2017року № 16-Т1466/03/14- 04/242 в якому повідомило, що з боку роботодавця ТОВ «Укрфорест Груп» вбачається порушення за ст. ст. 115,116 КзпЛ та ст.24 ЗУ «Про оплату праці» і позивачу рекомендовано звернутися до суду в позовному порядку ст.233 КзпП У звязку з тим, що з дня звільнення та до теперішнього часу відповідач не провів повний розрахунок з позивачем. Позивач зазначає, що заробітна плата не виплачувалась йому протягом 2 місяців до звільнення . У зв*язку з чим він змушений був звільнитися. На підставі наведеного просив суд стягнути заборгованість із заробітної плати, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач в судовому засідання підтримав свою позовну заяву, прохав суд задовольнити його позов. Позивач подав заяву про розгляд справи без участі відповідача, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень\~ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами\~ст.43 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з 18.07.2016 року та 01.12.2017 року був звільнений за власним бажанням з займаної посади згідно ч.3\~ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] (а.с.13-14). ч. 1\~ст. 115 КЗпП України\~та ч. 1\~ст. 24 Закону України «Про оплату праці»\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушення\~ст.116 КЗпП України\~не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі. При розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу ( час затримки по день фактичного розрахунку) суд керується п.21\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», згідно якого при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100\~(з наступними змінами і доповненнями). Відповідно до п.2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата визначається, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують дню звільнення працівника. При цьому згідно з п.5 Порядку основою для визначення загальної суми середнього заробітку є середньоденна заробітна плата. У відповідності з вимогами ч.1\~ст.117 КЗпП України\~у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої повязана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №_І00, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як вбачається з довідки Управління Держпраці у Полтавській області від 19.12.2017 року №16-Т 1466/03/14-04/242 про доходи позивача,його середньоденна заробітна плата становить 157 грн. 48 коп. Станом на 08.12.2017 р. значиться борг підприємством у сумі 14327,46 грн,а саме не виплачена заробітна плата за жовтень 2017 року у розмірі 2643,57 грн.(нараховано 3283,94 грн.) утримано 640,37 грн), за листопад 2017р.- 2807,58 грн. (нараховано 3487,68 грн. утримано 680,10 грн) та розрахункові за грудень 2017 року у розмірі887631 грн. ( де нараховано за фактично відпрацьований час - 167,50 грн.,компенсацію за невикористану відпустку - 1032,03 грн, індексація заробітної плати - 8,99 грн., вихідна допомога і розмірі 3-х місячного заробітку 98127.95 грн., а також проведено утримання з даних сум ПДФО і військовий збір у розмірі 2150,16 грн., що свідчить про порушення вимог ст.115 КЗпП України та ст. 24 Закону України про оплату праці» щодо строків періодичності виплати заробітної плати та ст. 116 КЗпП України щодо розрахунку при звільненні. Таким чином, сума заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем становить 14327 грн. 46 коп., та виплата компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 01.12.2017 року по день ухвалення рішення суду, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача з відрахуванням всіх обовязкових платежів, передбачених законом. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1762 грн. Відповідно до\~ст.430 ЦПК України\~допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.116,117,232,235,237-1 КЗпП України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100(з наступними змінами і доповненнями), листа Міністерства соціальної політики України від 05.08.2016 р. № 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017рік»,

Outcome: partial