Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Орган опіки та піклування Гусятинської РДА звернувся до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] із позовом про позбавлення батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Посилаються на те, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 12.09.2017 року у справі № 596/2451/16-ц відповідача було відібрано (без позбавлення батьківських прав) малолітнього [PERSON] та передано його органу опіки та піклування Гусятинської РДА для подальшого влаштування. Розпорядженням голови Теребовлянської РДА № 343-од від 28.09.2018 року «Про влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON] під піклування» піклувальником над дитиною призначено [PERSON] . Позивач зазначає про те, що на протязі 2019-2020 рр. [PERSON] жодного разу не відвідав [PERSON] під час навчання в Острівецькій ЗОШ I-III cтупенів чи по місцю його проживання, не телефонував ні до сина, ні до його опікуна ( [PERSON] ), не допомагав матеріально та не підтримував сина в жодний інший спосіб. З моменту відібрання дитини за судовим рішенням, відповідач безперешкодно мав можливість налагодити відносини з сином, допомагати та піклуватись про нього, проте жодного разу не звертався до органу опіки і піклування. Вищезазначене свідчить про свідоме ухилення від виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина [PERSON] , що відповідно статті 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 07 червня 2021 року залучено до участі в справі правонаступника позивача Органу опіки та піклування Гусятинської районної державної адміністрації - Орган опіки та піклування Чортківської районної державної адміністрації. Представник позивача Паравійчук Л.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з наведених в позовній заяві підстав та доповнила, що і на протязі всього часу перебування даної справи в провадженні суду, відповідач жодного інтересу до життя, навчання сина не проявляв. Просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, за місцем реєстрації. Згідно довідки Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області № 04-14/895 від 08.12.2020 року [PERSON] , [INFO] зареєстрований і проживає в [ADDRESS] , що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також не подано відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, за згоди представника позивача щодо ухвалення заочного рішення, вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд встановив обставини та визначив відповідно до них наступні правовідносини. Відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва народження серії [NUMBER] (а.с.24) Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 12.09.2017 року в цивільній справі № 596/2451/16-ц за позовом органу опіки та піклування Гусятинської районної державної адміністрації в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських, позовні вимоги задоволено та вирішено відібрати без позбавлення батьківських прав малолітнього [PERSON] , [INFO] , у його батька [PERSON] , [INFO] , жителя с. Самолусківці Гусятинського району Тернопільської області (а.с.5-9). Рішення набрало законної сили та відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені цим рішенням не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини. Розпорядженням голови Гусятинської районної державної адміністрації № 332-од від 20.07.2018 року «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» надано неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , статус дитини, позбавленої батьківського піклування. До встановлення опіки над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , залишено його проживати в сім`ї громадянки [PERSON] , [INFO] , за адресою: с. Кам`янка Теребовлянського району Тернопільської області (а.с.11). Згідно розпорядження голови Теребовлянської районної державної адміністрації № 343-од від 28.09.2018 року «Про влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON] під піклування» [PERSON] призначено піклувальником над дитиною, позбавленою батьківського піклування [PERSON] , [INFO] та призначено її опікуном над майном дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.10). Як підтвердили в судовому засіданні представник позивача Паравійчук Л.Й. та сам неповнолітній [PERSON] , він зареєстрований та проживає і по даний час з піклувальником [PERSON] в с.Кам`янка Теребовлянського району. Наведена обставина підтвержується і довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1146 від 17.08.2020 року, виданою Дарахівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області(а.с.23) та Актами обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини, позбавленої батьківського піклування складених комісіями від 14.07.2020 року та від 17.08.2020 року (а.с.20,21). Допитаний в судовому засіданні неповнолітній свідок [PERSON] показав, що востаннє бачився з батьком в 2018 році в судовому засіданні в приміщенні суду. Батько з того часу взагалі не цікавиться ним, його життям, навчанням, не телефонує і не питає як він, як його справи. Матеріальної допомоги також ніякої не надає. Бажає, щоб його батька позбавили батьківських прав щодо нього. Як вбачається із довідки №34 від 17.08.2020 року виданої Острівецькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів, що знаходиться в комунальній власності Теребовлянської міської ради (а.с.15), батько учня 11-го класу [PERSON] протягом 2019-2020 років, його не провідував. Із змісту письмової заяви [PERSON] видно, що остання повідомляє про те, що батько [PERSON] до свого сина [PERSON] за період з грудня 2016 року по даний час жодного разу не приїжджав по місцю проживання с.Кам`янка Теребовлянського району Тернопільської області і не телефонував (а.с.17). Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] № 01-1265/01-15 від 19.10.2020 року, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.18-19). Представник органу опіки та піклування Паравійчук Л.В. в судовому засіданні підтримала Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] . Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. У справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§100). Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, тощо. В роз`ясненнях пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є однією з підстав для позбавлення батьківських прав згідно пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (стаття 89 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що має місце винна поведінка [PERSON] , який ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання його неповнолітнього сина [PERSON] . А саме, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не приділяє батьківської уваги, свідомо не бажає опікуватись та спілкуватись з дитиною, не приймає участі у вихованні, матеріальному забезпеченні. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Звідси, суд приходить до висновку, що саме в інтересах неповнолітнього [PERSON] , 2004 року народження, позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved