Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який було уточнено під час розгляду справи, до відповідача [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником вказаної квартири на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 26.04.2012 року. Відповідач [PERSON] є колишньою дружиною минулого власника квартири. З 10.09.2012 року в квартирі відповідач не проживає, її особисті речі у квартирі відсутні, а також вона не приймає участі в утриманні житла та не сплачує за житлово-комунальні послуги. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, суд повідомляв її про розгляд справи за останнім відомим місцем проживання шляхом вручення судової повістки працівниками ОСББ «Харчовик», але вручити повістки, адресовані відповідачу було неможливо в зв"язку з її непроживанням. Суд визнав причини її неявки, як неповажні, та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, згідно вимог ч.1 ст.224 ЦПК України, проти чого не заперечував і представник позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS], яка належить позивачу [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 26.04.2012 року (а.с.7). Згідно довідки Ф-3 ОСББ «Харчовик», на даний час в квартирі зареєстровано дві особи - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.6). Відповідач [PERSON] являється колишньою дружиною минулого власника квартири. Шлюб між ними був розірваний задовго до продажу квартири, тобто вона не мала відношення чи будь-яких прав на зазначену квартиру. Відповідач булла зареєстрована в квартирі з 14.02.1991 року, як невістка, оскільки на момент вселення, вказана квартира належала на праві власності [PERSON] - батьку колишнього чоловіка. 31.03.1994 року [PERSON] подарував своєму сину [PERSON] вказану квартиру, після чого останній не заперечував протии проживання в [ADDRESS] відповідачу, а відтак визнав за нею право користування. Договір купівлі-продажу квартири ніким не оскаржувався та не визнавався нечинним у судовому порядку, а тому єдиним законним власником данного майна являється позивач [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об»єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов»язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім»ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири). Таким чином, з моменту виникнення права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] відповідач [PERSON] з квітня 2012 року втратила право користування данною квартирою та в неї не проживає. Той факт, що відповідач не проживає в спірній квартирі підтверджується, крім пояснень представника позивача, зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами: - Договором купівлі-продажу квартири від 26.04.2012 року (а.с.7); - довідкою Ф-3 (а.с.6); - актами ОСББ «Харчовик» про не проживання відповідача в спірній квартирі від 21.08.2014 року, від 25.09.2014 року, від 30.10.2014 року, 19.11.2014 року (а.с.38, 39, 40, 41). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несе, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачує, доказів того, що вона намагалася вирішити питання про вселення до спірної квартири немає, що свідчить про те, що квартирою вона не цікавилася. Виходячи з того, що [PERSON] в спірній квартирі не проживає понад 1 рік без поважних причин, вона втратила право користування спірною квартирою. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, оскільки дані вимоги є підставними та обґрунтованими. На підставі викладеного і

Outcome: approved