Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зняти його з реєстрації без його згоди в органах, які здійснюють таку реєстрацію. Мотивуючи свої вимоги, позивач [PERSON] пояснила, що вона являється власницею житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться в смт. Каланчак Херсонської області, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17282552 від 04.01.2008 року. У вказаному домоволодінні наразі зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] , про що свідчать відомості у домовій книзі. Останній їй доводиться племінником. На протязі останніх чотирьох років, відповідач не проживає у вказаному домоволодінні, а фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказаний факт підтверджується відповідною довідкою про фактичне місце проживання особи від 21.05.2021 року. Враховуючи, що відповідач на протязі останніх чотирьох років не проживає за вказаною адресою, і крім того не несе ніяких матеріальних та фінансових витрат щодо утримання житлового будинку і присадибної ділянки, вона виявила бажання зняти його з реєстрації. На неодноразові усні звернення про зняття з реєстрації, добровільної згоди не отримала. Реєстрація [PERSON] у вказаному житловому будинку обмежує її права, як законного власника. Ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області від 31.05.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області від 28.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився. Надіслала заяву, згідно якої просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідачі фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв`язку із чим суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів у його відсутності оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені слідуючі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 07.12.2007 року будинок [ADDRESS] разом з господарчими побудовами та спорудами належить [PERSON] , що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Херсонським БТІ від 04.01.2008 року. Довідкою про фактичне місце проживання, виданою адміністратором ЦНАП [PERSON] встановлено, що на підставі акту обстеження № 132 від 21 травня 2021 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрований в буд. [ADDRESS] , але фактично там не проживає. Вказане підтверджується і самим актом, який був наданий селищним головою [PERSON] . Як вбачається з копії домової книги, у 2005 році у вказаному будинку було зареєстровано племінника позивача [PERSON] . Однак, на протязі останніх чотирьох років, відповідач у вказаному будинку фактично не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку немає. До теперішнього часу відповідач не знявся з реєстрації місця проживання, та не вживає заходів для добровільного зняття з реєстрації місця проживання, що перешкоджає позивачу у вільному користуванні своїм майном. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 150 ЖК, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, викладених у позовній заяві, та враховуючи що відповідач не проживає за зареєстрованим місцем проживання з 2017 року, необхідно визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV прокоментовано порядок та підстави зняття з реєстрації місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного,

Outcome: approved