Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Київ) (далі - Відповідач), третя особа: Ірпінська міська державна нотаріальна контора про вчинення певних дій, мотивуючи свої вимоги тим, що йому з матір`ю [PERSON] є власниками 2/5 частини квартири [ADDRESS] . Державним виконавцем 24.09.2003 було винесено постанову № б/н про накладення арешту на майно боржника (боржників) - [PERSON] та [PERSON] , а саме на 2/5 частини квартири [ADDRESS] , та оголошення заборони на його відчуження. Позивач про існування арешту на частку його майна у вказаній вище квартирі дізнався разом з матір`ю [PERSON] в жовтні 2019 року, знаходячись в Центрі надання адміністративних послуг Бучанської міської ради. Однак, позивача здивувала та обставина, що власником 2/5 арештованої квартири разом з [PERSON] значився не [PERSON] , а [PERSON] , який ніколи за наведеною вище адресою не проживав та співвласником даної квартири не був. Вочевидь, державним виконавцем при складанні постанови про накладення арешту було написано прізвище Позивача ( [PERSON] ) з помилкою - [PERSON] . А відтак, дана помилка виконавця з успіхом перейшла і до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Отримати ріщення Ірпінського міського суду від 2003 року про накладення арешту на вказану частину майна не представилось можливим, оскільки в травні 2004 року в суді сталася пожежа, в ході якої вогнем було пошкоджено більшість справ, що раніше перебували в провадженні. Матір Позивача [PERSON] 18.11.2019 року звернулася до Ірпінського міського суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця від 24.09.2003 № б/н. За результатами розгляду даного позову заочним рішенням Ірпінського міського суду від 13.04.2020 року у справі № 367/9150/19 з 2/5 частин квартири [ADDRESS] , які належать [PERSON] , знято арешт. Хоча вказаним судовим рішенням звільнено з-під арешту все майно, на яке державним виконавцем було накладено арешт, проте, відомості про обтяження щодо ідеальної частки майна у вказаній вище квартирі, належній Позивачу, та відносно того ж Позивача лишилися в незмінному стані. У зв`язку з цим, Позивачем прийнято рішення про звернення до суду з позовною заявою про звільнення з-під арешту, належного йому майна, а саме 2/5 частин квартири [ADDRESS] , оскільки причина, у відповідності до якої було накладено арешт, перестала існувати. Позивачу вдалося з`ясувати, що заборона на відчуження його майна була накладена через борги перед Комунальним підприємством «Ірпіньводоканал» в частині оплати комунальних послуг за користування водою, але, оскільки, заборгованість перед вказаним підприємством було сплачено в повному обсязі, то перестала існувати і сама причина накладення обтяжень на нерухоме майно. На підставі отриманої від Комунального підприємства «Ірпіньводоканал» довідки від 15.10.2019 № 1514, Позивач звернувся до Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з вказаної вище квартири. Відповідач у своїй відповіді від 13.07.2020 № 26312 повідомив заявника про те, що розглянути його звернення не вбачається за можливе, оскільки термін зберігання виконавчих документів, які перебували на примусовому виконанні у відділі та були завершеними за період по 2014 рік, у відповідності до вимог п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5, закінчився. У зв`язку з вищевикладеним просить суд встановити факт, що [PERSON] і [PERSON] , [INFO] , який є співвласником квартири [ADDRESS] , є однією і тією ж особою. Звільнити з-під арешту 2/5 частини квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , [INFO] , та який був накладений Відділом державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції в Київській області 24.09.2003 року, постанова без номеру, зареєстрована 05.07.2004 року Ірпінською міською державною нотаріальною конторою за № 50984; додаткові дані: архівний номер 6126054КІЕV9999; архівна дата 03.10.2003 року, дата виникнення 03.10.2003 року, номер реєстру 217/03-2043, внутрішній номер 0501FВ242ВF442332825. Зобов`язати Ірпінську міську державну нотаріальну контору внести відомості про зняття арешту щодо 2/5 частини квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , [INFO] , та який був накладений Відділом державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції в Київській області 24.09.2003 року, постанова без номеру, зареєстрована 05.07.2004 року Ірпінською міською державною нотаріальною конторою за № 50984; додаткові дані: архівний номер 6126054КІЕV9999; архівна дата 03.10.2003 року, дата виникнення 03.10.2003 року, номер реєстру 217/03-2043, внутрішній номер 0501FВ242ВF442332825. В судове засідання позивач не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. В судове засідання відповідач свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання третя особа не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься заява від представника третьої особи про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу з матір`ю [PERSON] є власниками 2/5 частини квартири [ADDRESS] . Державним виконавцем 24.09.2003 було винесено постанову № б/н про накладення арешту на майно боржника (боржників) - [PERSON] та [PERSON] , а саме на 2/5 частини квартири [ADDRESS] , та оголошення заборони на його відчуження. Позивач про існування арешту на частку його майна у вказаній вище квартирі дізнався разом з матір`ю [PERSON] в жовтні 2019 року, знаходячись в Центрі надання адміністративних послуг Бучанської міської ради. Однак, позивача здивувала та обставина, що власником 2/5 арештованої квартири разом з [PERSON] значився не [PERSON] , а [PERSON] , який ніколи за наведеною вище адресою не проживав та співвласником даної квартири не був. Вочевидь, державним виконавцем при складанні постанови про накладення арешту було написано прізвище Позивача ( [PERSON] ) з помилкою - [PERSON] . А відтак, дана помилка виконавця з успіхом перейшла і до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Отримати ріщення Ірпінського міського суду від 2003 року про накладення арешту на вказану частину майна не представилось можливим, оскільки в травні 2004 року в суді сталася пожежа, в ході якої вогнем було пошкоджено більшість справ, що раніше перебували в провадженні. Матір Позивача [PERSON] 18.11.2019 року звернулася до Ірпінського міського суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця від 24.09.2003 № б/н. За результатами розгляду даного позову заочним рішенням Ірпінського міського суду від 13.04.2020 року у справі № 367/9150/19 з 2/5 частин квартири [ADDRESS] , які належать [PERSON] , знято арешт. Хоча вказаним судовим рішенням звільнено з-під арешту все майно, на яке державним виконавцем було накладено арешт, проте, відомості про обтяження щодо ідеальної частки майна у вказаній вище квартирі, належній Позивачу, та відносно того ж Позивача лишилися в незмінному стані. У зв`язку з цим, Позивачем прийнято рішення про звернення до суду з позовною заявою про звільнення з-під арешту, належного йому майна, а саме 2/5 частин квартири [ADDRESS] , оскільки причина, у відповідності до якої було накладено арешт, перестала існувати. Позивачу вдалося з`ясувати, що заборона на відчуження його майна була накладена через борги перед Комунальним підприємством «Ірпіньводоканал» в частині оплати комунальних послуг за користування водою, але, оскільки, заборгованість перед вказаним підприємством було сплачено в повному обсязі, то перестала існувати і сама причина накладення обтяжень на нерухоме майно. На підставі отриманої від Комунального підприємства «Ірпіньводоканал» довідки від 15.10.2019 № 1514, Позивач звернувся до Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з вказаної вище квартири. Відповідач у своїй відповіді від 13.07.2020 № 26312 повідомив заявника про те, що розглянути його звернення не вбачається за можливе, оскільки термін зберігання виконавчих документів, які перебували на примусовому виконанні у відділі та були завершеними за період по 2014 рік, у відповідності до вимог п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5, закінчився. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна сторона має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом абозагальними принципами міжнародного права. Частина 1 статті 317 ЦК України визначає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимогч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На підставі вищевикладеного суд вважає позовну заявою такою, що підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 386 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved