Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

В січні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 26 886 грн. 35 коп. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н від 08.09.2011 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 5000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору, [PERSON] повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. Однак, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим Банк нарахував останньому заборгованість за кредитом в сумі 2890 грн. 70 коп., заборгованість по процентах в сумі 19439 грн. 16 коп., заборгованість за пенею та комісією в сумі 2800 грн., а також, штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 1256 грн. 49 коп. (процентна складова). Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні з сумою боргу не погодився. Факт укладення з позивачем договору №б/н від 08.09.2011 року та отримання кредиту у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних визнає. В свою чергу, заперечує проти зміни процентної ставки банком до 43,20%, про що він належним чином поінформований не був, наполягає на тому, що граничений строк дії картки - до травня 2015 року, зауважує на тому, що укладений між ним та банком договір є споживчим кредитом, з огляду на що будь-яка зміна відсоткової ставки без письмового повідомлення є недійсною. Також, відповідач заперечує проти нарахування йому пені, комісії та штрафів заперечує. Просить зобов'язати банк провести розрахунок заборгованості за процентною ставкою 30% до травня 2015 року (тобто, з урахуванням строку договору). Окірм того, відповідач наполягає на скасуванні нарахованих банком сум пені, комісії та штрафів на підставі ст.2 Закона України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, суд прийшов до наступного висновку: Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому, згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, відповідно до заяви позичальника №б/н від 08.09.2011 року, яка разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також, Тарифами, складає договір про надання банківських послуг кредитування, [PERSON] отримав кредит в сумі 5000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.6-31). Також, на підтвердження факту укладення договору №б/н від 08.09.2011 року та невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач надав суду виписку за кредитним рахунком [PERSON] за період з 09.09.2011 року до 31.03.2017 року та довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки. Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, грошові кошти у вигляді кредитного ліміту позичальнику надав. Натомість, відповідачем умови погашення кредиту та процентів за користування кредитом було порушено, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 26 886 грн. 35 коп. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім цього, згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Отже, перевіривши представлений позивачем розрахунок заборгованості за договором №б/н від 08.09.2011 року, суд встановив, що станом на 31.12.2016 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість на загальну суму 26 886 грн. 35 коп., з яких 2890 грн. 70 коп. заборгованість за кредитом, 19439 грн. 16 коп. заборгованість по процентах, штрафи в сумі 500 грн. (фіксована частина), 1256 грн. 49 коп. (процентна складова) відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг (а.с. 4-5). Про збільшення позовних вимог позивачем заявлено не було. Згідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. В той же час, з приводу заперечень відповідача слід зазначити, що можливість односторонньої зміни тарифів передбачена п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, що були прийняті та підписані відповідачем, повідомлення відповідача про зміну умов кредитування відбувалось шляхом направлення смс повідомлення, при цьому, порядок повідомлення позичальника наведеним вище чином письмово узгоджений відповідачем шляхом підписання позичальником заяви №б/н від 08.09.2011 року, яка разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, складає договір про надання банківських послуг кредитування. Разом з цим, відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори, зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р, до зазначених населених пунктів належить м.Торецьк (колишня назва м.Дзержинськ). В подальшому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року №1079-р. Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року, до зазначених населених пунктів належить м.Торецьк (колишня назва Дзержинськ). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачеві - [PERSON], який проживає у м.Торецьку (колишня назва Дзержинськ), штрафи нараховані після 14.04.2014 року, що є правовою підставою для застосування вимог ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та визнання нарахування пені, комісії та штрафів у загальному порядку у відповідній частині неправомірним. З огляду на викладене вище, суд вважає позовні вимоги доведеними частково, а саме, в частині наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 2890 (дві тисячі вісімсот дев'яносто) грн. 70 коп заборгованості за кредитом, 19 439 (дев'ятнадцять тисяч чотириста тридцять дев'ять) грн. 16 коп заборгованості по процентах. В решті позову слід відмовити за безпідставністю. Згідно з ч.1\~ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, в задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1 328 грн. 84 коп. судового збору.

Outcome: partial