Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла заява Комунального некомерційного підприємства «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, про надання [PERSON] психіатричної допомоги у примусовому порядку. При надходженні [PERSON] відмовився надати усвідомлену письмову добровільну згоду на обстеження та лікування в умовах закладу з надання психіатричної допомоги.. [PERSON] , 1986 року народження, 24.03.2021 року був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства "Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги», яка дійшла висновку, що хворий страждає на хронічний психічний розлад у вигляді «Шизотипового розладу». За своїм психічним станом пацієнт виявляє потенційну небезпеку для оточуючих, тому госпіталізація та подальше лікування його в умовах закладу з надання психіатричної допомоги є доцільно. У зв`язку з наявністю у хворого тяжкого психічного розладу та відсутністю критичної оцінки свого стану, лікування хворого можливе лише в стаціонарних умовах закладу з надання психіатричної допомоги, тому госпіталізація його в психіатричне відділення чоловіче у примусовому порядку є доцільною. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, просить її задовольнити з підстав, зазначених у заяві. Особа, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, оскільки не вважає себе хворим, та переконаний, що за ним приїдуть та заберуть до Кіргізії , також наполягає на проведенні експертизи щодо встановлення обставин, що його мамою не є [PERSON] , а також зазначив, що йому стає погано після вживання їжі, яку вона купує. Застосування фізичної сили до [PERSON] заперечує. Заінтересована особа - [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви, оскільки її син відмовився від їжі протягом двох днів, висловлює маячні ідеї, проявляє агресію, після чого нею було викликано бригаду швидкої допомоги. Суд, вислухавши представника заявника, думку прокурора, який вважає необхідним задовольнити вказану заяву, думку інших учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 339 ЦПК України за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Статтею 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17 квітня 2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Відповідно до вимог ч.1 ст. 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 340 ЦПК України до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Судом встановлено, що [PERSON] , 1986 р.н., який проживає за адресою: [ADDRESS] був доставлений бригадою швидкої медичної допомоги у супроводі матері та працівників поліції до Комунального некомерційного підприємства «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради 23 березня 2021 року о 10 годині 49 хвилин. При надходженні [PERSON] відмовився надати добровільну згоду на обстеження та лікування в умовах закладу з надання психіатричної допомоги. Відомості про наявність психічних розладів та агресивну поведінку пацієнта зафіксовані лікарем бригади швидкої медичної допомоги [PERSON] , а також викладені у заяві матері хворого [PERSON] . Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради від 24 березня 2021 року встановлено, що [PERSON] страждає на хронічний психічний розлад у вигляді біполярного афективного розладу, поточний епізод манії без психотичних симптомів. У зв`язку з наявністю тяжкого психічного розладу та відсутністю критичної оцінки свого стану, лікування хворого можливе лише в стаціонарних умовах. Пацієнт виявляє реальні наміри вчинити дії що являють собою безпосередньо небезпеку для оточуючих, внаслідок чого хворий [PERSON] потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку для подальшого нагляду та здійснення адекватного лікування /а.с.3-4/. У зв`язку з викладеним, аналізуючи обставини справи та надавши їм належну правову оцінку, враховуючи висновок лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 342 ЦПК України, залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved