Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

ПАТ «КРЕДОБАНК» звернувся до суду з позовом та просить суд стягнути солідарно на свою користь з [PERSON] та [PERSON] заборгованість в розмірі 28444,70 грн. та судовий збір. Посилається в позові на те, що 13.08.2012 між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було укладено Договір № 2625501244276 про встановлення ліміту кредитування та додатковий договір. Відповідно до Договорів позивач зобов`язався надати у власність боржнику грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а боржник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому Договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Договором. Відповідно до п. 5 додаткового Договору грошові кошти були перераховані позивачем боржнику в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок Боржника, в сумі 10125,00 грн. Відповідно до п.п. 1,3 додаткового Договору встановлено термін кредитування до 07.08.2013, боржник зобов`язався сплачувати позивачу 27 % річних за користування кредитом. Відповідно до п. 6 Договору боржник зобов`язаний був повернути позивачу кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим Договором. Відповідно до п. 10 Договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором боржник сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.4. цього договору, але не менше гривні за кожен день прострочення. Зазначає, що 23.09.2015 позивачу стало відомо про смерть [PERSON] , який помер [INFO] . Так, позивач в порядку ст. 1281 ЦК України, пред`явив вимогу до спадкоємців через державну нотаріальну контору. Зазначає, що відповідно до інформаційної довідки зі спадкової справи, після смерті [PERSON] було відкрито спадкову справу та видано свідоцтва на прийняття спадщини відповідачами - [PERSON] та [PERSON] . На адресу відповідачів було направлено повідомлення - вимогу про погашення заборгованості, однак відповідачами вимоги позивача не виконані, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість, яка станом на 29.01.2018 становить 28444,70 грн., з яких: 9708,06 грн. - не повернута сума кредиту; 9110,02 грн. - прострочені відсотки; 0,00 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 9626,70 грн. - пеня. Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити. 06.02.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 07.02.2018 судом направлені запити до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві та відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації. 01.03.2018 та 03.03.2018 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідачів. Ухвалою суду від 03.03.2018 в справі відкрито спрощене позовне провадження. 11.05.2018 до суду відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву. Вважає, що позивачем подано позов з порушенням ст. 1281 ЦК України, тобто строків пред`явлення вимоги до спадкоємців померлого [PERSON] . Крім того, вказує, що заборгованість, за розрахунком позивача, станом на 27.07.2017 становить 28444,70 грн., однак [PERSON] помер [INFO] . З урахуванням наведеного, просить відмовити в задоволенні позову. Ухвалою суду від 21.05.2018 справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. 23.05.2018 позивачем до суду подано відповідь на відзив. Зазначає, що лише 23.09.2015 позивачу стало відомо про смерть [PERSON] , а тому на виконання вимог ст. 1281 ЦК України, 22.01.2016 було подано звернення до Державного нотаріуса Рогатинської державної нотаріальної контори. Вважає, що вимоги банку спадкоємцями не були задоволені, а тому останній змушений звернутися до суду. 01.11.2018 та 06.11.2018 ТОВ ФК «Кредит - Капітал» було подано заяву про заміну сторони у судовому провадженні. Зазначає, що 22.06.2018 між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 22/06-05 згідно з яким відбулося переуступлення прав вимог за рядом кредитних договорів та ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ПАТ «Кредобанк». 20.12.2018 позивачем до суду подано уточнену позовну заяву в якій просить суд стягнути на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» солідарно з [PERSON] , [PERSON] ,як спадкоємців, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] заборгованість у розмірі 18818,08 грн. та судовий збір. Ухвалою суду від 21.12.2018 залучено ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до участі у справі в якості правонаступника ПАТ «Кредобанк». Представник позивач ПАТ «КРЕДОБАНК» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином, подав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду повідомлена належним чином, проте як вбачається з матеріалів справи, остання просить слухати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явилася, про час та місце розгляду повідомлена та відзиву на позов не подала. Суд, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Будучи пов`язаними саме взаємними правами та обов`язками (зобов`язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов`язання або змінювати його умови. Судом встановлено, що 13.08.2012 між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було укладено Договір № 2625501244276 про встановлення ліміту кредитування та додатковий договір. Відповідно до п. 1.1 Договору, відповідно до умов договору № 2625501244276 від 19.08.2011, клієнту був встановлений ліміт кредитування у розмірі 10000,00 грн. Відповідно до п. 5 додаткового Договору грошові кошти були перераховані позивачем боржнику в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок Боржника, в сумі 10125,00 грн. Відповідно до п.п. 1,3 додаткового Договору встановлено термін кредитування до 07.08.2013, боржник зобов`язався сплачувати позивачу 27 % річних за користування кредитом. Відповідно до п. 6 Договору боржник зобов`язаний був повернути позивачу кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим Договором. Відповідно до п. 10 Договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором боржник сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.4. цього договору, але не менше гривні за кожен день прострочення. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору. Встановлено, що у передбачені строки боржник [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому станом на 18.12.2018 за останнім рахується кредитна заборгованість у розмірі 18818,08 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту - 9708,06 грн. та заборгованості по відсоткам - 9110,02 грн. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього (а.с.48). Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи та оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2015 ПАТ «Кредобанк» стало відомо про смерть [PERSON] ( а.с. 59), а тому ПАТ «Кредобанк» на виконання вимог ст. 1281 ЦК України, було направлено державному нотаріусу Рогатинської районної державної нотаріальної контори повідомлення - вимогу про надання інформації про спадкоємців після смерті [PERSON] (а.с.60). Відповідно до листа Приватного нотаріуса Рогатинської районного нотаріального округу Дзери М.Л. від 03.02.2016, після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу № 26/2014 та видані свідоцтва про право на спадщину дружині померлого - [PERSON] на автомобіль та його донці - [PERSON] на земельну ділянку (а.с.61). 23.09.2015 [PERSON] було направлено на адресу ПАТ «Кредобанк» заяву про списання заборгованості у зв`язку зі смертю боржника (а.с.59). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. З урахування того, що спадкоємці помелого, тобто [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] , суд вважає, що вимоги позивача до даних відповідачів про стягнення кредитної заборгованості в межах спадкового майна є обгрунтованими. Разом з цим, суд вважає, що вимоги позивача щодо солідарної відповідальності відповідачів є необгрунтованими. Пр цьому, задоволення вимог кредитора здійснюється саме в межах спадкового майна, отриманого у спадщину. Разом з тим, визначаючи розмір кредитної заборгованості, суд вважає, її обгрунтованою частково у сумі 9708,06 грн. Суд вважає, що нарахування відсотків за користування кредитними коштами, які виникли після смерті боржника [PERSON] тобто у розмірі 9110,02 грн. є необгрнутованими. Стаття 536 ЦК України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Як вбачається з розрахунку заборгованості, за період з серпня 2012 року по липень 2017 року, сума нарахованих відсотків становить 9110,02 грн. (а.с.53). Відповідно до п. 1.1.2 договору, починаючи з 16.05.2011 клієнту встановлюється ліміт кредитування на рахунок (картковий), який відкритий клієнту на підставі договору банківського рахунку (карткові рахунки) № [NUMBER] від 12.11.2010 у розмірі 379,67 % від середньомісячних надходжень на його рахунок протягом останні 6 місяців. На день укладення цього додаткового договору цей ліміт становить 100000,00 грн. Цей ліміт встановлюється на строк до 07.08.2013, але не довше строку перебування клієнта в трудових відносинах з ПАТ «Кредобанк». Судом встановлено, [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього (а.с.48). Так, з розрахунку заборгованості за період з серпня 2012 року по січень 2014 року, заборгованість по відсоткам складає 0,00 грн.(а.с.53). З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідачів відсотків за користування кредитом, які нараховані після смерті [PERSON] . Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 ст. 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 800,00 грн. з кожного.

Outcome: partial