Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] просить стягувати на її користь з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON], в обґрунтування позовних вимог, в позовній заяві зазначила, що 16 липня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Борислава Львівської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Актовий запис №122. Від вказаного шлюбу у них народились діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З моменту укладення шлюбу їхні сімейні відносини складались добре. Проте, згодом ставлення чоловіка до неї змінилось в гіршу сторону, у зв'язки з чим вона звернулась до Бориславського міського суду Львівської області із позовною заявою про розірвання шлюбу. Народження дитини є підставою виникнення аліментних обов'язків батьків. Тому, обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям покладається на батьків. Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч.2 ст.51 Основного Закону зазначається, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-ХІІ) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє на Україні з 27 вересня 1991 року, «... держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей». В розріз взятого на себе цього зобов'язання Україна, як держава яка приєдналась до цієї Конвенції, прийняла Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, де в ст. 8 записано: «Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку». Одним із головних обов'язків батьків є обов'язок утримання своїх неповнолітніх дітей (Глава 15 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадку, передбаченому статтями 198, 199 цього кодексу (навчання дітей на денному відділенні ВНЗ до досягнення 23 років, можливість батьків надавати матеріальну допомогу) і своїх повнолітніх дочку, сина. Закон покладає такий обов'язок на обох батьків. Обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено також ст.80 Кодексу про шлюб та сім'ю України. У разі ухилення батьків від виконання цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Таким чином, обов'язок утримувати дітей лежить на обох батьків, вказаних у свідоцтві про народження дитини. Між нею та відповідачем була усна домовленість про те, що відповідач буде приймати участь в утриманні дітей в грошовій або натуральній формі. Проте, станом на сьогоднішній день [PERSON] не виконує встановленого статтею 180 Сімейного кодексу України обов'язку щодо утримання дітей, що змушує її звернутись за захистом до суду. Відповідно до правил ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст.182 Сімейного Кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. На даний час між ними не досягнуто домовленості з приводу утримання їхніх дітей, а відповідач не виконує свого обов'язку щодо утримання дітей, що змушує її звернутись за захистом до суду. Оскільки, відповідач будучи працездатним, працездатного віку, не є інвалідом першої чи другої групи, не є пенсіонером, не має на утриманні інших осіб, а тому спроможний і зобов'язаний сплачувати аліменти на своїх дітей, до досягнення ними повноліття. Наслідки ухилення від сплати аліментів на утримання дітей очевидні. Діти нерідко позбавлені не тільки можливості виховуватись у повноцінній сім'ї, а й засобів до існування. Негативними соціальними наслідками цього в подальшому можуть стати недостатній розвиток дітей та їх соціальна дезадаптація; підвищується небезпека сприйняття дітьми установок антисоціального способу життя, що, зрештою, може призвести до того, що вони приєднаються до криміногенного середовища. Звичайно, їй не так просто при нашій дійсності (коли всі скривають доходи, занижують їх) визначити, який дохід має платник аліментів. Чоловік ніколи не говорив їй про розмір своєї заробітної плати, а тому вона має усі підстави стверджувати, що окрім офіційної заробітної плати відповідач [PERSON] отримує і дохід, який не оподатковує, тобто укриває. А так як, батько дитини має нерегулярний, такий що міняється, заробіток (дохід), що робить неможливим стягнення аліментів в дольовому співвідношенні до його заробітку (доходу), аліменти на прохання платника або стягувача можуть бути визначені у твердій грошовій сумі, яка підлягає стягненню щомісячно. Справу позивач [PERSON] просить слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити, про що подала у суд письмову заяву. Відповідач [PERSON] справу просить слухати у його відсутності, позовні вимоги визнав частково та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь позивача [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в сумі 500 грн. щомісячно, та на утримання дочки [PERSON], [INFO], в сумі 500 грн. щомісячно, а всього щомісячно в сумі 1000 грн. до досягнення дітьми повноліття, про що подав у суд письмову заяву. З»ясувавши обставини справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково. С У Д О М В С Т А Н О В Л Е Н О, що сторони з 16.07.1998 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджено світлокопією свідоцтва про їх одруження. 03.04.1999 року позивач [PERSON] народила дочку [PERSON], а 13.09.2002 року народила дочку [PERSON], що стверджено світлокопіями свідоцтв про народження дітей сторін. На утримання дочок [PERSON] та [PERSON] відповідач [PERSON] не надає позивачу [PERSON] добровільно матеріальну допомогу, хоча він як батько зобов"язаний утримувати дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття. Ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини, а відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, яка визначається судом. Статтею 182 цього ж кодексу передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014р. № 80-VІІІ на 2015 рік встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1286 грн. /30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини буде становити 385 грн. 80 коп./ Тому з врахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, який становить 1286 грн.; матеріального стану відповідача [PERSON], загальна сума доходу якого по місцю його праці за період з 01.09.2014 року по 28.02.2015 року становила 19133 грн., що підтверджено довідкою про доходи №605 від 23.03.2015року ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», суд дійшов висновку про задоволення позову частково в сумі 500 грн. аліментів щомісячно на утримання дочки [PERSON], [INFO], та 500 грн. аліментів щомісячно на утримання дочки [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття.

Outcome: dismissed