Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 15.05.2008 р. між Запорізьким відділенням №3 ВАТ «Універсал Банк» та Позивачем було укладено Кредитний договір №114-2008-1517. Відповідно до п.1.1, 1.2, п.2.3. цього договору Банк зобовязався надати Позивачу кредитні кошти у вигляді строкового кредиту у сумі 50000 доларів США зі сплатою відсотків за користування [PERSON] у розмірі 12,95 % річних, але їх не надав. Також позивач вказав, що підписання даного договору про надання споживчого кредиту стало наслідком чисельного порушення норм чинного законодавства та прав Позичальника, як споживача кредитної послуги, з боку ПАТ «Універсал Банк», а саме: не визначено Кредитним договором № 114-2008-1517 від 15.05.2008 р. істотні умови споживчого кредитування зокрема: кредитодавець у кредитному договорі не зазначив про дату видачі кредиту; кредитодавець перед укладенням кредитного договору не надав позичальнику в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту тощо; кредитодавець не отримав письмове підтвердження від позичальника про його ознайомлення з інформацією про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту тощо; у кредитному договорі або додатку до нього не наданий детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача тощо (документ відсутній); кредитний договір або додаток до нього не містять графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, щомісяця, щокварталу тощо) у розмірі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача за кожним платіжним періодом, у якому повинна бути розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом; кредитодавець не попередив споживача, що валютні ризики під час виконання зобовязань за кредитним договором в іноземній валюті несе споживач, а також, у разі якщо, кредитодавець не надав інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісії, повязаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобовязання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Позивач вважає такі дії Відповідача істотним порушенням законодавства та умов договору і вважає необхідним визнання договору недійсним. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, надав суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд задовольнити позов. Представник відповідача ПАТ «Універсал Банк» позовні вимоги не визнав повністю, надав суду письмові заперечення проти позову, посилаючись на те, що у Кредитному договорі № 114-2008-1517 від 15.05.2008 р. зазначено усі підстави та порядок надання кредиту Позичальнику. Згідно п. 2.3. Кредитного договору, видача кредиту за цим Договором проводиться на поточний рахунок Позичальника, відкритий згідно п. 2.1.3. даного Договору, тобто на поточний рахунок № 26204000187489 (№ 11404012000187489), який слугує для здійснення розрахунково-касового обслуговування операцій Позичальника з надання та погашення кредиту. Відповідно до п. 5.1.2. Кредитного договору Кредитор (Банк) зобовязаний відкрити Позичальнику позичковий рахунок для надання кредиту та обліку залишку заборгованості за кредитом та рахунок для нарахування та обліку нарахованих процентів за кредитом відповідно до положень та правил, що діють у Кредитора (Банку). Позичальнику був відкритий як позичковий рахунок (№ 22030080000271), так і поточний рахунок (№ 26204000187489), що підтверджуються меморіальним ордером № 11429021181000001 від 15.05.2008 р., в якому вказано, що з позичкового рахунку Позичальника (2203...) на поточний рахунок Позичальника (2620...) були перераховані кошти у розмірі 50 000,00 доларів США (як надання кредиту), так і випискою з особового рахунку Позичальника (№ 26204000187489) за 15.05.2008 р. Отже, зазначає відповідач, твердження Позичальника щодо ненадання Банком 15.05.2008 р. кредиту у розмірі 50 000,00 доларів не відповідає дійсності, адже кредит Банком було надано Позичальнику, та на підтвердження факту отримання кредиту Позичальником свідчить те, що після отримання кредиту з червня 2008 року по березень 2015 року Позичальник щомісячно вносив грошові кошти на поточний рахунок Позичальника, відкритий на підставі н. 2.1.3. Кредитного договору, з метою погашення заборгованості за Кредитним договором. Тобто, вказує Банк, незрозуміло, з якою метою кожного місяця протягом майже семи років Позивач вносить кошти на поточний рахунок по Кредитному договору, однак, ніби-то, кредит не отримував. Тому, зазначає представник відповідача, твердження Позивача у позовній заяві суперечать його діям після укладення Кредитного договору. Далі відповідач вказав, що у Кредитному договорі вказана інформація про найменування, адресу та реквізити Банку (сторінка 6 Кредитного договору). Відповідно до п. 8.5. Кредитного договору передбачено, що уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він розуміє наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті, та йому повідомлена інформація щодо методики визначення курсів і комісій, повязаних з конвертацією валюти; до укладення цього Договору відповідач був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту у Кредитора, а саме: найменування та місцезнаходження Кредитора - юридичної особи та його структурного підрозділу; умови кредитування (зокрема, щодо можливої суми кредиту; строку, на який кредит може бути одержаний; мети, для якої кредит може бути використаний; форми та видів його забезпечення; необхідності здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявних форм кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобовязаннями Позичальника; типу процентної ставки (фіксованої, плаваючої тощо); переваг та недоліків пропонованих схем кредитування); орієнтовну сукупну вартість кредиту (з урахуванням: а) процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); б) варіантів погашення кредиту, включаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; в) можливості та умов дострокового повернення кредиту) тощо. Тобто, зазначає відповідач, п. 8.5. Кредитного договору містить інформацію про те, що Позичальник був повідомлений (ознайомлений) з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, у Додатку № 1 до Кредитного договору зазначено перелік та вартість супутніх послуг, що надаються Банком та третіми особами і повязані з отриманням та обслуговуванням кредиту, у Додатку № 2 до Кредитного договору вказаний Графік платежів, який містить інформацію про щомісячний залишок заборгованості по кредиту; суми платежу за розрахунковий період, що включає в себе погашення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом; платежі за надані супутні послуги; реальну процентну ставку; абсолютне значення подорожчання кредиту. Отже, вказав відповідач, при укладанні та підписанні Кредитного договору з боку Банку не були порушені права та інтереси Позичальника, договір містить всі істотні умови договору, з яких сторони дійшли згоди, а також договір відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому твердження позивача є необґрунтованими та спрямованими на подальше невиконання зобов*язань за Кредитним договором. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав повністю, надав суду пояснення, викладені в письмових запереченнях, просив суд задовольнити позов. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне. 15.05.2008 р. між ВАТ «Універсал Банк» та позивачем [PERSON] (позичальником) укладено кредитний договір №114-2008-1517, відповідно якого до п.1.1, Кредитор зобовязується надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 50000,00 доларів США, а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути [PERSON], а також сплатити проценти за користування [PERSON] в розмірі 12,95 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Згідно п. 1.2. Кредитного договору строк кредитування становить період: з дати надання Кредитором [PERSON] Позичальнику по 10.05.2028 року включно. Строки та терміни надання та погашення [PERSON] визначається умовами цього Договору. Відповідно до п. 2.1.3 цього Договору, Банк здійснює відкриття Позичальнику поточного рахунку №26204000187489 (№11404012000187489) у Кредитора, код банку (МФО 322001) для здійснення розрахунково-касового обслуговування операцій Позичальника з надання та погашення [PERSON]. При цьому, згідно п.2.3 Кредитного договору, видача [PERSON] за цим Договором проводиться на поточний рахунок Позичальника, відкритий згідно умов п. 2.1.3 даного Договору. За клопотанням представника позивача в судовому засіданні Ухвалою суду від 13.12.2016р. призначено проведення судово-економічної експертизи. Згідно Висновку судово-економічної експертизи №1/01-17 від 12.13.2016р., проведеної за вищевказаною Ухвалою суду приватним судовим експертом [PERSON], експерт прийшов до наступних висновків: - в обємі наданих на дослідження документів, експерту, згідно вимог чинного законодавства, не надається за можливе підтвердити документально операцію з видачі [PERSON] кредитних коштів за Кредитним договором №114-2008-1517 від 15.05.2008 року з операційної каси Запорізького відділення №3 ВАТ «Універсал Банк» в сумі 50000 доларів США, відповідно до умов кредитного договору. - в обємі наданих на дослідження документів, експерту документально обґрунтовано, згідно вимог чинного законодавства, не надається за можливе підтвердити відображення на відповідних рахунках і субрахунках коштів за Кредитним договором №114-2008-1517 від 15.05.2008 року видачу [PERSON] кредитних коштів Запорізьким відділенням №3 «Універсал Банк» в сумі 50000 доларів США; - в обємі наданих на дослідження документів, експерту, згідно вимог чинного законодавства, не надається за можливе підтвердити документально операції зі сплати кредиту та відсотків [PERSON] за Кредитним договором № 114-2008-1517 від 15.05.2008 року; У Додатку №1 «Перелік та вартість супутніх послуг, що надаються Кредитором та третіми особами і повязані з отриманням та обслуговуванням кредиту» не зазначено увесь перелік супутніх послуг, таких як вартість робіт з оцінки майна (висновок експерта на с.178-190 т.1 ), витрати, повязані з обслуговуванням кредиту щодо ведення рахунків, розрахунково-касове обслуговування та інше, а вартість супутніх послуг відсутня взагалі; -відсутній розрахунок орієнтовної сукупної вартості кредиту та вартості послуг з оформлення договору про надання кредиту - з вартістю усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, які ще значно підвищать реальну відсоткову ставку, при документальному підтверджені цих витрат. Таким чином, суд вважає, що експертом документально не підтверджується операція з видачі позичальнику [PERSON] кредитних коштів за Кредитним договором № 114-2008-1517 від 15.05.2008 р. Запорізьким відділенням №3 ВАТ «Універсал Банк» в сумі 50 000 доларів США, відповідно до умов кредитного договору, та видача кредиту не відображається на відповідних рахунках і субрахунках банку; При цьому, відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів того, що ПАТ «Універсал Банк» передав у власність позивача кредитні кошти в сумі, передбаченій умовами кредитного договору. Приймаючи в якості належного, допустимого та достовірного доказу висновок судово-економічної експертизи №1/01-17, в ході дослідження якого з урахуванням змісту кредитного договору Кредитного договору №114-2008-1517 від 15.05.2008 року та наявних в матеріалах справи доказах, судом встановлено наступне: В матеріалах справи міститься меморіальний ордер № 1142902USD000001 від 15.05.2008 року (с.132 т.1) та виписки з рахунку 26204000187489 USD за 15.05.2008р. (с.133 т.1; с.16 т.2), які не відповідають вимогам діючого законодавства встановленим належним чином не заповнені, мають чисельні протиріччя відносно обов*язкових реквізитів та не узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи документами, та відповідно, не приймаються судом в якості належних доказів, виходячи з того, що виписка з рахунку 26204000187489 USD за 15.05.2008р. не відповідає вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Постанова Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України» від 18 червня 2003 року № 254, а меморіальний ордер № 1142902USD000001 від 15.05.2008 року не містить підписів і печатки, та на підставі підпункту 2.1.1 пункту 2 «Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України», затвердженого Постановою Правління НБУ № 566 від 30.12.98р. - не може бути підставою для бухгалтерського обліку, відтак - належним доказом у справі, при цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази того Позивач розпорядився цими грошовими коштами (отримав їх з каси банку, перерахував на інший рахунок чи ін.), при цьому відповідачем не надано суду будь-які бухгалтерські документи на підтвердження цього (заява на видачу готівки на суму 50000 доларів США, платіжне доручення, тощо). Дана позиція суду повністю узгоджується з висновком судово-економічної експертизи №1/01-17, висновки якого не було спростовано відповідачем належними та допустимими доками, при цьому представник відповідача заперечував проти Висновків судово-економічної експертизи 30.07.2017р., проте з клопотанням про призначення додаткової чи повторної експертизи, у відповідності до ст. 147, 150 ЦПК України, до суду не звернувся. За таких обставин, за відсутності документального підтвердження, у суда відсутні підстави вважати що позивачу було видано кредитні кошти за Кредитним договором №114-2008-1517 від 15.05.2008 року Запорізьким відділенням №3 ВАТ «Універсал Банк» в сумі 50000 доларів США відповідно до умов кредитного договору. Враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, всебічно і повно з'ясувавши усі обставини, що складають предмет доказування, дослідивши кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, відповідно вимогам належності та допустимості, окремо та всі докази у їх сукупності, встановлено, що спірний Кредитний договір №114-2008-1517 від 15.05.2008 року, в порушення прав Позивача не відповідає вимогам підпунктів в), д), і) пункту 2; частини 3 пункту 4; статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: у кредитному договорі № 114-2008-1517 від 15.05.2008 року відсутня дата видачі кредиту; розрахунок орієнтовної сукупної вартості кредиту не розраховано в грошових одиницях, а надано як перелік інформації по законодавству, який не надає Позичальнику уявлення про суму витрат, відповідно відсутня информація відносно орієнтовної сукупної вартості кредиту та вартості послуги з оформлення договору про надання кредиту з вартістю усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням; відсутнє повідомлення про переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, що не дало змоги Позивачу обрати належні умови кредитування, так як Позивач обрав би класичну схему кредитування зі зменшенням розміру оплат, а не ануїтетний платіж при якому переплата по процентам кредиту складає 24 941,68 дол.США. Суд вважає такі дії Відповідача істотним порушенням законодавства, а умови договору встановлені на шкоду Позивача, що є підставами для визнання кредитного договору недійсним, так як супереч вимог ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, ст. 11, 19 ЗУ "Про захист прав споживачів", Постанови Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», бездіяльність Відповідача при невиконанні обов*язкових умов споживчого кредитування чи не вчинення таких дій навмисно, що вводить споживача в оману, відносно здійснення свідомого вибору фінансової послуги у вигляду кредиту. Крім того, для договорів про надання споживчого кредиту у іноземній валюті, зокрема забезпечених іпотекою, існують особливі істотні умови, встановлених: Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту від 10.05.2007 року № 168, Законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Відповідно до пункту 1 статті 638 Цивільного кодексу України, договір с укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 1 ст. 628 ЦК України кредитний договір повинен містити умови (пункти) які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст.6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту. Кредитний договір є неукладеним (не відбувся), коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови, передбаченої законодавцем. Як розтлумачив Верховний Суд України у п.8 Постанови Пленуму № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення". Судом на підставі всебічно оцінених доказів, з урахуванням позовних вимог та заперечень сторін, було встановлено та досліджено факт відсутності згоди [PERSON] щодо усіх істотних умов кредитування у відповідності до чинного законодавства України, а саме не досягнуто згоди відносно орієнтовної сукупної вартості кредиту та вартістості послуг з оформлення договору про надання кредиту, прийнятного варіанту повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги, у кредитному договорі не зазначено дату видачі кредиту, тобто сторони не узгодили дату видачі кредиту. Тобто не виконання ПАТ «Універсал Банк» вимог в), д), і) пункту 2; частини 3 пункту 4; статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.2.1-2.5, п.3.1-3.4 Постанови НБУ №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», має наслідком відсутність узгодженості суттєвих умов споживчого кредитування. Відповідно до ч.1 ст.1051 ЦК України кредитний договір № 0711/0708/45-035 від 28.07.2008 року є оскаржуваним, та згідно ст. 638, 640, 1046, 1051, 1054 ЦК України цей договір не є укладеним. Що позбавляє суд задовольняти позовні вимоги та визнавати кредитний договір недійсним. В пункті 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (із змінами та доповненнями), судам наголошено: Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний), або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягай згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити, виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК України). При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз*яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». В пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам наголошено: Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Враховуючи вищезазначене, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі відмови у позові відшкодуванню не підлягають. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed