Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду 05.06.2014 року з даним позовом в якому зазначив, що між ним і відповідачем укладено договір від 28 листопада 2012 р., згідно якого відповідач в якості виконавця надає послуги з централізованого опалення і підігріву і постачання води. Для обліку кількості спожитої підігрітої води в квартирі позивача встановлено лічильник № 230277, який прийнятий відповідачем на абонентський облік 22 серпня 2006 року. Обов'язок повірки засобів обліку води, в т.ч. демонтаж, транспортування і монтаж, встановлених в жилих приміщеннях фізичних осіб, покладено на виконавця послуг з постачання води, його силами і його коштами, що передбачено пп. 19.4 Договору. Незважаючи на те, що лічильник було повірено у 2006 року і міжповірочний період закінчився, відповідач в порушення вимог закону і Договору не проводить чергову повірку встановленого в його квартирі засобу обліку. Цим він суттєво порушує права і законні інтереси позивача, оскільки, посилаючись на закінчення міжповірочного періоду лічильника, відповідач почав нараховувати плату за поставлену підігріту воду з розрахунку нормативу (норми) споживання на одну особу, а не згідно показів лічильника, що може завдати позивачу матеріальних збитків у вигляді стягнення зайво нарахованої вартості води. На цій підставі позивач звернувся до відповідача з листом від 1.10.2013 р., в якому пропонував направити до нього працівника для демонтажу і повірки лічильника, проте відповідач не виконав свого обов'язку та надав відповідь від 23.10.2013 року якою повідомив, що нарахування плати за спожиту підігріту воду буде здійснюватися згідно нормативів (норм) споживання на одну особу, а не згідно показів лічильника, та з жовтня місяця 2013 року позивачу стали надходити рахунки для оплати води з розрахунку норми споживання на одну особу. Тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить суд визнати неправомірними бездіяльність відповідача щодо не повірки засобу обліку підігрітої води і дії по нарахуванню вартості підігрітої води з розрахунку нормативу (норми) споживання на одну особу та зобов'язати комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» повірити встановлений у його квартирі засіб обліку підігрітої води і здійснити перерахунок вартості спожитої ним підігрітої води з врахуванням показів засобу обліку води з жовтня 2013 року до дня звернення до суду. До початку розгляду справи по суті позовних вимог позивач через канцелярію подав до суду письмову заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду та розгляд справи без його участі. Ухвалою суду від 29.10.2014 року позовні вимоги позивача [PERSON] до КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» в частині зобов'язати комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» повірити встановлений у його квартирі засіб обліку підігрітої води і здійснити перерахунок вартості спожитої ним підігрітої води з врахуванням показів засобу обліку води з жовтня 2013 р. по цей час - залишено без розгляду. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, надала суду письмові заперечення, які підтримала у судовому засіданні та пояснила, що відповідно до рішення Білоцерківської міської ради № 388 від 23.12.2005 року «Про визначення виконавців послуг...» ( на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ГУ, «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, Наказу Держжитлокомунгоспу України № 60 від 25.04.2005 р. «Про затвердження порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді») - виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква було визначено КП «Білоцерківтепломережа». Відповідно до ч. 2 п. 10 «Правил № 630» передбачено, що справляння плати за нормативами(нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахувань їх показань не допускається, за винятком передбачених законом В пункті 9 Правил зазначено, що квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. 22.08.2006 року КП БМР «БЦТМ» взяло квартирний лічильник позивача КВ-1,5 № 230277 [ADDRESS] на абонентський облік про, що було складено відповідний акт. У відповідності до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність від 11.02.1998 року № 113/98-ВР, засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати на прокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію. Повірка засобів вимірювальної техніки - це встановлення придатності засобів вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, до застосування на підставі результатів контролю їх метрологічних характеристик. Обов'язковість державної метрологічної повірки встановлена ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 року № 113/98-ВР та передбачена п. 15 «Правил № 630», де визначено, що «засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці». «Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку: з централізованого постачання холодної та гарячої води згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці». «У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання». Строки проходження повірки лічильників вказуються в технічній документації, яка додається до кожного лічильника і становить від 2 до 4 року в залежно від типу лічильника. У разі, коли споживач не здійснив повірку свого облікового засобу, дані обліку води не можуть бути прийняті. Тому, під час нарахування плати за спожиту воду споживачам нараховується плата за спожиті житлово-комунальні послуги згідно з нормативами (нормами) споживання, затвердженими органом місцевого самоврядування, що не суперечить ч.2 п. 21 "Правил № 630», де зазначено, « якщо відсутній у квартирі засіб обліку води з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення плата справляється за надані послуги з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства». Щоб уникнути застосування норм споживання, власники лічильників на воду в обов'язковому порядку повинні здати їх на повірку або замінити їх на новий. Пунктом 32 розділу 2 « Права та обов'язки виконавця» « Правил № 630» визначено, що саме на Виконавця покладено обов'язок контролювати установлені міжповіркові інтервали вузлів комерційного обліку. На виконання даної норми тепловою інспекцією КП БМР «БЦТМ» направляються повідомлення споживачам про закінчення міжповірочного інтервалу та про необхідність проведення державної повірки лічильників. Враховуючи дані норми лічильник КВ -1,5 № 230277 вузла обліку гарячої води в квартирі [ADDRESS] вийшов за всі зони повірки. У зв'язку з чим 17 липня 2013 року КП БМР «БЦТМ» звернулося до споживача [PERSON] з повідомленням про повірку квартирного лічильника. Отримавши таке повідомлення, споживач повинен виконати державну повірку лічильника, оскільки Законом України «Про метрологію...» не допускається комерційний облік по вузлах обліку, що не пройшли державну метрологічну повірку. Так, як до вересня 2013 року відповідач не виявив бажання повіряти лічильник ГВП та не звернувся до підприємства для зняття його з абонентського обліку, тому 24.09.20013 року контролер КП БМР «БЦТМ» особисто завітала до квартири позивача для зняття показників засобів обліку ГВП його розпломбування та складення відповідного акту для подальшої його повірки. Всупереч ч. 2 п. 30 «Правил...№ 630» , де мова йде про те, що «... споживач зобов'язаний забезпечувати доступ до квартирних засобів обліку....», споживач [PERSON] контролера до лічильника не допустив про що було складено відповідний акт не допуску до лічильника ГВП та зняття його з абонентського обліку. Тому посилання позивача на порушення його прав і законних інтересів є безпідставними. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладено обов'язок забезпечити доступ до засобів обліку представників виконавця, що відповідно не було зроблено. Також представник відповідача звернув увагу суду на те, що звернення [PERSON] до відповідача щодо демонтажу повірки квартирного засобу обліку ГВП не мало місце. Стосовно листа на який посилається позивач від 01.10.2013 р. приєднаного до матеріалів справи, то з нього вбачається, що це є скарга на неправомірні дії контролера. В самій скарзі чітко зазначено, що позивач підтверджує факт не допуску працівника відповідача до лічильника ГВП. Зі скарги позивача вбачається прохання відкликати повідомлення контролера, а не прохання зняти з абонентського обліку ГВП та в подальшому повірити лічильник. При складанні контролером КП БМР БЦТМ акту від 24.09.2013 р. № 82663 про зняття лічильника з абонобліку у зв'язку із закінченням міжповірочного терміну і не допуском до лічильника, одночасно [PERSON] було залишено повідомлення щодо вирішення питання експлуатації лічильника і запропоновано завітати до відповідача для вирішення даного питання та попередження про нарахування за підігрів води по нормі на кожного мешканця квартири згідно «Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення». У відповідності до ч. 1, 2 ст.. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» Засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, випускаються з серійного виробництва, ремонту та у продаж, видаються напрокат, на які поширюється державний метрологічний нагляд, підлягають повірці. Засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВМ. Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Враховуючи, що позивач до позовної зави не надав жодних доказів, які б вказували на неправомірні дії КП БМР БЦТМ, представник відповідача просить суд у задоволені позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають виходячи з наступного. Судом встановлено, що підтверджується матеріалами цивільної справи, позивач [PERSON] являється споживачем послуг, які надає відповідач КП БМР «Білоцерківтепломережа» у відповідності до укладеного договору від 28.11.2012 року, о/р № 87371-0 в квартиру позивача за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 2-4). У відповідності до п.19 п.п.4 зазначеного договору виконавець зобов'язаний контролювати установочні міжповіречні інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. У вересні місяці 2013 року між позивачем та працівником відповідача виник конфлікт з приводу проведення зазначеної перевірки лічильника на що позивач написав скаргу і отримав відповідну відповідь з роз'ясненнями та повідомленням про необхідність допустити контролера до квартири ( а.с. 4-5). Лише після відкриття провадження у справі, а саме 11.08.2014 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про здійснення чергової повірки лічильника ( а.с.27), яка була належним чином оформлена та прийнята відповідачем і здійснена повірка лічильника в установленому порядку ( а.с. 47-48). Офіційної відповіді відповідача про відмову у здійснені повірки лічильника позивач не отримував, тому в частині залишених позовних вимог слід відмовити за відсутністю цивільного спору. Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положенням ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.ст.10,11ЦПК України розгляд і вирішення цивільних справ відбувається на засадах змагальності та диспозитивності, які, зокрема щодо доказів, передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін. За правилами ст.16 ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. При вирішені справи по суті позовних вимог суд враховує та приймає до уваги письмові заперечення відповідача ( а.с.29-31), вважає їх обґрунтованими та підтвердженими відповідними доказами. Враховуючи, що позивач не надав суду доказів порушення його прав, в задоволені позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed