Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу вказуючи, що 27.03.2013 року відповідачка під розписку позичила у нього гроші у розмірі 7541 (сім тисяч п'ятсот сорок одна) гривня та зобов'язалася повернути борг. Вищезазначена розписка містить кінцеву дату повернення боргу 30.03.2013 року. До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов'язання. Просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму боргу у розмірі 7822 (сім тисяч вісімсот двадцять дві) грн. 14 копійок. В судове засідання позивач не з»явився на адресу суду подав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтимує в повному обсязі. В судове засідання відповідачка не з"явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належній формі, про причину неявки суд не повідомила, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно ч.2 ст.202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). Відповідно ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятись у формі встановлений законом. Відповідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі , якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Відповідно ч.3 ст.626 ЦК України договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж рожу та такої ж якості. Відповідно ч.1,2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з розписки від 27.03.2013 року (а.с.9) відповідач [PERSON] у позивача взяла в борг 7541 грн. з зобов»язанням повернути грошові кошти до 30.03.2013 року, що підтверджує укладення договору позики, який відповідно до ст. 1046 ЦК України є укладеним з моменту передання грошей. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відовідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином, навність боргового документу - розписки у кредитора [PERSON], свідчить про невиконання боржником [PERSON] свого обов»язку. Заборгованість станом на 31.01.2014 року, яку просить стягнути позивач з відповідача, складає 7822 гривні 14 копійок, де 7541 грн. - сума позики згідно розписки, 90,86 грн. - індекс інфляції прострочення боргу, 190,28 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу Виходячи з наведеного, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача суму боргу у розмірі 7822 гривні 14 копійок. Оскільки, позовні вимоги позивача задовольняються, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved