Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить зняти арешт та заборону на відчуження нерухомого майна, що належить йому на праві власності, розташованого за адресою: [ADDRESS], накладений постановою Заводського ВДВС Дніпродзержинського МЮУ від 03.04.2006 року, посилаючись на те, що рішення Заводського районного суду від 20.03.1998 року про стягнення аліментів було виконане в повному обсязі, заборгованість за виконавчим листом була погашена та державним виконавцем було винесено постанову від 01.10.2013 року про закінчення виконавчого провадження Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив провести судовий розгляд без його участі та задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, у якій просить суд провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Заводського районного суду від 20.03.1998 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] до його повноліття, в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше ? частини неоподатковуваного мінімуму доходів, щомісячно, починаючи з 12.03.1998 року на користь матері [PERSON]. На підставі рішення Заводського районного суду від 20.03.1998 року Заводським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження, після чого у звязку із заборгованістю по сплаті аліментів було винесено постанову від 03.04.2006 року про накладення арешту на належне [PERSON] нерухоме майно, а саме: на квартиру [ADDRESS] Згідно ч. 2\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.1, ч. 2\~ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу, якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Таким чином, оскільки надані суду докази свідчать, що позивач - він же боржник за виконавчим провадженням- покладені на нього рішенням суду зобов"язанння щодо сплати аліментів на утримання сина виконав і заборгованості по сплаті аліментів не має, виконавче провадження завершене та враховуючи, що наявність арешту порушує його право власності на квартиру,

Outcome: approved