overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] шляхом зняття з реєстрації місця проживання, посилаючись на те, що відповідач не проживає за вказаною адресою близько восьми років та не користується житлом без поважних причин, хоча зареєстрований в ньому. В судове засідання позивач не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечував проти вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. В судове засідання представник третьої особи не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], проживає та зареєстрований в ній. Також за вказаною адресою зареєстрований син позивача - [PERSON], [INFO] Як вбачається з актів, складених 27.05.2014 року та 27.10.2014 року Будинкоуправлінням №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини, [PERSON] у [ADDRESS] зареєстрований але не проживає понад 8 років. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року (зі змінами) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (внаслідок неправомірної поведінки членів сім'ї, інше) суд може продовжити пропущений строк. Зняття з реєстрації фізичних осіб відповідно до ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» віднесено законом до компетенції органів реєстрації. Відповідно до ст.7 вказаного закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не проживає більше шести місяців в квартирі [ADDRESS], комунальних послуг не сплачує, квартирою не цікавиться та не знявся з реєстрації, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком по проїзду 2-му Богунському, 1 в м. Житомирі, посилаючись на те, що позивач є власником вищевказаного будинку, а [PERSON] зареєстрована у вказаному будинку, хоча ніколи в ньому не проживала. В судове засідання позивач не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити та не заперечував проти вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку по проїзду 2-му Богунському, 1 в м. Житомирі. Також за вказаною адресою зареєстрована з 24.01.2015 року [PERSON], [INFO] Як вбачається з акту, складеного комісією КП «ВЖРЕП №14» за участю сусідів та затвердженого директором вказаного підприємства 10.09.2015 року, [PERSON], [INFO] не проживає у вищезазначеному будинку з 24.01.2015 року. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.\~\~Визнання особи такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року (зі змінами) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (внаслідок неправомірної поведінки членів сім'ї, інше) суд може продовжити пропущений строк. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не проживає більше шести місяців в житловому будинку по проїзду 2-му Богунському, 1 в м. Житомирі, будинком не цікавиться та не знялася з реєстрації місця проживання у ньому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №2 по вул.. Офіцерській, 18 в м. Житомирі у звязку з відсутністю за місцем проживання більше шести місяців без поважної причини, посилаючись на те, що позивач є наймачем вищевказаної квартири, а [PERSON], його дочка зареєстрована у вказаній квартирі, хоча з 200 року не проживає в ній. В судове засідання позивач та його представник не з»явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити та не заперечував проти вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки до суду не повідомила, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS]. Також за вказаною адресою зареєстрована з 23.02.1999 року його дочка [PERSON], [INFO] Як вбачається з акту, складеного комісією КП «ВЖРЕП №14» за участю сусідів та затвердженого директором вказаного підприємства 18.08.2015 року, [PERSON] не проживає у вищезазначеній квартирі з 2000 року. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.\~\~Визнання особи такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року (зі змінами) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (внаслідок неправомірної поведінки членів сім'ї, інше) суд може продовжити пропущений строк. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не проживає більше шести місяців в квартирі [ADDRESS], де відсутні її речі, не сплачує вартість комунальних послуг, квартирою не цікавиться та не знялася з реєстрації місця проживання у ній, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що позивач є наймачем вищевказаної квартири, а його колишня дружина [PERSON] після розірвання шлюбу з позивачем з 2005 року виїхала з квартири і не проживає у ній. В судове засідання позивач не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити та не заперечував проти вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки до суду не повідомила, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. В судове засідання представники третіх осіб не з»явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], проживає та зареєстрований в ній. Також за вказаною адресою з 06.03.2002р. зареєстрована його колишня дружина - [PERSON] [INFO] Як вбачається з актів, складених комісією КП «КВЖРЕП №6» за участю сусідів та затвердженого директором вказаного підприємства 06.06.2015 року та 28.07.2015 року, [PERSON], [INFO] не проживає у кв. [ADDRESS] з жовтня 2005 року і по теперішній час. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року (зі змінами) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (внаслідок неправомірної поведінки членів сім'ї, інше) суд може продовжити пропущений строк. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не проживає більше шести місяців в квартирі [ADDRESS], квартирою не цікавиться та не знялася з реєстрації місця проживання у ній, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок 1950 року забудови, глиняний обкладений цеглою, 50,3 кв.м. загальною площею та 32,9 кв.м. житловою площею з господарськими спорудами, розміщений в [ADDRESS]. В обгрунтування свого позову посилається на те, що [INFO] помер [PERSON]. За життя [PERSON] склав заповіт, в якому спадкоємцем зазначив його. Спадщину після померлого [PERSON] він прийняв та частину оформив. Однак не може в нотаріальному порядку оформити права спадщини на вказаний будинок через відсутність правовстановлюючого документа, яким би посвідчувалося право власності спадкодавця на це майно. Сторони, будучи викликаними в попереднє судове засідання не з'явилися, але подали до суду заяви з яких вбачається, що позивач свій позов підтримав, відповідач при вирішенні справи покладається на розсуд суду та просять суд справу розглянути у їх відсутності. Відповідно до ч.4 ст.130, ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із доданих до позовної заяви доказів вбачається, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. З копії технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що в [ADDRESS] знаходиться житловий будинок загальною площею 50,3 кв.м. 1950 року побудови з господарськими спорудами. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення вимог позивача. На підставі ст. ст. 392, 1216, 1218, 1233 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок в с. Шарки Рокитнянського району по вул. 8 Березня, 30, загальною площею 64,30 кв.м. та погріб з шийкою, веранда, сарай, загальною інвентаризаційною вартістю 52589 грн. у порядку спадкування за законом.\~ В обгрунтування свого позовупосилається на те, що 29.09.2010 року помер його батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилася спадщина на житловий будинок, який знаходиться за адресою с. Шарки Рокитнянського району по вул. 8 Березня, 30. [PERSON] заповіту не склав. Спадкоємцем першої черги є він. Зазначає, що його мати [PERSON] в нотаріальному порядку відмовилася від прийняття спадщини, інших спадкоємців, які мають право на обов"язкову частку у спадщині не має. В процесі збору документів, необхідних для оформлення спадкових прав виявилося, що [PERSON] за життя не оформив належним чином та не зареєстрував в БТІ своє право власності на вказаний будинок, який належав йому. Сторони, будучи викликаними в попереднє судове засідання не зявилися, але подали до суду заяви з яких вбачається, що представник позивача вимоги свого довірителя підтримує повністю, відповідач визнає та просять суд справу розглянути у їх відсутності. Відповідно до ч.4 ст.130, ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із доданих до позовної заяви доказів вбачається, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого батька [PERSON] який помер 29.09.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. З копії технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що в с. Шарки Рокитнянського району по вул. 8 Березня, 30 знаходиться житловий будинок загальною площею 64,30 кв.м. 1958 року побудови з господарськими спорудами. Із матеріалів спадкової справи № 119/2011 [PERSON] вбачається, що його дружина [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь сина [PERSON]. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив спадкодавця та його батьки. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення вимог позивача. На підставі ст. ст. 392, 1216, 1218, 1261 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку розташовану в [ADDRESS], площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] та земельну ділянку розташовану в [ADDRESS], площею 0,4218 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER]. В обгрунтування свого позову посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт в якому спадкоємцем зазначила його. В день смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне її майно в тому числі і на вказані земельні ділянки. Спадщину після померлої він прийняв та частину оформив, однак не може оформити спадщину на вказані земельні ділянки, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] втрачено. Сторони, будучи викликаними в попереднє судове засідання не з'явилися, але подали до суду заяви з яких вбачається, що позивач свій позов підтримав, відповідач визнав та просять суд справу розглянути у їх відсутності. Відповідно до ч.4 ст.130, ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із доданих до позовної заяви доказів вбачається, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. З матеріалів спадкової справи померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що позивач [PERSON] прийняв частину спадщини , яка складається із житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого в [ADDRESS] та земельної ділянки, площею 4,2696 га, розташованої на території Луб"янської сільської ради Рокитнянського району. Однак, у оформленні свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, які розташовані в [ADDRESS], позивачу було відмовлено, у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Із копії витягу з газети "Вісник Рокитнянщини" вбачається, що державний акт на земельні ділянки втрачено. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення вимог позивача. На підставі ст. ст. 392, 1216, 1218, 1233 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, яка складається з 58/100 частин житлового будинку [NUMBER] з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS]., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Представник позивача у наданій суду письмовій заяві позов підтримав, просив справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача у письмовій заяві позов визнав, попереджений про наслідки визнання позову, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO]. помер батько дружини позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, яка складається з 58/100 частин житлового будинку [NUMBER] з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS]. Дружина позивача, [PERSON], померла [INFO]. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] та на день його смерті проживав разом із спадкодавцем. При зверненні до приватного нотаріуса Лисичанського міського нотаріального округу Скриннік І.В. з питань оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]., на що отримав постанову про відмову вчинення нотаріальної дії від 30.03.2018 р., у зв'язку з тим, що у спадкоємця відсутні документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно ст. 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування" вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців. Суд вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову представником відповідача слід прийняти. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, яке складається з 2/3 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 67,8 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті батьків [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] та право власності на спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії у розмірі 55618,64 грн., в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивача у судове засідання не з`явилась, позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи, про що надала письмову заяву. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] та [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті яких відкрилась спадщина у вигляді 2/3 частини квартири [ADDRESS] ., загальною площею 67,8 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м. Також, після смерті батька залишилась недоотримана пенсія, яка була оформлена в Слов`янському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, в розмірі 55618,64 грн. При зверненні до державного нотаріуса Лисичанської державної нотаріальної контори Аббасова Е.І. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач отримав Постанову про відмову вчиненні нотаріальної дії, оскільки немає можливості отримати інформацію, необхідну для вчинення нотаріальної дії. Згідно ст. 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив. Згідно ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування" вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. На підставі викладеного

Outcome: approved