Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулась [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що з 17.09.2013 перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому в них народилася донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Зазначила, що відповідач за віком, станом здоров`я є працездатним та періодично їздить за кордон, де отримує стабільний дохід, однак матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Також вказує, що відповідач ухиляється від участі в утриманні дітей, хоча має всі можливості брати достатню, належну та регулярну участь в їх матеріальному утриманні, у зв`язку з чим поставив дітей та її в скрутне матеріальне становище. Вказує, що не має можливості самостійно надати дітям належне утримання, достатнє для їх віку та її доходу недостатньо для забезпечення дітей. Посилаючись на те, що відповідач, будучи працездатним, свідомо ухиляється від належного утримання дітей, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньок в розмірі 4000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалою суду від 14.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Одночасно, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи не подавали. Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному об`ємі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Пояснили, що з 17.09.2013 сторони перебувають в шлюбі і від спільного подружнього життя в них народились діти - донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному матеріальному утриманні, при цьому відповідач матеріальної допомоги на утримання їх спільних дітей не надає, у зв`язку з чим поставив дітей та позивачку в скрутне матеріальне становище. Вказують, що позивачка на даний час не працює, перебуває на обліку в державній службі зайнятості та самостійно не має можливості надати для дітей належне утримання, достатнє для їх віку, а відповідач добровільно не бажає брати участі в утриманні їх спільних дітей. Зазначили, що постійних джерел доходу позивач не має, власного нерухомого майна, грошових заощаджень теж не має. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від належного утримання дітей, просять суд позов задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 4000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивач додатково пояснила, що незважаючи на розірвання шлюбу між нею та відповідачем, вони продовжували проживати разом до листопада 2020 року, після чого остаточно розійшлися та з того часу будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає. Вказала, що відповідач регулярно працює за кордоном, на даний час - в Іспанії, де отримує дохід в розмірі 1000-1600 євро. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився. В поданій на адресу суду заяві позов визнав частково. Зазначив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказав, що дійсно на даний час перебуває в Іспанії, куди виїхав в пошуках роботи, однак в зв`язку з карантинними обмеженнями не зміг працевлаштуватись та на даний час немає будь-якого доходу. Також зазначив, що після припинення спільного проживання з позивачкою він продовжував брати матеріальному участь в утриманні їх спільних дітей. Заслухавши пояснення позивачки та її предстанвика, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Острозького районного суду від 23.09.2019 встановлено, що сторони у справі перебували в шлюбі з 17.09.2013, який було розірвано 23.09.2019. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.10.2013, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , а відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.01.2015, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що на даний час позивач та відповідач разом не проживають, їх діти проживають з позивачкою та знаходяться на утриманні матері. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. У відповідності до ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що будучи батьком дітей, [PERSON] своїх доньок належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому, суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням своїх дітей не надав. Таким чином, загальний розмір утримання дітей від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в їх утриманні. Оскільки відповідач, будучи батьком дітей, на даний час своїх доньок належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, то з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 років становить з 1 січня - 1197,50 грн. Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму на дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання дітей в розмірі 1700 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час, при вирішенні позову суд виходить з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати дітей та згідний сплачувати аліменти. Окрім того, судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дітей та сторін, а також відсутність у сторін інших утриманців. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що на утриманні відповідача перебувають інші особи та відповідачем таких доказів не надано. Також, згідно відомостей Державної прикордонної служби України від 02.02.2021 вбачається, що [PERSON] у період з 01.01.2018 по теперішній час неодноразово перетинав кордон України, востаннє 14.08.2020. Водночас, відомостей про отримання відповідачем доходу в зв`язку з виїздом за кордон позивачем не зазначено та будь-яких доказів, що підтверджували б дані обставини, суду не надано. Отже позивач не довела, що часті виїзди відповідача за межі України пов`язані з тим, що він працює за кордоном, де отримує дохід. Водночас, тривале перебування відповідача за кордоном свідчить про те, що він має засоби для існування. Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дітей, суд також бере до уваги, що платник аліментів є працездатним, має добрий стан здоров`я, інших утриманців не має, оскільки протилежних доказів суду не надано, може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та вважає, що їх необхідно стягувати в розмірі 1700 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд виходить і з того, що в судовому засіданні не встановлено наявність у відповідача заробітку та можливості сплачувати аліменти в зазначеному позивачем розмірі. Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 30.12.2020 засобами поштового зв`язку, а тому за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. На підставі ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial