Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Пустомитівського районного суду Львівської області з цивільним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в якому просить стягнути з відповідачів солідарно 63 000, 00 грн. збитків. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.03.2017 року [PERSON] залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Свої вимоги мотивує тим, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою [ADDRESS]. Позивач 10.12.2014 року уклала договір оренди з [PERSON] Згідно даного договору позивач надала за плату в розмірі 3 500, 000 грн. в місяць будинок в оренду [PERSON] В рахунок орендної плати, при підписанні договору, [PERSON] передав позивачу 10 500, 00 грн., про що було складено розписку. Після чого сторони договору оренди прибули за адресою об'єкта оренди для передачі будинку та складання акту приймання-передачі майна, однак там було виявлено осіб, які безпідставно зайняли будинок та проживали в ньому. Звільнити будинок вони відмовилися, внаслідок чого [PERSON] відмовився від договору оренди будинку. 18.05.2016 року позивач ознайомлюючись з матеріалами виконавчого провадження по виселенню родини відповідачів з будинку, дізналась, що відповідачі надали державному виконавцю договір оренди з пані [PERSON], що нібито вона з 2012 року орендує будинок позивача. У відповідності до умов договору оренди позивач повинна була отримувати щомісяця 3 500, 00 грн. орендної плати. З моменту укладення договору пройшло 18 місяців отже збитки, тобто упущена вигода складає 63 000, 00 грн. на підставі наведеного просить позовні вимоги задовольнити. У судове засідання з'явилась позивач, яка заявлені позовні вимоги підтримала, просила такі задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, вказала, що змушена орендувати квартиру і при стягненні коштів за даним позовом зможе компенсувати витрати по оренді житла. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, не повідомили суд про причини своєї неявки, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Однак [PERSON] подав на адресу суду письмові заперечення на позовну заяву в яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, не повідомили суд про причини своєї неявки, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак подала на адресу суду письмові заперечення в яких просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником житлового будинку за адресою [ADDRESS], що стверджується витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, № 1118695 від 11.03.2013 року. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право; на вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Судом встановлено, що в житловому будинку за адресою [ADDRESS] відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], проживали, без згоди власника та були на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.07.2015 року, яке набрало законної сили, визнані такими, що втратили право користування вищевказаним житловим будинком. Згідно відповіді відділу АДР головного управління державної міграційної служби України у Львівській області від 16.11.2016 року, відповідачів [PERSON], [PERSON] 30.09.2016 року зняті з місця реєстрації за адресою [ADDRESS], на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.07.2015 року, відповідачі [PERSON] вибула на прізвище «[PERSON]», [PERSON] значаться зареєстрованими за адресою [ADDRESS]; відповідач [PERSON] значиться зареєстрована за адресою [ADDRESS]. Судом встановлено, що 30.10.2013 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, ЛФ ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», [PERSON], третя особа - [PERSON] про визнання торгів недійсними, визнання недійсним договору купівлі-продажу щодо продажу житлового будинку [ADDRESS]. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.04.2016р. у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 01.08.2016р. рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.04.2016р. скасовано, та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.03.2017р. рішення Апеляційного суду Львівської області від 01.08.2016р. скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Позивач звернулась до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення із житлового будинку [ADDRESS]. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.07.2015р. позов задоволено. Дане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23.11.2016р. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.12.2016р. відкрито касаційне провадження. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] (орендодавець) 10.12.2014 року укладено договір оренди житлового будинку за адресою [ADDRESS] з [PERSON] (орендар). Згідно акту прийому передачі житлового будинку в оренду укладеного 10.12.2014 року між [PERSON] та [PERSON], заселитися у будинок по [ADDRESS] не представляється можливим у зв'язку із тим, що там проживають інші особи. Згідно п. 2.1 договору оренди, будинок надається в оренду на строк 35 місяців з моменту укладення його договору. Згідно п. 4.1. договору оренди, розмір орендної плати за будинок , складається з 3 500, 00 грн. Відповідно п. 11.2 договору оренди передбачено, що про дострокове розірвання договору сторони сповіщають одна одну не менше ніж за 1 місць до розірвання. Тобто договір оренди від 10.12.2014 року міг бути в будь-який час розірваний, тому потенційний прибуток у розмірі 63 000 грн. 00 коп., який позивач могла отримати від оренди приміщення за 18 місяців є припущенням, яке ґрунтується на тому що [PERSON] не розірвав б договір оренди до закінчення вказаного у договорі строку. Також судом встановлено, що при укладенні договору оренди позивачем не було попереджено [PERSON] про те, що в житловому будинку, який був предметом договору оренди, зареєстрована та проживає [PERSON] та члени її сім"ї та на момент укладення договору між позивачем та відповідачем [PERSON] не вирішено судовий спір про визнання торгів, договору купівлі-продажу щодо продажу житлового будинку [ADDRESS] недійсними. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач обгрунтовує понесені збитки (упущену вигоду) укладеним договором оренди житлового будинку за адресою [ADDRESS] з [PERSON] Відповідно до п.3.1 даного договору приймання-передача будинку здійснюється в момент підписання акту передачі будинку. Враховуючи, що сторони укладали 10.12.2014р. акт прийому-передачі житлового будинку в оренду укладеного 10.12.2014 року, договір оренди є реальним договором і відповідно до ч.2 ст.640 ЦК України є укладеним з моменту передачі відповідного майна. Як вбачається з акту прийому-передачі житлового будинку в оренду укладеного 10.12.2014 року, передачі об'єкту в оренду не відбулось, а тому даний договір оренди не може бути визнаним належним доказом понесених збитків (упущеної вигоди) позивачем. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що у позивача відсутня упущена вигода, оскільки, наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення, а частиною 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може грунтуватися на припущеннях, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача судові витрати стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed