Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON]звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON]про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належить автомобіль [NUMBER]. 26 листопада 2014 року вона, керуючи належним їй на праві власності зазначеним автомобілем, рухалась по пр.Леніна в м.Запоріжжі у напрямку пл.Пушкіна та на перехресті з вул.Грязнова приблизно о 08-45год. потрапила у ДТП, яка сталася з вини водія [PERSON], яка, керуючи автомобілем [NUMBER], при повороті ліворуч не надала перевагу у русі та допустила зіткнення з її автомобілем, який зазнав пошкодження.Постановою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 22.12.2014р. відповідач [PERSON] за фактом дорожньо-транспортної пригоди була визнана винною у його скоєнні. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована ПрАТ «СК «Провідна». Ліміт відповідальності за заподіяну шкоду становить 50000грн. і зазначена сума була перерахована страховою компанією на рахунок СТО, що підтверджується листом за № 17-05/962 від 27.01.2015 року. Але, загальна вартість відновленого ремонту автомобіля склала 99188,82грн. згідно підтверджуючих документів: нарядів-замовлення, актів виконаних робіт.Таким чином, різниця між фактично понесеними нею витратами по відновленню автомобіля та страховою виплатою складає 49188,82грн.. Крім того,нею понесені витрати на оплату вартості послуг евакуатора в сумі 450,00грн., що підтверджується товарним чеком від 26.11.2014 року. Разом з тим, в результаті ДТП, а також не відшкодування відповідачем у добровільному порядку нанесеної майнової шкоди, їй була спричинена моральна шкода, яка полягає у негативних емоціях та переживаннях, а саме: приниження її честі та гідності, страху за себе в звязку з непередбачуваним зниженням достатку, оскільки сума 50000,00грн., яку вона повинна була сплатити одразу після ДТП має для її родини велике значення. Після ДТП у неї виник страх перед поїздками, що в свою чергу викликало погіршення стану її здоровя, ускладнило взаємовідносини з оточуючими. Автомобіль має для неї велике економічне значення і його тимчасова втрата стала для неї психологічним потрясінням, вона не могла використовувати автомобіль за його прямим призначенням. Заподіяну їй моральну шкоду вона оцінює у розмірі 4000,00грн. та просить стягнути з відповідача разом із відшкодуванням матеріальної шкоди. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином в установленому законом порядку. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Пояснення суду в обґрунтування позовних вимог дала аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та зазначила, що всі понесені позивачем [PERSON] витрати по відновленню автомобіля після ДТП підтверджуються належними доказами, а тому просить стягнути саме понесені позивачем реальні витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково та в обґрунтування надала пояснення аналогічні тим, що викладені у письмових запереченням на позов, долучених до справи(а.с.27-29), відповідно до яких, вона вважає, що моральна шкода ніякими належними та допустимими доказами не підтверджена і в цій частині вона позов не визнає. Також просить суд враховувати, що у неї на утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей та її дохід складається лише з пенсії у розмірі 1393,60грн., що підтверджується довідкою. Її сім"я проживає в дуже стиснених життєвих умовах, іноді у них немає грошей для купівлі необхідних продуктів та речей для дітей. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди та не заперечує виплатити позивачу різницю між розміром шкоди визначеним висновком експертом та сумою виплаченою страховою компанією, а саме сплатити суму у розмірі 23109,37грн.. Представник відповідача Аляб*єва Н.В., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме у межах, які були визнані відповідачем [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ 412818, позивачка [PERSON] є власником транспортного засобу марки CITROEN модель С3, реєстраційний номер [NUMBER],2010 року випуску(а.с.7). З постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2014 року вбачається, що [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності та піддана адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі 340грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, з тих підстав, що 26 листопада 2014 року о 08-45год. вона, керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись на перехресті вул.Грязнова пл.Пушкіна в м.Запоріжжі при повороті ліворуч не надала перевагу у русі автомобілю [NUMBER] під керуванням [PERSON], спричинивши пошкодження транспортних засобів(а.с.5) Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань , чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно до вимог ч. 2 , 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки , відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі /право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо/ володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, виходячи з зазначених норм діючого цивільного законодавства, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та з огляду на презумпції вини заподіяча шкоди(ч.2 ст. 1166 ЦК України), відповідач звільняється від обовязку відшкодувати шкоду( у тому числі і моральну шкоду) лише у випадку, якщо доведе, що шкоди завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого(ч.5 ст. 1187, п.1ч.2 ст. 1167 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено копією довіреності, посвідченої в нотаріальному порядку 08 липня 2013 року, відповідач [PERSON] під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди керувала транспортним засобом - автомобілем марки Форд реєстраційний номер АЕ 3368АО на підставі виданої їй довіреності, тобто на відповідній правовій підставі володіла зазначеним транспортним засобом, а тому саме вона, як особа, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, повинна відповідати за завдану внаслідок ДТП шкоду. Разом з тим, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» з загальним лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 50000,00грн. з франшизою нуль, що підтверджується полісом № АС/4939278(а.с.132). Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Відповідно до абз.2 п. 36.2 ст. 36 вище вказаного Закону, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Вартість відновлювального ремонту ТЗ CITROEN реєстраційний номер [NUMBER] було визначено ПрАТ «СК «Провідна» на підставі рахунку-фактури № 695 від 03.12.2014 року, виданого ФОП [PERSON] і становить 96696,51грн., що підтверджено інформацією за № 17-12/10678 від 03 вересня 2015 року, наданою ПрАТ СК «Провідна»(а.с.62,63).Згідно свідоцтву про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця,[PERSON] 09.02.2010 року виконавчим комітетом Запорізької міської ради зареєстрований як ФОП-підприємець та є платником єдиного податку, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серія А № 422132 від 30 травня 2012 року. Відомості про ФОП [PERSON] внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців(а.с.141,142). З повідомлення про виплату № 17-05/962 від 27.01.2015 року надісланого на ім.»яПракель В.Г. вбачається, що ПрАТ «СК «Провідна» повідомила їй, що страхова виплата по події від 26.11.2014 року за договором страхування № АС/4939278/0816/14 від 07.03.2014 року у сумі 50000,00грн. буде здійснена на рахунок СТО [PERSON], ФОП(а.с.12). Факт перерахування цієї суми та отримання її ФОП [PERSON] позивач визнає та не оспорює. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням). Отже, страхова компанія відшкодовує потерпілому вартість матеріального збитку в межах ліміту відповідальності, а винний у ДТП різницю між страховим відшкодуванням(матеріальним збитком) та вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу. У п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам розяснено, що відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням). 3 квітня 2015 року ФОП [PERSON] виконав ремонтні роботи по відновленню автомобіля позивача та вартість виконаних робіт складає 14000,00грн., що підтверджується рахунком-фактурою № 934 від 03 грудня 2014 року та актом виконаних робіт від 03 квітня 2015 року, оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні та копії долучені до справи(а.с.9).Разом з тим, на підтвердження відновлювального ремонту та придбання пошкоджених запчастин позивачем надані: наряд-замовлення №Н8200016385 від 31.01.2015р., виданий іноземним підприємством «АІС-Запоріжжя», відповідно до якого вартість матеріалів по ремонту автомобіля [NUMBER] на замовлення [PERSON] становить 83822,97грн.(а.с.143) та наряд-замовлення №Н8200017970, відкритий 17.03.2015р., закритий 03.04.2015р., виданий іноземним підприємством «АІС-Запоріжжя», відповідно до якого вартість запчастин для автомобіля [NUMBER] на замовлення [PERSON] становить 1365,85грн.(а.с.144). Згідно квитанцій від 16.12.2014 року та від 03.04.2015 року позивачем [PERSON] на рахунок іноземного підприємства «АІС-ЗАПОРІЖЖЯ» були перераховані суми у розмірі 40000,00грн. та 9200,00грн. відповідно(а.с.13).Як було зазначено представником позивача в судовому засіданні, та підтверджено договором про надання послуг № 234/07 від 01.07.2014 року, укладеним між ФОП [PERSON], як виконавцем та іноземним підприємством «АІС-ЗАПОРІЖЖЯ»(а.с.146-147), сума страхового відшкодування, яка була перерахована ПрАТ СК «Провідна» у розмірі 50000,00грн. була витрачена ФОП Літвіновимна проведення ремонтних робіт у розмірі 14000,00грн., а сума, що залишилася у розмірі 36000,00грн. була витрачена на придбання запчастин в «АІС-ЗАПОРІЖЖЯ». Суму, яку не вистачало у розмірі 49200,00грн., з урахуванням того, що вартість запчастин відповідно до нарядів-замовлень склала 85188,82грн., була сплачена особисто позивачем на підставі квитанцій, що маються в матеріалах справи. Частиною 2 п.1 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки). Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. На час звернення позивача [PERSON] до суду, належний їй на праві власності пошкоджений в результаті ДТП автомобіль [NUMBER] був відновлений. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та понесених реальних витрат, позивач надала вище вказані належні та допустимі письмові докази на загальну суму 49200,00грн., але в позовній заяві [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] суму у розмірі 49188,82грн., яка складає різницю між реальними збитками та страховим відшкодуванням у розмірі 50000,00грн., а тому, суд приходить до переконання про можливість стягнення саме цієї суми, в межах заявлених позовних вимог, оскільки суд вважає, що позивач довела, що вона здійснила ремонт автомобіля і розмір фактично понесених нею витрат на відновлювальний ремонт з урахуванням придбання запчастин склав саме вище вказану суму, у зв»язку з чим суд не може взяти до уваги висновок експерта автотоварознавчого дослідження №255/15 від 01.03.2016 року, відповідно до якого матеріальний збиток нанесений власнику транспортного засобу CITROEN С3 реєстраційний номер [NUMBER] станом на 26.11.2014 року в результаті ДТП, може складати 73109,37грн.(а.с.85-105). Враховуючи, що автомобіль позивачем був відновлений до звернення до суду, що було підтверджено належними та допустимими доказами, то у даному випадку розмір збитків, що підлягає відшкодуванню повинен визначатися відповідно до реальної вартості виконаних робіт. Згідно наданого позивачкою товарного чеку від 26.11.2014р., виданого ФОП [PERSON], послуги евакуатора з евакуювання автомобіля [NUMBER] склали 450,00грн.(а.с.8). Згідно свідоцтву про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, [PERSON] 18.10.2001 року виконавчим комітетом Запорізької міської ради зареєстрований як ФОП-підприємець та є платником єдиного податку, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серія Б № 692084 від 01 червня 2012 року. Вид діяльності:49.41 вантажний автомобільний транспорт(послуги евакуатора)(а.с.149). Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені витрати на оплату послуг з евакуювання автомобіля після ДТП. Вирішуючи вимоги позивачки [PERSON]Г.в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 4000грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. 15, п.9 ч.2 ст. 16, ст.ст.23, 1167 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в тому числі шляхом відшкодування моральної шкоди. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна(п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України). При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Як встановлено у судовому засіданні та зазначалося вище, внаслідок ДТП власнику транспортного засобу [PERSON] була заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, повязаних із пошкодженням її майна і у такому випадку, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, повинно здійснюватися особою, яку визнано винною у пошкодженні майна, тобто відповідачем [PERSON]. При визначені розміру грошового відшкодування моральної шкоди спричиненої власнику автомобіля [PERSON], суд враховує характер, глибини і тривалість моральних страждань позивача, матеріальний стан відповідача, підтверджений в судовому засіданні належними доказами, а також виходить з вимог розумності і справедливості та вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн., оскільки вважає вказану суму розумною, справедливою та достатньою для відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу у даному конкретному випадку. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сума судового збору у загальному розмірі 739,98грн., сплачена позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: partial