Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про визнання за ним права власності на житловий будинок розташований в смт. Дубове по вул. Борканюка 61. Посилається на те, що у 1991 році його батьки побудували спірний житловий будинок, за яким закріплена земельна ділянка площею 0.05 га. 28.06.2006 р., померла мати, [PERSON], а 17.09.2010 р., - батько, [PERSON] 12.11.2011 р. він звернувся у держнотконтору із заявою про прийняття спадщини, а його сестра, [PERSON], та брати [PERSON] і [PERSON] подали заяви про відмову від спадщини на його користь. Однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про прийняття спадщини через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Просить визнати за ним право власності на спадковий будинок, так як вважає, що при житті батьків він був зареєстрований згідно з діючим на той час законодавством. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що він є братом позивача, який згідно усної домовленості між батьками та всіма дітьми залишився проживати у батьківському будинку. Після смерті батьків, він, сестра [PERSON] та брат [PERSON] написали у нотаріуса заяви про відмову від спадщини у користь брата [PERSON]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися. Надіслали заяви про розгляд справи у їхній відсутності. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що у 1990-91 роках [PERSON] і [PERSON] побудували житловий будинок № 61 по вул. Борканюка в смт. Дубове. Будинок будувався на підставі рішення виконкому Тячівської районної ради народних депутатів від 14.09.1990 р., яким було надано дозвіл [PERSON] на будівництво. Батькові позивача також було видано паспорт на забудову земельної ділянки площею 0.07 га. за цією ж адресою (а. с. 22-24). Відповідно до акту про відведення земельної ділянки у межах села (селища, міста) представником технічного бюро при районному архітекторі на підставі вищевказаного рішення [PERSON] відведено в натурі земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво у смт. Дубове, вул. Борканюка 61, загальною площею 700 м.кв. по сусідству з присадибними ділянками [PERSON] та [PERSON] Межі відведеної земельної ділянки закріплені в натурі і передані забудовникові [PERSON] (а. с. 25). Головним архітектором району [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на право виконання будівельних робіт одноповерхового індивідуального будинку на земельній ділянці у смт. Дубове, вул. Борканюка 61 (а. с. 21). Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р., яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 і зареєстрованого в Мінюсті 18.02.2002 р. за № 157/6445 (з подальшими змінами), до 2002 року державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася цими підзаконними нормативними актами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 р. "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у судовому засіданні, встановлено, що будинок № 61 по вул. Борканюка у смт. Дубове, у відповідності до діючого на той час законодавства належав [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності. Статями 1216, 1217 та 1220 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 та ст. 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] померла 28.06.2006 р., а [PERSON] -17.09.2010 р. Після їхньої смерті залишилися діти, [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON], які згідно з законом є спадкоємцями першої черги. 12.03.2011 р. [PERSON] подав до Тячівської держнотконтори заяву на прийняття спадщини за законом, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини після померлого батька, [PERSON], на користь брата, [PERSON] (а. с. 13, 14). Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на будинок позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, виходячи з наведеного, позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадкований житловий будинок у нотаріальному порядку. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На даний час на імя [PERSON] виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 61 по вул. Борканюка у смт. Дубове, балансова вартість якого становить 345796 грв. (а. с. 16, 17). Будинок двохповерховий: на першому знаходиться сходна площадка загальною площею 1.1 м.кв., коридор 5.1 м.кв., їдальня 11.5 м.кв., комора 4.2 м.кв., кухня 2.3 м.кв., санвузол 3.7 м.кв., комора 4.3 м.кв., підсобне приміщення 15 м.кв., підсобне приміщення 14.9 м.кв., на другому поверсі розміщені коридор 8.5 м.кв., комора 5 м.кв., кухня 5 м.кв., житлова кімната 17.7 м.кв., житлова кімната 17.6 м.кв. та їдальня 14.3 м.кв. (а. с. 20). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що можливість отримати свідоцтво на спадщину в нотаріальній конторі у позивача відсутня, а визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та охоронювані законом інтереси інших осіб, тому позовні вимоги, як такі, що є доведеними в судовому порядку, підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати слід покласти на позивача. За таких обставин,

Outcome: approved