Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Спадкове майно успадковане позивачем шляхом подачі заяви до нотаріуса. При юридичному оформленні спадкових прав у позивача виникла певна перешкода, а саме нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, який посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Оригінал договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори 23.06.1960 року, - на підставі якого померлій [PERSON] належало вказане домоволодіння втрачено, отримання дублікату є неможливим. За таких обставин позивачем [PERSON] , з посиланням на положення ст. ст. 328, 392, 1269 ЦК України, - заявлено вимоги захисту майнових прав. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, п. 2 ч. 4 ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, надіслала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в її відсутність, при чому позовні вимоги підтримані. Відповідачем Покровською міською радою Донецької області, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявлено клопотання про проведення судового розгляду в відсутність представника органу місцевого самоврядування, заперечень по суті заявлених вимог не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Покровськ Донецької області, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (відомості з паспорта громадянина України - а.с. 4-5). [PERSON] є донькою [PERSON] , - факт родинних відносин встановлено рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.12.2018 року - а.с. 8-9). [INFO] [PERSON] померла (підтверджено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] - а.с. 7), в силу ч. 1 ст. 1220 ЦК України після її смерті відкрилася спадщина. Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя не скористалася наданим ст. 1234 ЦК України правом на залишення заповіту. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її донька - [PERSON] , позивач по справі. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1268, 1269 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строк, встановленого статтею 1270 ЦК України. Позивач [PERSON] , будучи єдиним спадкоємцем у встановлений законом шестимісячний строк, з дотриманням ч. 2 ст. 1269 ЦК України подала заяву до державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори Донецької області про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 56141073 від 14.05.2019 року за спадкодавцем [PERSON] відкрито спадкову справу № 47/2018, місце зберігання - Перша покровська державна нотаріальна контора (а.с. 29). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини, відкритої після смерті [PERSON] входить нерухоме майно - домоволодіння (житловий будинок з господарськими побудовами та спорудами), розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.04.2019 року державним нотаріусом Першої покровської державної нотаріальної контори вказано на неможливість видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на вказане домоволодіння, оскільки спадкоємцем не надано оригіналу правовстановлюючого документа на нерухоме майно (а.с. 20). Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається в порядку встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердж. наказом МЮ № 296/5 від 22.02.2012 року для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно представити правовстановлюючий документ та витяг з реєстру прав власності. З матеріалів справи вбачається, що до складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить житловий будинок з господарськими спорудами, побудовами за адресою: [ADDRESS] . Так, відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності, нотаріально посвідченого 23.06.1960 року державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори - Коваленко Катерині Севастьянівні відведено для побудови житлового будинку земельну ділянку площею 550,0 кв. м. за адресою: [ADDRESS] ; договір зареєстрований в Красноармійському БТІ (а.с. 13). Згідно Акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію від 31.01.1973 року - нумерація домоволодіння змінена, домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Оригінал вказаного договору від 23.06.1960 року - втрачено. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про інформацію» документом є матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі. Другим примірником документа, що має таку саму юридичну силу, як і оригінал є дублікат. Оформити дублікат втраченого правовстановлюючого документу (у разі втрати або зіпсування) може лише суб`єкт, що видавав такий документ. При цьому, втрата чинності нормативно-правовим актом, на підставі якого відповідний суб`єкт видавав документ, не є підставою для відмови у видачі дубліката документа. Єдиною підставою, за наявності якої видача дубліката документа не може бути здійснена суб`єктом, який видав такий документ, це ліквідація (припинення діяльності) такого суб`єкта. У такому випадку видача дубліката документа здійснюється правонаступником відповідного суб`єкта. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.04.2019 року вбачається, що нотаріусом було направлено запит до Донецького обласного державного нотаріального архіву про надання дублікату договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 23.06.1960, р/р 9603, посвідчений державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори; згідно відповіді завідувача Донецького обласного нотаріального архіву надання дублікату вказаного договору дарування не можливо, оскільки нотаріальні документи прийняті на зберігання в архів, залишилися в архівосховищах в м. Донецьк, доступ до яких відсутній з об`єктивних причин (а.с. 20). Суд наголошує, що втрата документа не тягне за собою втрату права власності. Право власності на нерухоме майно, а саме домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке належало [PERSON] на момент відкриття спадщини не припинилося внаслідок її смерті. Разом з тим, отримання позивачем [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на вказане домоволодіння дійсно неможливо з об"єктивних причин. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] фактично, будучи титульним власником спірного спадкового майна змушена в судовому порядку захистити свої майнові права та інтереси, оскільки будь-яких інший спосіб відсутній. Таке рішення відповідає ст. ст. 316, 328 ЦК України, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено. На підставі ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1296 ЦК України,

Outcome: approved