Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом доВисочанської селищної ради Харківського району Харківської області, треті особи: садове товариство «Рассвет», Перша Харківська районна державна нотаріальна контора та [PERSON] державна нотаріальна контора у якому, з урахуванням уточнень, просив суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на садовий будинок № 43 та споруди, який розташований на території Височанської селищної ради Харківського району Харківської області в садовому товаристві «Рассвет» та право власності на земельну ділянку № 43 та № 5 для ведення садівництва розміром 0,1138 га., яка розташована та території Височанської селищної ради Харківського району Харківської області в садовому товаристві «Рассвет» кадастровий номер 6325156700:01:04:015 після смерті батька [PERSON], який помер 28.01.2011 року. Позов мотивовано тим, що 28.01.2011 р. помер батько позивача - [PERSON], який на день смерті мешкав за адресою: м. Полтава вул. Театральна, 4/6. Спадкодавцю належало нерухоме майно, в т.ч. садовий будинок № 43 зі спорудами, який розташований на території Височанської селищної ради Харківського району Харківської області в садовому товаристві «Рассвет», право власності на вищевказаний садовий будинок та споруди не було оформлено в порядку встановленому законодавством України та земельна ділянка № 43, № 5 для ведення садівництва розміром 0,1138 га., яка розташована та території Височанської селищної ради Харківського району Харківської області в садовому товаристві «Рассвет». Після смерті батька [PERSON] позивач вчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори. На частину спадкового нерухомого майна він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом та за заповідальним розпорядженням, а на вказаний садовий будинок і земельну ділянку оформлення документів відклав. 17.11.2011 р. Харківське районне бюро технічної інвентаризації виготовило технічний паспорт на вказаний садовий будинок. Так як спадкодавцем був втрачений державний акт на право приватної власності на земельну ділянку № 43, № 5 для ведення садівництва розміром 0,1138 га., яка розташована та території Височанської селищної ради Харківського району Харківської області в садовому товаристві «Рассвет», то постановою Другої [PERSON] державної нотаріальної контори від 13.07.2016 р. позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Посилаючись на ст.ст. 376 ч. 3, 392, 1258, 1261 ЦК України, наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва і житлово-комунального господарства України «Про затвердження змін у порядку приймання в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових будинків 1 и 2 категорії складності, які побудовані без дозволів на виконання будівельних робіт та проведення технічного вивчення їх будівничих конструкцій та інженерних мереж» від 13.06.2012 р. № 304 та [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р.№ 24-753/0/4-13, позивач просить суд визнати його право власності в порядку спадкування за законом після його батька -[PERSON] В судове засідання зявилася представник позивача [PERSON], яка повністю підтримала в судовому засіданні позов свого довірителя. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не зявилися, направили свої відповіді до суду, в яких проти задоволення позову не заперечували, просили розглядати справу без їх представників. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно із ст.ст. 1217, 1223 ч. 2, 1261, 1269 ч. 1, 1270 ч. 1 ЦК України позивач прийняв спадщину після смерті свого батька- Кушнарьова М.С., так як відповідно до інформації Другої [PERSON] державної нотаріальної контори від 13.07.2016 р.: «Спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 28.01.2011 р. заведена 21.04.2011 р. за № 238/2012 за заявою про прийняття спадщини від імені сина померлого [PERSON]. Від інших осіб заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило.» Однак, у видачі свідоцтва на право власності на спірний будинок і земельну ділянку нотаріусом було відмовлено у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів та рекомендовано для вирішення цього питання звернутися до суду. (а.с 52) Відповідно до статті 1225\~ЦК України та пункту 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Позивачем надана суду копія державного акту від 28.03.2002 р. виданого Височанською селищною радою Харківського району Харківської області на право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку розташовану на території Височанської селищної ради с/т «Рассвет» № 43 та № 5 площею 0,1138 га. (а.с. 88-89) Окрім цього, позивачем надано суду копію технічного паспорта від 17.11.2011 р. на садовий будинок № 43 в садовому товаристві «Рассвет» в с. Високий Харківського району Харківської області. (а.с. 8-9) Відповідно до правової позиції Верховного суду України від 18 грудня 2013 р. по справі № 6-137цс13: «Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва». Згідно із [PERSON] Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 р. № 12/5-126: «Комітет вважає за доцільне проводити оформлення свідоцтва про право власності по об'єктах, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 р. і на цей час не прийняті в експлуатацію (які експлуатуються або не експлуатуються) тільки при наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними. По об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 р., тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами).» Однак, акту прийняття в експлуатацію садового будинку № 43 та споруди, який розташований на території Височанської селищної ради Харківського району Харківської області в садовому товаристві «Рассвет» складеного відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними, що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами) позивач у підтвердження своїх вимог суду не надав. Позивач у своєму позові не вказав коли був побудований вказаний садовий будинок, але, посилається на те, що відносно нього необхідно керуватися законодавством до 05.08.1992 р. В технічному паспорті на будинок вказівок про дату коли було завершено будівництво цього садового будинку відсутня. Посилання позивача на необхідність застосування до садового будинку законодавства що діяло до 05.08.1992 р. не узгоджується із державним актом на земельну ділянку № 43 та № 5 площею 0,1138 га. с/т «Рассвет» від 28.03.2002 р. Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих законом доказів які б підтверджували що будівництво було закінчено саме до 05 серпня 1992 р. та не потребує державної реєстрації. Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05. 2013 р. № 24-753/04-13 аркуш. 20- по обєктах, що збудовані до 05 серпня 1992 р., тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 р. № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі .змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 р., могли, за умови прийнятгя їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Абзацом 45 пункту 3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 передбачена можливість визнання права власності на будинки побудовані до 05 серпня 1992 р. у порядку спадкування за наявності таких документів: - виписок із погосподарської книг про те, що будинок належав спадкодавцеві; - технічного паспорту на будинок; - висновку спеціалістів щодо технічного стану будинку, дотримання санітарних, протипожежних вимог; - рішення ради та договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва будинку; - відмови виконкому місцевої ради в оформленні права власності; - постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Однак, суду не надано правовстановлюючого документа на садовий будинок, не надані висновки спеціалістів щодо технічного стану будинку, дотримання санітарних, протипожежних вимог; рішення ради та договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва будинку; відмова виконкому місцевої ради в оформленні права власності. Відповідно до п. 3.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.\~ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: «Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в\~ДБН А.3.1-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в\~листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 р. № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: -оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені\~будівництвом після 05 серпня 1992 р. і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; - по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 р., тобто до прийняття\~постанови КМУ від 05 серпня 1992 р. № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 р., могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 р., на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке\~будівництво\~не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Пунктом 8\~ ППВСУ від 30 травня 2008 р. № 7\~встановлено, якщо\~будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням.» За змістом ч. 1 ст. 376\~ЦК України об'єкт нерухомості належить до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: - земельна ділянка не відведена для цієї мети; - відсутній належний дозвіл на будівництво; - відсутній належним чином затверджений проект. Всі ці документи відсутні у позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що вказане будівництво являється самочинним і про відсутність правовстановлюючого документу на спірний будинок - про наявність акту прийняття будинку в експлуатацію відповідною комісією - державною приймальною або державною технічною. Відповідно до ч. 2 ст. 376\~ЦК України\~особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦК України: «Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно», але, ця вимога закону також не виконана позивачем. Відповідно до п. 3.1 наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж «Про затвердження змін у порядку приймання в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових будинків 1 и 2 категорії складності, які побудовані без дозволів на виконання будівельних робіт та проведення технічного вивчення їх будівничих конструкцій та інженерних мереж» від 24.06.20911 р. № 91 (із змінами від 13.06.2012 р. № 304): «Прийняття в експлуатацію об'єктів (крім закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них) здійснюється безоплатно територіальними органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - Інспекція) за результатами технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, шляхом реєстрації поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації». Відповідно до п. 3.10 цього наказу: «Датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатацію». Згідно п. 3.11 вказаного наказу: «Зареєстрована декларація є підставою для Укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього». Відповідно до п. 1.5 б) наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству «Про затвердження Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб» від 13.12.1995 р. № 56 (який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України N 327 від 02.07.2012): «До об'єктів нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації, відносяться: нежитлові будинки, дачі, садові будинки, гаражі, будівлі виробничого, господарського, соціально-побутового та іншого призначення, розташовані на окремих земельних ділянках». Згідно із п. 1.6 цього наказу: «Державній реєстрації підлягають тільки ті об'єкти, які закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію в установленому порядку, незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування і при наявності матеріалів інвентаризації». Відповідно до абзацу 3 п.п. а) п. 4.1 вказаного наказу: «Оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності за зразком, наведеним у додатку N 12 місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, товариства або об'єднання, які повністю внесли свої пайові внески». Згідно із п. 5.1 цього наказу: «При відсутності правовстановлюючих документів, зазначених у цих Правилах (додаток N 1), яка зацікавлена фізична особа подає в місцевий орган державної виконавчої влади, місцевого самоврядування заяву про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна та отримання свідоцтва про це». Пунктом 5.4 вказаного наказу передбачено, що: «Бюро технічної інвентаризації на підставі зібраних матеріалів, а також матеріалів, поданих заявником, становить мотивований висновок про те, кому належить об'єкт, представляє його органу державної виконавчої влади або місцевого самоврядування, який виносить рішення про видачу заявнику свідоцтва про право власності». Відповідно до п. 5.5 цього наказу: «Якщо орган державної виконавчої влади, місцевого самоврядування відмовив фізичній особі в оформленні права власності на об'єкт нерухомого майна при відсутності правовстановлюючих документів або залишив його заяву без відповіді протягом місяця, а також в разі, коли це право оспорюється іншою фізичною чи юридичною особою, яка зацікавлена особа може звернутися до суду для вирішення спору в установленому законодавством порядку». Вказаним наказом встановлений перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація об'єктів нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб. Технічний паспорт, як правовстановлюючий документ до цього переліку не входить. Таким чином, позивач не надав суду належних і допустимих законом доказів, про виникнення права власності на спірний будинок у його батька - [PERSON], а також у позивача відсутні передбачені законом документи про відведення земельної ділянки під забудову і дозвіл на забудову, відсутній правовстановлюючий документ на садовий будинок на імя спадкодавця, тобто позивач не довів суду ті обставини, на які він посилається в своєму позові як на підставу своїх вимог стосовно вказаного садового будинку, в звязку з чим у задоволенні позову в частині визнання права власності в порядку спадкування на вказаний садовий будинок має бути відмовлено. Приймаючи до уваги викладене,

Outcome: partial