Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

В провадженні суду перебувала справа за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.07.2018 року, позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - було задоволено. 25.07.2018 року до суду від представник позивача надійшла письмова заява про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідачів у справі витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12232,21 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог (а.с.202-204). 03.10.2018 року до суду від представника позивача надійшла письмова заява про ухвалення у справі додаткового рішення про стягнення з відповідача ПрАТ «СК «Юнівес» на користь позивача витрати на проведення дослідження в сумі 1980 грн. В обґрунтування вказаних заяв представником позивача вказано, що в судовому рішенні відсутнє вирішення вимоги позивача про стягнення вартості дослідження, яке було проведено за рахунок позивача, а також витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги заяв про ухвалення додаткових рішень та просив їх задовольнити . Інші учасники до суду не з"явилися . Судом про дату судового розгляду повідомлялися належним чином. Причина їх неявки суду невідома. Вивчивши матеріали цивільної справи, заяви представника позивача, суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат, пов»язаних із проведенням дослідження, - підлягає задоволенню, а в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат, пов»язаних із правничою допомогою, - слід відмовити за наступних підстав. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Згідно положень ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що позов було задоволено, однак, питання щодо стягнення з відповідача ПрАТ «СК «Юнівес» витрат на проведення дослідження, - судом вирішено не було. Представник позивача просить суд стягнути судові витрати, пов»язані із проведенням дослідження з відповідача ПрАТ «СК «Юнівес» в сумі 1980 грн., такі ж вимоги були пред»явлені стороною позивача при подачі позову. На підтвердження вказаної суми в матеріалах справи міститься квитанція про оплату послуг за експертне дослідження (а.с.45) Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви представника позивача та ухвалення додаткового рішення у даній справі, стягнувши з відповідача ПрАТ «СК «Юнівес» на користь позивача [PERSON] судові витрати, пов»язані із проведенням експертного дослідженні в сумі 1980 грн. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12232,21 грн. за наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. При розрахунку розміру відшкодування має враховуватися час на надання правової допомоги: 1) у судовому засіданні; 2) під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; 3) під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. В матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги № 29/11/17-ЮП/IL, укладений між [PERSON] та адвокатом Конюшком Д.Б., відповідно до умов якого, за послуги надані адвокатом, замовник сплачує кошти в розмірі, який зазначається в додатку № 1 до цього договору (а.с.47-49). Відповідно до копії додатку № 1 до вказаного договору, вартість юридичних робіт складає 12 відсотків від розміру отриманого відшкодування, сплата за які здійснюється наступним чином: 3000 грн. сплачується авансом та решта суми сплачується виключно після отримання замовником в повному обсязі (а.с.204). Проте, на обґрунтування факту надання допомоги фахівцем у галузі права не надано будь-яких доказів, що підтверджують вчинення ним процесуальних дій, не надано доказів (акти виконаних робіт), з яких вбачалося б скільки часу витрачено адвокатом при наданні такої правової допомоги. Крім того, суду не надано доказів внесення грошових коштів - авансу в розмірі 3000 грн. за надані адвокатом послуги. Зазначення в додатку до договору відсотку від розміру отриманого відшкодування, на думку суду, є не достатнім, а тому, встановивши, що у справі відсутні достатні, в розумінні ст.ст. 77,78 ЦПК України, докази на підтвердження факту надання та тривалості надання правової допомоги, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленої вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, в зв»язку з чим в її задоволенні слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: approved