Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та факту володіння житловим будинком на праві приватної власності, в якій зазначила, що згідно із свідоцтвом про право особистої власності на будівлю, яке видано 17 січня 1994 року виконавчим комітетом Широківської районної ради народних депутатів їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими булівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею - 54,4 м2, житловою площею - 40,0 м2, літня кухня - «Б», гараж - «В», сарай - «Д,Ж,К», вбиральня - «Л», навіс «М», огорожа - «1,4,5,6, хвіртка/ворота №2,3, басейн - «І», замощення - «ІІ». В зазначеному документі її прізвище зазначено як «[PERSON]», а ім'я та по-батькові «[PERSON]». Однак на момент видачі свідоцтва її прізвище було «[PERSON]», оскільки вона 16 листопада 1992 року зареєструвала шлюб із [PERSON], з яким 06 квітня 1995 року розлучилась. В листопаді 2017 року у неї виникла необхідність відчужити вищезазначений будинок, однак постановою нотаріуса їй було відмовлено, оскільки були розбіжності в зазначенні прізвища та отримання свідоцтва на право власності на нерухоме майно відбулось під час шлюбу, а тому необхідний дозвіл чоловіка на угоду. Зазначила, що вказаний будинок придбаний нею за часів коли вона працювала у колгоспі ім. Свердлова Широківського району Дніпропетровської області. 04 січня 1976 року на засіданні комісії заявниці за її заявою було передано колгоспний будинок, натомість належний їй будинок було передано у власність колгоспу, різницю у вартості заявниця виплачувала із заробітної плати у виді суди протягом п'яти років, з січня 1976 року по грудень 1980 року. Підставою для видачі свідоцтва про право власності зазначено Рішення виконкому районної ради народних депутатів Широківського району Дніпропетровської області від 05 квітня 1988 року. Рішенням виконкому Широківської селищної ради народних депутатів Широківського району Дніпропетровської області від 20 листопада 1991 року дозволено управлінню колгоспу імені Свердлова передати у її особисту власність та зобов'язати Криворізьке БТІ [PERSON] видати свідоцтво про право особистої власності на будинок, тобто право власності у неї виникло до реєстрації шлюбу. Просить встановити факт належності [PERSON], [INFO] свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, загальною площею - 54,4 м2, житловою площею - 40,0 м2, літня кухня - «Б», гараж - «В», сарай - «Д,Ж,К», вбиральня - «Л», навіс «М», огорожа - «1,4,5,6, хвіртка/ворота №2,3, басейн - «І», замощення - «ІІ», яке видане 17 січня 1994 року Виконавчим комітетом Широківської районної ради народних депутатів, роташований за адресою: [ADDRESS], яке видано на ім"я [PERSON] та встановити факт володіння нею житловим будинком на праві особистої приватної власності. Заявник та її представник в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належними чином, представник заявника надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Карпівська сільська рада Широківського району Дніпропетровської областіу судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 21 вересня 2018 року представником заявника подано уточнену заяву, яка ухвалою суду від 27 вересня 2018 року прийнята до розгляду. Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Як видно із архівного витягу з протоколу №1 від 04 січня 1976 року засідання правління колгоспу імені Свердлова Широківського району Дніпропетровської області прохання заявниці ([PERSON]) про переоформлення свого будинку на колгосп та різницю виплатити протягом семи років задоволено (а.с.13). Відповідно до довідок Комунальної установи «Трудовий архів Широківського району» Дніпропетровської області №№875, 876 від 30 листопада 2017 року із заробітної плати заявниці з 1974 по 1985 рік проводилось утримання суди (а.с.14,15). Рішенням виконкому Широківської селищної ради народних депутатів Широківського району Дніпропетровської області від 20 листопада 1991 року дозволено управлінню колгоспу імені Свердлова передати в особисту власність [PERSON] житловий будинок, розташований на земельній ділянці присадибного фонду розміром 0,10 га [ADDRESS] та зобов'язати Криворізьке БТІ [PERSON] видати свідоцтво про право особистої власності на будинок (а.с.18). 16 листопада 1992 року між заявницею та [PERSON] зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище заявниці - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16 листопада 1992 року (а.с.11). 06 квітня 1995 року між заявницею та [PERSON] розірвано шлюб, після розірвання шлюбу прізвище заявниці - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 06 квітня 1995 року (а.с.12). 17 січня 1994 року на підставі рішення виконкому районної Ради народних депутатів від 05 квітня 1988 року [PERSON] виконавчим комітетом Широківської районної ради народних депутатів видано домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с.9, 16). Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Згідно зі ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, (із змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Беручи до уваги зібрані у справі докази та їх належну оцінку, суд дійшов висновку, що при видачі правовстановлюючого документу не було враховано те, що заявниця змінила прізвище після реєстрації шлюбу, в зв'язку з чим у суду немає підстав для сумніву в належності їй правовстановлюючого документу. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення. Однак, щодо вимог заявниці про встановлення факту володіння житловим будинком на праві приватної власності суд зазначає таке. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Веховного суду України N5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15) суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. Як видно із матеріалів справи, правовстановлюючий документ у заявниці наявний, тому підстав для встановлення факту володіння житловим будинком на праві приватної особистої власності суд не бачить. Крім того, свідоцтво про право приватної особистої власності отримано заявником 17 січня 1994 року в період шлюбу з [PERSON], а тому вищевказане домоволодіння є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Згідно з п. 4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне заяву в частині встановлення факту володіння житловим будинком на праві приватної особистої власності залишити без розгляду, оскільки під час розгляду справи виявлений спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження. Відповідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України понесені заявником судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: partial