Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 42140,78 гривень та судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.11.2016 р. в м.Києві по вул.Глушкова, 11 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Рено» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Опель» д.н. [NUMBER] , що належить [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень. Постановою Голосіївського районного суду м.Кива від 16.12.2016 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. Позивач посилається на те, що відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 637/11-16 йому заподіяна внаслідок ДТП матеріальна шкода в розмірі 37140,79 гривень. Крім того, за проведення оцінки та оформлення відповідного звіту ним були понесені витрати в розмірі 5000 гривень. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Скайд» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/6285658. Однак, зазначена страхова компанія позбавлена членства в МТСБУ, не знаходиться за місцем реєстрації та відносно компанії відкрито безліч виконавчих проваджень. Посилаючись на положення ст.ст.1166, 1187 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану йому, як власнику пошкодженого транспортного засобу в розмірі 42140,78 гривень, 17.09.2018 р. відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м.Києва у даній справі відкрито провадження. Розгляд справи призначений в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, а третя особа на подання письмових пояснень. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.11.2016 р. в м.Києві по вул.Глушкова, 11 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Рено» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Опель» д.н. [NUMBER] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Кива від 16.12.2016 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В силу ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню. Позивач є власником пошкодженого транспортного засобу «Опель» д.н. [NUMBER] . З метою визначення розміру матеріального збитку позивач звернувся до ТОВ «Клевер Експерт» та уклав договір про проведення оцінки вартості матеріального збитку від 10.11.2016 р. № 637/11-16. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 637/11-16 матеріальна шкода, завдана власнику транспортного засобу «Опель» д.н. [NUMBER] становить 37140,79 гривень. Крім того, за проведення оцінки та оформлення відповідного звіту позивачем були понесені витрати в розмірі 5000 гривень. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст..1188 ЦК України). Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Відповідно до встановлених судом обставин на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Рено» д.н. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «Скайд» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/6285658. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На підставі ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст.12 зазначеного Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, крім іншого, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні у межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує: страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Отже, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, однак, в межах суми страхового відшкодування. Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, не просто суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а повністю його нівелює. Зазначене, узгоджується із висновками Великої Палати Верховного суду, викладеними у відповідній постанові від 04.07.2018 (справа №755/18006/15-ц). Сам факт виключення СК «Скайд» із членів МТБСУ, а також не знаходження компанії за місцем її реєстрації не звільняє Страховика від обов`язку здійснити страхове відшкодування. Позивач, звертаючись до суду, заявляє вимоги про відшкодування шкоди безпосередньо до [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована, та не обґрунтовує підстави для покладення на нього відповідальності за завдані збитки, а лише посилається на виключення Страховика із членів МТСБУ та відсутність за місцем реєстрації, що не є підставами, передбаченими ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які звільняють Страхову компанію від обов`язку щодо виплати страхового відшкодування та відповідно покладають обов`язок по відшкодуванню збитків на особу, з вини якої сталась дорожньо-транспортна пригода та завдані збитки. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позов заявлений не до належного відповідача, суд не вбачає підстав для його задоволення позову. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачу.

Outcome: dismissed