Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що вона є спадкоємцем по заповіту - [PERSON], яка померла [INFO] року, в с.Вільнопілля Ружинського району Житомирської області, та яка мала у приватній власності житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] На данний час позивач бажає отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок, однак зробити цього не може, із-за відсутності правовстановлюючого документа на нього. Тому просить суд визнати за нею право власності на вказане майно спадкодавиці. В суд позивач, представник відповідача, не з»явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивач, заявлені позовні вимоги підтримує, а представник відповідача проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.. Позивач є спадкоємцем по заповіту майна [PERSON], яка померла [INFO] року, в с.Вільнопілля Ружинського району Житомирської області, що стверджується: - паспортом серії [NUMBER] виданим 25.11.1998 року Бердичіським МРВ УМВС України в Жимомирській області; - свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 30.12.2005 року Вільнопільською сільською радою Ружинського району Житомирської області;; - заповітом від 20.02.2004 року посвідченого секретарем Вільнопільської сільської ради Ружинського району Житомирської області, та внесено в реєстр за №26.. З довідки Вільнопільської сільської ради Ружинського району Житомирської області( вих. №146 від 23.04.2014р.), вбачається, що згідно записів у погосподарській книзі №1 (2001-2005рр.) Вільнопільської сільської ради Ружинського району Житомирської області рахується за [PERSON] житловий будинок в [ADDRESS], Ружинського району Житомирської і вона була головою двору. З технічного паспорта на вказаний житловий будинок, який виготовлений Бердичівським МБТІ Житомирської області 25.03.2014р., вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] побудований в 1976 році і має площу 60.3 кв.м., господарські споруди: погріб під частиною господарської будівлі, веранда, ганок побудовані в 1976 році, сарай побудований в 1978 році, сарай-літня-кухня, сарай, сарай, побудовані в 1972 році, правовстановлюючі документи на вказаний будинок в БТІ не зареєстровано. Відповідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна за результатами розгляду заяви №21493384 від 12.05.2014 року надого державним реєстратором прав на нерухоме майно відсутня інформація щодо реєстрації права власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS], Ружинського району Житомирської області. На підставі вищевикладеного, та, враховуючи положення ст.ст.120-127 ЦК УРСР(1963 р.), які регулювали право власності колгоспного двору та реєстрацію вказаного права за членами двору в погосподарських книгах сільських рад, суд приходить до впевненості, що [PERSON] була власником житлового будинку та господарських будівель, які розташовані по [ADDRESS] Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Позивач як вбачається зі спадкової справи №257/2005, заведеної державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори до майна померлої [INFO] року [PERSON] прийняла спащину по заповіту у встановлений законодавством строк подавши відповідну заяву в нотаріальну контору. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає. Таким чином судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем по заповіту, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується зазначеними вище документами, і тому до неї перейшло право власності спадкодавця на майно: житловий будинок [ADDRESS] Житомирської області.. Проте як вбачається з листа Ружинської державної нотаріальної контори від 05.05.2014р., за вих. №676/02-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок, в зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Суд, виходячи з вищевказаного, а також з положень ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", якою передбачено, що рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, задовільняє позовні вимоги про визнаня за позивачем права власності на спадкове майно [PERSON] житловий будинок з господарськими спорудами.

Outcome: approved