Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Заявники [PERSON] , [PERSON] 03.02.2021р звернулися до суду з зазначеною заявою, вказуючи, що з 18 червня 2005 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Заявниця [PERSON] не знаходиться у стані вагітності від [PERSON] іншою дитиною. Зазначають, що їх спільна дитина ( [PERSON] ) проживає разом із [PERSON] у належній їй квартирі в м.Краматорську за адресою: [ADDRESS] . Спору про визначення місця проживання дитини немає. Свої вимоги мотивують тим, що фактично шлюбні відносини між ними, як подружжям припинені та спільне господарство не ведеться з липня 2020 року. Вважають, що спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя і обов`язки та втрату почуття любові один до одного, у зв`язку з чим, нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Просять розірвати між ними шлюб. Заявниця [PERSON] просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою судді Краматорського міського суду від 08.02.2021р заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Від заявників та їх представника надійшли до суду клопотання, згідно до яких останні підтримують вимоги щодо розірвання шлюбу та просять розглядати справу без їх участі. Представник заінтересованої особи - Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного МУМЮ (м. Харків) в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву про розірвання шлюбу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч.2 ст.104 СК України). Відповідно до ч.2 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1,3,4 ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що заявники з 18 червня 2005 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 18.06.2005р у відділі РАЦС Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №357). Від шлюбу заявники мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.08.2009р, актовий запис №1154). Відповідно до договору між батьками про визначення місця проживання дитини та участь батьків у їх вихованні від 02.02.2021 року, заявники дійшли згоди про те, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини. Спору щодо майна між подружжям немає. Враховуючи викладене, з огляду на спільну заяву подружжя, обставини, викладені в ній, той факт, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе і суперечить їх інтересам та інтересам дитини, суд дійшов висновку, що шлюб між заявниками необхідно розірвати. У відповідності до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, прізвище заявниці після розірвання шлюбу за її клопотанням слід залишити „ [PERSON] ".

Outcome: approved