Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до Каховського міськрайонного суду з позовною заявою до відпо-відача про стягнення заборгованості за кредитним договором, який мотивовано тим, що від-повідно до заяви № б/н від 03 грудня 2016 року, згідно якої отримано кредит у розмірі 700,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 10 липня 2019 року має заборгованість у загальному розмірі 14859,20 грн., яка складається з: 5935,90 грн. - заборгованість за тілом кредита, 3041,07 грн. - заборгованість за простроче-ним тілом кредита, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 4011,07 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов"язання, 687,39 грн. - нараховано пені за несвоєчас-ність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина 683,77 грн. - штраф (процентна складова). На данний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань та заборгованості не погашає, в зв`язку з чим просив стягнути з нього на користь банку вищевказану заборгованість та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву, відповідно до якої на задоволенні вимог наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Розгляд справи просив проводити за відсутністю даного представника. Відповідач в судове засідання не з`явилася про день та час розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомлено. Відзив не надходив, що на підставі ст. 280 ЦПК України, дає суду можливість розглянути справу за її відсутністю та ви-нести заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукоза-писувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. Під час розгляду справи встановлено, що 03 грудня 2016 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Отримання відповідачем кредитної картки, користування ним та як наслідок отриман-ня кредитних коштів підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно з п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умов), підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в на-лежній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законо-давства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`я-зується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). В позові до суду позивач АТ КБ «ПриватБанк» зазначав, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Однак, такі доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки ма-теріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують факт озна-йомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису відпові-дача на Умовах та правилах надання банківських послуг дозоляє банку надавати Умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначен-ня в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути на-лежним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими озна-ками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йо-му позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладе-ним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зо-бов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконан-ня. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустой-ки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошо-ва сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до матеріалів справи Витяг з Умов були надані відповідачеві для ознайомлення та він ознайомився і пого-дився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банків-ських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відпові-дачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користу-вання кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вноси-ти і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних пра-вовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин та до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані від-повідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сто-рін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоє-часне погашення заборгованості, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідна правова позиція Верховного суду, викладена в постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, до задоволення підлягають вимоги позивача щодо стягнення із відпо-відача на його користь заборгованості за кредитом в розмірі 5935,90 грн., а також 767,43 грн. судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог, відповідно до ст.141 ЦПК України. В задоволенні решти позовних вимог позивачеві необхідно відмовити.

Outcome: partial