Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись до суду з вказаним вище позовом, після уточнення позовних вимог, просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: вулиця М.Коцюбинського, будинок 91, село Скугарі Чернігівського району Чернігівської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який помер 09.08.2015 року, вказуючи на те, що нотаріус їй відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладенні в позовній заяві. Відповідач - територіальна громада села Пльохів в особі Пльохівської сільської ради свого представника в судове засідання не забезпечила, надавши лист про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог - [PERSON] державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не забезпечила, надала заяву про розгляд справи без участі представника, вирішення даного спору віднесла на розсуд суду. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог - [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про свою згоду на участь у справі не заявив. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно записів копії свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 269345 [PERSON] помер 09 серпня 2015 року (а.с.9). До складу спадкового майна входить також житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: вулиця М.Коцюбинського, будинок 91, село Скугарі Чернігівського району Чернігівської області, який спадкодавець [PERSON] отримав у спадок після смерті матері - [PERSON], померлої 30 листопада 1992 року, про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 25 січня 2000 року державним нотаріусомЧернігівської районної державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за №1-290 ( а.с.22). Згідно Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, вказаного в Додатку 2 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав, який втратив чинність згідно з Наказом Міністерства юстиції N 1844/5 від 14.12.2012 року, свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріальними конторами, належать до правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, у [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 січня 2000 року виникло право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: вулиця М.Коцюбинського, будинок 91, село Скугарі Чернігівського району Чернігівської області, проте за життя належним чином він своє право на зазначене вище домоволодіння не зареєстрував, про що свідчить довідка Чернігівського районного бюро технічної інвентаризації за № 53 від 11.07.2016 року з якої вбачається, що право власності на спірний житловий будинок, зареєстровано за матірю спадкодавця - [PERSON] в цілому згідно Свідоцтва про право власності від 21.12.1999 року (а.с. 48). Згідно заповіту, складеного та посвідченого 11.03.2002 року секретарем виконкому Пльохівської сільської ради Чернігівського району та області, [PERSON] розпорядився всім своїм майном на користь дружини [PERSON] Андріїни ( а.с.24 ). Відповідно до копії спадкової справи, яка надійшла із Другої [PERSON] державної нотаріальної контори, після смерті 09.08.2016 року [PERSON] спадщину за заповітом прийняла його дружина - [PERSON], позивач по справі, якій державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори було видано 17 травня 2016 року і зареєстровано в реєстрі за № 3-875 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться в ТВБВ № 10024/0087 (місто Чернігів) філії Чернігівського обласного управління АТ «Ощадбанк». Інших спадкоємців, які б мали право на обов"язкову частку у спадщині судом не встановлено. Отже, до позивача [PERSON], як до спадкоємця за заповітом після смерті 09 серпня 2015 року [PERSON], відповідно до ст.1218 ЦК України, перейшли всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві, в тому числі і на вказане вище домоволодіння. Проте, відсутність державної реєстрація права власності на спірний будинок на імя спадкодавця [PERSON] унеможливлює реалізацію спадкоємцем [PERSON] законного права, окрім як в судовому порядку. 17 травня 2016 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний вище будинок в зв»язку з відсутністю державної реєстрації за спадкодавцем, про що державним нотаріусом винесено постанову ( а.с.36). Як вбачається з копії технічної документації від 28 березня 2016 року, вартість спірного домоволодіння становить 28106,00 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що за позивачем [PERSON], як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], можливо визнати право власності на спірне домоволодіння. На підставі викладеного,

Outcome: approved