Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В позовній заяві зазначив, що 23 листопада 2019 року Гамзатовою Аліною Анатоліївною приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області було вчинено виконавчий напис №8187, в якому запропоновано звернути стягнення з громадянина України [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 46956,14 грн. Зазначив, що вказаний виконавчий напис вчинено всупереч вимогам закону. Нотаріусу не були подані документи, передбачені законодавством. Відповідачем не надано доказів наявності у нього права вимоги до [PERSON] . Розмір заборгованості не є безспірним. Тому позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №8187, вчинений 23 листопада 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, яким стягнуто з громадянина України [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 46306,14 грн. Судові витрати просив покласти на відповідача. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 30 липня 2020 року у даній справі відкрито провадження, вирішено справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 43). Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи судом, з клопотанням про розгляд справи з повідомленням сторін до суду не звертався. Відзиву на позов не подав. Треті особи письмових пояснень по суті справи суду не подавали. Інші пояснення, заяви та клопотання від учасників справи, які належним чином повідомлені про розгляд справи судом, не надходили. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 12 жовтня 2015 року Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500535090, згідно якого позивач отримав кредитні кошти в розмірі 20592,00 грн. на строк до 13 жовтня 2017 року для власних потреб (а.с.13, 14). 28 січня 2019 року АТ «Альфа-Банк», що діє в договорі як Клієнт, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста», що діє в договорі як Фактор, укладено договір факторингу №2019-1АБ/ВЕСТА (а.с. 17-22). Згідно зазначеного договору факторингу №2019-1АБ/ВЕСТА в порядку та на умовах, визначених цим договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку №1-1 до Договору, що додається до даного Договору на паперовому носії. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за основними договорами, на умовах, передбачених основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів. Право вимоги, що відступається згідно даного Договору, включає заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить Клієнту. 29 січня 2019 року ТОВ «ФК «Веста», що діє в договорі як Первісний Кредитор, та ТОВ «Вердикт Капітал», що діє як Новий Кредитор, укладено Договір відступлення прав вимоги № 29-01/19/1, згідно якого в порядку та на умовах, встановлених цим договором Первісний Кредитор відступає Новому Кредитору належне йому право вимоги до Боржників, а Новий Кредитор зобов`язується прийняти Право вимоги до Боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку №1-1 до Договору, що додається до даного Договору на паперовому носії, та сплатити за нього ціну Права вимоги. Сторони погодили, що до Нового Кредитора переходять всі права, які належать Первісному Кредитору за основними договорами, на умовах, передбачених основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів (а.с.23-27). Право вимоги, що відступається згідно даного Договору, включає заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить Клієнту. Як вбачається з боргового повідомлення ТОВ «Вердикт Капітал» на адресу [PERSON] , номер справи 13916824, дата документа не зазначена, станом на 20 лютого 2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» обраховує заборгованість позивача за кредитним договором від 12 жовтня 2015 року №500535090 у розмірі 35601,86 грн. При цьому складові заборгованості позивачем не зазначені (а.с.33). Факт одержання вказаного боргового повідомлення позивач не оспорює, про що зазначив в позовній заяві. 08 листопада 2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. з заявою про вчинення виконавчого напису (заява від 09 листопада 2020 року за вих. №13916824) - а.с.11. Відповідно до виконавчого напису №8187 від 23 листопада 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А., нотаріус пропонує звернути стягнення: з громадянина України, яким є [PERSON] , який є Боржником за Кредитним договором №500535090 від 12 жовтня 2015 року, який було укладено між АТ «Альфа-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 2019-1АБ\\ВЕСТА від 28.01.2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги 29-01\\19\\1 від 29.01.2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (надалі Кредитор) - а.с.10. Строк платежу за Кредитним договором 500535090 від 12.10.2015 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2019 року по 05.11.2019 року. Сума заборгованості складає 46306,14 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 18532,97 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 12868,89 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 10704,28 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 4200,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, ТОВ "Вердикт Капітал", в розмірі 650,00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №61197398, 06 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №8187 від 23 листопада 2019 року, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатово. А.А. про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 46956,14 гривень (а.с.32). За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Але документами, що відповідачем надані нотаріусу, на підставі яких був вчинений виконавчий напис №8187 від 23 листопада 2019 року, належним чином не підтверджується право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] за договором №500535090 від 12 жовтня 2015 року, укладеного [PERSON] з АТ «Альфа-Банк». Як вбачається з зазначених документів, АТ «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» 28 січня 2019 року укладено договір факторингу №2019-1АБ/ВЕСТА (а.с. 17-22). Проте, Додатки до наведеного договору надані не були, у зв`язку з чим відсутні докази того, що від АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ФК «Веста» перейшли права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача [PERSON] за договором №500535090 від 12 жовтня 2015 року. Як вже встановив суд, 29 січня 2019 року ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 29-01/19/1 (а.с.23-27). Проте, додатки до вказаного договору, у яких викладено список боржників та договорів, за якими до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги, також не додані. Долучене до матеріалів боргове повідомлення з додатками (а.с.33-34) не є підтвердженням переходу до ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за договором №500535090 від 12 жовтня 2015 року, укладеним Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] , та підтверджує лише факт його направлення позивачу. При цьому в якості додатку до вказаного повідомлення зазначено витяг з договору факторингу №29-01/19/1 від 29 січня 2019 року. Але, як вже встановлено судом, 29 січня 2019 року ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 29-01/19/1, а не договір факторингу (а.с. 23-27). Як вбачається з виписки з особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] , ТОВ «Вердикт Капітал» обраховує заборгованість позивача за кредитним договором №500535090 від 12 жовтня 2015 року станом на 05 листопада 2019 року у розмірі 46306,14 грн., з яких заборгованість за сумою кредиту - 18532,97 гривень; заборгованість за процентами та комісіями - 23573,17 гривень; плата за пропуск мінімальних платежів та плата за обслуговування кредитної заборгованості - 4200,00 гривень (а.с.12). Проте, вказана виписка не містить інформації за який саме період нараховано відповідачу заборгованість за процентами, комісіями, плата за пропуск мінімальних платежів. Як зазначила Велика палата Верховного суду у Постанові від 15 січня 2020 року, ухваленій в цивільній справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557 цс 19, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Як вбачається з договору факторингу №2019-1АБ/ВЕСТА від 28 січня 2019 року, укладеного АТ «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста», до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за основними договорами, на умовах, передбачених основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів. Право вимоги, що відступається згідно даного Договору, включає заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить Клієнту. Аналогічні умови містить і договір відступлення прав вимоги № 29-01/19/1 від 29 січня 2019 року, укладений ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал», згідно пунктів 2.1 та 2.2. якого сторони погодили, що до Нового Кредитора переходять всі права, які належать Первісному Кредитору за основними договорами, на умовах, передбачених основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів (а.с.23-27). Право вимоги, що відступається згідно даного Договору, включає заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить Клієнту. Проте, з наданих до нотаріуса документів вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» здійснював нарахування відсотків та комісій, оскільки згідно боргового попередження він зазначив загальну суму боргу [PERSON] 35601,86 грн. (а.с.33), а у виписці з особового рахунку № [NUMBER] розмір боргу ним визначений у розмірі 46306,14 грн. (а.с.12). Вказане суперечить умовам вказаних вище договорів факторингу та відступлення прав вимоги та свідчить про наявність між сторонами спору щодо розміру заборгованості [PERSON] . Крім того, відповідно до кредитного договору №500535090 від 12 жовтня 2015 року датою повернення кредиту визначено 13 жовтня 2017 року. Але згідно виписки з особового рахунку № [NUMBER] заборгованість за відсотками та комісіями стягується за період з 29 січня 2019 року по 05 листопада 2019 року, тобто поза межами терміну дії кредитного договору №500535090 від 12 жовтня 2015 року. Наведене також свідчить, що нарахування відсотків та комісії після 13 жовтня 2017 року, тобто поза межами дії кредитного договору, є спірним. Відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Як вбачається з довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 12 жовтня 2016 року №1084, [PERSON] в період з 06 вересня 2016 року по час видачі довідки безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с.36). Крім того, згідно даних військового квитка серії АВ №112351 [PERSON] приймав участь в АТО на території Луганської області з 11.05.2016 по 05.08.2016, з 06.09.2016 по 19.12.2016, з 04.01.2017 по 11.04.2017, з 18.05.2017 по 15.08.2017, з 02.09.2017 по 22.11.2017, з 20.04.2018 по 29.04.2018, у складі ООС на території Луганської області з 30.04.2018 по 08.08.2018, з 15.08.2018 по 31.10.2018 (а.с.37). Оскільки за час перебування позивача в зоні проведення АТО та ООС проценти та штрафні санкції йому не нараховуються, вказана обставина також спростовує безспірність вимог відповідача, за якими вчинено оскаржуваний виконавчий напис. Таким чином, вирішуючи справу на підставі наявних доказів, суд приходить до висновку, що вимоги, за якими вчинено виконавчий напис, не є безспірними, частина з них полягає поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги, не підтверджено належним чином право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] , в тому числі щодо нарахування процентів та комісій. На підставі викладеного позов необхідно задовольнити, визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На час розгляду справи підтверджені судові витрати позивача становлять: витрати зі сплати судового збору - 840,80 грн. (а.с.9а). Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 840,80 грн. на відшкодування витрат зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved