Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 11.11.2017 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Проте, спільне подружнє життя не склалося через сімейні сварки, розбіжності та непорозуміння, які призвели до того, що можливості зберегти сім`ю немає, почуття поваги, довіри та кохання один до одного втратили, так як відповідач не приділяє уваги дружині та дитині, допомоги у вихованні та утриманні дитини не надає, спільно не проживають з січня 2019 року, спільного господарства не ведуть, мають окремний бюджет, дитина проживає з матір`ю. Ухвалою суду від 13.02.2019 року відкрито провадження в справі, ухвалою суду від 06.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду, встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі (а. с. 13-14, 21-22). У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, так як шлюбні відносини з відповідачем не підтримують, спільно не проживають з січня 2019 року, спільного господарства не ведуть, мають окремний бюджет, дитина проживає з нею. Відповідач [PERSON] позов не визнав, заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 11 листопада 2017 року між [PERSON] та [PERSON] у Святошинському районному в місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в місті Києві було зареєстровано шлюб за актовим записом № 1364, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , прізвище подружжя після державної реєстрації шлюбу [PERSON] , [PERSON]. Від шлюбу народилася донька [PERSON] , [INFO] , про що згідно свідоцтва про народження, виданого Святошинським районним в місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, серії [NUMBER] , зроблено відповідний запис №546 (а.с. 5, 6). Причиною розпаду сім`ї сторін стало те, що спільне подружнє життя не склалося через сімейні сварки, розбіжності та непорозуміння, які призвели до того, що можливості зберегти сім`ю немає, почуття поваги, довіри та кохання один до одного втратили, так як відповідач не приділяє уваги дружині та дитині, допомоги у вихованні та утриманні дитини не надає, спільно не проживають з січня 2019 року, спільного господарства не ведуть, мають окремний бюджет, дитина проживає з матір`ю. Крім того, позивачка в судовому засіданні зазначила, що відповідач має залежність від гральних автоматів і всі кошти програє на автоматах і на утримання дитини і сім"ї коштів не надає. Відповідач не заперечував проти своєї пагубної звички - гри на автоматах. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини не підтримують, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя на збереження сім`ї неможливе. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved