Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останнього, як батька, аліментів на її утримання в твердій грошовій сумі, а саме: 1500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 21 серпня 2018 року і до припинення нею навчання, але не більше, як до досягнення двадцяти трьох років. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що після досягнення повноліття позивач продовжує навчання в Кіровоградському медичному коледжі ім.Є.Й.Мухіна і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, оскільки не має доходів у виді заробітної плати та соціальної допомоги, а стипендію в розмірі 970,20 грн. почала отримувати після успішної здачі екзаменаційної сесії лише з липня 2018 року. Придбання підручників, необхідних для навчального процесу, харчування та плата за проживання в гуртожитку здійснювалися за грошові кошти матері, оскільки відповідач по справі ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку щодо її утримання, хоча має таку можливість, оскільки ніде не працюючи, їздить на легковому автомобілі, гарно вдягається та не намагається влаштуватись на роботу. За вказаних обставин позивач вважає, що розмір аліментів в сумі 1500 грн. 00 коп. надасть їй можливість продовжувати нормальне навчання для здобуття освіти і менше залежати від коштів матері, в якої на утриманні, крім неї, є також син. У відповіді на відзив позивач заперечила проти наведених відповідачем обставин, зазначивши про те, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів; не скористався своїм правом на зміну розміру аліментів відповідно до вимог ст.192 СК України у зв'язку із стягненням з нього аліментів в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу); в позовній заяві аргументовано зазначено про стягнення аліментів на період навчання та з урахуванням наміру позивача продовжити навчання відповідач повинен сплачувати аліменти саме до досягнення нею 23 років; отримуваної позивачем стипендії недостатньо для нормального харчування, сплати за гуртожиток та придбання речей для забезпечення нормального проживання позивача, як молодої дівчини; відповідач дійсно має іншу сім'ю, однак в ній працюють обоє чоловік і жінка, а мати позивача одна утримує двох дітей (а.с.65). Позивач [PERSON] в судове засідання по розгляду справи не з'явилась. Про місце, день і час розгляду справи повідомлялась у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України. Згідно письмової заяви прохала суд розглянути справу без її участі у зв'язку з навчанням. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.96, 124). Відповідач [PERSON] в судове засідання по розгляду справи не з'явився. Про місце, день і час розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України (а.с.39, 83, 84, 123). Згідно відзиву на позовну заяву, отриманого судом 11.10.2018 року, відповідач позовні вимоги [PERSON] визнав частково, зазначивши про наявність у нього можливості сплачувати 500 грн. 00 коп. до закінчення дочкою навчання в Кіровоградському медичному коледжі, а саме: до 30 червня 2019 року. Заперечуючи проти наведених позивачем обставин, відповідач посилався на: наявну у нього заборгованість по аліментах в сумі 17561 грн.07 коп., оскільки він тривалий час не працював; продовження стягнення з нього відповідно до виконавчого листа від 04.05.2007 року на утримання дітей 1/3 частини зі всіх видів заробітку, не дивлячись на досягнення дочкою 18 років; навчання позивача на державній формі навчання; визначений згідно довідки №321 від 13.08.2018 року термін навчання до 30.06.2019 року, а також наявність у нього іншої сім'ї, де є двоє неповнолітніх дітей, які потребують матеріальних витрат (а.с.40-41). У поданому до суду запереченні на відповідь на відзив відповідач [PERSON] додатково зазначив про те, що з вересня 2018 року працює вчителем фізичної культури в Степанівській ЗШ І-ІІ ступенів та перерахував позивачу через відділення пошти грошові кошти в сумі 2000 грн. 00 коп., які вона відмовилася отримати, не маючи коштів для нормального проживання. ПП «Агротранссервіс» перераховує грошові кошти за оренду землі один раз на рік і з них вираховуються аліменти. За віком стан його здоров'я погіршився і він потребує коштів на лікування. Крім того, у зв'язку з наявністю роботи за межами району, йому потрібні кошти, щоб добиратися до неї (а.с.86). У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України - далі ЦПК України). На виконання вимог п.2 ч.3 ст.265 ЦПК України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи. Ухвалою судді від 02.11.2018 року задоволено письмове клопотання позивача про витребування від відділу освіти, молоді та спорту Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області письмового доказу - довідки (відомостей) про заробітну плату відповідача [PERSON] (а.с.100, 109-111). Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача по справі [PERSON], що підтверджуєтьсясвідоцтвом про її народження серія [NUMBER], виданим 04.10.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Устинівського районного управління юстиції Кіровоградської області (а.с.5). Згідно виконавчого листа №2-151, виданого 04.05.2007 року Устинівським районним судом Кіровоградської області, з відповідача по справі [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23.04.2007 року до їх повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.7). Станом на 19.08.2018 року заборгованість відповідача по аліментах за вказаним виконавчим листом становить 17561,07 грн. (а.с.9). З наданої 18.10.2018 року Устинівським районним відділом ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області інформації вбачається, що з 19.08.2018 року стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] припинено у зв'язку з її повноліттям та продовжено стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, згідно виконавчого листа №2-151 від 04.05.2007 року, виданого Устинівським районним судом Кіровоградської області (а.с.74). Зі змісту довідки №321, виданої позивачу 13.08.2018 року, вбачається, що вона навчається в Кіровоградському медичному коледжі ім.Є.Й.Мухіна Міністерства охорони здоров'я України, термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року, форма навчання: денна державна (а.с.6). Згідно довідок про доходи №22 та №23 від 03.09.2018 року, виданих за місцем навчання позивача [PERSON], останній за період з вересня 2017 року по червень 2018 року жодних нарахувань не проводилось. За липень та серпень 2018 року нараховано по 980,00 грн., що після стягнень складає до видачі 970,20 грн. за кожний місяць (а.с.23, 24). Згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, позивачем по справі [PERSON] в період з 01.07.2015 року по 30.06.2018 року було нарахована та виплачена стипендія в 3-му кварталі 2015 року в сумі 550,00 грн., а в 4-му кварталі в сумі 1938, 00 грн.. Відомості про доходи за період з 2016 року по 2-ий квартал 2018 року відсутні (а.с.71). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Устинівської селищної ради Устинівського району Кіровоградської області №2174 від 18.10.2018 року, позивач [PERSON] власного житла не має (а.с.76). Відповідно до довідки, виданої завідувачем студентського гуртожитку 22.10.2018 року, позивач по справі [PERSON] дійсно проживає в гуртожитку з 01.09.2018 року по даний час (а.с.77). Як вбачається з наданих позивачем квитанцій про сплату грошових коштів за проживання в гуртожитку, нею на рахунок Кіровоградського медичного коледжу ім.Є.Й.Мухіна було сплачено: 18.08.2015 року - 2400,00 грн. за один рік (а.с.10); 29.01.2016 року - 400,00 грн., 03.08.2016 року - 3000,00 грн. (а.с.10,11), тобто за 2016 рік в загальній сумі 3400,00 грн.; 24.03.2017 року - 560,00 грн. (а.с.11), 05.10.2017 року - 2000,00 грн. (а.с.12), тобто за 2017 рік в загальній сумі 2560,00 грн.; 12.02.2018 року - 460,00 грн., 07.06.2018 року - 2000,00 грн.(а.с.12), тобто за період 2018 року, що передував зверненню позивача до суду, в загальній сумі 2460,00 грн.. Згідно довідки про доходи №584 від 21.08.2018 року, виданої ПрАТ «Кіровоградобленерго», матері позивача по справі [PERSON] - [PERSON] за період з лютого по липень 2018 року була нарахована заробітна плата на загальну суму 37898,32 грн., а саме: лютий - 5791,80 грн., березень - 5965,18 грн., квітень - 5386,15 грн., травень - 5502,60 грн., червень - 5731,19 грн. та липень - 9521,40 грн.. Загальна сума доходу без урахування аліментів та податку з доходів фізичних осіб становить 31076,63 грн.(а.с.13). Згідно довідки №2 від 28.09.2018 року, виданої ПП «Агротранссервіс», з орендної плати відповідача [PERSON] за оренду земельної ділянки (паю) за 2018 рік виплачені аліменти в сумі 1350,00 грн. (а.с.43). Як вбачається з довідки, виданої виконавчим комітетом Устинівської селищної ради Устинівського району Кіровоградської області №2112 від 04.10.2018 року, до складу сім'ї відповідача [PERSON] входять: дружина [PERSON], дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO] (а.с.44). Судом по справі також встановлено, що відповідач по справі [PERSON] працює на посаді вчителя фізичного виховання філії «Степанівська ЗШ І-ІІ ступенів» комунального закладу «Устинівське навчально-виховне об'єднання загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Устинівського району Кіровоградської області (а.с.73). Згідно довідки про доходи відповідача від 08.11.2018 року, останньому за вересень 2018 року була нарахована заробітна плата в сумі 12162 грн. 62 коп., з яких утримано податок з доходів фізичних осіб 2189 грн. 27 коп.; за жовтень 2018 року нарахована заробітна плата в сумі 8960 грн. 36 коп., з яких утримано податок з доходів фізичних осіб 1612 грн. 86 коп.; на початок листопаду нараховано 407,29 грн., з яких сума податку складає 72,21 грн.. Загальна сума доходу складає 21530 грн. 27 коп. (а.с.122). З огляду на викладене, з урахуванням засад змагальності та диспозитивності, а також часткового визнання відповідачем позову, суд вирішує спір на підставі наявних у справі доказів та відповідно до приписів ст.264 ЦПК України, даючи оцінку аргументам, наведеним учасниками судового процесу, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, приходить до наступного висновку. Згідно положень ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч.1, п.2 ч.2 ст.18 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. При цьому способом захисту сімейних прав та інтересів є, крім іншого, примусове виконання добровільно не виконаного обов'язку. Відповідно до ч.1 ст.121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Батьки та діти, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства (ч.1 ст.9 СК України). Згідно положень ст.201 СК України до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. На дату розгляду справи судом наявності між сторонами домовленості щодо надання позивачу, як повнолітній дочці відповідача, утримання у зв'язку з досягненням нею повноліття та продовженням навчання, виходячи зі змісту поданих сторонами заяв по суті справи та за відсутності наданих ними відповідних письмових заяв з цього приводу, судом не встановлено. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають, крім інших, самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звернення позивача [PERSON], як повнолітньої дочки відповідача, яка продовжує навчання, до суду з позовом до відповідача [PERSON], як свого батька, про стягнення з нього аліментів на її утримання, здійснено у спосіб, передбачений законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст.200 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розглядів справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб, зокрема, побутових (харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури). З огляду на викладене судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] на день звернення до суду досягла 18-річного віку та продовжує навчання в Кіровоградському медичному коледжі ім.Є.Й.Мухіна. При визначенні потреби позивача [PERSON] у матеріальній допомозі в зв'язку з продовженням нею навчання та розміру аліментів, пов'язаних з цим, судом враховується те, що позивач [PERSON] навчається на державній формі та не має витрат, пов'язаних з оплатою вартості навчання; починаючи з липня 2018 року щомісячно отримує стипендію у розмірі 970 грн. 20 коп.; здійснює оплату за проживання в студентському гуртожитку, розмір якої за період з лютого по червень 2018 року, виходячи з наданих позивачем квитанцій, становить 2460,00 грн., тобто по 492 грн.00 коп. в місяць, що не перевищує розміру щомісячної стипендії позивача. Разом з тим судом також враховується, що навчаючись на денній формі навчання повнолітня [PERSON] позбавлена можливості працювати, а отримуваний розмір стипендії, що є нижчим від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не здатний забезпечити всі її потреби, зокрема, витрати на харчування, придбання підручників для навчального процесу та речей, необхідних для забезпечення її проживання під час навчання, що є загальновідомими обставинами, що свідчить про потребу позивача в наданні матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням. Вирішуючи питання про наявність у відповідача [PERSON] можливості надавати позивачу матеріальну допомогу у визначеному неї розмірі 1500 грн. 00 коп. щомісячно, суд приходить до наступного висновку. Згідно положень ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до п.п.1, 2, 18 п.1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками; усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати; плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю). Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків (п.13 вказаного Переліку). Відповідно до ст.128 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Відповідно до ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік у 2018 році мінімальна заробітна плата встановлена у місячному розмірі: з 1 січня - 3723 гривні. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач по справі є фізичною особою працездатного віку, працевлаштований з вересня 2018 року та отримує систематичний дохід у виді заробітної плати, розмір якої, за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб, складає: за вересень 2018 року у сумі 9973 грн. 35 коп., та за жовтень 2018 року у сумі 7347 грн. 50 коп., що свідчить про змінюваний характер заробітної плати відповідача, як отримуваного ним доходу, а тому середній заробіток відповідача за вказаний період становить 8660 грн. 43 коп.. При цьому зазначений в довідці дохід відповідача за листопад 2018 року в сумі 407,29 грн. суд не приймає до уваги, оскільки згідно супровідного листа відділу освіти, молоді та спорту Устинівської РДА Кіровоградської області, вкзаана довідка сформована станом на 08.11.2018 року та не може відображати доходу відповідача за листопад місяць в цілому. Також відповідач по справі отримує орендну плату за передачу земельної ділянки в користування ПП «Агротранссервіс», з якої утримуються аліменти. Разом з тим, доказів на підтвердження розміру отримуваної відповідачем орендної плати, останнім до суду подано не було. Судом також встановлено, що після досягнення позивачем [PERSON] повноліття 19.08.2000 року, стягнення з відповідача аліментів на її утримання було припинено, однак продовжено стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно відповідно до виконавчого листа №2-151, виданого 04.05.2007 року Устинівським районним судом Кіровоградської області (а.с.74). Таким чином стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) є обставиною, яка враховується судом при визначенні розміру аліментів за даним позовом, оскільки її наявність впливає на матеріальний стан відповідача, як платника аліментів. Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи відповідача про наявність у нього іншої сім'ї та необхідність у зв'язку з цим надавати матеріальну допомогу двом проживаючим в ній неповнолітнім дітям, оскільки, як вбачається з довідки про склад сім'ї відповідача його дружина [PERSON] є працевлаштованою, а неповнолітні діти - [PERSON] та [PERSON] не є його рідними дітьми, що в силу ст.ст.121, 180 СК України, не покладає на нього обов'язку здійснювати їх утримання. При цьому відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження матеріального становища його дружини та того, що її неповнолітні діти не отримують матеріальної допомоги від рідного батька, в тому числі шляхом сплати аліментів, та (або) не мають доходів, які повністю забезпечують їх потреби, як і не наведено способів участі відповідача в їх утриманні. Крім того, при вирішенні питання про можливість відповідача, як батька, сплачувати аліменти на користь позивача, як дочки, яка продовжує навчання, суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] про погіршення стану його здоров'я та необхідність у зв'язку з цим коштів на лікування, а також грошових витрат на поїздки до роботи, оскільки, виходячи із засад змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, обов'язку доведення відповідачем згідно положень ч.1 ст.81 ЦПК України тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, останнім не було надано суду доказів на підтвердження зазначених обставин, а згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях. Наявність у відповідача заборгованості по аліментах також не враховується судом при визначенні розміру аліментів на дитину, яка продовжує навчання, оскільки відповідач, будучи працездатною особою та отримуючи дохід у виді орендної плати, мав би вжити всіх заходів та не допустити її виникнення. Наведені відповідачем у запереченні на відзив доводи про відмову позивача від отримання направленого ним через відділення пошти грошового переказу в розмірі 2000,00 грн. не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки, як вбачається з фіскального чеку, вказані грошові кошти були направлені відповідачем адресату на прізвище "Черниш" в смт.Устинівка 05.10.2018 року та згідно довідки МВПЗ Устинівка "Укрпошта" отримані матір"ю позивача [PERSON] 06.10.2018 року. Доказів направлення вказаних грошових коштів саме позивачу [PERSON], з урахуванням наявної у відповідача заборгованості по аліментах та стягнення з нього аліментів на утримання сина за виконавчим листом, відповідачем суду надано не було (а.с.45, 116). Разом з тим, при вирішенні спору судом також враховується, що Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо своїх дітей. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст.141 СК України). З огляду на викладене, брати участь у матеріальних витратах на дитину зобов'язані обоє з батьків. Судом по справі встановлено, що мати позивача по справі [PERSON] працює та отримує заробітну плату, щомісячний розмір якої перевищує встановлений законом розмір мінімальної заробітної плати на одну особу, а тому вона має можливість брати участь в утриманні своєї повнолітньої дочки у зв'язку з продовженням нею навчання, що також впливає на визначення судом розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом з розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з розрахунку на місяць встановлений у розмірі: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня. На підставі викладеного, з урахуванням того, що позивач [PERSON], досягла повноліття та є працездатною особою, суд при вирішенні питання про розмір аліментів на її утримання вважає за необхідне врахувати встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому суд також враховує, що позивачем по справі [PERSON], з урахуванням державної (бюджетної) форми навчання та розміру отримуваної нею стипендії, можливості отримувати матеріальну допомогу від матері, за відсутності наданих суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження наявності інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, зокрема, конкретного розрахунку витрат, які б підтвердили заявлені нею позовні вимоги, не доведено відповідно до вимог ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України визначеного нею в позовній заяві розміру аліментів саме в сумі 1500,00 грн., що підлягають стягненню з відповідача у зв'язку з продовженням нею навчання. Відповідно до ч.1 с.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, з урахуванням положень ст.201 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, у зв'язку з чим позов [PERSON] в частині стягнення з відповідача аліментів, починаючи з 21.08.2018 року, підлягає задоволенню. Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів не більше, як до досягнення позивачем 23-х років, виходячи з того, що ч.2 ст.199 СК України чітко визначено припинення права на утримання у зв'язку із припиненням навчання, а тому батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними 23-х років лише за умови продовження навчання до цього віку. Натомість з наданої позивачем [PERSON] довідки вбачається, що термін її навчання закінчується 30.06.2019 року і будь-яких доказів на підтвердження продовження нею навчання після цієї дати суду надано не було. При цьому наміри позивача в майбутньому продовжити навчання шляхом вступу до вищого навчального закладу не приймаються судом до уваги, як такі, що носять характер припущення. До того ж позивач не позбавлена права на звернення до суду з відповідним позовом у разі продовження нею навчання після 30.06.2019 року і до досягнення 23-річного віку. На підставі викладеного, з урахуванням обставин, якими обґрунтовується позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про часткове задоволення позову [PERSON] та стягнення із відповідача по справі [PERSON] аліментів на її утримання як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 900 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 21 серпня 2018 року (день пред'явлення позову до суду) і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2019 року включно. При цьому визначений судом розмір аліментів на утримання позивача у зв'язку з продовженням нею навчання в сумі 900 грн. 00 коп. разом із відрахуваннями за виконавчим листом у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, не перевищує 50 процентів його заробітку, а частина заробітної плати, що залишається в розпорядженні відповідача є більшою від мінімальної заробітної плати, встановленої законом, та прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що, на думку суду, є достатнім для забезпечення відповідачем свого утримання та життєдіяльності. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає на необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.133, ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закону) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. За змістом ч.1, п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. За подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на 01.01.2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1762 грн.00 коп.. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. З огляду на викладене, приймаючи до уваги часткове задоволення позову [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, з відповідача по справі на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), від сплати якого при поданні позовної заяви до суду звільнена позивач.

Outcome: dismissed