Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] інтереси якої представляє [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання права власності на 2/ 3 частини житлового будинку разом з надвірними будівлями та спорудами, а саме сарай - літ. «Г», вбиральня - літ. «Д», сарай - літ. «Е», споруди № 1-3, мощення І за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 травня 2019 року, виданого державним нотаріусом [PERSON] , зареєстровано в реєстрі за № 2-311, позивач [PERSON] , [INFO] , отримала у спадок після смерті свого чоловіка [PERSON] , 1948 року народження, який помер [INFO] , 1/3 частки житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 31655470. В свою чергу, 1/3 частки житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] належали померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12 жовтня 1992 року Мукачівською державною нотаріальною конторою за реєстровим №ІІ-7738 після смерті його матері [PERSON] , яка являється єдиною спадкоємицею усього майна, що залишилось після смерті її матері [PERSON] б/о, яка померла [INFO] , однак у зв`язку з її смертю, яка настала [INFO] , спадщина за [PERSON] б/о перейшла до її онкуа - чоловіка Позивачки [PERSON] , який проживав у [ADDRESS] . Право власності за померлим [PERSON] зареєстровано 03.11.1992 року Мукачівським міжрайонним малим виробничим підприємством технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 3436. При цьому, оскільки у [PERSON] окрім [PERSON] було ще двоє синів - Відповідачі по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , то свідоцтво про право на спадщину за законом чоловіку Позивачки було видано, відповідно, на 1/3 частки спадкового майна. У відповідності до ч. ч. 1,2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У відповідності до відомостей про зареєстрованих осіб, які містяться у Книзі обліку (будинковій книзі), на день смерті [PERSON] за адресою [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] б/о, [INFO] (померла [INFO] ), [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 1948 р.н. та [PERSON] , [INFO] .. Серед зареєстрованих осіб спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її сини - Відповідач [PERSON] та чоловік Позивача - [PERSON] . Шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] було розірвано 27 червня 1978 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Мукачівського міського управління юстиції 30 квітня 2002 року, а відтак [PERSON] не являється спадкоємцем спірного майна. При цьому, згідно Акту № 97 від 26.03.2020 року, складеного за участі трьох свідків у присутності уповноваженої особи паспортиста ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс», [PERSON] , [INFO] не проживає за адресою [ADDRESS] з 1978 року по 2011 рік ( 14.04.2011 року знятий з реєстрації місця проживання ВГІРФО Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області). Отже, зважаючи на зміст статті 549 ЦК УКРСР, відповідач [PERSON] спадщину, що залишилась після смерті його матері [PERSON] , не прийняв, адже не проживав за адресою знаходження спадкового майна, не вступив в управління або володіння спадковим майном та не подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадини заяву про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] , [INFO] , згідно даних будинкової книги, зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 31.07.1986 року та 14.04.2011 року знятий з реєстрації місця проживання ВГІРФО Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області, а відтак не вступив в управління або володіння спадковим майном після смерті своєї матері. Заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини [PERSON] також не подавав, а тому в силу змісту ст. 549 ЦК УРСР, спадщину після смерті своєї матері так само не прийняв. Таким чином, єдиним спадкоємцем майна, що складається з будинку [ADDRESS] та залишилось після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , прийнявши спадщину після смерті своєї матері [PERSON] б/о, яка померла [INFO] , являється чоловік позивачки - [PERSON] , який помер [INFO] . Однак, у зв`язку з тим, що [PERSON] за життя не оформив право на спадщину за законом на 2/3 частини будинку [ADDRESS] , станом на сьогоднішній день спірний будинок в цій частині залишається зареєстрованим на праві приватної спільної часткової власності за [PERSON] б/о на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Мукачівською ДНК по реєстру № 1176 від 25.01.1978 року. Тому просить визнати за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) право власності на 2/ 3 частини житлового будинку разом з надвірними будівлями та спорудами, а саме сарай - літ. «Г», вбиральня - літ. «Д», сарай - літ. «Е», споруди № 1-3, мощення І за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Представник пзивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з"явилися, повідомлялися належним чином, про час та місце розгляду справи, через опублікування у мережі Інтернет за веб-адресою: mkm.zk.court.gov.ua. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що вимоги позовної заяви слід задовольнити виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 травня 2019 року, виданого державним нотаріусом [PERSON] , зареєстровано в реєстрі за № 2-311, позивач [PERSON] , [INFO] , отримала у спадок після смерті свого чоловіка [PERSON] 1/3 частки житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.10). Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 31655470, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.11). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 20 серпня 2018 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.8). Згідно довідки про спільне проживання громадян на день смерті одного з них виданої 07.05.2019 року за №5334/0/99-19, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований в [ADDRESS] та позивачка [PERSON] (а.с.9). В свою чергу, 1/3 частки житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] належали померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12 жовтня 1992 року Мукачівською державною нотаріальною конторою за реєстровим №ІІ-7738 після смерті його матері [PERSON] , яка являється єдиною спадкоємицею усього майна, що залишилось після смерті її матері [PERSON] б/о, яка померла [INFO] , однак у зв`язку з її смертю, яка настала [INFO] , спадщина за [PERSON] б/о перейшла до її онука - чоловіка позивачки [PERSON] , який проживав у [ADDRESS] . Право власності за померлим [PERSON] зареєстровано 03.11.1992 року Мукачівським міжрайонним малим виробничим підприємством технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 3436 (а.а.12-14,16-22). У відповідності до ч. ч. 1,2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч.1,2 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину : 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно відомостей про зареєстрованих осіб, які містяться у Книзі обліку (будинковій книзі), на день смерті [PERSON] за адресою [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] б/о, [INFO] (померла [INFO] ), [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 1948 р.н. та [PERSON] , [INFO] (а.с.25-27). Серед зареєстрованих осіб спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її сини - Відповідач [PERSON] та чоловік Позивача - [PERSON] . Шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] було розірвано 27 червня 1978 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Мукачівського міського управління юстиції 30 квітня 2002 року, а відтак [PERSON] не являється спадкоємцем спірного майна (а.с.15). При цьому, згідно Акту № 97 від 26.03.2020 року, складеного за участі трьох свідків у присутності уповноваженої особи паспортиста ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс», [PERSON] , [INFO] не проживає за адресою [ADDRESS] з 1978 року по 2011 рік ( 14.04.2011 року знятий з реєстрації місця проживання ВГІРФО Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області) (а.с.29). Отже, зважаючи на зміст статті 549 ЦК УКРСР, відповідач [PERSON] спадщину, що залишилась після смерті його матері [PERSON] , не прийняв, адже не проживав за адресою знаходження спадкового майна, не вступив в управління або володіння спадковим майном та не подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадини заяву про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] , [INFO] , згідно даних будинкової книги, зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 31.07.1986 року та 14.04.2011 року знятий з реєстрації місця проживання ВГІРФО Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області, а відтак не вступив в управління або володіння спадковим майном після смерті своєї матері. Заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини [PERSON] також не подавав, а тому в силу змісту ст. 549 ЦК УРСР, спадщину після смерті своєї матері так само не прийняв. Таким чином, єдиним спадкоємцем майна, що складається з будинку [ADDRESS] та залишилось після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , прийнявши спадщину після смерті своєї матері [PERSON] б/о, яка померла [INFO] , являється чоловік позивачки - [PERSON] , який помер [INFO] . Однак, у зв`язку з тим, що [PERSON] за життя не оформив право на спадщину за законом на 2/3 частини будинку [ADDRESS] , спірний будинок в цій частині залишається зареєстрованим на праві приватної спільної часткової власності за [PERSON] б/о на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Мукачівською ДНК по реєстру № 1176 від 25.01.1978 року. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] прийняла у відповідності до ст. 1268 ЦК України, що доводиться відповідною довідкою про спільне проживання громадян на день смерті одного з них, виданої ЦНАП виконавчого комітету Мукачівської міської ради за вих. № 5334/0/99-19 від 07.05.2019 року, а тому має право на успадковані її чоловіком 2/3 частини спірного будинку (а.с.9). Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання права власності за [PERSON] на 2/3 частини будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] , успадкувавши за життя дане майно після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , прийнявши спадщину за померлою [PERSON] б/о, яка померла [INFO] та якій належить спірне майно, а тому позов підлягає до задоволення. Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] ..

Outcome: approved