Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Перший\~\~ заступник\~ керівника\~ Лубенської\~ місцевої прокуратури Полтавської\~ області звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області із заявою про\~ визнання\~ майна\~ (\~ спадщини )\~ безхазяйним в обгрунтування якої вказав, що згідно зі ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з положеннями ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Статтею 56 ЦПК України передбачено, що увизначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року №3-рп//99 представництво прокуратурою інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави з урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, у звязку з чим прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство підставу позову, та визначає, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та визначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обовязок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до ст. ст. 6, 7, 13 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Подаючи до суду заяву в інтересах держави, в особі [PERSON] сільської ради Хорольського району, як органу місцевого самоврядування (ст.140 Конституції України), прокурор спрямовує дану заяву на захист інтересів держави, оскільки відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством України, що перебуває під особливою охороною держави, а тому зволікання органу місцевого самоврядування зі зверненням до суду з метою визнання майна безхазяйним суперечить інтересам держави та суспільства. В судове засідання представник Лубенської\~ місцевої прокуратури Полтавської\~ області прокурор Дяченко\~ Ю.О.\~ не з"явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю та прохає їх задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи [PERSON] сільської\~ ради\~ Хорольського\~ району\~ Полтавської\~ області \~ в судове засідання свого представника не направила, але подала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що не заперечує проти задоволення заяви першого\~ заступника\~ керівника\~ Лубенської\~ місцевої прокуратури Полтавської\~ області \~ про\~ визнання\~ майна\~ (\~ спадщини )\~ безхазяйним. Врахувавши позицію\~ заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 3\~ст. 13 ЦПК України\~учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Заінтересована особа не обмежена в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ ч. 1 ст. 76\~ Цивільно-процесуального кодексу України,\~ доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно\~ до\~ ч. 1 ст.\~ 81\~\~ Цивільно-процесуального кодексу України,\~ кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Відповідно до ч. 2ст. 327 ЦК України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Відповідно до вимог ст. 329 ЦПК України заява про передачу безхазяйної нерухомої речі у власність територіальної громади за умов, визначених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцезнаходженням відповідної територіальної громади. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00016437828 [PERSON] померла 28.07.2003 року, тобто більше одного року тому. До смерті вказана особа мешкала у с. Гирине Хорольського району Полтавської області. Встановлено, що [PERSON] згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ПЛ №0155729 належала земельна ділянка площею 4,19 гектара, що розташована на території [PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської області та надана для сільськогосподарського використання. Після смерті вказаної особи\~\~відкрилася\~\~спадщина, до\~\~складу якої\~входить вищезазначена\~земельна ділянка. За даними сільської ради за [PERSON] обліковується земельна частка (пай). Згідно довідки відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавської області №645/116-17 від 08.09.2017 уточнений розмір земельної частки (паю) в межах розпайованих земель КСП ім. Ватутіна на території [PERSON] сільської ради, затверджений розпорядженням Хорольської РДА №371 від 03.11.2003, становить 4,06 га, нормативно-грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки становить 160\~844 грн. 08 коп. Відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 49069633 від 13.09.2017 року Хорольської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалась та видані на її підставі свідоцтва про право на спадщину відсутні. Згідно довідок [PERSON] сільської ради №02-45/151 від 21.03.2016 року та 02-47/326 від 19.09.2017 року на момент смерті [PERSON] з нею ніхто не проживав. Окрім цього, відповідно до вказаних довідок заповіт від імені [PERSON] [PERSON] сільською радою не посвідчувався. 27 квітня 2016 року рішенням [PERSON] сільської ради Хорольського району №47-05/2016 взято на облік земельні частки (паї) померлих громадян згідно списку. Крім того, [PERSON] сільська рада, для розшуку спадкоємців [PERSON], зверталася з повідомленням до газети «Вісті Хорольщини» 05.08.2016 року, але на даний час ніхто до сільської ради з повідомленням про намір оформити спадкове майно [PERSON] не звернувся. Отже, на спадщину, яка залишилася після смерті спадкодавця, з часу його смерті ніхто не претендує. В абзаці 3 пункту 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 надано розяснення з приводу застосування правила книги шостої ЦК України до спадкових правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року . Так, у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР , у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Крім цього, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності\~ЦК УРСР\~його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень\~ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531\~ЦК УРСР. Згідно ст. 549 ЦК Української РСР\~ визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Водночас, за інформацією [PERSON] сільської ради Хорольського району у [PERSON] спадкоємці відсутні та після її смерті спадщину ніхто не прийняв. Згідно з п. 2 та п. 5 ч. 1 ст. 555 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави , якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, та якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. За ч. 2 ст. 4 Земельного кодексу України 1990 року субєктами права державної власності на землю виступають: Верховна Рада України - на землі загальнодержавної власності України; Верховна Рада Республіки Крим - на землі в межах території Республіки, за винятком земель загальнодержавної власності; обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів - на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності. Отже, [PERSON] сільська рада Хорольського району є державним органом, який уповноважений своєчасно виявляти спадщину громадян, яка не прийнята спадкоємцями, взяти земельну ділянку на облік та звертатися до суду з метою визнання майна безхазяйним, але з часу смерті [PERSON] вона не вчинила жодних дій для переходу земельної ділянки у власність держави. Таким чином, вищезазначена земельна ділянка не має власника та її правовий статус є невизначеним, що унеможливлює наповнення бюджету громади шляхом здачі в оренду вказаної земельної ділянки, передачі її у власність громадянам та ін. Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля перебуває під особливою охороною держави, оскільки є основним національним багатством. Право власності набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Невизначеність правового статусу земельної ділянки, що залишилась після смерті [PERSON] не дає змоги органу місцевого самоврядування використовувати її за призначенням або ж передати за плату в користування з метою наповнення місцевого бюджету для забезпечення виконання власних та делегованих функцій. За таких обставин, звертаючись до суду із заявою про визнання спадщини у виді земельної ділянки (паю) безхазяйним майном прокурор реалізує свої представницькі повноваження у сфері охорони землі на захист інтересів держави в особі [PERSON] сільської ради, оскільки остання заходів щодо визнання майна безхазяйним з моменту відкриття спадщини після смерті вказаного спадкодавця, не вжила. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 137 ЦК УРСР майно, яке не має власника або власник якого невідомий (безхазяйне майно), надходить у власність держави за рішенням виконавчого комітету районної, міської Ради народних депутатів, винесеним за заявою фінансового органу. Заява про визнання майна безхазяйним може бути подана не раніше як через один рік після прийняття майна на облік відповідним фінансовим органом або виконавчим комітетом селищної, сільської Ради народних депутатів. Оскільки законодавство, повноваження органів і процедура визнання майна безхазяйним змінились, вбачається за необхідне визнати неуспадковану земельну ділянку [PERSON] безхазяйним майном і передати його тогочасному субєкту права державної власності на землю [PERSON] сільській раді Хорольського району у судовому порядку. Згідно ст. 333 ЦПК України суд, встановивши, що нерухома річ є безхазяйною та взята на облік органом, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а також, що сплив один рік з дня взяття на облік нерухомої речі, ухвалює рішення про передачу безхазяйної нерухомої речі у власність відповідної територіальної громади. Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення заявлених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved