Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру № 14, яка знаходиться в будинку № 89 по вул. Великій Арнаутській у м. Одесі, загальною площею 77,8 кв. м., яка належить на праві власності [PERSON], шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» AT «Банк «Фінанси та Кредит» в рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» за Кредитним договором № 15к-79 від 04.04.2007 року, яка станом на 25.03.2014 р. складає 6 007 224, 72 гривень (шість мільйонів сім тисяч двісті двадцять чотири гривні 72 копійки), у тому числі: - 156\~231,18 доларів CШA (що еквівалентно 1 624 085, 97 гривень за офіційним курсом Національного банку України станом на 25.03.2014 року за 1 дол. США = 10, 3762 гривень) - сума заборгованості по основному боргу кредиту; - 95 210, 69 доларів CШA (що еквівалентно 987 925. 16 гривень за офіційним курсом Національного банку України станом на 25.03.2014 року за 1 дол. США = 10, 3762 гривень) - сума заборгованості по відсоткам; - 103\~424,00 гривень-сума заборгованості по щомісячній комісії; - 3 294 789,59 гривень - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам та комісії, шляхом визнання права власності за та за ціною, що буде визначена згідно висновку незалежного субєкту оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Виселити з квартири № 14, яка знаходиться в будинку № 89 по вул. Великій Арнаутській у м. Одесі, загальною площею 77, 8 кв. м., [PERSON], [PERSON], [PERSON], неповнолітніх [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Також просить стягнути з [PERSON] всі судові витрати понесені позивачем під час розгляду справи. Представник позивача у судове засідання зявився, надав до суду заяву, в якій пояснив суду, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. У судове засідання відповідачі не зявилися, сповіщалися належними чином, причини неявки не повідомили. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Між AT «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] Володимировичем-04.04.2007 р. був укладений Кредитний договір № 15к-79 (надалі «Кредитний договір»), згідно якого Позивач надав Першому відповідачу кредит у сумі 160 000. 00 доларів США, з оплатою по процентній ставці 11, 2 % річних, а [PERSON] зобовязався повернути ці грошові кошти у строк до 04.04.2027 р. відповідно до ст. 2.1 Кредитного договору. Укладання Кредитного договору підтверджується копією Кредитного договору від 04.04.2007 р. №15к-79. Видача кредитних ресурсів підтверджується копією заяви на видачу готівки від 17.03.2007 p. В якості забезпечення повернення Кредитних ресурсів 04 квітня 2007 р. між Позивачем та [PERSON] був укладений Іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу. [PERSON] за реєстровим № 1043 (надалі „Іпотечний договір"), згідно якого [PERSON] передав в іпотеку Позивачу нерухоме майно, а саме: квартиру № 14, яка знаходиться у будинку № 89 по вул. Великій Арнаутській у м. Одесі, загальною площею 77, 8 кв. м., яка належить Першому відповідачу [PERSON] на підставі Договору купівлі - продажу квартири, посвідченого 04.04.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON] під реєстровим № 1039. Також, в якості забезпечення повернення Кредитних ресурсів, 04.04.2007 р. були укладені Договори поруки № 584/07 та 585/07, за яким [PERSON] та [PERSON] виступили поручителями. Укладання Договорів поруки підтверджується копіями Договорів поруки № 584/07 та 585/07 від 04.04.2007 р. У зв'язку з неналежним виконанням зобовязань за Кредитним договором виникла значна заборгованість та Банк був вимушений звернутися до суду. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси 10.06.2010 року було стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованість по кредитному договору у розмірі 1 597\~627,60 грн. Зазначене рішення суду знаходиться на примусовому виконанні у Другому Приморському відділі ДВС Одеського міського управління юстиції. З метою упередженого наміру [PERSON] щодо навмисного ухилення від виконання виконавчого документу шляхом відмови у наданні доступу до предмету іпотеки, до Приморського районного суду м. Одеси звернувся Другий Приморський ВДВС ОМУЮ з поданням про примусове проникнення до приміщення, а саме до [ADDRESS]. Дане проникнення необхідно було для перевірки майнового стану, проведення ринкової оцінки зазначеного майна та подальшого його опису. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 січня 2012 року подання ДВС було задоволено. В процесі проведення виконавчих дій по виконанню вищезазначеного рішення суду стало відомо, що в квартирі № 14, яка знаходиться в будинку № 89 по вул. Великій Арнаутській у м. Одесі, загальною площею 77,8 кв. м., яка належить Першому відповідачу [PERSON] на підставі Договору купівлі - продажу квартири, посвідченого 04.04.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] під реєстровим № 1039, було незаконно, тобто без згоди на це Банку як Іпотекодержателя, зареєстровано [PERSON], [PERSON], [PERSON], неповнолітніх [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На даний час заборгованість по Кредитному договору, включаючи заборгованість по основному боргу та процентам є простроченою заборгованістю, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.06.2010 р. про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованість по кредитному договору у розмірі 1 597\~627,60 грн.. на сьогодні, не виконано. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Також відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок сплати яких встановлюються договором. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, у строк та порядку, що встановлені договором. Статтею 590 ЦК України, якою встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» № 898-1У від 05.06.2003 року (надалі по тексту «Закон України «Про іпотеку») у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки основної суми богу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Також, згідно п. 8.4.3. Іпотечного договору Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли момент настання терміну виконання боржником зобов'язань, забезпечених іпотекою за цим договором вони не будуть виконані чи будуть виконані неналежним чином. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону Укр Про іпотеку. Відповідно до п. 10 Іпотечного договору звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється на розсуд Іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або Іпотекодержателем самостійно на умовах цього Договору. Зокрема, п. 11.3.1 Іпотечного договору передбачає, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 ЗУ « іпотеку». Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України Про іпотеку виключається можливість звернення стягнення па предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом України у Постанові від 11.12.2013 року про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України і розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.07.2013 року. Відповідно до п. 39 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Таким чином, і Закон України «Про іпотеку» і положення Іпотечного договору передбачають такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, як передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань за рішенням суду за ціною, яка встановлюється на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності. Згідно з частиною 1 статті 40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Частиною 2 статті 40 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Відповідно до п. 43 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» згідно з ч. 4 ст. 9. ст. 109 ЖК України, ст.-39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього будинку чи житлового приміщення. При цьому, примусове виселення мешканців здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. На теперішній час питання щодо погашення заборгованості по Кредитному договору не вирішується та станом на 25.03.2014 р. складає 6 007 224, 72 гривень (Шість мільйонів сім тисяч двісті двадцять чотири гривні 72 копійки), у тому числі: - 156 231, 18 доларів США (що еквівалентно 1 624 085, 97 гривень за офіційним курсом Національного банку України станом на 25.03.2014 року за 1 дол. США = 10, 3762 - сума заборгованості по основному боргу кредиту; 95 210, 69 доларів США (що еквівалентно 987 925, 16 гривень за офіційним курсом Національного банку України станом на 25.03.2014 року за 1 дол. США = 10, 3762 гривень) - сума заборгованості по відсоткам; - 103 424, 00 гривень - сума заборгованості по щомісячній комісії; - 3 294 789, 59 гривень - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам та комісії. Банком «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» AT «Банк «Фінанси та Кредит» 03.07.2012 року було направлено вимогу [PERSON] про добровільне виселення мешканців, однак, Відповідач відмовився отримувати зазначену вимогу, про що свідчить повідомлення кур'єра. Таким чином, вимоги ст. ст. 35, 40 Закону України «Про іпотеку» щодо повідомлення боржника (іпотекодавця, якщо він є відмінним від боржника) про порушення основного зобов'язання та/або іпотечного договору та про вимогу добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення позивачем виконані в повному обсязі. Умовами Іпотечного договору від 04.04.2007 p., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 1043, а саме п. 8.1.5. передбачено, що Іпотекодавці зобов'язуються, зокрема, не пізніше наступного дня після настання змін надати Іпотекодержателю відомості про будь-які зміни, що відбулися чи відбуваються з Предметом іпотеки, в тому числі про посягання на нього з боку третіх осіб, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за цим договором. Крім того, згідно п. 8.1.10 Іпотечного договору Іпотекодавсць зобовязаний не реєструвати в квартирі, що є Предметом іпотеки, будь-яких осіб без письмовою дозволу іпотекодержателя. Як вбачається з Довідки (виписка з домової книги про склад сім і та прописці) від 03.12.2015 року в іпотечній квартирі зареєстровані - [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON]А в порушення умов іпотечного договору про данні обставини Відповідачами [PERSON] держателю повідомлено не було. Згідно п. 6.8. Іпотечного договору Іпотекодавці свідчили та гарантували, що на момент укладання цього договору не існує подій, що створюють загрозу належному виконанню цього договору (судові спори, майнові вимоги третіх осіб тощо), про які він не повідомив Іпотекодержателя. З урахуванням вищенаведеного вбачається, що на момент укладання договору іпотеки в квартирі не були зареєстровані малолітні або неповнолітні діти, укладений договір іпотеки не торкався майнових прав неповнолітніх дітей іпотекодавця, оскільки вони таких прав на предмет іпотеки не мали, тим самим реєстрація в іпотечній квартирі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [INFO]. була проведена всупереч умов укладеного іпотечного договору і їх реєстрація перешкоджає подальшому задоволенню вимог Іпотекодержателя. Враховучючи, що витребуваними матеріали справи судом не було встановлено, що в спірній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON], то суд відмовляє у задоволенні вимог про їх виселення. Суд вважає, що на спірну іпотечну квартиру поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».. Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України). Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Тому установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) в разі невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є лише правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Відповідно до ст.88 ЦПК України також підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідачка судових витрат за сплачений судовий збір. За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: partial