Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач 04.02.2014року звернулася в суд із зазначеним позовом (уточненим і доповненим), яким просить розділити належне їй з відповідачем на праві загальної спільної власності два торгівельних павильони та визнати за нею право власності на один з них. Свої вимоги мотивуює тим, що вона жила в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 02.06.2007р., мають дочку [PERSON] - [INFO]г.р., жили разом до 19.09.2013р., шлюб розірвали. За час спільного проживання вони за спільні кошти (допомогали як її батьки, так і його, оскільки відповідач не працював, родину не утримував, гроші тратив на гру) придбали, побудувавши в [ADDRESS] з дозволу міської ради два стационарні торгівельні павильони (під одним дахом, на два самостійні приміщення з окремим входом) розміром кожний 5х6 метри вартістю по 50.000грв. кожен. Документи на цю будівлю, всі дозводи, оренду вони за обопільної згоди оформили на відповідача, оскільки він є приватний підприємець. Згідно вимог ст.60,61 ч.3, 70 СК України майно, яке було придбано подружжям за час шлюбу, належить їм на праві загальної спільної власності, і у разі його розподілу їхні части є рівними. Відповідач добровільно ділити вказане майно не бажає, тому просить розділити це майно і визнати за нею право власності на один павильон та привластини йому адресу [ADDRESS], оскільки побудована ними вказана спірна будівля (МАФ) має заливний фундамент (з арматури та и бетону), бетонну підлогу, утіплені стіни, готовність - 100%. Згідно з вимогами Закону, в тому числі і рішення Конституційного Суду з роз*ясненнями ст.61 СК України, де вказано, що розділ майна, яке є загальною спільною власністю подружжяє підставою для набуття права власності кожним з них на половину майна. Однією з підстав розпорядження своїм майном є право власника використовувати своє майно для заняття підприємницькою діяльністю. При цьому як уставний капітал підприємства, так і майно приватного підприємця, які зформувалися за рахунок загальною власності подружжя також є об*єктом їхньої спільної загальної власності. Вся ця будівля приватного підприємця - відповідача,то воно є спільної власністю подружжя і їй має належати його половина, /згідно вимог ст.ст.57,61 СК України, постанова Пленуму ВСУ №11 від 12.12.2007р./ Також просила стягнути понесені судові витрати. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач в судовому позовні вимоги не визнав, показав, що оскільки вказане майно належить йому як приватному підприємцю, воно не може бути спільною власністю подружжя і тому позовні вимоги позивачки необгрунтовані. Суд, вислухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню підлягають у повній мірі, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що дійсно сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 02.06.2007р., по 19.09.2013р. (а.с.4), післю чого шлюб розірвали, мають неповнолітню дочку [PERSON] - [INFO]г.р. (а.с.5), яка живе разом із позивачкою. За час спільного проживання вони разом за спільні кошти та кошти батьків придбали, побудувавши в [ADDRESS] з дозволу міської ради згідно з рішенням №6/6-132 від 18.02.2011року(а.с.6-13) два стационарні торгівельні павильони (під одним дахом, два самостійні приміщення з окремим входом) розміром кожний 5х6 метри вартістю по 50.000грв. кожен. Документи на цю будівлю, всі дозволи, оренду вони за обопільної згоди оформили на відповідача, оскільки він є приватний підприємець (а.с.6-13). Згідно вимог ст.60,61 ч.3, 70 СК України майно, яке було придбано подружжям за час шлюбу, належить їм на праві загальної спільної власності, і у разі його розподілу їхні части є рівними. Позивачка просить розділити це майно і визнати за нею право власності на один павильон та привласнити йому адресу [ADDRESS]. Позивачка вважає, що оскільки побудована ними вказана спірна будівля (МАФ) має заливний фундамент (з арматури та и бетону), бетонну підлогу, утіплені стіни, готовність - 100%, що не заперечував в судовому засіданні відповідач, то це їхнє спільне майно (будівля) і їй належить його половина. Згідно з вимогами ст.61 СК України, рішення Конституційного Суду України №17-рп/2012 від 19.09.2012року по справі №1-8/2012, яким дано тлумачення ст.ст.61, 63 СК України, - основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми тощо) самостійного заробітку. Стаття 69 СК України передбачає право подужжя на поділ майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності. У данному випадку можливий виділ половини спірного майна в натурі - будівля має два окремі однакові приміщення. Одним з видів розпорядження власністю є право власника використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків встановлених законом, законом можуть бути встановлені умови використування власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності (ст.320 ЦК України). На думку Конституційного Суду України (рішення Конституційного Суду України №17-рп/2012 від 19.09.2012року по справі №1-8/2012), приватне підприємство (або його частина), засноване одним з подружжя, - це окремий об*єкт права спільної сумісної власності подружжя, до якого входять усі види майна, в тому числі і вклад до статутного капіталу, виділене з їх спільної сумісної власності. Таким чином Конституційний Суд України у вказаному рішенні дійшов висновку, що статуний капітал та майно приватного підприємства, сформовані за рахунок спільної сумісної власності подружжя, - є об"єктом їх спільної сумісної власності. Тому суд вважає, що розділ вказаного спірного майна, яке є загальною спільною власністю подружжяє, між подружжям є підставою для набуття права власності кожним з них на половину майна. Тому позовні вимоги позивача обгрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати - 507грв. сплаченого судового збору (а.с.1). Відповідач до суду із зустрічним позовом не звернувся, визнати за ним право власності на половину спірного майна не просив. Суд розглядає справу лише в межах заявлених вимог. На підставі викладенного, ст.320 ЦК України, ст.ст.6061, 70-71 СК України, рішення Конституційного Суду України №17-рп/2012 від 19.09.2012року по справі №1-8/2012,

Outcome: approved