Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості за договором кредиту №935/1-091 від 26 червня 2008 року: 25799 доларів 56 центів США заборгованості за кредитом, 29728 доларів 41 цент США заборгованості за процентами, з посиланням на те, що на виконання умов договору кредиту позивачем надано відповідачу грошові кошти у сумі 31900 доларів США, внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору станом на 24 березня 2017 року виникла заборгованість у вищезазначеному розмірі, яка в добровільному порядку відповідачем не повернута. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов за вищевикладених обставин, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з"явився, про дату, час і місце судового засідання належним чином повідомлений. Заява відповідача від 05 січня 2018 року про відкладення розгляду справи у зв»язку з відсутністю його представника, який зайнятий в слідчих діях у кримінальному провадженні, не містить відповідних доказів на підтвердження участі представника позивача у встановленому порядку у розгляді інших справ чи кримінальних провадженнях. Також позивачем згідно заяви від 02 листопада 2017 року вже заявлялась вимога про відкладення розгляду справи, призначеної на 02 листопада 2017 року, у зв»язку з необхідністю ознайомлення із справою та подачі зустрічного позову, у зв»язку з чим судом відкладений розгляд справи на 05 січня 2018 року. Також судом враховується наступне. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. За таких обставин відповідач повторно не зявився в судове засідання без поважних причин, останній не подав відзиву, заперечення чи зустрічного позову, представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, що є підставою в порядку ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Згідно ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов'язковим для виконання сторонами, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 26 червня 2008 року між позивачем та фізичною особою [PERSON] укладений договір кредиту №935/1-091, предметом якого є 31900 доларів США, які надані на придбання автомобіля, проценти-14% річних, кінцевий термін погашення заборгованості не пізніше 25 червня 2015 року, відповідно до п.1.4. договору позичальник гарантує про відсутність станом на час укладення договору подій, що створюють загрозу належному виконанню його умов; сторонами згідно п.п. 4.1.-4.4. договору погоджені умови сплати пені та штрафу; також сторонами погоджений графік погашення кредиту з 26 липня 2008 року по 25 червня 2015 року. Згідно договору про внесення змін №935/1-091/1 від 21 жовтня 2008 року сторонами погоджена процентна ставка у розмірі 14,5%. Відповідно до договору про внесення змін №935/1-091/3 від 30 вересня 2009 року сторонами погоджені порядок надання кредиту, нарахування та сплати процентів (комісій). Згідно договору про внесення змін №935/1-091/3 від 27 листопада 2009 року сторонами погоджена процентна ставка у розмірі 18,5% та графік погашення кредиту. Отримання коштів по договору кредиту у розмірі 31900 доларів США (гривневий еквівалент 154705 грн.) підтверджується заявою на видачу готівки №12 від 26 червня 2008 року. Із врахуванням викладеного між сторонами виникли правовідносини згідно положень ст.ст.526, 599, 629, 1054 ЦК України. Докази про визнання договору кредиту недійсним, спростування належності та допустимості вищезазначених доказів,-станом на час розгляду справи відсутні. За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість за договором кредиту станом на 24 березня 2017 року становить: 25799 доларів 56 центів США заборгованості за кредитом, 29728 доларів 41 цент США заборгованості за процентами, 8276 доларів 89 центів США пені за несвоєчасне повернення кредиту, 8863 долари 21 цент США пені за несвоєчасне повернення процентів. Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобовязань по договору відсутні, тобто відповідач в порушення умов договорів взяті на себе зобовязання не виконав, кредит та платежі відповідно до договору не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобовязання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов договору кредиту. Відповідно до правової позиції Верховного суду України від 24 вересня 2014 року по справі № 6-145цс14- грошове зобовязання має бути виконане у гривнях, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. В силу положень ст.ст.192, 533 ЦК України та ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. Із врахуванням викладеного, положень ст.13 ЦПК України та заявлених вимог, правомірності надання кредиту в іноземній валюті, заборгованість за даним договором в іноземній валюті (доларах США)-25799 доларів 56 центів США заборгованості за кредитом, 29728 доларів 41 цент США заборгованості за процентами, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, що відповідає вимогам ст.533 ЦК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України 22003 грн. 60 коп. судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved