Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору. В обгрунтовання позову вказано, що 30.09.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 2996402 (далі-Кредитний Договір). Згідно п. 1.2. Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає: 3750,00 гривень. Тип кредиту - кредит. Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. Згідно п. 1.5. Кредитного договору тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання Споживачем умов Договору. Фактично кредит надається шляхом заповнення електронної заявки на отримання кредиту, яку можливо надіслати через сайт https://creditvlus.ua. Позивач вважає, що при укладанні вищевказаного Кредитного договору порушені її права як споживача, згідно з нормами ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ЗУ «Про захист персональних даних», ЗУ «Про електронну комерцію» у зв`язку з чим, нею у досудовому порядку неодноразово направлялись листи про припинення порушень з боку відповідача, проте, такі вимоги були залишені без задоволення, а тому вона змушена була звернутись до суду. Також вказано, що відповідачем порушено норми встановлені ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування». Тобто інформація, яка повинна бути надана до моменту укладання Договору однією із сторін є частиною пропозиції та істотною умовою договору, оскільки обов`язковість її оприлюднення та доведення до відома сторони прямо передбачена Законом. Однак, будь -якого паспорту споживчого кредиту, як окремого документу із інформацією встановленою відповідно до ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування», позивач не отримувала і не ставила підпис. Також ця інформація насправді не доводилась в усній формі, а позивач лише отримала свій примірник кредитного договору. Поряд з цим відповідно до п. 9.8 Договору, невід`ємною частиною його є «Правила коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які затверджені наказом № 53-ОД від 16.01.2020 року та розміщені на сайті. Але працівники фінансової установи також не надали позивачу і вищевказані Правила та з їx текстом вона ознайомлена не була. Вважає, що відповідач, скориставшись її необізнаністю, навмисно не дотримав та грубо порушив імперативні вимоги діючого законодавства України, які визначені та встановлені Законом, що є істотними і необхідними для даного виду договорів, зокрема відповідач не надав їй повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації, про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту. Також позивачу, як споживачу, не була надана інформація, яка стосується суті наданих відповідачем фінансових послуг, а отже відсутнє і будь яке письмове підтвердження про ознайомлення позивача з вищенаведеною інформацією та взагалі з усіма умовами кредитного договору. На її думку, відповідач проігнорував вимоги законодавства, що є однією з підстав визнання договору недійсним, адже згідно з ч. 2 п. 2 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Забороняється як такі, що вводять в оману, зокрема: з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення та позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення. Позивач не мала можливості детально ознайомитися з умовами та правилами кредитування перед укладанням Кредитного договору. Їй повинен був бути наданий час і можливість детально ознайомитися з умовами даного договору та законодавством, що його регулює. Як виявилося пізніше у Кредитному договорі міститься безліч умов, що регулюються законодавством, з яким вона ніколи в житті не зустрічалась та який укладений на не вигідних для неї умовах. Позивач здійснюючи оформлення кредиту через інтернет, за кілька хвилинний проміжок часу, не мала можливості об`єктивно оцінити та осмислити умови кредитування, виявити їх недоліки та оцінити всі ризики та збитки, які отримаю в результаті укладання даної угоди. Відповідно до п. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина І статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. З врахуванням наведеного, позивач при укладенні Кредитного договору через не належну інформованість з боку відповідача та необізнаність не могла у повному обсязі оцінити умови договору кредиту на предмет їх вигідності так як не було належним чином детально роз`яснено працівниками відповідача їх умови. Позивач вважає, що оскільки застосування позичальником Логіну та Паролю відбувається щоразу при входженні до Особистого кабінету, їх не може бути визнано одноразовим ідентифікатором, так як нівелюється ознака одноразовості, тобто дійсності для використання один раз, а також суперечить нормам ч. 1 ст. 3 цього Закону. Фактично Акцеп пропозиція (оферта) TOB «Авентус Україна» укласти електронний договір з нею не був підписаний в порядку, передбаченому ст.12 Закону, таким чином, прийняття (акцепт) мною пропозиції (оферти) TOB «Авентус Україна» укласти Договори здійснено з порушенням абзаців другого та третього частини шостої статті 11 Закону. На думку позивача, TOB «Авентус Україна» недотримало порядок укладення електронного договору, встановленого ст.ст. 11 та 12 Закону і укладений Договір є таким, що не повинен прирівнюватися до договорів, укладених у письмовій формі. Таким чином, TOB «Авентус Україна» фактично надало позивачу кредит шляхом безготівкового переказу, не на підставі договору, чим порушено ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно до якої фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Отже, недотримання та невиконання відповідачем імперативних вимог Закону, встановлених ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та cт. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» є підставою, згідно ст. 215 ПК України, для визнання даного Кредитного Договору не дійсним, в зв`язку з недотриманням відповідачем норм законодавства, щодо істотних умов договору, які є необхідними для його укладення. Також позивач вказує на порушення відповідачем норм встановлених п.8, 9 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про Фінансові послуги та державне регулювання ринків Фінансових послуг та вказує, що відсутність у кредитному договорі умови про припинення дії договору, про відповідальність відповідача, є підставою для визнання такого договору недійсним. Відповідачем, також порушено абз. 5, 11 п. 2 ст. 8 ЗУ «Про захист персональних даних», оскільки відповідно до п.9.5. Кредитного договору позивач нібито надала свою однозначну, беззастережну і необмежену згоду на обробку персональних даних, у тому числі, на їх збір, систематизацію, накопичення, зберігання, уточнення, використання, розповсюдження, передачу, знеособлення, блокування та знищення будь-якої інформації, що стосується Споживача. Відповідач їй абсолютно не повідомляв про умови та строки обробки її персональних даних. З аналізу умов Кредитного договору вбачається, що нею надана згода на обробку персональних даних є безстроковою та безвідкличною. Вважає, що вищевказаний п. 9.5. Кредитного договору є незаконним та суперечить абз. 5,11 п.2 ст. 8 ЗУ «Про захист персональних даних». В той же час статтею 214 Цивільного кодексу України встановлено, що відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин. Отже у володільця персональних даних після отримання відкликання згоди суб`єкта персональних даних більше не існує правових підстав для зберігання персональних даних, якщо строки зберігання таких даних не визначені законодавством (стаття 15 Закону). Тому на думку позивача, відсутність у кредитному договорі права відізвати свою згоду на обробку персональних даних, є порушенням закону та підставою для визнання пункту 9.5. Кредитного договору, щодо обробки персональних даних, не дійсним. Підсумовуючи вищевикладене, позивач зазначає, що при укладанні договору було порушено ряд норм встановлених ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, ЗУ «Про захист персональних даних», а тому, на думку позивача, є всі підстави для визнання його судом недійсним. На підставі вищезазначеного, позивач просила суд визнати недійсним кредитний договір № 2996402 від 30.09.2020 року. Ухвалою судді від 02.02.2021 року відкрито спрощене провадження у справі, про що повідомлені сторони та запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня отримання копії даної ухвали подати відзив з запереченнями проти позову. 18.02.2021 року до Кілійського районного суду Одеської області від представника відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вказує, що ознайомившись зі змістом позовної заяви, відповідач заперечує проти задоволення позову у повному обсязі, оскільки вважає позов необґрунтованим, завідомо безпідставними та такими, що має очевидний штучний характер та не відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на наступне. На підтвердження визнання умов кредитного договору позивач виконав зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі 06.10.2020 року. Позивач є клієнтом товариства з 26.08.2020 року та до оспорюваного кредитного договору уклав чотири кредитних договорів, належним чином виконавши всі зобов`язання за ними, а отже клієнт був повністю ознайомлений з порядком укладення (підписання) та з умовами кредитування в товаристві. Що стосується кредитних правовідносин та ознайомлення позивача перед укладанням кредитного договору з текстом правил та усіма умовами кредитного договору, відповідач вказує, що вся процедура укладення з Товариством Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах споживчого кредиту, відбувається відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, але не виключно до Законів України «Про фінансові послуг та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про електронну комерцію», а також відповідно до внутрішніх Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах) фінансового кредиту (надалі - Правила) та проходить в онлайн-режимі. Так, перед укладенням Кредитного договору Товариство шляхом розміщення на власному Веб-сайті надало Клієнту доступ до інформації, необхідної для укладання кредитного договору, де серед іншого міститься інформація про тарифи, ціни та умови надання фінансових послуг, порядок їх надання, розміщені Правила та примірний кредитний договір, що планується до кладення. Разом з тим, серед іншого, саме на першій сторінці Веб-сайту Товариства міститься інформація про: - акційну/знижену процентну ставку; - стандартну процентну ставку; - про максимальний строк кредиту; - умови пролонгації; - способи отримання кредиту, тощо. Так, перед подачею заявки на отримання кредиту, Клієнт повинен ознайомитись з обов`язковою інформацією про Товариство, про порядок та умови надання фінансових послуг, з Правилами та відповідним примірним Кредитним договором, що розміщені на Веб - сайті, у тому числі з інформацією, викладеною у цих Правилах, при цьому, він повинен підтвердити, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, проставляючи відповідну відмітку в чек-боксі інформаційно-реєструючої електронної системи Товариства, за допомогою якої здійснюється оформлення кредитів. Без такого підтвердження (проставлення відповідної відмітки) у позивача була б відсутня технічна можливість перейти на іншу сторінку/вкладку інформаційно-реєструючої електронної системи Товариства для подальшого оформлення кредитного договору. Некоректне/неповне ознайомлення клієнта з Правилами та Умовами надання кредиту, з текстом самого кредитного договору, що планувався до укладення, а також з інформацією, розміщеною на Веб-сайті товариства, про умови та порядок надання товариством кредитів - не звільняє клієнта від обов`язку щодо належного виконання своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором та не надає позивачу підстав посилатись у позові на відсутність його ознайомлення з правилами. Разом з тим, на веб-сайті Товариства не встановлено часові обмеження для ознайомлення з вищевказаною інформацією для прийняття клієнтом/клієнтами обґрунтованого та усвідомленого рішення для отримання кредиту та визначитись з його істотними умовами. Так, інформація, яка була/є необхідна Клієнту для прийняття ним обґрунтованого та усвідомленого рішення стосовно отримання Кредиту, була/є розміщена Товариством на власному Веб-сайті та була/є повною, актуальною, безоплатною та доступною для самостійного ознайомлення та містила/містить всі необхідні відомості, що передбачені вимогами чинного законодавства . Інакше кажучи, на веб-сайті Товариства містилась вся необхідна інформація для прийняття Клієнтом обґрунтованого та усвідомленого рішення для отримання Кредиту та визначитись з його істотними умовами. Отже позовні вимоги, щодо не повідомлення позивача про умови кредитування спростовуються вищевикладеним. Так, 30.09.2020 р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі - Товариство) та [PERSON] було укладено Договір № 2996402 про надання споживчого кредиту (надалі - Кредитний договір), згідно якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було надано Позивачу кошти в розмірі 3750,00 гривень (надалі - Кредит) на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт Товариства або Мобільний додаток (надалі - ІТС Товариства). Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору, підтверджується копією Інформаційної довідки, складеної у відповідності до вимог законодавства, та яка містить усі необхідні реквізити, а сам Платіжний провайдер має відповідну Ліцензію НБУ на здійснення переказів грошових коштів та внесений в Державний реєстр фінансових установ (надалі - Інформаційна довідка ТОВ ФК «БЕЙ ФОР ЛЕЙ»). Навіть якщо припустити, що позивач не ознайомився належним чином з Правилами та умовами Кредитного договору для свідомого прийняття рішення, то у разі незгоди з умовами Кредитного договору, позивач не був позбавлений можливості скористатися своїм правом, визначеним статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», і відповідно, протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору. Натомість таких дій позивач не вчинив, а навпаки виконав зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі 06.10.2020 року. Згідно Кредитного договору, сторони погодили усі істотні умови договору : - кредит видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором; - знижена процентна ставка 1,9% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. - 1.5.2.Стандартна процента ставка 1,90 % в день від суми кредиту, застосовується: - у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо Споживач не виконав умови зазначені в пп.1.5.1. Договору для застосування зниженої процентної ставки; та - у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1- 4.6 цього Договору; та - у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 част.1 статті 1048 Цивільного кодексу України. Укладаючи цей Договір, Споживач підтверджує, що підставою для застосування зниженої процентної ставки, передбаченої цим Договором є отримання Споживачем від Товариства індивідуальної знижки на стандартну процентну ставку, відповідно до програми лояльності ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА" для споживачів сервісу «CreditPllus». У випадку невиконання Споживачем умов для застосування зниженої процентної ставки, користування кредитом для Споживача стає доступним виключно на стандартних умовах-за стандартною процентною ставкою. Також вказує, що кредитний договір було укладено в електронній формі відповідно до чинного законодавства, було підписано одноразовим ідентифікатором, про що зазначено в розділі Кредитного договору. Крім того, згідно п. 9.6. Кредитного договору сторони погодили, що Кредитний договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі Сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що відтворений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. А згідно п. 1.1. Кредитного договору, на який посилається Позивач, передбачено порядок саме електронної ідентифікації Клієнта на виконання вимог чинного законодавства, яка здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. Отже Електронна ідентифікація Клієнта, яка здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, передбачена п.1.1. Кредитного договору, ніякого відношення не має до підписання договору на виконання вимог ЗУ «Про електронну комерцію» електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону. Отже, позивач невірно трактує положення кредитного договору, що порядок підписання/укладення кредитного договору не відповідає Закону України «Про електронну комерцію». З урахуванням вимог ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», якою передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною, Товариством та Клієнтом, був укладений Кредитний договір за яким, кошти перераховувались на банківську картку № [NUMBER] , відкриту в АТ КБ «ПриватБанк», яку Клієнт вказав при заповненні та отриманні кредиту. 30.09.2020 року при укладанні Кредитного договору позивачем було свідомо вчинено сукупність дій, спрямованих на укладання Кредитного договору, а саме: - він самостійно для себе визначив необхідний для нього обсяг часу для ознайомлення з Правилами та умовами Кредитного договору», після чого проявив намір вступити з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» в договірні відносини на умовах, визначеними Правилами; - після узгодження розміру кредиту, строку та умов кредитування, Кредитний договір було підписано з Позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Грошові кошти того ж числа були переведені та зараховані на картковий рахунок позивача, що підтверджується інформаційною довідкою від платіжного провайдера ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ». Крім того, у разі незгоди з умовами кредитного договору, позивач не був позбавлений можливості скористатися своїм правом, визначеним ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і відповідно протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору, натомість такі дії позивач не вчинив, а навпаки виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі. Отже, посилання позивача на ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» спростовується вищевикладеним. Також вказав, що встановлення в кредитному договорі плати (процентів) за користування кредитними коштами не є компенсацією в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». НА виконання вимог чинного законодавства за кредитним договором Товариством не було нараховано неустойку (штраф). Позовні вимоги є безпідставними, оскільки на підтвердження визнання умов кредитного договору, позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі. На підставі вищезазначеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши заяви по суті справи, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: 30.09.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2996402, /а.с. 24-26/. Відповідно до умов п.1.1 Договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якого забезпечується споживачу через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в Особистий кабінет в порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства, /а. с. 24/. Згідно п.п. 1.2-1.6 Договору, на умовах, встановлених Договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 3750,00 гривень. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього договору. Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання споживачем умов договору та становить: знижена процентна ставка 1,90 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.4 цього Договору (без пролонгації), якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; стандартна процентна ставка 1,90% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.4 цього Договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в п.1.5.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1-4.6 Договору. Мета кредиту: задоволення особистих потреб. З дослідженої копії договору № 2996402 від 30.09.2020 року встановлено, що в реквізитах договору, наявний підпис директора ТОВ «Авентус Україна», у реквізитах споживача [PERSON] зазначено, що договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М808082, 30.09.2020 року о 16 годині 53 хвилини 53 секунди /а. с. 25-26/. Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом частини першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Із дослідженого судом кредитного договору № 2996402 від 30.09.2020 року встановлено, що оспорюваний договір укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Частиною першою ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України). Положеннями ст.12 Закону «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.02.2017 року, ТОВ «Авентус Україна» є фінансовою установою, яка має основний вид економічної діяльності - інші види кредитування /а. с. 49/. Договір між сторонами було укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, [PERSON] через Особистий кабінет на Веб-сайті відповідача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, внаслідок чого їй було переведено на відповідний картку № [NUMBER] , код авторизації - 043327, номер транзакції WayForPay - creditplus - 11057880 /а. с. 38/. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на Веб-сайт товариства за допомогою Логіна Особистого кабінету і Пароля Особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Відтак, укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача. Суд вважає, що позивач [PERSON] розуміла, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи його одноразовим ідентифікатором. Позивач не заперечувала, що засіб зв`язку, а саме: телефонний номер [NUMBER] належить їй, або що на час укладення спірних договорів вона втратила вказані засоби зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування. Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 30.09.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , був укладений кредитний договір № 2996402 в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, що підтверджується довідкою про розрахунки за договором № 2996402 про надання коштів у позику від 30.09.2020 року /а. с. 37/. Крім того, як вбачається з копії Умов оформлення кредиту [PERSON] , вона містить персональні дані позивача, зокрема, її паспортні дані та номер картки платника податків, які відповідають відомостям її паспорта та картки платника податків, копії яких містяться в матеріалах справи /а. с. 42/. Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доводи позивача про те, що кредитний договір не підтверджує волевиявлення сторін щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, а отже при його укладенні не було дотримано вимог ч. 1 ст.203 ЦК України, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Разом з тим, судом було встановлено, що позивач, укладаючи спірний договір, діяла добровільно, розуміла його зміст, тобто природу вчиненого правочину; була ознайомлена з наслідками вчинених дій, її волевиявлення було вільним та відповідало внутрішній волі. Будь-яких невідповідностей вимогам цивільного законодавства положення оспорюваного правочину не містять. Умови договору були визначені його сторонами, які реалізовували свої повноваження, регламентовані ст. 627 ЦК України щодо свободи Договору. За приписами частин першої, другої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Пунктом 7 частини третьої 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Щодо твердження позивача щодо порушення відповідачем норм, встановлених абз. 5, 11 п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», суд вважає їх необґрунтованими так як відповідачем на надано до суду підтверджень того, що позивачем його персональні дані оброблялися незаконно. Крім цього, відповідно до 9.5 вищезазначеного Договору, Споживач надав свою однозначну, беззастережну і необмежену згоду на обробку персональних даних, яку він, відповідно до абз.11 п.2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», вправі відкликати. Виходячи з вищевикладеного, а також враховуючи те, що укладений між сторонами кредитний договір не суперечить нормам цивільного законодавства, відповідає вільному волевиявленню та внутрішній волі учасників правочину, та спрямований на реальне настання правових наслідків, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову позивача, звільненого від сплати судового збору, відповідні судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed