Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме кв. [ADDRESS] , посилаючись на те, що вказана квартира належить йому на праві власності. В спірній квартирі зареєстровані окрім позивача, відповідачі, при цьому останні в ній не проживають, не сплачують комунальні платежі, не доглядають за квартирою. 14.06.2019 р. ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку підготовчого позовного провадження. 22.08.2019 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідачами не подано до суду відзивів на позовну заяву. Клопотань, заяв від учасників справи до суду не надходило. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладене в позові, не заперечували щодо розгляду справи в порядку заочного позовного провадження. Відповідачі в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи повідомлялись належним чином, відзивів на позовну заяву до суду не подавали. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] зазначили, що відповідачі в спірній квартирі не проживають, останніх вони не бачили тривалий час. Оскільки відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили та не подали до суду відзив, а також те, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача та третьої особи, а також покази свідків, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про право власності на житло, кв. [ADDRESS] на праві власності належить позивачу [PERSON] . Згідно з Довідками про реєстрацію місця проживання відповідачі зареєстровані в вказаній вище квартирі. У відповідності до Актів від 15.03.2019 р., 16.05.2019 р., 12.06.2019 р. відповідачі не проживають в спірній квартирі. Згідно з листом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва від 19.06.2019 р. [PERSON] , [PERSON] з приводу перешкоджання у користуванні кв. [ADDRESS] в період з 2017 р. не звертались. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року з наступними змінами, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк. Відповідачі не звертались до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній квартирі. Вище викладені обставини свідчать про те, що відповідачі не проживають в квартирі за місцем реєстрації без поважних причин понад рік. Суду не надані докази, які б свідчили про те, що відповідачі не проживають в спірній квартирі понад рік з поважних причин. Вони виїхали із спірної квартири добровільно, ніяких перешкод у користуванні спірним житлом з боку позивача та інших осіб відповідачам не чинилося, зокрема доказів зазначеного суду не надано. Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідачі не проживаючи в спірній квартирі, але залишаючись зареєстрованими в ній, перешкоджають позивачу в користуванні власністю. Відповідачі не скористались своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174,191 ЦПК України та не подали суду відзив на вимоги позивача та доказів на їх спростування. Приймаючи до уваги викладене, суд визнає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме приходить до висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житлом - [ADDRESS] . Враховуючи те, що відповідно до ст. 7 „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду по справам даної категорії є безпосередньою підставою для зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, реєстраційний орган не вправі відмовити в знятті з реєстрації такої особи з посиланням на те, що суд не зобов`язав його вчинити цю дію.

Outcome: approved