Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений із відповідачем та зареєстрований 12 грудня 2003 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №852. Зазначає, що шлюбні стосунки припинені із травня 2013 року з причин різних поглядів на сімейне життя, ведення домашнього господарства. В судовому засіданні 27.10.2014 року позивач вимоги підтримав , однак при заявлені відповідачем клопотанні щодо надання строку для примирення не заперечував. В подальше судове засідання після відновлення провадження, подав заяву про підтримання вимог , зазначав , що примирення, що надавалось судом результатів не дало. Відповідач 27.10.2014 року в суді позов не визнала. Вважає, що підстави для розірвання шлюбу відсутні . Після відновлення провадження , в судові засідання не з"являлась, повідомлялась. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог, виходячи з наступного. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до вимог статті 112 СК України для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у грудні 2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №852 ( а.с.5). Від шлюбу народились діти : [PERSON], [INFO] , [PERSON], [INFO] . Спір про їх місце проживання відсутній. Шлюбні стосунки припинені із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя, через що виникали часті сварки, сімейне життя погіршувалось, а з травня 2013 року разом взагалі не проживають та не ведуть спільне господарство. При цьому, відповідно до ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Ухвалою суду від 27.10.2014 року , за клопотанням відповідача судом зупинялось провадження в справі, до закінчення строку для примирення ( а.с. 24). Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства про справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З»ясовано , що сім'я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки тривалий час подружжя не підтримує шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство й відносини між ними перестали бути сімейними, позивач після спливу строку для примирення, який надавався , має стійке волевиявлення спрямоване на припинення сімейних відносин, тобто їх розірвання. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки позивач на примирення не погодився, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу з урахуванням викладених обставин є неможливим, а відтак шлюб необхідно розірвати. Тому,

Outcome: approved