Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Заявник звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Позовна заява мотивована тим, що він є власником державного акту про право приватної власності на земельну ділянку серії ІV-ХМ №020404, який виданий Гутояцьковецькою сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області 01 листопада 2002 року, що посвідчує право власності на земельну ділянку, площею 0,76 га, яка розташована на території с.Гута Яцьковецька Дунаєвецького району Хмельницької області. Проте, у вказаному правовстановлюючому документі не вірно зазначено відомості щодо власника земельної ділянки як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». У зв`язку з такими обставинами, існують перешкоди щодо реєстрації права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позасудовим шляхом встановити вказаний факт неможливо, тому заявник просив задовольнити його заяву, встановивши означений юридичний факт у судовому порядку. В судове засідання заявник не з`явився. Разом із цим, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вимоги заяви підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Дунаєвецької міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до якої визнав позовні вимоги, розгляд справи просив провести за відсутності представника. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що вимоги заяви підлягають до задоволення. З матеріалів справи судом встановлено, що \~ [PERSON] ,\~відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ХМ №020404 від 01 листопада 2002, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 263, на підставі рішення сесії №13 від 07.02.2002 року передалася у приватну власність земельна ділянка площею 0,76 гектарів, яка складається з земельної ділянки для обслуговування індивідуального житлового будинку, розміром 0,25 га, та ведення особистого селянського господарств , розміром 0,51 га на території с.Гута Яцьковецька Дунаєвецького району. Також встановлено, що документом, який посвідчує особу [PERSON] є паспорт громадянина України серії та номер [NUMBER] , виданий Дунаєвецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області. У паспорті громадянина України ім`я заявника зазначено\~ [PERSON] . Однак, в державному акті ІV-ХМ №020404 від 01 листопада 2002 зазначено ім`я, як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Згідно архівного витягу з рішення позачергової сесії Гутояцькоговецької сільської ради Дунаєвецького району від 07.02.2002, внесено зміни в рішення сільської ради «Про передачу земельної ділянки в приватну власність», зокрема, в пункті про безкоштовну передачу земельної ділянки, замінити кількість землі громадянам: [PERSON] з 1,10 га на 0,76 га. З виписки з погосподарської книги від 07.06.2021 №35 вбачається, що за гр. [PERSON] значиться за адресою [ADDRESS] житловий будинок, а також земельна ділянка загальною прощею 1,42 га, в тому числі для будівництва 0,25 га. Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.03.2021 підтверджується, що [PERSON] належать на праві власності земельні ділянки 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,43 га для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акта серії ІV-ХМ №020404 від 01 листопада 2002 року. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 24.05.2021 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права власності на земельні ділянки згідно державного акту ІV-ХМ №020404 від 01 листопада 2002 року, оскільки власником акту є [PERSON] . Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч. 1\~ст. 318 ЦПК України\~у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. Як визначено в п. 12Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно листа ВСУ «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1\~ст.256 ЦПК\~(в редакції до 15.12.2017 року) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до частини першої\~статті 81ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що при оформленні Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІV-ХМ №020404 від 01 листопада 2002 року було допущено помилку в написанні імені власника державного акта та замість вірного « [PERSON] » було помилково вказано „ [PERSON] ". У зв`язку з наведеним, заявник позбавлений можливості реалізувати у повній мірі своє право власності на земельні ділянки, а тому встановлення факту належності заявнику вказаного правовстановлюючого документу безпосередньо породжує для нього юридичні наслідки. На підставі викладеного,

Outcome: approved