Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 березня 2019 року о 20 годині 30 хвилин відбулася дорожньо-транспортна пригода за адресою: автомобільна дорога М-05 18км Київ-Одеса. Рухаючись в напрямку м. Василькова (М-05 18км) відчув удар в задню частину автомобіля Ауді А-6 державний номер [NUMBER] , втратив керування та зіткнувся з дорожніми відбійниками. Зіткнення з автомобілем Ауді А-6 здійснив автомобіль Форд Гелексі державний номер [NUMBER] під керуванням гр. [PERSON] . В результаті чого автомобіль Ауді А-6 державний номер [NUMBER] зазнав значних пошкоджень задньої та передньої частини автомобіля. На місце скоєння дорожньо-транспортної пригоди прибув наряд поліції який здійснював огляд місця ДТП, відбирав пояснення про причини скоєного ДТП. За результатами огляду місця ДТП, складеної схеми місці ДТП та відібраних пояснень на гр. [PERSON] за порушення пункту правил дорожнього руху за ст. 124 КУпАП: 12.1, 13.1, 2.3б складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №288340. 18 березня 2019 року позивачем особисто письмово повідомлено страхову компанію ТДВ «СК «Київ Ре» за вхідним №381 від 18.03.2019 про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідачем було застраховано цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів у страховій компанії ТДВ «СК «Київ Ре» (поліс №АО 0116499 від 15.12.18). 21 березня 2019 року надав для огляду представнику Страховику - незалежному експерту для огляду пошкоджений транспортний засіб (в чистому вигляді) та не розпочавши відновлювальний ремонт до проведення огляду представником Страховика. За результатами огляду Експертом проведений розрахунок вартості завданих збитків, внаслідок ДТП, та наданий Страховику. Страховиком позивачу було оголошено усно суму збитку (вартість відновлювального ремонту) визначену експертом ТОВ «ІТС Моторс», у розмірі 373 684,63 грн. В свою чергу Страховиком оголошена загальна сума завданих матеріальних збитків в розмірі 183 436,71 грн. та сума страхового відшкодування в розмірі 100 000 грн., що недостатньо для відшкодування матеріальних збитків автомобіля позивача, пошкодженого в ДТП. (Зазначена сума відповідно до звіту N9148-03-19 ТОВ «ІТС Моторс» (Сертифікат суб`єкта діяльності№856/16 виданий ФДМУ 31.10.2016) «Про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу»). Страховиком позивачу звіт не надавався. 11 квітня 2019 року Страховику позивачем особисто письмово надано заяву про страхове відшкодування за вхідним №562 від 11,04.2019. Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду в м. Києві №369/3613/19 від 22.04.2019 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У зв`язку з тим, що страховиком позивачу звіт не надавався, було укладено договір з ТОВ «Інтер Тех Сервіс Моторс» від 07.08.2019 на проведення незалежного експертноавтотоварознавчого дослідження (оцінки) транспортного засобу Ауді А-6 державний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження (Рахунок на оплату №1196 від 07.08.2019, на суму 700 грн акт надання послуг №1196 від 07.08.2019, на суму 700 грн.). Відповідно до звіту №148-03-19 ТОВ «ІТС Моторс» від 21.03.19 «Про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу») вартість матеріального збитку становить 183 436,71 грн. Сума невідшкодованого збитку становить близько 183 436,71 грн. Страхова компанія та відповідач не виплатили позивачу жодних відшкодувань. Тому позивач просив стягнути з страхової компанії ТДВ «СК «Київ Ре» на користь позивача страхову суму за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100 000 грн. Стягнути з гр. [PERSON] на користь позивача суму збитку, яка не відшкодовується страховою компанією відповідача, у розмірі 83 436,71 грн. Покласти на гр. [PERSON] витрати на проведення незалежного експертноавтотоварознавчого дослідження (оцінки) транспортного засобу Ауді А-6 державний номер [NUMBER] , у розмірі 700 грн. Ухвалою судді від 04.03.2020 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до розгляду. Позивач в судовому засіданні 01.07.2020 позов підтримав та просив його задовольнити. В подальшому в судові засідання 17.09.2020, 03.12.2020 не з`явився. Направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив ухвалити по справі заочне рішення. Відповідачі в судові засідання 01.07.2020, 17.09.2020, 03.12.2020 не з`явилися. Про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду невідомі. Письмових відзивів до суду не направили. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 15.03.2019 о 20 год. 30 хв. на 18 км. автодороги М05 в бік м. Одеса в межах Києво-Святошинського району Київської області водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Ford Galexy», р.н. [NUMBER] , не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції та вчинила зіткнення з автомобілем марки «Audi A6», р.н. [NUMBER] , який рухався попереду. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій [PERSON] порушила п. п 2.3 (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.04.2019 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі „Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина „судового розгляду". Відповідачем [PERSON] було застраховано цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів у страховій компанії ТДВ «СК «Київ Ре» (поліс №АО 0116499 від 15.12.18). Згідно полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду завдану майну становить 100 000 грн. Позивач звернувся до ТДВ «СК «Київ Ре» із заявою про настання страхового випадку та відшкодування шкоди. Відповідно до звіту №148-03-19 ТОВ «ІТС Моторс» від 21.03.19 «Про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу») вартість матеріального збитку завданого транспортному засобу позивача становить 183 436,71 грн. Вартість матеріального збитку не була відшкодована відповідачами Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідальність є наслідком та означає засноване на законі зобов`язання фізичної або юридичної особи відшкодувати завдані збитки іншій фізичній або юридичній особі згідно із правовими принципами та правилами. Це зобов`язання може бути передбачене в угоді (договірне зобов`язання) або в правовій нормі (недоговірне зобов`язання). При цьому, особа, внаслідок дій якої може бути спричинена шкода, має право застрахувати свою відповідальність у випадках, коли допускається страхування певних видів вини. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-2808цс15 право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. В контексті цієї правової позиції Верховний Суд України зазначає про свободу права вибору потерпілого вимагати відшкодування шкоди за рахунок заподіювача шкоди чи страховика. Тобто, не ставиться у залежність від наявності у заподіювача шкоди застрахованої відповідальності обов`язок потерпілого подавати позов виключно до страховика заподіювача шкоди. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відносини у цій сфері регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону № 1961-IV). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). За змістом пунктів 9.1 і 9.2 статті 9 Закону № 1961-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, ТДВ «СК Київ Ре», уклавши з [PERSON] договір страхування її цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником третій особі. Відповідачем ТДВ «СК Київ Ре» не було надано суду інформації щодо відмови у здійсненні страхової виплати з підстав визначених законом. Таким чином, враховуючи звернення позивача [PERSON] на відповідача покладено обов`язок щодо відшкодування шкоди заподіяної в межах страхового ліміту. Тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з ТДВ «СК «Київ Ре» на користь позивача страхову суму за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100 000 грн. Як зазначалось вище згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи, що позивачу з вини відповідача [PERSON] було завдано майнової шкоди, а саме пошкоджено належний позивачу автомобіль, а також те що відповідальність останньої була застрахована згідно полісу ОСЦПВ, відповідач зобов`язаний відшкодувати заподіяну позивачу шкоду що складає різницю між фактичним розміром шкоди (183 436,71 грн.) і страховою виплатою (100 000 грн.), а саме 83 436,71 грн. Також з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума витрат пов`язана із проведенням експертного атвотоварознавчого дослідження у розмірі 700 грн. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи що відповідач звільнений від сплати судового збору, у відповідності до статті 141 ЦПК України судовий збір суд покладає на відповідача, стягуючи його на користь держави..

Outcome: approved