Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10.09.2010 року міськвідділом ЗАГС м.Чернівці, за актовим записом №1567. Заявлені вимоги мотивує тим, що в шлюбі за час спільного проживання однією сім'єю із відповідачем народилася дитина: [PERSON], [INFO]. За домовленістю між нею та відповідачем, дитина залишиться проживати з нею. Зазначає, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між ними, сварки; спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, а тому просить позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, від неї до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила заявлені нею вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від останнього до суду поступила письмова заява з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ;an=1759">ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.09.2010 року міськвідділом ЗАГС м.Чернівці, за актовим записом №1567 (а.с.6). В шлюбі за період спільного проживання сторін, народилася дитина: [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На примирення сторони не погодилися. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року, чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання сторін на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливим. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати сім'ю. На примирення ні позивач, ні відповідач не погоджуються. Отже, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обгрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та зазначення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved