Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за шкоду заподіну злочином, вказавши, що їй [PERSON] на праві приватної власності належав автомобіль TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], яким користувався її син. В 2014 році, після поховання сина, шляхом шахрайства автомобілем заволодів знайомий сина, [PERSON], який шляхом обману впевнив її, що продасть її автомобіль, грошові кошти передасть їй, а сам мав намір заволодіти автомобілем. 24.03.2015 року, слідчим Довгинцівського РВ Криворізького МУ,, за даним фактом, було порушено кримінальне провадження, яке внесено до реєстру за №12015040720000729 від 24.03.2015 року. В процесі досудового слідства було встановлено що [PERSON], 21.03.2015 року, за підробною довіреністю, по за її волею, зняв з обліку автомобіль та продав його, грошові кошти їй не повернув. На підставі підробної довіреності [PERSON], 24.03.2015 року, продав її автомобіль TOYOTA CAMRY, своїй доньці [PERSON]. 22.09.2015 року [PERSON] продала автомобіль [PERSON] 02.10.2015 року [PERSON] продала належний позивачу автомобіль [PERSON] В процессі досудовго розслідуванян автомобіль був визнаний речовим доказом та переданий на зберігання, під охоронну розписку [PERSON]. Вона також була попереджена за ст. 388 КК України. Однак [PERSON], отримавши арештований та описаний речовий доказ - автомобіль, приховала його або його знищила. Органи поліції автомобіль так і не знайшли. 04.01.2017 року Довгинцівське відділення поліції порушило кримінальне провадження та внесло відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017040720000018 за ч.1 ст. 388 КК України, за ознаками розтрати, відчуження, приховування, підміни, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт або майном яке описане. Окрім того, рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2017 року по цивільній справі №211/659/16-ц, було визнано довіреність на підставі якої [PERSON] зняв з реєстрації автомобіль та продав його - недійсною. Цим же рішенням суду, витребувано від [PERSON], як у добросовісного набувача, автомобіль TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], чорного кольорута повернути його у власність [PERSON]. Відновлено становище, яке існувало до порушення та визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб, автомобіль TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], чорного кольору. Після набрання рішенням суду законної сили, позивачем був отриманий виконавчий лист, на підставі якого Київським відділом державної виконавчої служби м. Одеса. 04.05.2017 року відкрите виконавче провадження ВП №53869557. Однак й державний виконавець автомобіль не знайшов. Органами поліції також порушене кримінальне провадження за невиконання рішення суду - повернення позивачу автомобіля. По теперішній час, за умови умисних дій [PERSON], автомобіль не знайдений, позивачу не повернутий, внаслідок чого спричинена шкода, яка згідно до висновку експерта, складає 388405 грн. Крім того вказаними діями відповідача їй також спричинена моральна шкода, яку оцінює в 20000,00 грн. Вказані суму позивачка й просить стягнути з відповідача, а також судові витрати. Відповідач [PERSON] через свого представника [PERSON] подали до суду відзив на позов, яким просили у задоволенні позову відмовити, вважаючи позовні вимоги [PERSON] незаконними та необґрунтованими. Так відділом поліції порушено кримінальне провадження за заявою [PERSON], в якій остання вказує про вчинення невідомими особами стосовно неї протиправних дій та предметом слідства являється спірний автомобіль TOYOTA CAMRY. За результатами розгляду її заяви винесено постанову про закриття кримінального провадження, де встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] виник спір з приводу продажу автомобіля. Інших доказів про підтвердження факту кримінального правопорушення в ході розслідування кримінального провадження здобуто не було. [PERSON] було отримано спірний автомобіль від позивача разом з довіреністю від 25.09.2014 року, та посилання позивача що довіреність було підроблено, спростовується тим, що в ході кримінального провадження, було встановлено, що [PERSON] не подавала заяви з приводу підроблення цієї довіреності. Також твердження позивача, щодо приховування або знищення спірного автомобіля не відповідають дійсності, оскільки даний автомобіль знаходився у користуванні [PERSON], який у своїй заяві вказав, що автомобіль у нього було вилучено співробітниками поліції. У доданих до позовної заяви доказах (заява повідомлення [PERSON] повідомлення про відкриття кримінального провадження, ухвала суду про задоволення скарги ) відсутні факти, що вона [PERSON] причетна до обставин, викладених у позові. Недостовірним є також ствердження позивача з приводу спричинення їй шкоди. Зазначена у висновку експерта вартість аналогічного транспортного засобу в розмірі 488405,00 грн., є припущенням та не може бути прийнято судом при винесенні рішення. Крім того відшкодовувати шкоду, повинна особа, яка вчинила злочин, завдавши цим шкоду потерпілому, проте позивача не визнано потерпілою в жодному з кримінальних проваджень, на які вона посилається. Її, [PERSON], не визнано причетною до скоєння буд-якого правопорушення, внаслідок якого позивачу спричинена шкода, також відсутні розрахунок, причинний зв'язок та підстави матеріальної шкоди. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] відповіді на відзив не надавали. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] до суду не з`явилися, раніше представник адвокат [PERSON] звертався до суду з заявою про розгляд справи без його участі та участі позивача, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], до суду не з`явилися, про слухання справи повідомлялися відповідно до ст. 128 ЦПК України. В порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачу [PERSON], згідно до договору купівлі продажу [NUMBER] від 16 липня 2014 року, належав автомобіль TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 5). Вказаний автомобіль [PERSON] передала для продажу [PERSON], не надаючи йому довіреності на право розпорядженням, продажу автомобіля. 24.03.2015 року, слідчим Довгинцівського РВ Криворізького МУ, було порушено кримінальне провадження за фактом заволодіння автомобілем шляхом шахрайства, яке внесено до реєстру за №12015040720000729 від 24.03.2015 року (а.с. 12). В процесі досудового слідства було встановлено що [PERSON], 21.03.2015 року звернувся з заявою до ВРЄР №4 ДАЇ в м. Роздільне Одеської області, про зняття автомобіля з реєстрації, для подальшого продажу. [PERSON] надав до ДАЇ підроблену довіреність серії [NUMBER] від 25.09.2014 року, начебто посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шевиріною А.О., зареєстровану в реєстрі за №4113. Згідно до вказаної підробленої довіреності, [PERSON], начебто надала [PERSON] дозвіл та повноваження про вчинення дій зняття з реєстрації та продажу належного позивачу автомобіля. Вказана довіреність [PERSON] не надавалася, та нотаріус Шевиринова А.О. такий правочин ніколи не посвідчувала. На підставі підробленої довіреності [PERSON], 24.03.2015 року, продав належний [PERSON] автомобіль TOYOTA CAMRY, своїй доньці [PERSON]. 22.09.2015 року [PERSON], зняла автомобіль з реєстрації та 24.09.2015 року продала автомобіль [PERSON]. 02.10.2015 року [PERSON] продала автомобіль [PERSON]. Вказані обставини також були встановлені при розгляді цивільної справи №211/659/16-ц, по якій рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2017 року винесено рішення, яке набрало законної сили. Вказаним рішенням довіреність від 25.09.2014 року, посвідчену Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шевиріною А.О., виконаної на бланкові серії [NUMBER] та зареєстрованої в реєстрі за № 4113, виданої [PERSON] на ім'я [PERSON], визнано недійсною. Витребувано від [PERSON], як у добросовісного набувача, автомобіль TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], чорного кольорута повернути його у власність [PERSON]. Відновлено становище, яке існувало до порушення та визнано за [PERSON] право власності на транспортний засіб, автомобіль TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], чорного кольору (а.с. 6-8). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням у господарський, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи у якій беруть участь ті самі особи, або особа що до якої встановлені ці обставини. Окрім того, в процессі досудовго розслідуванян автомобіль був визнаний речовим доказом та переданий на зберігання, під охоронну розписку [PERSON], яка також була попереджена за ст. 388 КК України (а.с.11). [PERSON], отримавши арештований та описаний речовий доказ - автомобіль, приховала його, органи поліції автомобіль не знайшли. 04.01.2017 року Довгинцівське відділення поліції порушило кримінальне провадження та внесло відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017040720000018 за ч.1 ст. 388 КК України, за ознаками розтрати, відчуження, приховування, підміни, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт або майном яке описане (а.с. 16). Судом також встановлено, що після того, як рішення Довгинцівського районного суду від 13 лютого 2017 року по цивільної справи №211/659/16-ц, про витребування автомобіля з чужого володіння, вступило в законну силу, то [PERSON] отримала виконавчий лист, на підставі якого 04.05.2017 року було відкрите виконавче провадження ВП №53869557 (а.с. 17). Державний виконавець автомобіль у [PERSON] не вилучив, автомобіль не знайдений (а.с.18). Поліцією також порушено кримінальне провадження за фактом невиконання рішення суду. По теперішній час, автомобіль у [PERSON] не вилучений, вона його приховує. Згідно до висновку експерта від 05.06.2015 № 70/37-181 середньоринкова вартість автомобіля автомобіль TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску складає 388405 грн. (а.с. 9-10). Доводи відповідача [PERSON] та її представника [PERSON] викладені у їх відзиві на позовну заяву суд вважає, безпідставними, так те, що [PERSON] не заволодівав шляхом шахрайства автомобілем [PERSON], остання передала [PERSON] добровільно, автомобіль, ключі від автомобіля, довіреність та отримала за автомобіль гроші, спростовується тим, що дані обставини були предметом спору по цивільній справі №211/659/16-ц по якій Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу 13 лютого 2017 року виніс рішення. Твердження, що [PERSON], автомобіль не приховувала та не знищувала, передала його в управляння [PERSON] , у якого й був вилучений працівниками Київського відділення поліції м. Одеса, суд не бере до уваги, так як вказана обставина спростовуються відповіддю з Київського відділу поліції, за № 37-ЄО 7258 від 19.04.2018 року, згідно до якого працівники поліції автомобіль у [PERSON] не вилучали. Окрім того, автомобіль на відповідальне зберігання був переданий [PERSON] та лише вона була попереджена за ст.. 388 КК України, що до відчуження, приховування, підміни, пошкодження, знищення автомобіля або інших незаконних дії з майном, на яке накладено арешт або майном яке описане, однак як вказує [PERSON] в своєму відзиві, вона порушила покладений на неї обов'язок зберігання автомобіля, а передала його [PERSON] Суд також не бере до уваги, твердження відповідача, що позивачем не доведений розмір шкоди, оскільки позивач надала суду висновок експерта, який відповідач належними доказами не спростувала. Таким чином суд доходить до висновку, що незаконними діями відповідача [PERSON] не виконане рішення суду, що до повернення автомобіля позивачу, який [PERSON] також був переданий на відповідальне зберігання та її діями була спричинена шкода [PERSON]. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Про вказану обставину вказує ВС України, так згідно до роз'яснень, даних в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року №6, з наступними змінами та доповненнями, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Що до відшкодування моральної шкоди, заявленої [PERSON], в розмірі 20000 грн., суд вважає, що в цій частині позов повинен бути задоволений частково з наступних підстав. В ч. 1 ст. 23 ЦК України зазначається, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 2 цієї статті ЦК України вказується що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Постанова Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (п. 3) вказує, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Частиною 4 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди, яка визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральну шкоду, якщо вина є підставною для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (п. 3 ст. 23 ЦК України). Разом з тим відповідно до п. 9 вказаної вище Постанови суд визначає розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди в залежності від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що залежно від характеру порушення, глибини страждань, моральна шкода повинна бути відшкодована в розмірі 2000.00 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.6 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3904,05 грн.

Outcome: approved