Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до Заводського районного суду з позовною заявою до Територіальної громади в особі [PERSON] міської ради «про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом». За даним позовом, [PERSON] прохає визнати право власності на гараж під №102, що розташований по вулиці В.М. Бурхана в м. Камянське, загальною площею 26,0 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 16.12.2014 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 16.12.2014 року помер її чоловік [PERSON], після якого відкрилася спадщина у вигляді гаража під №102, що розташований по вулиці В.М. Бурхана (вул. Єрмака) в м. Камянське (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 25.09.1991 року на підставі Рішення виконкому Заводської районної ради за №150 від 18.05.1989 року, реєстрова книга №1. Звернувшись до приватного нотаріуса [PERSON] міького нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про спадщину за законом на гараж №102 [PERSON] (вул. Єрмака) в м. Камянське (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, що належав померлому 16.12.2014 року [PERSON]. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у звязку з тим, що відповідно до відповіді Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» від 29.11.2016 року за вих.№1876, дані про реєстрацію права власності на вищевказаний гараж за померлим [PERSON] зареєстровано 25.09.1991 року на підставі Рішення виконкому Заводської районної ради за №150 від 18.05.1989 року, про що було видане реєстраційне посвідчення 25.09.1991 року, що стало підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій, а саме видача свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що на теперішній час реєстраційне посвідчення не входить до переліку документів, що підтверджують право власності на зазначене нерухоме майно. Враховуючи вищезазначене позивач вимушений звертатись до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позивач до судового засідання подав заяву, в якій прохав позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без її участі та не заперечувала проти розгляду справи без участі відповідача та розгляду справи без застосування технічних засобів. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, з винесенням рішення згідно чинного законодавства. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідив матеріали справи, докази надані сторонами, приходить до наступного: Згідно свідоцтва про шлюб серії ІІ-ЯК №0003515 від 27.09.1969 року виданого [PERSON] рай ЗНГС м. Дніпропетровська, актовий запис №1701, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 27.09.1969 року, після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON]. (а.с.8). Відповідно до реєстраційного посвідчення від 25.09.1991 року на підставі Рішення виконкому Заводської районної ради за №150 від 18.05.1989 року, реєстрова книга №1, гараж під №102, що розташований по вулиці В.М. Бурхана (вул. Єрмака) в м. Камянське (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, зареєстрований за [PERSON]. (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КИ №601337 від 17.12.2014 року виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] помер 16.12.2014 року у віці 65 років, актовий запис №965. (а.с.9). Після смерті [PERSON], позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину на гараж №102, що розташований по вулиці В.М. Бурхана (вул. Єрмака) в м. Камянське (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, Приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з тим, що на теперішній час реєстраційне посвідчення не входить до переліку документів, що підтверджують право власності на зазначене нерухоме майно. (а.с.14). Згідно з правилами статті 1220 ЦК України та статті 249 ЦПК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Технічного паспорту на гараж №102, розташований по вулиці В.М. Бурхана (вул. Єрмака) в м. Камянське (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, власником якого є [PERSON] (а.с.11-13). Відповідно відповіді на запит зробленого до Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 29.11.2016 року за вих.. 1876, що право власності на гараж №102, розташований за адресою: м. Камянське, вул. В.М. Бурхана станом на дату останньої реєстрації 25.09.1991 року було зареєстровано за [PERSON], на підставі рішення виконкому Заводської районної ради №150 від 18.05.1989 року, про що видане реєстраційне посвідчення 25.09.1991 року. (а.с.16). Оскільки спадкодавець [PERSON] заповіт не складав, то спадкування повинно відбуватися за правилами спадкування за законом. Таким чином, судом встановлено, що після смерті чоловіка [PERSON], померлого 16.12.2014 року, відкрилася спадщина на гараж № 102, розташований по вулиці В.М. Бурхана (вул. Єрмака) в м. Камянське (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися з усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Після померлого [PERSON] спадкоємцем за законом першої черги є [PERSON] Статтями 328, 392 ЦК передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивачки є неотримання спадкодавцем за життя правовстановлюючого документа на вказане майно, хоча право власності на спадкове майно ніким не оспорюється, а тому зазначене не може бути підставою для позбавлення спадкоємців права власності на таке майно. За таких обставин,

Outcome: approved