Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1000,00грн щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та просив видати не рекомендованого характеру документ про визначення місця проживання дитини з позивачем, який було видано службою в справах захисту дітей, законний документ який компетентний видати лише суд. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 17 лютого 2007 року між сторонами було укладено шлюб, від якого народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає на даний час з позивачем. Відповідач ухиляється від обов'язку щодо утримання дитини, фінансової допомоги не надає в зв'язку з чим він вимушений був звернутися до суду. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2016 року залучено в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та видачу документу в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору -Службу у справах дітей та сім'ї Васильківської міської ради. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.02.2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та видачу документу в частині вимог щодо видачі не рекомендованого характеру документу про призначення місця проживання дитини залишено без розгляду Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити оскільки позивач всупереч рішення суду яким вирішено залишити проживати доньку з нею насильно забрав та заборонив бачитись з нею, тому вона може бачитися з нею тільки тоді коли позивач дозволяє бачитися з нею. Твердження щодо відсутності фінансової підтримки з її боку не відповідають дійсності а вимога є надуманою та передчасною так як він не надав доказу що офіційно працює та має стабільний заробіток, зазначила що офіційно працює. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сімї в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду не відомі. Суд вислухавши пояснення позивача та відповідача дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ОК № 261878 [PERSON] народилася 01 серпня 2007 року (а.с.6) 03 березня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області (а.с.13) Згідно рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради № 265 від 28.07.2015 року Про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON]В" вирішено визначити місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з батьком гр. [PERSON] за адресою: місто Васильків, вулиця Декабристів, 113 (а.с. 3) Крім того факт проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з батьком гр. [PERSON] визнається сторонами а отже відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 8\~ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції «Про захист прав дитини», батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2\~ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Згідно з ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами\~ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням положень\~ст. 182 СК України, суд враховуючи, що дитина проживає разом із батьком, враховуючи як матеріальне становище позивача, який утримує та проживає з донькою, так і матеріальне становище відповідача, яка непрацездатних осіб на утриманні та стягнень за виконавчими документами не має, офіційно працевлаштована, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч.1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що розмір аліментів який підлягає стягненню на утримання малолітньої дитини, повинен бути встановлений у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує можливість відповідача надавати допомогу в зазначеному розмірі, якої буде достатньо, з урахуванням утримання дитини з боку позивача, для належного утримання та розвитку дитини сторін. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 551,20 гривень. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial