Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивач АТ Державний ощадний банк України в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 22 997,56 грн. та судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 09.12.2019 року [PERSON] було подано до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту). Відповідно до п 3.1. Заяви відповідач ініціював одержання Кредиту та погодився з умовами користування Кредитом відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Враховуючи викладене між Банком та [PERSON] було укладено Кредитний договір №917826318, істотні умови якого були задекларовані в Заяві, а решта умов передбачені Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб затверджений постановою правління АТ «Ощадбанк» від 05.08.2015 року № 694 зі змінами та доповненнями внесеними постановами правління АТ «Ощадбанк». Відповідно до п. 3.2. Заяви, Клієнт просить встановити Кредит метою якого є споживчі потреби в національній валюті шляхом надання відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок клієнта № [NUMBER] у розмірі 53000,00 грн. Відповідо до п. 1.17.1 Договору, Клієнт зобов`язується використати Кредит за цільовим призначенням та в повному обсязі повернути суму Кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені Кредитним договором.\~ Позивач зазначив, що відповідач свої зобов`язання, передбачені Кредитним договором не виконує, а саме не повертає кредит та не сплачує відсотки за його користування, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.10.2020 року складає 22 997, 56 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Ухвалою судді Костопільського районного суду Рівненської області від 13.10.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони. Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, однак відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 09.12.2019 року [PERSON] було подано до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту). Відповідно до п 3.1. Заяви відповідач ініціював одержання Кредиту та погодився з умовами користування Кредитом відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також підтвердив укладення між ним та Банком Кредитного договору з істотними умовами кредитування, викладеними в Заяві та Умовах користування кредитною лінією (Кредитом). Враховуючи викладене між Банком та [PERSON] було укладено Кредитний договір №917826318, істотні умови якого були задекларовані в Заяві, а решта умов передбачені Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб затверджений постановою правління АТ «Ощадбанк» від 05.08.2015 року № 694 зі змінами та доповненнями внесеними постановами правління АТ «Ощадбанк». Відповідно до п. 3.2. Заяви, Клієнт просить встановити Кредит, метою отримання якого є споживчі потреби в національній валюті шляхом надання відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок клієнта № [NUMBER] у розмірі 53000,00 грн. Відповідно до п. 1.17.1 Договору, [PERSON] зобов`язався використати Кредит за цільовим призначенням та в повному обсязі повернути суму Кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені Кредитним договором. Згідно п.1.21. Договору, за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання позичальником зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені цим договором, в тому числі додатками, що є його невід`ємними частинами, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами у визначеному договором розмірі та умовах, однак відповідач свої зобов`язання за догором не виконує, а саме не повертає кредит та не сплачує відсотки за його користування. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором. Згідно вимог ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Встановлено, що відповідач в порушення зазначених норм закону та умов договору зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим в нього перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 01.10.2020 року становить 22 997,56 грн., що складається з: 21 570,62 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 982,73 грн. - комісія; 12,39 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 0,31 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 393,45 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 18,06 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості наявним в матеріалах справи. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Враховуючи те, що [PERSON] порушив зобов"язання перед кредитодавцем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість. Таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості у зазначеній сумі не суперечать кредитному договору, є обґрунтованими та підлягають стягненню у судовому порядку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved