Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про зняття арешту з майна та заборони на його відчуження, посилаючись на те, що арешт на дане майно було накладено державним виконавцем при виконанні вимоги № 282 від 31. 08. 2011 року, яке було виконано та повністю сплачено, що підтверджується відповідними довідками відповідача [PERSON] об'єднаної державної податкової інспекції, а саме виконавче провадження було знищене, та арешт з майна не знятий. Позивач звернувсь до державного виконавця Диканського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції з заявою про зняття арешту накладено на підставі вищевказаної вимоги відповідача [PERSON] об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби. Відповідно довідки виданої [PERSON] відділом ДВС від 30. 08. 2016 року вбачається, що вказане виконавче провадження було знищено. Посилаючись на те, що позивач не має можливості розпоряджатись власним нерухомим майном, у зв'язку із неправомірними діями відповідача [PERSON] відділу ДВС, просить суд скасувати постанову № 28598015 державного виконавця Диканського ВДВС від 07. 02. 2012 року про накладення арешту та заборони відчуження на майно, яке належить [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, а звернулася до суд з заявою про розгляд справи у її відсутність, підтримавши заявлені нею в позові вимоги. Представник відповідача - [PERSON] відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не з'явився, але на адресу суду надіслали письмового листа про визнання позову та з проханням розгляду справи у його відсутність. Представник відповідача - [PERSON] об'єднаної державної податкової інспекції головного управління державної фіскальної служби у Полтавській області, також у судове засідання не з'явився, але на адресу суду надіслав клопотання про те, що він просить розглянути дану справу у відсутність їхнього представника. Враховуючи те, що позивач свій позов підтримала, відповідачі проти нього не заперечували, тому розгляд даної справи по суті був проведений, відповідно до ст. 130 ч. 4 ЦПК України, у попередньому судовому засіданні. Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні, що у [PERSON] відділі ДВС знаходиться на виконанні вимога № 282 видана 31. 08. 2011 року про стягнення з позивача [PERSON] на користь УПФУ у [PERSON] районі коштів в сумі 1 490 грн. 40 коп. Далі, відповідно до вказаної 07. 02. 2012 року державним виконавцем Диканського відділу державної виконавчої служби було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. На підставі даної постанови арешт було накладено на все майно боржника. Відповідно до довідки відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 30. 08. 2016 року вбачається, що вищевказане виконавче провадження у зв'язку із його закінченням згідно з п. 7 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження було знищено. Тому, у зв'язку з цим позивачу у звільненні майна з-під арешту було відмовлено. Також, відповідно до довідок виданих відповідачем [PERSON] об'єднаною державною податковою інспекцією, позивачу, в особі начальника [PERSON] відділення [PERSON] ДПІ, вбачається, що позивачем [PERSON] наявна в неї заборгованість по єдиному внеску загальнообов"язкового державного соціального страхування станом 29.03.2016 року погашена та відсутня ( а.с. № 10,11). Згідно частин 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що арешт майна був заходом виконання Вимоги № 282 виданій 31.08.2011 року УПФУ у [PERSON] районі, а виконавче провадження на даний час знищено, однак державним виконавцем не вчинено дій щодо скасування наведених вище заходів, що обмежує права позивача як власника наявного в неї майна, а саме на володіння, користування та розпорядження ним, суд вважає вірним здійснити захист прав позивача як власника майна, шляхом зняття з нього арешту. На підставі викладеного,

Outcome: approved