Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

В серпні 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначено, що 9 серпня 2012 року між\~АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останньою анкети- заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. За умовами укладеного договору АТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок . Рішенням Романівського\~районного суду\~Житомирської області\~від 28\~січня 2021\~року у задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відмовлено. Після ухвалення вказаного рішення, 1 лютого 2021 року на адресу суду від представника відповідача - адвоката Біленького В.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у даній справі про відшкодування витрат на забезпечення професійної правничої допомоги в розмірі 5500 грн. Відповідно до статті 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За змістом частини 2 статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, що пов"язані з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України). Згідно статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником відповідача - адвокатом Біленьким В.В. було надано договір про надання правничої допомоги № 31/10-01 від 31 жовтня 2020 року та акт прийому передачі наданих послуг на загальну суму 5500,00 грн. Також судом встановлено, що сума судових витрат, що заявлена до відшкодування є співмірною із заявленою в попередньому (орієнтованому розрахунку) суми судових витрат, що викладений у відзиві на позов. Встановлені судом обставини є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Outcome: approved