Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

В поданому до суду позові позивач [PERSON] вказує на те, що з моменту народження він проживав в [INFO] в житловому будинку з надвірними будівлями, який був зареєстрований на праві власності за його матірю [PERSON]. 25 липня 1987 року він зареєстрував шлюб з [PERSON], яка також є позивачкою по справі. 04 жовтня 1980 року помер його батько, а 30 березня 2015 року померла мати. В період спільного проживання з матірю однією сімєю було виконано за їх рахунок (позивачів) комплекс робіт по утриманню житлового будинку, господарських приміщень, його ремонту, перебудові, переобладнання та побудові нових приміщень та споруд. В звязку з тим, що в будівництво, ремонт та утримання житлового будинку і господарських споруд, утримання прибудинкової території вони вкладали кошти разом з [PERSON], виникло право спільної сумісної власності позивачів і [PERSON] на зазначене будинковолодіння. При цьому відповідно до ст.357 ЦК України їх частки та частка матері є рівними, тобто по 1/3 частині домоволодіння. Після смерті матері відкрилася спадщина на 1/3 частину спірного домоволодіння. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Кожен із спадкоємців має право на успадкування 1/6 частини домоволодіння. Просять суд визнати за ними право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою вул.Шкільна,2 в с.Здовбиця, Здолбунівського району Рівненської області, визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за законом, а саме: на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями по вул.Шкільна,2 в с.Здовбиця, Здолбунівського району Рівненської області, що залишилася після смерті спадкодавця матері [PERSON], яка померла 30 березня 2015 року, визнати за [PERSON] права власності на спадкове майно за законом, а саме: на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями по вул.Шкільна,2 в с.Здовбиця, Здолбунівського району Рівненської області, що залишилася після смерті спадкодавця матері [PERSON], яка померла 30 березня 2015 року В судовому засіданні позивачі та їх представник вимоги позову підтримали повністю та просять задовільнити їх. Відповідач позов не визнала та пояснила суду, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували той перелік робіт на які він вказав у позовній заяві. Позивачі постійно проживали у спірному будинку, а тому зобовязані були нести витрати на його утримання. Крім того, практично всі роботи проводилися за рахунок коштів матері. Просить суд в позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін їх представників, свідків, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Здолбунівської районної ради 20 лютого 1998 року, власником домоволодіння в с.Здовбиця по вул.Шкільна,2 Здолбунівського району Рівненської області є [PERSON]. 30 березня 2015 року [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ № 171072, виданим 30.03.2015 року Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] В поданому позові позивачі посилаються на те, що в період з 1981 року по 2014 рік ними були виконано за їх власні кошти комплекс робіт по утриманню будинку, господарських приміщень, його ремонту, перебудові, власником якого фактично була [PERSON] Вартість проведених робіт становить не менше 70 % від вартості будинку в звязку з чим 2/3 частини вказаного будинковолодіння належить їм на праві спільної сумісної власності. В підтвердження наведених обставин позивачі покликаються на показання свідків. Так, допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] підтвердив той факт, що він з дружиною дійсно за власні кошти проводили вказаний ними в позовній заяві комплекс робіт по утриманню будинковолодіння, його ремонту та перебудові. Всі роботи проводилися за його участю або участю членів його сім. При цьому мати постійно говорила, що будинок буде належати для сина [PERSON] Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] дали пояснення, що позивач [PERSON] здійснював ремонт та утримання житлового будинку і господарських споруд, утримання прибудинкової території. В багатьох роботах вони особисто приймали участь, допомагали доставляти будівельні матеріали. Свідки вказували на те, що зі слів позивача [PERSON] всі роботи він фінансував самостійно. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, позивачами всупереч даної норми не надано належних та допустимих доказів, які б достовірно стверджували наведені ним факти. Позивачі посилаються лише на показання свідків. Проте, суд критично оцінює показання свідків про те, що всі перераховані роботи проводилися виключно за кошти позивачів, оскільки жодних конкретних фактів суду вони не надали, а вказали інформацію, яка їм стала відома зі слів самого позивача. Крім того свідки не в повній мірі назвали весь обсяг робіт, який наведений позивачем в позовній заяві. Будь-яких інших в тому числі і письмових доказів на підтвердження наведених обставин позивачем не надано. Що стосується висновку судової будівельно-технічної експертизи від 07.06.2017 року, то суд виходить з наступного. Так, у висновку експертизи зазначено, що оскільки більша частина робіт в досліджуваному будинковолодінні не може бути ідентифікована на момент проведення експертизи, то відомості про ці роботи були отримані зі слів позивачів [PERSON] та [PERSON] Деякі роботи з переліку не обраховувалися через неможливість визначення навіть орієнтованих обємів. Оскільки позивачами не доведено факт виконання всіх перерахованих ними робіт, то надані ними для експерта відомості про ці роботи не можуть бути використані при проведенні експертизи. За таких обставин суд не може прийняти до уваги вказаний висновок судової будівельно-технічної експертизи. Крім того як вбачається з матеріалів справи позивачі проживали в даному будинку як члени сім"ї власника будинку. Відповідно до ч.2 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Зі змісту п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» випливає, що члени сім'ї власника жилого будинку, якщо вони приймали участь лише у будівництві підсобних будівель (літньої кухні, сараю, тощо) і підсобних приміщень або коли їх затрати на ремонт жилого будинку перевищували покладений на них ст.156 ЖК України обовязок вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування понесених своїх затрат. За таких обставин підстави для задоволення позовних вимог про визнання за позивачами права власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою вул.Шкільна,2 в с.Здовбиця, Здолбунівського району Рівненської області відсутні. Оскільки позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно є взажмоповязаними з вимогами про визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою вул.Шкільна,2 в с.Здовбиця, Здолбунівського району Рівненської області, тому дані вимоги в цій частині до задоволення також не підлягають.

Outcome: dismissed