Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] у якому просив стягнути суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 50 522, 22 грн., а також судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог посилалось на те, що 08 липня 2011 року між ПрАТ « СК « К`ю БІ І Україна» та « Доктор Реддіс Лабораторіс Лімітед» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № САS0012818, предметом якого є страхування транспортного засобу « Рено Логан», державний номерний знак [NUMBER]. 13 вересня 2011 року у м.Києві по Русанівській-Набережній відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу « Рено Логан», державний номерний знак [NUMBER], якому завдано механічних пошкоджень під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу « Ісузу», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу « Хюндаі Туксон» під керуванням водія [PERSON]-відповідача по справі. В підтвердження вини відповідача, позивач посилається на довідку ДАІ та постанову про відмову в порушенні кримінальної справи та фотознімки з місця ДТП . Заява мотивована тим, що на підставі заяви страхувальника про настання страхового випадку та страхового акту № 1500005737 від 16.01.2012 року та звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, позивачем було відшкодовано 50522,22 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. В подальшому до початку з`ясування по справі представником позивача було подано заяву про зміну предмету та підстав позову у якому просив з урахуванням того, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності застрахована у ПАТ СК « Українська страхова група» № АА /710090 в межах ліміту відповідальності позивач просить стягнути із даної страхової компанії за вирахуванням франшизи 49490 грн., з відповідача [PERSON] різницю між лімітом відповідальності та понесеними збитками у розмірі 1032 грн. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заявлені до [PERSON] визнав повністю. Відповідач- ПрАТ СК « Українська страхова група» в судове засідання свого представника не направило. Через канцелярію суду надійшли письмові заперечення у яких ПАТ СК "Українська страхова група» заперечуючи проти позову вказує на те, що 28 січня 2011 року між ПАТ « Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/0710090, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності власника забезпеченого транспортного засобу « Хюндай», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 13 вересня 2011 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу « Рено» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] у зв`язку із чим 15 вересня 2011 року до ПАТ « СК « Українська страхова група» звернувся страхувальник із заявою про настанні дорожньо-транспортної пригоди та виплату страхового відшкодування. Відповідач у запереченнях посилається на те, що страхова компанія неодноразово зверталась до ПрАТ СК « К`Ю БІ І Україна» з проханням надати постанову суду про встановлення вини відповідача у ДТП. Посилаючись на відсутність доказів вини відповідача у ДТП та на те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] не настала, відповідач просить відмовити у задоволені вимог , оскільки відсутні будь-які підстави для відшкодування завданої шкоди. Одночасно відповідачем через канцелярію суду було подано клопотання про розгляд справи у відсутність представника ПАТ « СК К «Ю БІ І Україна», у зв`язку із чим судом було ухвалено про проведення розгляду справи у їх відсутність. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи із наступного. З довідки УДАІ у м.Києві від 04.10.2011 року вбачається, 13.09.2011 року о 15.30 по Русанівській Набережній сталась дорожньо-транспортна пригода внаслідок чого сталось зіткнення автомобіля « Хюндай Тюксон», номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] з автомобілем « Рено Логан», номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля « Ісузу», номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Встановлено, що майнові інтереси, пов`язані з володінням та розпорядженням транспортним засобом « Рено Логан» номерний знак [NUMBER] застраховані згідно із Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № САS0012818, укладеним з « Доктор Реддіс Лабораторіс Лімітед». На підставі повідомлення про настання страхового випадку , поданої « Доктор Реддіс Лабораторіс Лімітед» від 20.09.2011 року, страхового акту № 1500005737 від 10.10.2011 року, звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, проведеного ТОВ « Бізнес Ассіст», позивачем ПрАТ «СК К`ЮБІ І Україна» виплачено « Доктор Реддіс Лабораторіс Лімітед» страхове відшкодування у розмірі 50 522,22 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 10.10.2011 року № 1000013068. Встановлено, що цивільно -правова відповідальність водія [PERSON], є застрахованою ПАТ « СК Українська страхова група» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АА/0710090 з лімітом відповідальності 50 тис. грн.-за шкоду заподіяну майну потерпілих та 100 тис. грн.- за шкоду життю та здоров`ю із франшизою 510 грн. У зв`язку із виплатою страхового відшкодування за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності , позивач звернувся до суду з позовом до страховика відповідача про відшкодування в межах ліміту відповідальності понесених збитків та про стягнення з відповідача [PERSON] різниці між лімітом відповідальності та розміром понесених збитків. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Частиною 2 даної статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, за змістом зазначеної норми закону володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини володільця джерела підвищеної небезпеки у її заподіянні. На володільця джерела підвищеної небезпеки не може бути покладено обов'язок по відшкодуванню такої шкоди лише в разі, якщо буде встановлено, що вона виникла унаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Умисел у розумінні цивільного законодавства означає, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій, передбачала їх негативні наслідки і бажала або свідомо допускала настання шкоди. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов'язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо). Шкода це не тільки обов'язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі. Разом з тим, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом даної ДТП від 23 вересня 2011 року , прийняту інспектором з дізнання сектору оформлення матеріалів ДТП та дізнання ВДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві Жучинським А.Е. та пояснень відповідача [PERSON], які містяться у відмовних матеріалах за 20977 вбачається, що останній скоїв дане зіткнення з підстав раптової втрати свідомості і тому не пом`ятає обставин пригоди. З його слів він з 2000року перебуває на обліку у лікаря терапевта з діагнозом « гіпертонія» . З постанови вбачається, що 22.09.2011 року матеріали по даному факту були повернуті в відділ ДАІ для проведення судово-медичного дослідження з метою з`ясування чи міг водій [PERSON] раптово втратити свідомість, а також для встановлення ступеня тяжкості травм отриманих під час ДТП водієм [PERSON] При цьому у вказані постанові вказано на неможливість надання оцінки діям водія [PERSON] в даній дорожній ситуації без проведення судово-медичного дослідження. Відповідно до даної постанови в порушенні кримінальної справи за ст.286 КК України по факту ДТА відмовлено. Відмовні матеріали, що витребувані судом від Дніпровського РУГУ МВС України у м.Києві, відомостей щодо проведення судово-медичного дослідження [PERSON] не містять. Відповідно до відповіді Дніпровського РУГУ МВС України у м. Києві від 31.12.2013 року протокол про адміністративне правопорушення відносно водія [PERSON] не складався в зв`язку із тим, що під час руху в нього сталась гіпертонічна криза і його дії в даних обставинах не регламентуються Правилами дорожнього руху України. Таким чином докази винних дій відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди відсутні, що в свою чергу свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між його діями та спричиненням шкоди власнику транспортного засобу « Рено Логан» номерний знак [NUMBER], якому позивачем виплачено страхове відшкодування. Згідно вимог ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду заподіяну життю, здоров'ю та / або майну потерпілого. У відповідності з п.п. 32.1 статті 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Відповідно до роз'ясень п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). Якщо факт завдання шкоди відповідно до статті 6 Закону №1961-IV не є страховим випадком, то потерпілий має право вимагати відшкодування шкоди на підставі загальних правил, встановлених ЦК. Оскільки відсутній факт настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу, то і відсутні підстави для визнання вказаного випадку страховим та покладення на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія « Українська страхова група» обов'язку по відшкодуванню позивачу виплаченого страхування. Відповідно до ч.4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи , що підстави, які обумовили заявлення вимог до відповідача [PERSON] недоведені та не обгрунтовані, суд вважає, що у їх задоволенні слід відмовити, оскільки в протилежному випадку це призведе до необґрунтованого порушення прав відповідача ПАТ « СК « Страхова компанія « Українська страхова група». Суд не приймає до уваги поданий представником позивача у якості доказу висновок ФОП [PERSON] щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди згідно з яким фахівцем [PERSON] встановлено вину [PERSON] у порушенні п.2.3 Правил дорожнього руху України, оскільки встановлення вини [PERSON] перебуває у прямому зв`язку з проведенням судово-медичного дослідження його стану, як то вказано у постанові про відмову у порушенні кримінальної справи. З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed