Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та з урахуванням збільшення позовних вимог до відповідачів та просить: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] завдану матеріальну шкоду в розмірі 23000,00 грн.; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] завдану моральну шкоду в розмірі 5000 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку в розмірі 2500,00 грн. стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] суму інфляції 5037,00 грн. В обґрунтування вказав, що володіє на праві власності нерухомим майном за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності. У позові зазначив, що 08.04.2015 між ним та [PERSON] укладено договір оренди об`єкта житлового фонду № СД/170 на оренду квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що квартира передавалася орендарю в стані придатному для проживання, однак під час проживання відповідачами пошкоджено майно розташоване в ній. Просить врахувати, що 09.05.2017 чоловік [PERSON] - [PERSON] повідомив про розірвання вказаного договору оренди квартири і запропонував зустрітися 10.05.2017 для передачі ключів і огляду квартири. Позивач зазначає, що погодився на огляд квартири, однак за умовами п.4 договору оренди № СД /170 від 08.04.2015 орендар зобов`язаний повідомити орендодавця про розірвання говору за один місяць до настання терміну розірвання договору. Вказує, що 10.05.2017 зустрівся в квартирі [ADDRESS] з чоловіком [PERSON] з метою прийняття квартири і побачив, що майну завдано збитків. Також просить врахувати, що при поверхневому огляді було виявлено псування шпалер в спальні, залі, коридорі і кухні шляхом їх розмальовування дитячими малюнками та відриву. Також виявлено псування крісла-ліжка, шляхом розмальовування дитячими малюнками кульковою ручкою. Зазначає, що чоловік [PERSON] - [PERSON] погодився з тим, що квартирі [ADDRESS] нанесений збиток і погодився його компенсувати шляхом оплати вартості ремонту в квартирі, однак після обрахунку вартості ремонту вказав, що не вважає псування шпалер і меблів нанесенням матеріальних збитків квартирі. Акт прийому-передачі підписувати відмовився. Вказує, що після розмови із [PERSON] викликав наряд поліції для фіксації завданих збитків об`єкту оренди. Після чого ініціював скликання комісії в складі громадян України [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка в присутності позивача склала Акт № 1 від 11.05.2017 про заподіяння шкоди квартирі [ADDRESS] і майну, розташованому в ній (копія акту додається). Згідно даного акту, попередня сума збитку склала 21683 грн. Посилається на те, що для встановлення точної суми збитку звернувся до ліцензованого кошторисника [PERSON] , яка на підставі акту №1 від 11.05.2017 та фотознімків пошкоджень, склала кошторис на будівельні роботи. Сума будівельних робіт склала 18145,00 грн. З огляду на викладене, вважає, що протиправними діями відповідачів, було завдано матеріальної шкоди об`єкту оренди та просить задовольнити позов. Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 27 січня 2020 року справу призначено до розгляду з повідомленням сторін. 11.12.2020 на адресу суду від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву вказано, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди об`єкту житлового фонду № СД/170 від 08.04.2015. Строк дії договору, відповідно до п. 1 договору - «з 9 квітня 2015 року по 9 жовтня 2015 року з продовженням». Частиною 1 п. 4 договору передбачене переважне право орендаря на продовження договору оренди. Проте, після закінчення строку дії договору, додаткова угода про зміну або продовження строку дії договору не підписувалась. Автопролонгація у Договорі також відсутня. З огляду на це, на думку відповідачів, посилання позивача на порушення норм договору про повідомлення [PERSON] за місяць до його розірвання та вимога сплатити неустойку у розмірі 2500 грн. є безпідставною і тому не підлягає задоволенню. Відповідачі посилаються на те, що у договорі, не зафіксований стан об`єкта житлового фонду на момент передачі його в оренду. Вказав, що шпалери у багатьох місцях відклеїлись від стін, були пошарпаними. Вказане крісло-ліжко також носило сліди зносу, не було новим. Просять врахувати, що за час проживання у квартирі, дочка відповідачів дійсно помалювала у деяких місцях та довідривала шматки шпалер, які відклеїлись та звисали зі стін. Але, враховуючи загальний стан квартири, відповідачі не придали цьому великого значення. Крім того, під час підписання договору, [PERSON] було передано позивачу заставу у розмірі 5000 грн., яка після закінчення строку дії Договору не була їй повернута. У відзиві зазначено, що позивач не встановлював розмір заподіяної шкоди та не враховував натуральний знос майна. З огляду на викладене просять у задоволенні позову відмовити. 15.12.2020 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив. В обґрунтування вказано, що в поданому відзиві відповідачами підтверджено завдання позивачу шкоди шляхом розмалювання дитиною стін та відриву шпалер. Зазначено, що сума шкоди розраховувалася кошторисником, якому Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України надано кваліфікаційний сертифікат Серія АР № 002869, який дозволяє робити кошторисну документацію. Кошторисна документація була розроблена по цінам на 11 травня 2017 року, про що вказано на першому листі кошторису. Згідно Кошторису, розраховувалися роботи тільки по переклеюванню шпалер та фарбуванню пошкоджених поверхонь. Також зазначено, що завдана позивачу моральна шкода виразилась у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням власного майна. Позивач у судовому засіданні просив позов задовольнити із зазначених в ньому підстав. Відповідачі та їх представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували із зазначених у відзиві підстав. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Частиною 1 ст. 811 ЦК України визначено, що договір найму житла укладається у письмовій формі. Згідно ч. 1 ст. 812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Сторонами у договорі найму житла можуть бути фізичні та юридичні особи. (ч. 1 ст. 813 ЦК України) Судом встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 02.11.2006, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клітко В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 9263, позивачу належить на праві власності нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 23-24) Також встановлено та не спростовувалось сторонами, що між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір № СД/170 оренди об`єкта житлового фонду від 08.04.2015 (а.с. 19-20) Позивач, посилаючись на завдання відповідачами матеріальної та моральної шкоди, просить задовольнити позов та, з врахуванням збільшення позовних вимог, стягнути з відповідачів на його користь матеріальну шкоду в сумі - 23000,00 грн., моральну шкоду в сумі - 5000 грн., неустойку в розмірі 2500,00 грн., суму інфляції - 5037 грн. та 1280 грн. судового збору. Згідно п. 1. укладеного сторонами договору оренди вбачається, що предметом договору є квартира за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 2.3. договору визначено, що орендар зобов`язується утримувати приміщення в порядку, передбаченому санітарними та протипожарними правилами. Згідно п. 2.7. договору в разі псування майна, що належить орендодавцю на праві приватної власності, ремонт проводиться за рахунок орендаря. Відповідно до п. 3 договору оплата за орендовану квартиру вноситься орендатором в розмірі 5000,00 грн. - протягом 2-х місяців. За угодою сторін попередня орендна плата вноситься за один місяць, застава у розмірі 5000 грн. Застава підлягає поверненню орендарю на момент закінчення строку дії даного договору за умов виконання умов договору. Пунктом 4 договору визначено, що договір може бути розірвано у випадку порушення однією зі сторін умов договору або у випадку домовленості сторін, про що сторони зобов`язані повідомити один-одного не пізніше ніж через 1 місяць за згодою. Також договором встановлено, що у випадку дострокового розірвання договору за ініціативою орендаря, останній зобов`язаний сплатити неустойку орендодавцю в розмірі 50% від залогової суми. З наявного в матеріалах справи акта про заподіяння шкоди майну та житловому приміщенню за адресою: [ADDRESS] . від 11.05.2017, сформованого у складі комісії: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що збиток завдано в результаті псування майна орендодавця шляхом малювання на стінах квартири та на меблях фломастером або ручкою. (а.с. 6-8) Комісією зроблено висновок, що причиною заподіяння шкоди квартири [ADDRESS] стало несумлінне виконання орендарем, [PERSON] , умов договору оренди, а саме, порушення пункту 2.7 договору оренди об`єкта житлового фонду № СД/170 від 08 квітня 2015 року. Встановлено попередній приблизний перелік необхідних відновлювальних робіт щодо пошкодженого майна, на загальну вартість 21683,00 грн., яка складається з: 162828 грн. - вартість ремонтних робіт; 4855 грн. - вартість заміни зіпсованої мебелі. З акта вбачається, що він був складений по зовнішньому огляду. При складанні акта проведена фотофіксація пошкоджень. Згідно наявного в матеріалах справи локального кошторису, виконаного відповідальним виконавцем окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єкта архітектури інженером-проектувальником [PERSON] на будівельні роботи № 2-1-1 вбачається, що зведений кошторисний розрахунок будівельних робіт за адресою: [ADDRESS] становить 18145,00 грн. (а.с. 9-15) Відповідно до ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За правилами ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи спори про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З цього випливає, що обов`язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, а на відповідача - відсутність його вини в заподіянні шкоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, згідно викладених положень підписаного сторонами договору, вбачається, що в разі псування майна, що належить орендодавцю на праві приватної власності, ремонт проводиться за рахунок орендаря. (пункт 2.7 договору) Як вбачається зі змісту поданого відзиву, відповідачами визнано факт завдання шкоди предмету оренди за час його використання орендарем. Згідно викладених комісією висновків у вказаному акті від 11.05.2017, збиток квартирі завдано в результаті псування майна орендодавця, шляхом малювання на стінах квартири та на меблях фломастером або ручкою. Причиною заподіяння шкоди предмету оренди стало несумлінне виконання орендарем, [PERSON] , умов договору оренди, а саме, порушення пункту 2.7 договору оренди об`єкта житлового фонду № СД/170 від 08 квітня 2015 року. На спростування викладених в акті обставин стороною відповідача доказів не надано, а відтак вони беруться судом до уваги. Крім того, суд враховує, що вартість будівельних робіт по відновленню предмета оренди, згідно вказаного зведеного кошторисного розрахунку, становить 18145,00 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт завдання шкоди об`єкту оренди та її розмір. Суд не приймає до уваги покази свідка [PERSON] , оскільки, як вбачається з її пояснень у судовому засіданні, в день заселення відповідачів у квартиру за адресою: [ADDRESS] , вона присутня не була. Точних відомостей, що стосуються стану об`єкта оренди на час його перебування у користуванні відповідачів, суду не вказала. Суд не бере до уваги доводи відповідача щодо закінчення строку договору оренди об`єкта житлового фонду № СД/170 від 08 квітня 2015 року на момент завдання шкоди об`єкту оренди, оскільки вони не відповідають положенням ст. 764 ЦК України та викладеним стороною відповідача обставинами щодо використання об`єкта оренди. Так, згідно зі ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. З огляду на викладене, враховуючи зазначені стороною відповідача у відзиві відомості щодо користування об`єктом оренди, суд дійшов висновку, що строк дії договору був продовжений до 08 квітня 2018 року. Відтак, суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку, що пошкодження квартири позивача сталося з вини відповідачів, а розмір завданої матеріальної шкоди становить 23000, 00 грн. (18145,00 грн. вартість будівельних робіт + 4855 грн. - вартість заміни зіпсованих меблів) Крім того, як встановлено судом у судовому засіданні, договір розірвано за ініціативою орендаря, про що попереджено орендодавця в строк менший ніж встановлений договором (один місяць). Вказане свідчить про порушення орендарем пункту 4 договору оренди № СД /170 від 08.04.2015. З огляду на викладене, враховуючи положення договору, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача неустойки у розмірі 50% від залогової суми, тобто 2500, 00 грн. Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди, суд зазначає наступне. За містом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна;у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначенні до відшкодування суми моральної шкоди суд виходить з того, що нерухомому майну, яке перебуває у власності позивача завдано матеріальної шкоди, яка своєчасно відшкодована відповідачами не була. Виходячи з викладеного вище, обставин порушення прав позивача, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі « Гарсія Руїз проти Іспанії », від 22 лютого 2007 року в справі « Красуля проти Росії », від 5 травня 2011 року в справі « Ільяді проти Росії », від 28 жовтня 2010 року в справі « Трофимчук проти України », від 09 грудня 1994 року в справі « Хіро Балані проти Іспанії », від 01 липня 2003 року в справі « Суомінен проти Фінляндії », від 07 червня 2008 року в справі « Мелтекс ЛТД ( MELTEX LTD ) та Месроп Мовсесян ( MESROP MOVSESYAN ) проти Вірменії » ) свідчить, що право на мотивоване ( обґрунтоване ) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Що стосується стягнення судових витрат на користь позивача, то слід зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні суду було сплачено судовий збір у розмірі 1280,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі - 23000,00 грн., моральну шкоду в сумі - 1000 грн., неустойку в розмірі 2500,00 грн. та 1280 грн. судового збору. Суд,

Outcome: partial