Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 303109,20 грн. У судовому засіданні представник позивача уточнивши позовні вимоги просить стягнути з відповідача борг в сумі 303109,20 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 946,69 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивача покликається на те, що 27.01.2011 року він передав відповідачу кошти в іноземній валюті в сумі 12520 євро, про що була складена відповідна розписка від цього ж числа. Вказану суму відповідач зобов»язувався повернути до 14.04.2015 року. Однак позичальник до сьогоднішнього дня, незважаючи на всі його звертання, борг не повертає та не виплачує відсотки по боргу. Тому він просить стягнути з відповідача 303109,20 грн. суми боргу та три проценти річних від простроченої суми, що становить 946,69 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав й дав пояснення аналогічні змісту поданої заяви,просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача на підтримку доводів позовної заяви й перевіривши матеріали справи, суд приходить до переконливого висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 27 січня 2011 року позивач передав відповідачу [PERSON] кошти в іноземній валюті в сумі 12520 євро, що підтверджується відповідною розпискою, які відповідач зобов»язувався повернути до 14.04.2015 року. Незважаючи на всі звернення позивача відповідач боргових сум не повертає. Із розписки від 27.01.2011 року вбачається, що позивач позичив відповідачу [PERSON] кошти в сумі 12520 ЄВРО, які [PERSON] зобов»язувався повернути до 14.04.2015 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно п.14 постанови ПВСУ від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» згідно з ч.2 ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати у резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Із довідки виданої Національним банком України вбачається, що офіційний курс національної валюти до євро станом на 27.04.2015 року становить 2430,1644 гривень за 100 євро. У зв'язку з цим, суд приходить до висновку про можливість повного задоволення зазначеної вимоги та стягнення з відповідача на користь позивача 303109,20 грн. суми боргу та три проценти річних від простроченої суми, що становить 946,69 грн. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved