Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Заступник керівника Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної лікарні та Кіровоградської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з останнього на користь Кіровоградської обласної лікарні шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, а саме витрати на лікування потерпілого, у сумі 11949,74 грн. Позов мотивований тим, що 04 жовтня 2015 року близько 16 год. 40 хв., більш точного часу не встановлено, на автодорозі м. Новоукраїнка - с. Кам'яний Міст Новоукраїнського району, навпроти залізобетонної опори №183 гр. [PERSON], [INFO], керуючи автомобілем марки ВАЗ 2103-ЗНГ синього кольору 1975 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] в стані алкогольного сп'яніння та маючи в якості пасажирів [PERSON], [INFO], який перебував на місці переднього пасажира та [PERSON], [INFO], яка перебувала на сидінні ззаду, на не освітленій вулиці, рухався в напрямку м. Новоукраїнка, допустив зіткнення із деревиною з лівої сторони по ходу руху. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля ВАЗ 2103-ЗНГ синього кольору реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON], згідно з висновком судово-медичної експертизи №102 від 22.01.2016 року отримав тілесні ушкодження, у вигляді закритої черепної - мозкової травми, забої головного мозку середньої ступеня тяжкості, внутрішньомозгові крововиливи правої скроневої і потиличної частини невеликих розмірів, закрита травма шийного відділу позвоночника, ротаційного підвивиху "першого шийного хребця зліва, перелому першого ребра з права, перелом правої ключиці з зміщенням відломків, ссадини м'яких тканин голови, тулуба кінцівок які по своєму характеру відносяться до категорії середньої ступені тяжкості потягнувши тривалий розлад здоров'я терміном більше 21 день. Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи №328 від 05.11.2015, рульове керування, ходова частини та гальмова система автомобіля ВАЗ 2103-ЗНГ, реєстраційний номер [NUMBER] знаходиться в не працездатному стані. Ходова частина та гальмова система автомобіля ВАЗ 2103-ЗНГ на момент ДТП знаходиться в технічно-несправному, але працездатному стані. Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи №2225 від 17.12.2015, водію було заборонено експлуатувати даний транспортний засіб до усунення несправностей. Відповідно до вимог п.2.3 «Б» та п.12.1 Правил дорожнього руху України, він мав у своєму розпорядженні технічну можливість уникнути втрати керованості автомобілем. Таким чином, [PERSON], вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, під час експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково, вказуючи на те, що у розрахунок витрат на стаціонарне лікування потерпілого безпідставно включені витрати на оплату праці, нарахування на заробітну плату, видатки на відрядження, оплату комунальних послуг та енергоносіїв, хоча Кіровоградська обласна лікарня перебуває на балансі Кіровоградської обласної ради, знаходиться на повному забезпеченні й вказані витрати не повqязані безпосередньо із стаціонарним лікуванням [PERSON] Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 11.02.2016 [PERSON] визнаний винним за ч.1 ст.286 КК України, а саме у заподіянні внаслідок ДТП потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень, вирок набрав законної сили 13.03.2016 року (а.с.24-26). Згідно довідки від 22.02.2018 року №962/01-16/06, виданої Кіровоградською обласною лікарнею, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в Кіровоградській обласній лікарні в нейрохірургічному відділенні з 07.10.2016 року по 03.11.2016 року, тобто 27 ліжко-днів, вартість яких становить 11949,74 грн. (розшифровка вартості 1-го ліжко-дня міститься у довідці) (а.с.8). Відповідно до листа, адресованого заступнику керівника Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області від 26.02.2018 року №1023/01-16/04, Кіровоградська обласна лікарня не зверталася з позовною заявою до суду про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] (а.с.9). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Положеннями ст.1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв?язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Згідно ч.1 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов?язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров?я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно ч.3 ст.1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров?я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до рекомендацій, викладених у п.3 постанови ПВСУ «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров?я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров?я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров?я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров?я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Відповідно до п.3 вищезазначеного Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров?я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства. Таким чином, обов?язок винної особи відшкодовувати витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину особи, тому невідшкодування [PERSON] до бюджету, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON], є порушенням інтересів держави щодо надходження належних коштів до бюджетів всіх рівнів з метою їх подальшого використання для забезпечення завдань і функцій держави та місцевого самоврядування. Отже, кошти, які витрачені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] необхідно стягнути з відповідача на користь закладу охорони здоров?я, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки наведені в довідці-розрахунку витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] відповідають вимогам п.2 Порядку, то заперечення представника відповідача [PERSON] є безпідставними, а ому позов підлягає повному задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки при зверненні до суду прокурор звільнений був від сплати судового збору, тому необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved