Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що він з 2000 року проживав однією родиною з [PERSON] .. За час спільного проживання народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини з відповідачкою не склались, спільне господарство не ведуть з 2008 року, мешкають окремо. Підставою розпаду родини слугувало те, що між ними виникали постійні скандали та сварки через те, що [PERSON] весь час проводила зі своїми друзями, з якими вживала алкогольні напої, додому приходила у нетверезому стані, в сім`ї поводила себе зухвало, при дітях ображала його нецензурною лайкою. Не займалась веденням домашнього господарства, не доглядала за дітьми та не займалась їх вихованням. Зникала з дому на 2-3 тижні. На його вмовляння змінити спосіб життя не реагувала, змінюватись не бажала. В червні 2008 року відповідачка без жодних пояснень залишивши йому дітей [PERSON] та [PERSON] (дитина від першого шлюбу) пішла з дому забравши свої речі. Інколи телефонувала та забирала дитину з дитячого садочку. Неодноразово траплялись випадки коли остання телефонувала в нічний час в стані алкогольного сп`яніння та прохала забрати дитину. Згодом [PERSON] залишила йому розписку в якій було зазначено, що дитина з 22.10.2008 року по травень 2009 року проживатиме разом з ним, мотивуючи тим, що зі мною їй буде краще, та відсутністю у останньої житла. Враховуючи що відповідачка залишила дитину повністю на його виховання та утримання, він був змушений подати позовну заяву до суду про стягнення з останньої аліментів на його користь на утримання дитини. Згідно рішення від 26 лютого 2009 року з відповідачки на його користь були стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] Згідно довідки - розрахунку Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу станом на 01.06.2018 року сума заборгованості складає - 43650,39 грн. Згідно вироку Довгинцівського районного суду від 26.12. 2017 року [PERSON] визнано винною у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначено їй покарання до 80 годин громадських робіт . В 2010 році відповідачкою по справі було подано позовну заяву до Жовтневого районного суду про встановлення порядку зустрічей з малолітньою дочкою та визначення її місця проживання. В ході судового розгляду справи було укладено між мною та відповідачкою мирову угоду. 22.10.2013 року [PERSON] було подано позовну заяву відносно доньки - [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням . 15.04. 2014 року в задоволені позову [PERSON] було відмовлено . Зазначає, що [PERSON] фактично викреслила дитину зі свого життя. Не телефонує та не вітає з родинними святами, не цікавиться її успіхами в школі. При випадковій зустрічі ігнорує. Ще одним доказом того, що мати [PERSON] не бере участі в її вихованні та утриманні, не виявляє щодо дитини батьківської уваги та турботи, є акт від сусідів від 16.07.2018 року, де зазначено, що відповідачка за адресою: [ADDRESS] не проживає . Факт не виконання відповідачкою батьківських прав також підтверджується характеристикою з місця навчання доньки . Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а саме не піклується про фізичний, духовний та культурний розвиток, [PERSON] не дбає про підготовку її до самостійного життя. Крім того не надає матеріально утримання, якого потребує дитина. Зокрема, відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток [PERSON] як складову виховання. Таким чином, відповідач свідомо ухиляється від виховання дитини. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] [INFO] . Відповідач [PERSON] у відзиві вказала, що в позовній заяві позивач зазначає, що її потрібно позбавити батьківських прав тому що позивач [PERSON] з 2000 року проживав однією родиною зі мною [PERSON] , під час сумісного проживання у нас народилась донька - [PERSON] , [INFO] . (Дослівно з тексту позову) « Сімейні відносини зі мною відповідачкою не склались, спільне господарство не ведемо, з 2008 року мешкаємо окремо. Підставою розпаду родини слугувало те, що між нами виникали постійні скандали та сварки через те, що [PERSON] весь час проводила зі своїми друзями, з якими вживала алкогольні напої, додому приходила у нетверезому стані, в сім`ї поводила себе зухвало, при дітях ображала мене нецензурною лайкою. Не займалась веденням домашнього господарства, не доглядала за дітьми та не займалась їх вихованням. Зникала з дому на 2-3 тижні. На мої вмовляння змінити спосіб, життя не реагувала, змінюватись не бажала. В червні 2008 року відповідачка без жодних пояснень залишивши дітей мені - [PERSON] та [PERSON] (дитина від першого шлюбу) пішла з дому забравши свої речі. Інколи телефонувала мені та забирала дитину з дитячого садочка. Неодноразово траплялись випадки коли остання телефонувала мені в нічний час в стані алкогольного сп`яніння та прохала забрати дитину. Згодом [PERSON] залишила мені розписку .в якій було зазначено, що дитина з 22.10.2008 року по травень 2009 року проживатиме разом зі мною мотивуючи тим, що зі мною їй буде краще, та відсутністю у останньої житла (копію розписки додаю). Враховуючи що відповідачка залишила дитину повністю на моє виховання та утримання я був змушений подати позовну заяву до суду про стягнення з останньої аліментів на мою користь на утримання дитини. Згідно рішення іменем України Саксаганського районного суду від 26 лютого 2009 року мої позовні вимоги було задоволено Згідно довідки - розрахунку Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, станом на 01.06.2018 року сума заборговане:": складає - 43650,39 грн. (копію довідки додаю). Матеріали справи судовим виконавцем було передано на розгляд до Металургійного відділу поліції. Згідно вироку Довгинцівського районного суду від 26 грудня 2017 року [PERSON] визнано винною у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначено їй покарання до 80 годин громадських робіт (копію вироку додаю). В 2010 році відповідачкою по справі було подано позовну заяву до Жовтневого районного суду про встановлення порядку зустрічей з малолітньою дочкою та визначення її місця проживання. В ході судового розгляду справи було укладено між мною та відповідачкою мирову угоду 1 (копію ухвали додаю). 22 жовтня 2013 року гр. [PERSON] було подано позовну заяву відносно доньки - [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням 15 квітня 2014 року в задоволені позову гр.. [PERSON] було відмовлено [PERSON] хочу зазначити, що [PERSON] фактично викинула зі свого життя. Не телефонує та не вітає з родинними святами, не її успіхами в школі. При випадковій зустрічі ігнорує. Позивач вимагає від суду позбавлення мене відповідача батьківських прав тобто крайнього заходу у відносинах між мною матір`ю та дитиною, що спричинить ще до більшого емоційного напруження в родинному зв`язку між матір`ю та дитиною та вкрай негативно відіб`ється на стані дитини. Ознайомившись з текстом позовної заяви та додатках вона, відповідач, не знайшла жодних доказів своєї винної поведінки по відношенню до дитини, що є підставами позбавити її батьківських обов`язків . Звертає увагу суду на те що позивач характеризуючи її негативно, не надає об`єктивної інформації, адже для позбавлення батьківських прав є перелік обставин, згідно ст.164 СК України, це зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав - крайній захід вплинути на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування суд вирішує лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, а саме ставлення батьків до дітей. Суд може за доведеної провинної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням характеру поведінки, особи батька й матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. По перше, вона, відповідач [PERSON] є матір`ю 3-х дітей Сина [PERSON] [INFO] [PERSON] [INFO] [PERSON] [INFO] На теперішній час двоє дітей син [PERSON] та дочка [PERSON] проживають з нею і вона займається їхнім вихованням, жодних претензій до її ставлення до дітей немає. І тільки доньку [PERSON] проти її волі забрав позивач [PERSON] , до себе, позбавив її можливості спілкування з дитиною, а коли вона робила спроби забрати дитину або вимагала надання мені спілкування з дитиною він став виховувати у неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] , почуття ненависті до її матері брата та сестри [PERSON] у дитини негативне ставлення до себе вона змушена була відмовитись від насильницького спілкування з дитиною, бо насильне спілкування ще більш агресивно настроює дитину... Позивач [PERSON] , звертається до суду не заради інтересів неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] , а заради помсти їй, жінці, яка проявила ініціативу і припинила з ним сумісне проживання проти його волі. Не дивлячись на те що [PERSON] , по паспортним даним є українцем, фактично він походить з ісламського регіону колишнього СРСР, де до цього часу існує вкрай негативне відношення до жінки, про це він їй неодноразово говорив, та приводив приклади що у разі непокори проявленої жінкою її чоловік має право забити до смерті камінням. Будучі вірним своїм народним звичаям [PERSON] постійно чинив в сім`ї насилля як над нею, жінкою, так і нам її старшим сином [PERSON] , я, відповідач не витримала знущань забрала дітей і пішла до своїх батьків. Позивач [PERSON] пригрозив їй помстою, але вона на той час не могла знати наскільки [PERSON] є мстивою людиною. В позові вказано що «Підставою розпаду родини слугувало те, що між нами виникали постійні скандали та сварки через те, що [PERSON] весь час проводила зі своїми друзями, з якими вживала алкогольні напої, додому приходила у нетверезому стані, в сім`ї поводила себе зухвало, при дітях ображала мене нецензурною лайкою. Не займалась веденням домашнього господарства, не доглядала за дітьми та не займалась їх вихованням. Зникала з дому на 2-3 тижні. На мої вмовляння змінити спосіб, життя не реагувала, змінюватись не бажала. В червні 2008 року відповідачка без жодних пояснень залишивши дітей мені - [PERSON] та [PERSON] (дитина від першого шлюбу) пішла з дому забравши свої речі.». Фактично вона пішла від [PERSON] з двома дітьми, і тому 25 грудня 2008 року звернулася до суду до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою стягнення аліментів з [PERSON] на свою користь на утримання дочки [PERSON] [INFO] . Викладене в позові нічим не підтверджується. Алкогольні напої вона не вживала як під час сумісного проживання з [PERSON] так і не вживає по теперішній час. Тому жодного доказу вживання спиртних напоїв позивач не надає. В позові вказано що «Не займалась веденням домашнього господарства, не доглядала за дітьми та не займалась їх вихованням. Зникала з дому на 2-3 тижні.» Викладене не підтверджується доказами, а вона спростовує це наступним: в 2002 році вона народила дочку [PERSON] , яку годувала груддю до досягнення 2-х років, отже мати, яка годує дитину, не може її кидати на 2-3 тижні, по фізичному стану годуючої матері. Синові [PERSON] , якому було 4 роки і якого безпідставно бив [PERSON] , вона боялася полишати вдома. Коли донці [PERSON] виповнилося 3 роки, вона працевлаштувалася на посаду бухгалтера до приватного підприємця [PERSON] , свою роботу я виконувала сумлінно і жодних зауважень не мала. Тобто на 2-3 неділі вона нікуди не зникала. По друге припиняючи сімейні стосунки з батьком своєї дочки [PERSON] , вона, відповідач, на той час вважала що якщо батьки припинили сумісне проживання, дитина має право спілкуватися з батьком. Аналогічні стосунки в неї існували з батьком сина [PERSON] від першого шлюбу. Коли позивач [PERSON] приїхав та попросив побачення з донькою, вона не заперечувала, дозволила йому забрати дитину спілкуватися, але після цього дочку вона вже не бачила. Вона, відповідач, прагнула повернути доньку [PERSON] собі, пішла до позивача [PERSON] , він побив її, причинивши перелом лівої скуластої дуги. Вона неодноразово робила спроби забрати дитину від [PERSON] , але він чоловік фізично сильніший бив її та виганяв. Зі змісту позовної заяви виходить що вона покинула дитину і не інтересувалася її життям, таке ствердження в позові вступає в протиріччя, адже з наведених письмових доказів до відзиву вбачаються: 1) [PERSON] вона дитину не залишала а він забрав її проти її волі 2)в 2006 році вона пішла забрати дитину, отримала від [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді перелому щелепи; 3)її спроби повернути дитину мирним шляхом написані розписки 17.04.2006 року та 22.10.2008 року [PERSON] її обдурив, бо обіцяв віддати дитину добровільно 4)в 2009 році звернулася до комісії з питань захисту прав дитини в Саксаганський район м. Кривого Рогу. 5)22 березня 2010 року звернулася до Саксаганського районного суду з позовною заявою про встановлення порядку зустрічей з малолітньою дочкою та визнання її місця проживання. 6)17 листопада 2010 року, мирова угода суду яку [PERSON] не виконував, але тепер вже не сам, а настроїв проти неї дочку, яка не бажає з нею спілкуватися. 7)22 жовтня 2013 року звернення до суду « про визнання особи такою, що втратила право користування житлом рішенням судом в задоволені позову відмовлено. Перелічені факти свідчать про те що вона боролася за дитину та спілкування з нею Позбавлення в спілкуванні між нею, матір`ю, відповідачкою [PERSON] та 4-х літньою донькою [PERSON] болісно позначилося на психічному стані дитини, вона скучала плакала, вона теж зі свого боку мала такі самі почуття, проте ці почуття батька - позивача по справі не розчулили. Вона, відповідач, боролася за свою дитину, стала звертатися до поліції та інших інстанцій. Аби позбавити її можливості звернення за захистом до державних установ позивач [PERSON] користуючись тим що вона шкодує за дитиною, яка нудьгувала за нею, понудив її написати розписки від 17.04.2006 року та 22.10.2008 року. Виконуючи вимоги позивача [PERSON] , вона, відповідач при написанні розписок мала надію що батько поверне їй дитину через мирні переговори, але цього не сталося. Фактично він написаними мною розписками позбавляв її права звертатися до державних установ та вимагати повернення дитини. Коли вона, відповідач, втратила надію на повернення дитини, в 2009 році звернулася до комісії з питань захисту прав дитини в Саксаганський район м. Кривого Рогу. Комісія прагнула встановити всі обставини справи тому двічі проводила засідання. Перше засідання вивчивши протиріччя в поведінці батька прийшла до висновку що потрібно провести додаткові обстеження психолога, який не знає про обставини родини, тобто буде неупередженим. Батько дитини [PERSON] заявив на засіданні, витяг з протоколу комісії долучаю (дослівний текст) « [PERSON] . Ні, я такої згоди не дам. [PERSON] Якщо батько так поводиться, складається враження, що він чогось боїться й щось приховує.. [PERSON] Я також притримуюся такої думки. Батько своєю владою не дає змоги спілкуватися доньці з матір`ю й робить все,щоб відносно такого спілкування не було ухвалено нашого рішення. [PERSON] У зв`язку з тим, що батько унеможливлює розгляд питання по суті, пропоную зняти його з розгляду; надати матері докладні витяги з протоколу розгляду питання й хай вона розпоряджається ними на свій розгляд. [PERSON] Погоджуюся з такою пропозицією, оскільки не є можливим подальший об`єктивний розгляд питання. ВИРІШИЛИ: 1. У зв`язку відмовою гр. [PERSON] надати можливість на вимогу комісії обстежити дитину фаховим психологом, який не знає ситуацію в сім`ї та неупереджено поставиться до неї, що унеможливлює подальший розгляд питання визначення порядку зустрічей гр. [PERSON] з малолітньою [PERSON] по суті, зняти питання з розгляду. 2. Надати гр. [PERSON] докладні витяги з протоколів засідання комісії, де розглядалося її звернення для подальшого використання на свій розсуд з метою захисту своїх прав та прав малолітньої доньки, [PERSON] ГОЛОСУВАЛИ: За - 13 проти -, утрималися -.» З наведеного вбачається що її спроба добитися побачень з дитиною не була успішною. Продовжуючи боротьбу за спілкування з дитиною 22 березня 2010 року, вона, відповідач звернулася до Саксаганського районного суду з позовною заявою про встановлення порядку зустрічей з малолітньою дочкою та визнання її місця проживання. В результаті її звернення 17 листопада 2010 року Жовтневим судом м. Кривого Рогу прийнято ухвалу ( справа .№ 2-6638/2010 рік) в якій зазначено (Дослівно з тексту): « [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовом про встановлення порядку зустрічей з малолітньою дочкою та визначення місця її проживання. Згідно мирової угоди від 17 листопада 2010 року, малолітня [PERSON] , [INFO] , залишається проживати з батьком, тобто з відповідачем у справі - [PERSON] В свою чергу, відповідач [PERSON] надає змогу та не перешкоджатиме [PERSON] зустрічатись з малолітньою [PERSON] , [INFO] , по вихідних днях та в період канікул. У вихідні та канікулярні дні малолітня [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved