Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Концерн „Міські теплові мережі в особі філії концерну „Міські теплові мережі Вознесенівського району звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], де позивачем надавались послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Основною метою діяльності концерну „МТМ є здійснення виробничо - технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн „МТМ є власником виробленої теплової енергії. Відповідач протягом тривалого періоду часу, не виконує свої зобовязання по оплаті наданих послуг, в звязку з чим за період з 01.02.2013 року по 31.01.2016 року утворилася заборгованість у розмірі 4 724 гривень 44 копійок. Позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку суму заборгованості за надані послуги у розмірі 4 724 гривень 44 копійок, а також оплачений при подачі позовної заяви судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка про отримання відповідачем судової повістки, причини неявки суду не повідомив. Раніше надавав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в звязку з наступним. Згідно п. 1.3 Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн „МТМ в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну „МТМ. Згідно зі статутом концерну „МТМ, основною метою діяльності концерну є здійснення виробничо - технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн „МТМ є власником виробленої теплової енергії. Згідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (надалі Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630, централізоване постачання гарячої води - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання.\~\~\~\~\~\~ Відповідно до Правил, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Таким чином, позивач є виконавцем з надання послуг з теплопостачання, Позивач надавав послуги з централізованого теплопостачання у приміщення квартири відповідачів, які проживали в ній на той час, за який нарахована заборгованість. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються\~Законом України від 24 червня 2004 року „Про житлово-комунальні послуги, який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов'язки. За умовами\~ст. 68 ЖК Української РСР\~та\~ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги\~закріплено обов'язок споживача послуги такі оплачувати. Суб'єктами цього\~Закону\~є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст.\~1, ч. 2 ст.\~3, ст.\~19\~вказаного\~Закону). Концерн «Міські теплові мережі» за зазначеними законами є особою, яка надає послуги з центрального опалення. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] у встановленому законом порядку зареєстрований за адресою: [INFO], за якою позивач надавав послуги з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води). Ані факт надання позивачем послуг з теплопостачання, ані факт проживання відповідача за зазначеною позивачем адресою на період, за який нарахована заборгованість, не оспорюється. Договір купівлі-продажу теплової енергії між сторонами укладено не було, а для проведення розрахунків по оплаті послуги було відкрито особовий рахунок № 10641222 на імя [PERSON] В березні 2016 року позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 4724 гривень 44 копійок, за період з 01.10.2013 року по 31.01.2016 року. 20 квітня 2016 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя було скасовано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 4724 гривень 44 копійок, за період з 01.10.2013 року по 31.01.2016 року. Судовий наказ відповідно до частини першої\~статті 95 ЦПК України\~є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому\~розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. Ураховуючи те, що подання позивачем до суду заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості в порядку, передбаченому\~розділом ІІ ЦПК України\~перервало позовну давність, не можна вважати, що позивачем пропущений строк позовної давності. Позивачем у повній відповідності з вимогами діючого законодавства України надавались відповідачу послуги по постачанню централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS], але відповідач не виконує свої зобовязання по оплаті наданих послуг, у звязку з чим за період з 01.02.2013 року по 31.01.2016 року утворилася заборгованість, яка становить 4 724 гривень 44 копійок, що підтверджується особовим рахунком (а.с. 10-11). Відповідно до вимог ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Тому позивач скориставшись своїм правом обрав спосіб захисту порушених прав шляхом звернення до суду із позовом до одного із співвласників квартири [ADDRESS] [PERSON], відповідно до ст. 543 ЦК України. Відповідно п. 29 Правил, споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання у встановленому порядку за письмовою заявою споживача. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушення зобовязання, відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що позивач виконував свій обовязок по наданню послуг, такі послуги позивачем надавались, відповідач ними користувався, а тому виходячи із положень ст. 162 ЖК України, Закону України „Про житлово-комунальні послуги відповідач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги, і суду не було надано відповідачем доказів у відповідності до вимог передбачених ст. 60 ЦПК України по спростуванню наданих послуг. Відмови від надання послуг, або нарікання на якість послуг від відповідача до позивача не надходило. Згідно п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 „Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення..", „У разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців, квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Відповідно до ст. 13 Закону України „Про житлово-комунальні послуги залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування\~\~внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання\~\~договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Правил, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. З урахуванням викладено, суд знаходить позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь Концерну „Міські теплові мережі судовий збір в розмірі 1378 гривень.

Outcome: approved