Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя, і визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що з 27.06.1998 р. перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14.09.2011 р. розірвано. У період шлюбу, а саме: протягом 2005 р. відповідно до договору № 25-368 від 09.03.2005 р. відповідачка перерахувала на рахунок компанії «Житло-інвест» грошові кошти в сумі 294465 грн. за двокімнатну квартиру [ADDRESS], а 12.12.2005 р. отримала на своє ім»я свідоцтво про право власності на цю квартиру. І хоча частина грошових коштів - це його особисті заощадження, зокрема, від продажу належних йому квартири [ADDRESS] та цінних паперів, не ставить питання про збільшення своєї частки у праві власності на квартиру [ADDRESS], вважає їх частки з відповідачкою рівними. Позивач просить визнати спірну квартиру об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, та за ним право власності на 1/2 частину цієї квартири. У судове засідання позивач не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення Відповідачка у судове засідання повторно не з»явилася, судові повістки - повідомлення, надіслані за місцем фактичного проживання [ADDRESS] та місцем реєстрації [ADDRESS] у м. Києві, повернуті за закінченням терміну зберігання. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки, на підставі наявних даних і доказів, і ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого розгляду справи позивач не заперечує Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд установив, що з 27.06.1998 р. сторони перебували у шлюбі, оформленому реєстрацією відділом РАГС Мінського району м. Києва, запис акту №717, мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про укладення шлюбу та народження ( а. с. 9, 10). Відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14.09.2011 р. сторони шлюб розірвали ( а. с. 12). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У період шлюбу з позивачем, відповідачка протягом 2005 р. згідно з договором № 25-368 від 09.03.2005 р. перерахувала на рахунок ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест» грошові кошти в сумі 294465 грн. за двокімнатну квартиру [ADDRESS] ( кошти сплатила повністю), а 12.12.2005 р. отримала на своє ім»я свідоцтво про право власності на цю квартиру, що підтверджується довідкою від 21.06.2005 р. за №044/16інв25-368(2005) та копією свідоцтва про право власності ( а. с. 11, 16). Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 61 СК України Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відтак, спірна квартира [ADDRESS] є об»єктом спільної сумісної власності сторін, оскільки набута за час їх шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 68, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Ураховуючи, що свідоцтво про право власності на спірну квартиру від 12.12.2005 р. видане на ім»я відповідачки, позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину цієї квартири. Відповідачка у підтвердження факту набуття роздільного майна, зокрема квартири, що є предметом спору, на передбачених законом підставах у період перебування в шлюбу з позивачем доказів суду не надав, і не спростувала його доводи у цій частині. Отже, спірна двокімнатна квартира [ADDRESS], оформлена за свідоцтвом про право власності від 12.12.2005 р. на ім»я відповідачки, 16.12.2005 р. зареєстрована КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна» за реєстровим № 44713, є спільним сумісним майном ( а. с. 36). Цивільне судочинство, відповідно до ст. 10 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У порядку ч. ч.1, 3 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 58-59 ЦПК України. Позивач пред»явив вимоги про визнання за відповідачкою права власності на ? частку спірної квартири, які не підлягають задоволенню, оскільки він не вправі виступати у її інтересах, крім того їй за свідоцтвом про право власності від 12.12.2005 р. належить вся квартира, з якої 1/2 частина є спірною, а 1/2 частина не оспорюється. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача доведені і підлягають задоволенню частково, у частині визнання спірної двокімнатної квартири [ADDRESS], жилою площею 31,40 кв. м, загальною площею 72,80 кв. м, набутої сторонами за час шлюбу, об"єктом спільної сумісної власності, та за позивачем - право власності на 1/2 частину цієї квартири, у задоволенні решти позовних вимог відмовляє. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1472 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, ст. ст. 60, 68 - 71 СК України,

Outcome: partial