Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач в інтересах [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 28.12.2012 року до Держспоживінспекції у Дніпропетровській області звернулася [PERSON] з посиланням на те, що між нею та відповідачем був укладений Договір про надання послуг з очищення ноутбуку, проте ця послуга їй надана не була та ноутбук не повернуто. Враховуючи, що в діях відповідача вбачалося порушення законодавства про захист прав споживачів, Держспоживінспекцією у Дніпропетровській області було прийнято рішення про проведення позапланової перевірки його діяльності. В період з 24.01.2013 року по 25.01.2013 року на підставі направлення №141/15/102 від 23.01.2013 року головними спеціалістами відділу контролю у сфері послуг проводилась перевірка обставин, викладених у зверненні споживача, в ході якої було встановлено, що 07.09.2012 року [PERSON] звернулася до відповідача з приводу чистки та діагностики ноутбуку. Під час перебування ноутбуку у відповідача було проведено діагностику і виявлено коротке замикання від перегріву відеочипа, після чого відповідач прийняв рішення відвезти ноутбук на експертизу. Відповідно до акту № 2512 від 25.12.2012 року, експертизу технічного стану ноутбуку було проведено ФОП [PERSON] і під час проведення експертизи було встановлено, що в результаті потрапляння пилу в щилини радіатору процесора і відеочіпу відбувся перегрів відеочіпу і як результат - вихід з ладу відеочіпа АТІ 216 - 077200 з виникненням короткого замикання в другорядних ланцюгах живлення ноутбука і виходом з ладу транзисторів, ШИМа живлення та мультиконтолера ноутбука. Крім того, при оформленні замовлення 07.09.2012 року відповідачем не було видано споживачеві розрахункового документу. За результатами перевірки відповідача в зв"язку з порушенням ним п.9, п.25 Правил побутового обслуговування населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 16.05.1994 року, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави в сумі 170,00 грн., який ним було сплачено добровільно. Крім того? за результатами позапланової перевірки відповідачу надано обов"язковий для виконання припис щодо повернення споживачу ноутбука в робочому стані до 20.02.2013 року, який виконано не було. Позивач зазначає? що вартість переданого відповідачеві ноутбука складає 7222,00 грн., тому в зв"язку з неналежним наданням послуги споживачу було завдано матеріальні збитки у розмірі вартості переданого відповідачеві товару. Крім того, споживач в період з 07.09.2012 року і дотепер позбавлена можливості користуватися ноутбуком, а тому була вимушена придбати для користування інший. Вартість замовлення на виконання вказаних робіт складала 150,00 грн., у відповідача ноутбук перебуває з 07.09.2012 року і дотепер, строк виконання договору обумовлений сторонами в 2 години. Позивач у позові зазначає, що на час його складання термін прострочення зобов»язання складає 273 дні, сума неустойки за 1 день прострочення виконання зобов»язання складає 3 грн. та за 273 дні - 819,00 грн. В результаті неправомірних дій відповідача [PERSON] заподіяно моральну шкоду, яку позивач оцінює в 1000,00 грн. Позивач просить розірвати договір про надання послуг від 07.09.2012 року, стягнути з відповідача на користь [PERSON] нанесену матеріальну шкоду у розмірі вартості договору 150,00 грн., матеріальну шкоду у розмірі вартості товару 7222,00 грн., неустойку у розмірі 819,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до змісту ст.ст. 11, 509, 526 ЦК України однією з підстав виникнення зобов»язання є договори, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно до п.2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування. Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо під час виконання якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. У відповідності до ч.9 цієї статті виконавець зобов'язаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у зв'язку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Виконавець не звільняється від відповідальності, якщо рівень його наукових і технічних знань не дав змоги виявити особливі властивості речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Згідно до ч.5 цієї статті у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на звернення до суду та інших уповноважених органів державно влади за захистом порушених прав. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, 07.09.2012 року між [PERSON] та відповідачем - фізичною особою-підприємцем [PERSON], і.н. [NUMBER], був укладений Договір про надання послуг з очищення та діагностики ноутбука «HP Pavillion dv6-301» із строком виконання 2 години, про що складено Акт №478, проте ця послуга їй надана не була та ноутбук не повернуто. В зв»язку з зазначеним [PERSON] на адресу відповідача була направлена письмова претензія від 06.10.2012 року, в якій вона просила протягом тижня повернути їй ноутбук у робочому стані. Вказана претензія була отримана відповідачем, проте виконана не була. Встановлено, що під час перебування ноутбуку у відповідача було проведено діагностику і виявлено коротке замикання від перегріву відеочипа, після чого відповідач прийняв рішення відвезти ноутбук на експертизу. Відповідно до акту № 2512 від 25.12.2012 року, експертизу технічного стану ноутбуку було проведено ФОП [PERSON] і під час проведення експертизи було встановлено, що в результаті потрапляння пилу в щілини радіатору процесора і відеочіпу відбувся перегрів відеочіпу і як результат - вихід з ладу відеочіпа АТІ 216 - 077200 з виникненням короткого замикання в другорядних ланцюгах живлення ноутбука і виходом з ладу транзисторів, ШИМа живлення та мультиконтолера ноутбука. Крім того, при оформленні замовлення 07.09.2012 року відповідачем споживачеві не було видано розрахункового документу. 28.12.2012 року [PERSON] звернулася до Держспоживінспекції у Дніпропетровській області з заявою, в якій просила розібратися у вказаній ситуації. Держспоживінспекцією у Дніпропетровській області було прийнято рішення про проведення позапланової перевірки діяльності відповідача і в період з 24.01.2013 року по 25.01.2013 року на підставі направлення №141/15/102 від 23.01.2013 року головними спеціалістами відділу контролю у сфері послуг проводилась перевірка обставин, викладених у зверненні споживача, за результатами якої був складений Акт №001544 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів, яким зафіксовані вищевказані виявлені порушення, зазначені в заяві [PERSON], та який був підписаний відповідачем без зауважень. На підставі вказаного Акту Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області 25.01.2013 року відносно відповідача був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ГА № 00508 про порушення ним п.9, п.25 Правил побутового обслуговування населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 16.05.1994 року. Постановою Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області від 31.01.2013 року за вказане правопорушення відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.155 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави в сумі 170,00 грн., який ним було сплачено добровільно. Вказана постанова є чинною на час розгляду справи і відповідно до ст.61 ЦПК України встановлені нею обставини порушення терміну виконання робіт, обумовленою договором з [PERSON], не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. Крім того? за результатами позапланової перевірки відповідачу надано обов"язковий для виконання припис щодо повернення споживачу ноутбука в робочому стані до 20.02.2013 року, який виконано не було, не повернутий ноутбук споживачеві. Встановлено, що вартість переданого відповідачеві ноутбука складає 7222,00 грн., що підтверджується видатковою накладною від 23.11.2010 року та чеком, тому в зв"язку з неналежним наданням послуги споживачу було завдано матеріальні збитки у розмірі вартості переданого відповідачеві товару і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] Крім того, [PERSON] в період з 07.09.2012 року позбавлена можливості користуватися ноутбуком, а тому була вимушена придбати для користування інший. Вартість замовлення на виконання вказаних робіт відповідно до договору склала 150,00 грн., у відповідача ноутбук перебуває з 07.09.2012 року і дотепер, строк виконання договору обумовлений сторонами. Позивач у позові та представник позивача у судовому засіданні вказує на те, що станом на час складання позову 07.06.2013 року термін прострочення відповідачем зобов»язання складає 273 дні, тому сума неустойки за 1 день прострочення виконання зобов»язання складає 03,00 грн. і за 273 дні - 819,00 грн. Тому, зважаючи на межі позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вартість замовлення за Договором в сумі 150,00 грн. та неустойка у розмірі 819,00 грн. Крім того, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про розірвання вказаного Договору про надання послуг від 07.09.2012 року, що відповідає положенням ч.2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». Будь-яких доказів в спростування даних позовних вимог позивача відповідачем суду не надано. Разом з цим, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн. задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03,1995 року № 4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов»язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов»язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. П. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя, здоров»я продукцією. Позивачем не надано суду доказів того, що невиконанням договору спричинено ситуацію, яка могла стати небезпечною для її життя і здоров»я, крім того вказаним Договором про надання послуг відшкодування моральної шкоди у разі неналежного виконання його умов не передбачено, тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial