Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Красулю І.О. звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованість мотивуючи свої вимоги тим, що 14.10.2018 року позивач надав відповідачу позику в розмірі 50 000 доларів США, що станом на день подачі позову складає за офіційним курсом НБУ еквівалентно 1 253 357 грн. у борг, з кінцевим строком повернення боргу до 17 червня 2019 року, що підтверджується відповідними розписками написаними власноручно відповідачем [PERSON] . Однак, відповідач взяті на себе обов`язки щодо повернення боргу не виконав , взяті грошові кошти не повернув. У зв`язку з зазначеними порушеннями позичальник має заборгованість за договором позики від 14.10.2018 року у сумі 50 тис. доларів США, що по курсу НБУ на час подачі позову складає 1253 357 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, його представник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, додавши до заяви оригінали розписки від 19.11.2018 року, в якій відповідач [PERSON] брав на себе зобов`язання виконати умови договору позики від 14.10.2018 р. до 25.11.2018 р., а також доповнення до розписки 19.11.2018 р. від 27 квітня 2019 р., відповідно до якого відповідач [PERSON] повторно брав на себе зобов`язання щодо повернення суми заборгованості за договором позики від 14.10.2018 р. та зобов"язувався повернути борг частинами 15 травня 2019 р., 31 травня 2019 р. та 17 червня 2019 р. Проти ухвалення заочного рішення представник позивача не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14.10.2018 року позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] в борг 50000 доларів США, що станом на 29.10.2019 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 1 253 357 грн. з кінцевою датою повернення боргу 17 червня 2019 р., що підтверджується відповідною борговою розпискою. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та грошові кошти не повернув. У зв`язку з зазначеними порушеннями позичальник [PERSON] має заборгованість за договором позики від 14.10.2018 року у сумі 50 тис. доларів США, що станом на день подачі позову до суду 29.10.2019 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 1 253 357 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, застосування якої є обов`язковим в силу ст. 370-1 ЦПК України, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд приходить до висновку про існування між позивачем і відповідачем договірних зобов`язань щодо надання останній позики в розмірі 50000 доларів США, що станом на 20.10.2019 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 1 253 357 грн. що підтверджується написаними власноруч розпискою та доповненнями до розписки відповідача від 19.11.2018 р. та 27.04.2019 р., які суд приймає за договір позики, оскільки в них сторонами визначені всі суттєві умови договору даного виду. Також статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з вищевикладеним, оскільки відповідачем не було повернуто борг, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути грошові кошти : за договором позики від 14.10.2018 року у сумі 50 тис. доларів США, що станом на 29.10.2019 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 1 253 357 грн. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні знайшли своє підтвердження та обґрунтування, що є підставою для їх задоволення частково. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. По даній справі відповідач має сплатити позивачу судовий збір в розмірі - 9 605 грн.

Outcome: approved