Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Орган опіки та піклування м. Черкаси звернувся до суду в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] . Вказують, що 21.06.2019 до служби у справах дітей Черкаської міської ради звернулися [PERSON] та [PERSON] та надали нотаріально посвідчену заяву про те, що погоджуються на позбавлення їх батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] . Батьки залишили малолітнього в службі. Того ж дня, малолітнього влаштовано до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради». З документів, наданих батьками, встановлено, що 04.09.2018 рішенням Смілянського міськрайонного суду малолітній [PERSON] був усиновлений громадянами [PERSON] та [PERSON] . 24.06.2019 батьки звернулися до служби повторно та повідомили, що бажають повернути малолітнього на виховання в родину. З витягу з історії розвитку дитини від 29.12.2015 вбачається, що малолітній [PERSON] має розлади психологічного розвитку. [PERSON] та [PERSON] вважають, що такий психологічний стан дитини несе реальну загрозу для їх другої дитини - доньки [PERSON] , яка народилася [INFO] . У вересні 2019 року громадяни [PERSON] та [PERSON] принесли до служби у справах дітей заяву про те, що погоджуються на позбавлення їх батьківських прав. За таких обставин, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження № 111 від 24.10.2018, складений Ватутінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області) та стягнути з відповідачів аліменти на користь малолітнього [PERSON] . Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.11.2019 відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. Представник позивача за довіреністю - [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідачі у підготовчому судовому засіданні позов визнали та не заперечували проти задоволення позову. Суду пояснили, що не справляються з вихованням сина [PERSON] , дитина має проблеми і в садочку, і в дома, і в громадських місцях. Всі їх намагання скорегувати поведінку дитини не дають бажаного результату. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, заслухавши думку сторін, взявши до уваги висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому, всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого. сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб". Судом встановлено, що рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04.09.2018 усиновлено, зокрема, малолітнього [PERSON] громадянами [PERSON] та [PERSON] Відтак, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 24.10.2018, актовий запис № 111 (видане повторно). З витягу з історії розвитку дитини від 29.12.2015 вбачається, що малолітній [PERSON] має розлади психологічного розвитку. [PERSON] та [PERSON] вважають, що такий психологічний стан дитини несе реальну загрозу для їх другої дитини - доньки [PERSON] , яка народилася [INFO] . Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 2 п. 16 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків, як підстава для позбавлення батьків батьківських прав, має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З заяви від 20.06.2019, посвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською А.А., вбачається, що [PERSON] та [PERSON] дають згоду на позбавлення їх батьківських прав стосовно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . В матеріалах справи міститься висновок виконавчого комітету Черкаської міської ради № 617/30-03-03 від 18.10.2019 про доцільність позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] та [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] . Отже, приймаючи до уваги той факт, що відповідачі позов визнали,суд доходить висновку, що це є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку утримувати дитину. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд на вимогу позивача вирішує питання про стягнення аліментів на дитину. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення СК України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв`язку між останніми. Обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. При визначенні розміру аліментів, суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових збору, він стягується з другої сторони в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved