Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись при цьому на те,що між сторонам 02.04.2008 року укладено кредитний договір K3YWGA 15006755.Згідно договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 353500,00 гривень на термін до 02.04.2023 року , а [PERSON]С, зобовязувалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленому кредитним договором. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі , а саме видав кредит у розмірі 353500,00 гривень. У звязку з невиконанням [PERSON] своїх зобовязань станом на 07.05.2015 року виникла заборгованість -2222867,57 грн. , яка складається :380327,58 грн.- заборгованість за кредитом; 615580,22 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом 9333,77 грн.- заборгованість по комісії за користуванням кредитом;штраф(фіксована частина)-250,00 гривень; штраф(процентна складова)- 105838,93 грн. В забезпечення виконання зобовязання за договором K3YWGA 15006755 було укладено договір поруки з поручителем [PERSON] Згідно з п.6 Договору поруки,поручитель зобовязаний виконати зобовязання,зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом пяти календарних днів з моменту її отримання. Відповідно до умов Договору поруки, а саме п.5 Позивачем було направлено на адресу відповідачів вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за договором K3YWGA 15006755 . Просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмір 2222867,57 за кредитним договором №K3YWGA 15006755 від 02.04.2008 року. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом,посилаючись при цьому на те,що 02.04.2008 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір K3YWGA 15006755.Згідно умов якого вона отримала кредит в сумі 417887,50 грн., з яких 353500,00 грн.на споживчі цілі, а 64387,50грн. на сплату страхових платежів; зі сплатою за користування кредитом 16,08 % річних з датою остаточного повернення кредиту 02.04.2023 рік; з сумою щомісячного платежу 5387,85 грн.З часу укладення кредитного договору і по кінець 2008 року вона систематично сплачувала кошти в сумі 5387,85 грн.згідно графіку погашення та п.8.1 договору.У період загальної економічної кризи в країні, втрати роботи,погіршення фінансового стану сімї, на початку 2009 року припинила сплачувати кошти в рахунок погашення кредиту.В липні 2015 року отримала повідомлення із якого довідалася ,що відповідач 02.10.2008 року в односторонньому порядку підняв відсоткову ставку з 16.08% до 18,12% річних та 12.12.2008 року з 18,12% до 29,52%. Вважає підняття відсоткової ставки неправомірним і таким ,що порушує вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку»,п.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та пункту 2.3.1. кредитного договоруK3YWGA 15006755.Просить визнати неправомірними дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо підвищення процентної ставки по кредитному договору K3YWGA 15006755 від 02.04.2008 року; зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» відновити відсоткову ставку відповідно до умов п 8.1 кредитного договору K3YWGA 15006755 від 02.04.2008 року; зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок сплачених [PERSON] коштів по кредитному договору K3YWGA 15006755 від 02.04.2008 року за процентною ставкою, яка діяла на час укладення кредитного договору. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом посилаючись при цьому на те,що 02.04.2008 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір поруки K3YWGA 15006755 предметом якого є забезпечення виконання позичальником [PERSON] своїх зобовязань перед Банком за кредитним договором K3YWGA 15006755 від 02.04.2008 року. З доданих до позову письмових доказів він дізнався ,що 02.10.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» підняв відсоткову ставку до 18,12 % річних та 01.02.2009 року до 29,52% річних. Підвищення відсоткової ставки по кредитному договору , яке призвело до збільшення обсягу його відповідальності перед банком відбулося без його згоди. При зміні умов кредитного договору K3YWGA 15006755 від 02.04.2008 року відповідачем було порушено вимоги ст.559 ЦК ,що призводить до припинення договору поруки. Просить припинити дію Договору поруки K3YWGA 15006755 від 02.04.2008 року укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк». Представник позивача за первісним позовом неодноразово уточнюючи позовні вимоги ,підтримав позовні вимоги, просить стягнути солідарно з [PERSON],[PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість станом на 04.12.2015 року у розмірі 2517452,28 гривень за кредитним договором K3YWGA 15006755 від 02.04.2008 року, яка складається : заборгованість за кредитом-380327,58грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 6705889,42 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом -10240,77рн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором- 1336177,73 грн.; штраф(фіксована частина)- 250,00 грн.; штраф (процентна складова)-119866,78 грн. Проти зустрічного позову [PERSON] заперечив посилаючись при цьому на те,що згідно вимог ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та пункту 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту,затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2005 №168,у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися,що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Відповідно до п.2.3.1 кредитного договору, відсоткова ставка за договором була підвищена 08.10.2008 р. з 16.08% на 18.12%.Позивачка була повідомлена ,шляхом направлення листа-повідомлення.На даний час відсутній реєстер відправки листа Відповідачу,щодо підвищення відсоткової ставки,у звязку з тим,що сплив строк зберігання документів.Надалі відсоткова ставка була підвищена з 01.02.2009 року на 29.52% ,шляхом направлення листа-повідомлення,копія реєстру поштових відправлень є в матеріалах справи. В березні місяці 2009 року ПАТ КБ «Приватбанк» звертався до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки уже після збільшення відсоткової ставки. Ухвалою Баришівського районного суду Київської області затверджено мирову угоду згідно якої [PERSON] зобовязувалася повернути банку борг в сумі 417887,50 грн. З зустрічним позовом позивачка звернулася лише 12.10.2015 року після сплину строку позовної давності без клопотання про поновлення строків позовної давності,оскільки [PERSON] була присутня в судовому засідання під час укладення мирової угоди та знала,що Банком змінено відсоткову ставку ще в 2009 році,просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Проти зустрічного позову [PERSON] заперечив посилаючись при цьому на те,що при укладені кредитного договору та відповідно договору Поруки, було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору,котрі були обумовлені згодою сторін, як узгодженні сторонами так і прийняті ними, як обовязкові умови договору. Враховуючи норми ст.553,554,553 ЦК України порука є правочином за яким третя особа,яка не є стороною основного договору, бере на себе обовязок поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобовязання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобовязання. Із умов кредитного Договору , зокрема зі змісту п.2.3.1 Договору випливає, що сторони наперед обумовили можливість збільшення процентної ставки по Договору. По закону, який діяв на момент укладення договору, дозволяється в односторонньому порядку змінювати умови договору, якщо це було передбачено умовами самого договору та відповідало вимогам ст.47,49 Закону України «Про банки і банківську діяльність»,п.3.5 Постанови Правління НБУ «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту»від 10.05.2007р. Сторони в момент укладення як кредитного так і Договору поруки оговорили всі істотні умови,зокрема умову про збільшення розміру процентної ставки за договором ,на що свою згоду дав і поручитель,поставивши власний підпис на договорі.Крім того, відповідно до п.п. 2,4 договору поруки,поручитель підтвердив,що зі всіма умовами договору про надання кредиту він ознайомлений. Відповідно до п.11 договору поруки встановлено,що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором,п.12 порука за цим договором припиняється після закінчення 5(пять) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Просить відмовити в задоволенні зустрічного позову. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] первісний позов не визнавзустрічний позов підтримав в повному обсязі , просить визнати неправомірними дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо підвищення процентної ставки по кредитному договору K3YWGA 15006755 від 02.04.2008 року; зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» відновити відсоткову ставку відповідно дог умов п.8.1 кредитного договору K3YWGA 15006755 від 02.04.2008 року; зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок сплачених [PERSON] коштів по кредитному договору K3YWGA 15006755 від 02.04.2008 року за процентною ставкою, яка діяла на час укладення кредитного договору,проти первісного позову заперечив посилаючись при цьому на те,що дійсно між сторонами був укладений кредитний договір, [PERSON] добросовісно виконувала покладені на неї зобовязання. Проте у період загальної економічної кризи в країні,втрати роботи,погіршення фінансового стану сімї ,на початку 2009 року припинила сплачувати кошти. Про те ,що позивачем було піднято відсоткову ставку їй стало відомо лише в липні 2015 року. [PERSON] погоджується з тим що необхідно погашати кредитні зобовязані ,але з відсотками , які були визначені сторонами на час укладення договору. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору(графік погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня,коли відбулося це порушення. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Позивачем нараховано пеню за несвоєчасність виконання зобовязання за кредитним договором у сумі 1111537,07 грн.,починаючи з моменту виникнення заборгованості,з кінця 2008 року і по 23.07.2015 року , на день звернення з позовом до суду. Просить застосувати спеціальну позовну давність про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобовязання за кредитним договором K3YWGA 15006755 від 02.04.2008 року. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON],первісний позов не визнав в повному обсязі , зустрічний позов підтримав та пояснив суду,що 02.04.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір поруки забезпечення виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором K3YWGA 15006755 від 02.04.2008 року. З доданих до позову письмових доказів [PERSON] дізнався ,що 02.10.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» підняв відсоткову ставку до 18,12 % річних та 01.02.2009 року до 29,52% річних. Підвищення відсоткової ставки по кредитному договору , яке призвело до збільшення обсягу його відповідальності перед банком відбулося без його згоди. При зміні умов кредитного договору K3YWGA 15006755 від 02.04.2008 року відповідачем було порушено вимоги ст.559 ЦК ,що призводить до припинення договору поруки. Просить припинити дію Договору поруки K3YWGA 15006755 від 02.04.2008 року укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] Представник третьої особи за зустрічним позовом [PERSON] зустрічний позов підтримав та пояснив суду,що 02.04.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір поруки забезпечення виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором K3YWGA 15006755 від 02.04.2008 року. З доданих до позову письмових доказів [PERSON] дізнався ,що 02.10.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» підняв відсоткову ставку до 18,12 % річних та 01.02.2009 року до 29,52% річних. Підвищення відсоткової ставки по кредитному договору , яке призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя перед банком та відбулося без його згоди,просить зустрічний позов задоволити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду ,дослідивши письмові матеріали справи ,суд вважає первісний позов обґрунтованим і таким ,що підлягає до часткового задоволення, зустрічний позов [PERSON] таким ,що не підлягає задоволенню, зустрічний позов [PERSON] обґрунтованим і таким ,що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України передбачено,що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором,а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити відсотки. 02.04.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір K3YWGA 15006755. Відповідно до п.8.1 банк зобовязується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом:видачі готівки через касу на строк з 02.04.2008 року по 02.04.2023 року,включно,у вигляді не поновлювальна лінія у розмірі 417887,50 грн. на наступні цілі :у розмірі 353500,00 грн. на споживчі цілі, а також у розмірі 64387,50грн.на оплату страхових платежів у випадках та в порядку передбачених п.п.2.1.3,2.2.7 даного Договору,зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,34 на місяць на суму залишку кредиту винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів,винагороди за проведення додаткового моніторінгу ,згідно п.8.2 даного Договору. Період сплати вважати період з 2 по 7 число кожного місяця. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку(щомісячний платіж) у сум 5387,85грн. згідно графіку погашення кредиту(додаток 2 до кредитного договору) для погашення заборгованості за кредитним договором,що складається із заборгованості по кредиту,відсоткам,винагороди,комісії. Згідно п.8.1.1 позичальник зобовязується повернути кредит згідно порядку та в строки, які вказані у п.8.1 . Повне погашення кредиту повинно бути проведено в останній день строку,вказаного в абз.1 п.1 8.1 даного договору. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі , а саме видав кредит у розмірі 353500,00 гривень. У звязку з невиконанням [PERSON] своїх зобовязань станом на 04.12.2015 року відповідно до розрахунку наданого позивачем остання має заборгованість у розмірі 2517452,28 гривень за кредитним договором K3YWGA 15006755 від 02.04.2008 року, яка складається : заборгованість за кредитом-380327,58грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 6705889,42 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом -10240,77рн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором- 1336177,73 грн.; штраф(фіксована частина)- 250,00 грн.; штраф (процентна складова)-119866,78 грн.. Згідно п.2.3.1 банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом,при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівняні з курсом долара США до гривні,встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий(резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті(по статистиці НБУ). При цьому Банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки Банком у вищевказаному порядку можливе в границях кількості пунктів, на збільшилась ставка НБУ,розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США. Відповідно до наказу від 23.09.2008 року №СП-2008-934 позивачем було прийнято рішення про збільшення процентних ставок (а.с.178-179) Відповідно до розпорядження від 25.12.2008 року №Є.40.0.0./1-20 позивачем було прийнято рішення про збільшення процентних ставок(а.с.165). Суд приходить до висновку ,що рішення позивача про збільшення процентної ставки в односторонньому порядку є правомірним,оскільки сторони дійшли згоди під час укладення кредитного договору ( пункт 2.3.1),рішення банку про зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», тобто до 9\~січня 2009\~року. Вказана правова позиція щодо застосування норм права\~\~у подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом України (у справі №6-149 цс 12). Відповідно до ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного [PERSON] України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. При цьому представник банку не надав в судовому засіданні належних та допустимих доказів відповідно до ст.60 ЦПК України ,в підтвердження того ,що банк відповідно до п.2.3.1 кредитного договору надіслав позичальникові [PERSON] письмове повідомлення від 29.09.2008 (а.с.148) про зміну процентної ставки 18,12% протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки,а саме після прийняття наказу від 23.09.2008 року №СП-2008-934.(а.с.148). Про зміну процентної ставки відповідно до розпорядження банку від 25.12.2008 року №Є.40.0.0./1-20 , [PERSON] було направлено письмове повідомлення від 31.12.2008 року-29,52% (а.с.83) , що підтверджується реєстром рекомендованих письмових відправлень (а.с.81-82). Зважаючи на те,що п.2.3.1 кредитного договору передбачає лише зобовязання банку надіслати позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки, суд вважає,що банк свої зобовязання ,перед позичальником щодо надіслання письмового повідомлення після прийняття розпорядження від 25.12.2008 року №Є.40.0.0./1-20 виконав ,що підтверджено належними доказами. Боржник після повідомлення про підвищення процентної ставки сплачувала проценти за новою ставкою до 10 серпня2009 року, що відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 205 та ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України вказує на згоду позичальника зі зміненим розміром процентної ставки. 27.09.2009 року ЗАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Баришівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про звернення стягнення за кредитним договором №K3YWGA 15006755 від 02.04.2008 року із розрахунку доданого до позовної заяви вбачається ,що відсотки нараховувалися в розмірі 18,12% (а.с.167-169). Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 17.06.2009 року визнано мирову угоду,провадження по справі закрито.(а.с.124) Представник банку просить застосувати до зустрічного позову [PERSON] позовну давність ,з посиланням на те,що позичальнику [PERSON] було відомо про підняття відсоткової ставки в 2009 році ,а з позовом вона звернулася лише в 2015 році. Як розяснено Пленумом Верховного [PERSON] України в постанові від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Зважаючи на вище викладені обставини суд вважає за необхідне застосувати до зустрічного позову [PERSON]до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про визнання дій з підвищення процентної ставки неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок суми заборгованості ч.4 ст.261 ЦК України,сплив позовної давності,про застосування якої заявлено стороною у спорі ,є підставою для відмови у позові. Відповідно до п.2.3.7 банк має право стягнути кредит до настання дати,передбаченої п.8.1,8.1.1.,8.1.2 даного договору,у т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно,при настанні умов,передбачених п.2.3.3. Відповідно до ст. ст. 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За умовами ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст. ст. 251, 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі сплином якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.\~\~ При укладенні кредитного договору сторони встановили строк дії договору - до повного виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань, і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 02 квітня 2023 року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору,період сплати вважати з» 2 «по» 7» число кожного місяця. Як встановлено судом, [PERSON] перестала виконувати щомісячне зобовязання з погашення кредиту 10 серпня2009 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся 12.08. 2015 року, включивши до позовних вимог всю заборговану суму. Дані обставини також підтверджуються розрахунком заборгованості, який розпочинається із 02 червня 2008 року(а.с.135-137) Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності повязаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобовязаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Таким чином, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобовязання 02 квітня 2023 року вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. Вказана правова позиція щодо застосування норм права\~\~у подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом України (у справах №6-169цс14,№6-31цс15) За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не можеперевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Вказана правова позиція щодо застосування норм права\~\~у подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом України (у справі №6-100цс14) Відповідно до ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного [PERSON] України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. З розрахунку заборгованості за кредитним договором,наданим позивачем,вбачається,що заборгованість [PERSON] за кредитним договором,з урахуванням строку позовної давності, за період з 08.08.2012 року(початок перебігу позовної давності перед зверненням до суду) по 04.12.2015 року становить: сума заборгованості по тілу кредиту 367577,50 гривень; сума заборгованості по процентах по кредиту-328008,51 гривень;заборгованість по комісії за користування кредитом -5343,06 гривні;пеня з урахуванням строку позовної давності ,за період з 12.08.2014 року(початок перебігу спеціальної позовної давності перед звернення до суду) по 12.08.2015 року -483236,49 гривень;(а.с.135-137) штраф(фіксована частина)-250,00 гривень; штраф(процентна складова)-37558(тридцять сім тисяч пятсот пятдесят вісім ) гривень95 коп., факт її наявності і розмір відповідачем не спростований, будь-яких інших розрахунків відповідачем не надано,тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Зважаючи на те,що розмір пені ,яку просить стягнути банкзначно перевищує розмір збитків, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 50000,00 гривень. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором K3YWGA 15006755 02.04.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки . Відповідно до п.1 договору ,предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором з виконання позичальником зобовязань за кредитним договором,укладеним між Банком та позичальником. Строк,розмір кредиту,цілі,відсотки,розмір кредиту на сплату страхових платежів,винагороду за надання фінансового інструменту,розмір щомісячного платежу,період сплати,порядок погашення заборгованості,відсотки за дострокове погашення кредиту за цим договором,зазначені п.16 цього договору. Відповідно до п.2 договору поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмір,що і боржник,включаючи сплату кредиту,відсотків за користування кредитом, комісії,винагород,штрафів,пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідно до п.3 договору поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений. Відповідно до п.4 договору,у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до п.5 договору ,у випадку невиконання боржником будь-якого зобовязання,передбаченого п.1 договору,кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобовязання. Відповідно до п.6 ,поручитель зобовязаний виконати зобовязання ,зазначені в письмовій вимозі кредитора,на протязі 5 календарних днів з моменту отримання вимоги,зазначеної в п.5 цього договору. Згідно із частиною першою статті 553, частино першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом указаних норм матеріального права поручитель хоч і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, але є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти вимоги кредитора в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (частина друга статті 555 цього Кодексу). За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Отже, виходячи з аналізу зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Вказана правова позиція щодо застосування норм права\~\~у подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом України (у справі №6-701 цс 15). Відповідно до ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного [PERSON] України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Представник позивача за первісним позовом ненадав суду належних та допустимих доказів,що поручителю [PERSON] відповідно до п.5 ,у випадку невиконання боржником будь-якого зобовязання,передбаченого п.1 договору,кредитором на адресу поручителя було направлено письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобовязання. Суд приходить до висновку ,що ПАТ КБ «Приватбанк» без згоди поручителя [PERSON] змінив зобов'язання-підвищив розмір процентів , внаслідок чого збільшив обсяг його відповідальності,що є підставою для припинення поруки в силу ст.559 ЦК України.

Outcome: approved