Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом і просить визнати за ним право власності на 1/1 ідеальної частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом . В обґрунтування позовних вимог зазначив , що [INFO] р. помер його дідо [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/1 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що в [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем за заповіт. Позивач зазначає, що він фактично прийняв спадщину та вступив в управління і володіння спадковим майном померлого діда, але державний нотаріус з заявою до якого він звернувся про прийняття спадщини відмовив в наданні свідоцтва про прийняття спадщини так як відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавця на зазначене спадкове майно, у зв'язку з чим змушений за захистом порушеного права звернутись з даним позовом до суду. У судове засідання позивачта представник позивача не зявилися , останній подав до суду заяву в якій просив судовий розгляд провести за його відсутності, позовні вимоги, викладені у позові підтримав.. Просив позов задоволити. В судове засідання представник відповідача Угирнівської сільської ради як орган місцевого самоврядування, що може подати заяву про визнання спадщини відумерлою, не з"явився, проте суду надано заяву з проханням розглянути справу без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог, тому суд, у відповідності до ч.2 ст. 158 ЦПК України, розглядає справу у відсутності осіб, які заявили про це клопотання. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні 16 вересня 2016 року у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року(справа про фіксування судового процесу технічними засобами). Дослідивши письмові матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав Встановлено ,що [INFO] року помер [PERSON]. Згідно заповіту, посвідченого 03 серпня 2010 року секретарем Угирнівської сільської ради Підгаєцького району , гр. [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті розпорядився всім своїм майном, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, на користь [PERSON] Отже позивач є спадкоємцем в порядку ст. 1223 ЦК україни по заповіту . Разом з тим суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається із 1/1 ідеальної частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] і станом на момент розгляду справи вказану спадщину не було в нотаріальному порядку прийнято спадкоємцем. Згідно довідки Угринівської сільської ради № 637 від 16.09.2016 рокужитловий будинок з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] Тернопільської області по погосподарській книзі, відносився до господарств „ колгоспний двір" і станом на 15.04.91 року у ньому проживали: [PERSON] та [PERSON].. Станом на 15 квітня 1991 року, коли з набранням чинності Закону України «Про власність» припинила існування така окрема форма власності, як власність колгоспного двору, членами колгоспного двору, якими були вищезазначені особи, кожному з них, виходячи з рівності їх часток (ст. 123 Української РСР 1963 року в редакції до 16.12.93 року), на той час належало на праві власності по 1/2 частці в частині спірного жилого будинку, яка перебувала у власності цього колгоспного двору. Таким чином на час припинення колгоспного двору частка [PERSON] в домоволодінні розташованому [ADDRESS] становила 1/2 частки Листом №82/02-14 від 23.08.2016 року [PERSON]., було відмовлено в оформлені права власності на спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності спадкодавця на частину спадкового житлового будинку з надвірними будівлями. У випадку, коли перехід права власності від спадкодавця до спадкоємців не може бути оформлено в нотаріальному порядку, спадкоємець може вимагати визнання права власності на землю в судовому порядку ( відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р.) У пункті 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" звертається увага і на те, що належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. В той же час судом враховано, що позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на 1/1 частину у житловому будинку, оскільки житловий будинок побудований у 1948 році, коли набуття права власності на нерухоме майно не пов'язувалося з його державною реєстрацією, тому такий не зареєстрований.Факт побудови житлового будинку з надвірними будівлями в період 1948 р. підтверджено відповідно до технічного паспорта на житловий будинок з надвірними будівлями та довідкою Завалівської сільської ради. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Предметом спору по даній справі є нерухоме майно. Судовим розглядом встановлено, що ніхто із членів двору не оформили за життя право власності на вказаний житловий будинок, який станом на 15 квітня 1991 року належав до майна колишнього колгоспного двору за чинним раніш законодавством (ст. 120 ЦК УРСР). Згідно з п. 4 постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Відповідно до п. 6 Інструкції ЦСУ СРСР від 15.05.1985 року № 5-24/26, жилі будинки, господарські, побутові будівлі у сільській місцевості, включені у господарські книги, до категорії самовільних відноситися не можуть. Відповідно до чинного на той час законодавства ( в редакції яка діяла станом на час смерті спадкодавців) будівлі у сільській місцевості не підлягали державній реєстрації, оскільки дія Інструкції „Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР" від 31.01.1966 року не поширювалась на сільську місцевість. Тобто у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у господарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачалось. Згідно даних технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] рахується 1982 року забудови та відомості стосовно вказаного будинку внесено в по господарську книгу с. Угринів Підгаєцького району. Відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця [PERSON] на частку в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами не дає підстав для висновку про те, що останній не був власником даної частини житлового будинку. Ця позиція повністю відповідає практиці Верховного Суду України. Так, постановою ВСУ від 15 січня 2014 року у справі № 6-145цс13 сформована єдина правова позиція по даній категорії справ. Відповідно до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 р. № 121 обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998 р. - дня набрання чинності Інструкції. Таким чином, права, набуті у власність до 29.06.1998 р. з дотриманням установленого порядку набуття, однак без держреєстрації, є такими, що набуті в установленому законом порядку. Враховуючи, що спірний житловий будинок, являється завершеним будівництвом житловим будинком і відноситься до об'єктів нерухомого майна, 1/2 частина якого, як частка в спільній сумісній власності подружжя, належить [PERSON], яка померла [INFO] р. та після смерті якої в порядку ст.. 1268 ЦК України прийняв спадкове майно [PERSON] та , а друга 1/2 частина входить до спадкового майна спадкодавця [PERSON]., право на яке належить позивачу , як спадкоємцю за заповітом, оскільки відсутність оформлення та реєстрації права власності на спірний будинок за спадкодавцем позбавляє можливості позивача оформити свої спадкові права шляхом оформлення спадщини в нотаріальному порядку, суд приходить до висновку, що за [PERSON] необхідно визнати в порядку спадкування за заповітом [PERSON] право власності на 1/1 частини житлового будинку з надвірними будівлями, які належала на праві власності померлому [PERSON], а тому позов підлягає задоволенню Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються, оскільки відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів позивача не порушено. На підставі наведеного,

Outcome: approved