Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю Інноваційно-промислової компанії Моноліт (далі - ТОВ ІПК Моноліт), третя особа: [PERSON], про розірвання договору та витребування майна. Свої вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе, 50. На початку 2015 року у неї виникла необхідність продажу будинку та автомийки, у звязку із чим вона звернулася до ТОВ ІПК Моноліт, а саме ріелтора [PERSON] 26.05.2015 року між нею (замовником) та представником ТОВ ІПК Моноліт (виконавець) укладений Договір про надання консультаційних та маркетингових послуг при продажі обєкта нерухомості (далі Договір про надання послуг), її чоловік [PERSON] надав згоду на відчуження обєкту нерухомості за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе, 50. Згідно із умовами вказаного договору (пункти 1.1, розділ 2): вона доручає, а виконавець зобовязується надати послуги з пошуку та підбору прийнятного для неї покупця на вказаний обєкт нерухомості, крім того, виконавець зобовязується спільно із замовником підготувати документи, що необхідні для укладання договору на відчуження обєкту, на умовах погоджених із нею; проводити правову експертизу документів, що посвідчують права замовника на обєкт; консультувати замовника з питань законодавства, що регулює відносини власника на обєкт нерухомості. Розділом 3 Договору про надання послуг встановлено, що він дійсний з 26.05.2015 до 01.10.2015 року, у випадку якщо жодна із сторін не заявила про намір розірвати даний договір в строк 7 днів до завершення дійсного договору, то договір вважається пролонгованим на той самий строк. У пункті 4.1. цього Договору вказано, що до сплину строку дії даний договір не може бути розірваний жодною зі сторін в односторонньому порядку без згоди іншої сторони. Відповідно до п. 4.2. Цей Договір припиняє дію при виконанні зобовязань, за згодою сторін, за рішенням суду. Пунктом 4.8. Договору про надання послуг встановлено, що виконавець несе обовязок по зберіганню правовстановлюючих документів на обєкт нерухомості. Влітку 2015 року ріелтер [PERSON] знайшла покупця [PERSON]. 16.07.2015 року в приміщенні ТОВ ІПК Моноліт між [PERSON] та [PERSON] укладений договір про намір (далі Договір про намір), згідно із яким в наступному між сторонами мав бути укладений договір купівлі-продажу домоволодіння, розташованого: м. Харків, вул. Салтівське шосе, 50, яке належить їй на підставі рішення суду від 27.12.2011 року. Крім того, за умовами цього договору вона мала підготувати усі документи, які передбачені законодавством для оформлення купівлі-продажу та продати зазначений обєкт до 09.10.2015 року. Усі документи, що підтверджують її право власності на домоволодіння, були передані нею ріелтору [PERSON] Оскільки з незалежних від них причин, основний договір купівлі-продажу до 09.10.2015 року укладений не був, між нею та покупцем, за участю ріелтера, укладена Додаткова угода №2 до Договору про намір, якою змінено строк дії договору до 15.11.2015 рік, також змінено п.11 за яким продавець зобовязується передати обєкт нерухомості покупцю до підписання договору купівлі-продажу не пізніше 24.10.2015 року, а саме: звільнити домоволодіння від особистих речей продавця та передати всі екземпляри ключів від обєкту, крім того, у Додатковій угоді №2 був визначений перелік майна, що передавався сторонами. Однак, [PERSON], не уклавши договір купівлі-продажу, вирішивши, що на підставі Договору про намір, він є власником, вселився в будинок. За час, коли [PERSON] розпоряджався її будинком, у неї склалися неприємні з останнім відносини, а тому користуючись правом на свободу укладення договору, вона вирішила відмовитися від укладення з ним договору купівлі-продажу. 15.12.2015 року вона звернулася до ріелтера ТОВ ІПК Моноліт [PERSON] із проханням повернути їй документи про право власності на домоволодіння, але їй було відмовлено, на підставі того, що вони зберігаються у банку Діамант. 18.12.2015 року вона приїхала до свого домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе, 50, для того щоб вселитися, однак [PERSON] повідомив, що не може саме цього дня повернути будинок та пообіцяв виїхати протягом 5-6 діб, про що була складена розписка. Проте, коли вона зателефонувала 24.12.2015 року [PERSON], він повідомив, що не збирається звільняти будинок не зважаючи на розписку, крім того вказав, що там знаходяться його речі, а тому якщо вона проникне до домоволодіння він буде звертатися у поліцію. 25.12.2015 року вона приїхала до вказаного будинку, але [PERSON] її не пустив, а тому вона викликала поліцію та подала заяву. Позивач [PERSON] вважає, що оскільки основний договір купівлі-продажу за вимогами законодавства має бути оформлений нотаріально, то і договір про наміри також повинен бути нотаріально посвідченим, а тому останній є нікчемним. Крім того, позивач [PERSON] вважає, що за час незаконного та безпідставного користування [PERSON] її майном, їй останнім була спричинена матеріальна шкода у звязку із користуванням електроенергією у розмірі 2495,50 грн. Також, позивач [PERSON] просить розірвати Договір про надання послуг від 26.05.2015 року, оскільки вона зверталася до ТОВ ІПК Моноліт з проханням повернути їй документи на будинок, однак на це нею було отримано позов про стягнення коштів за цим договором, тому вона вважає, що такими діями ТОВ ІПК Моноліт в односторонньому порядку відмовився від зобовязань по цьому договору. Додатково вказує на відсутність у цьому договорі можливості укладення попередньої угоди, а ТОВ ІПК Моноліт зобовязано було надавати їй правові консультації з питань права власності на обєкт нерухомості, однак такі обовязки останнім не виконані, тобто наявна відмова в односторонньому порядку від виконання договору до завершення строку його дії. На підставі наведеного, позивач [PERSON] вважає, що протиправними діями відповідачів їй та членам її сімї спричинена моральна шкода у розмірі 20000 грн. Враховуючи вказане, позивач [PERSON] в уточненій редакції станом на 25.10.2016 року просить: - визнати договір про намір від 16.07.2015 року укладений між нею та [PERSON] нікчемним; - усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження обєктом нерухомості домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе, 50, шляхом зобовязання [PERSON] повернути усі комплекти ключів від нього; - розірвати Договір про надання консультаційних та маркетингових послуг при продажі обєкта нерухомості від 26.05.2015 року укладений між ТОВ ІПК Моноліт та нею; - стягнути з [PERSON] матеріальний збиток в сумі 25414,83 грн.; - стягнути солідарно із відповідачів моральний збиток в розмірі 20000 грн.; - судові витрати стягнути з відповідачів на її користь. У зустрічному позові товариства з обмеженою відповідальністю Інноваційно-промислова компанія Моноліт до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, представник позивача обґрунтував свої вимоги наступним. 26.05.2016 року між ТОВ ІПК Моноліт (виконавець) та [PERSON] (замовник) укладений договір про надання консультаційних та маркетингових послуг при продажі обєкта нерухомості (далі Договір про надання послуг), згідно п. 6 якого отримана згода чоловіка [PERSON] [PERSON] Кузмича. Предметом зазначеного Договору було надання послуг з пошуку та підбору покупця на обєкти нерухомості: автомийка за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе, 50а, та житловий будинок за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе, 50 (п.1.1). У пункті 1.4. цього Договору визначена початкова ціна обєктів у розмірі 4\~840\~000 грн., а вартість послуг у розмірі 0,5% від вартості обєкту. ТОВ ІПК Моноліт була проведена значна робота з пошуку покупців на вказані обєкти, в т.ч. оголошення в пресі, перемовини з потенційними покупцями, організовувався огляд нерухомості. В результаті чого, 16.07.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про намір купити зазначений житловий будинок (далі Договір про намір), згідно якого продаж повинен відбутися не пізніше 15.11.2015 року. У відповідності до п. 6 цього договору [PERSON] передав [PERSON] авансовий платіж у розмірі 171000 грн. Таким чином, ТОВ ІПК Моноліт були здійснені усі необхідні дії, спрямовані на продаж обєкту нерухомості. Однак, в порушення умов п. 4 Договору про намір та додаткової угоди до нього від 22.10.2015 року [PERSON] та [PERSON] не зявилися до нотаріуса 15.11.2015 року для укладення договору купівлі-продажу. Крім того, 15-16 грудня 2015 року [PERSON] та [PERSON] усно повідомили ТОВ ІПК Моноліт про розірвання Договору про надання послуг від 26.05.2015 року в односторонньому порядку та відмову в подальшому від продажу обєктів нерухомості, вказаних у цьому договорі. Представник позивача ТОВ ІПК Моноліт вказує, що згідно із п.4.4. Договору про надання послуг, у разі односторонньої відмови замовника від послуг виконавця , в т.ч. відмови від продажу обєкту, замовник зобовязаний сплатити послуги виконавця у розмірі 2,5% від суми вказаної у п. 4.1. Договору - 4\~840 00 грн., тобто 121000 грн. У відповідності до п. 21 Договору про намір від 16.07.2015 року, укладеного за участю представника ТОВ ІПК Моноліт між [PERSON] та [PERSON], сторона, винна у розірванні цього договору, повинна сплатити на користь ТОВ ІПК Моноліт неустойку у розмірі 10 000 грн. Таким чином, на думку представника позивача ТОВ ІПК Моноліт, загальний розмір штрафних санкцій (неустойки) , що мають сплати відповідачі 131 000 грн. Крім того, представник позивача за зустрічним позовом вважає, що в результаті порушення відповідачами умов зазначених договорів, ТОВ ІПК Моноліт були спричинені збитки, оскільки на підставі п.20 договору про намір від 16.07.2015 року [PERSON] повинен був сплатити їм вартість послуг у розмірі 100000 грн., але з незалежних від ТОВ ІПК Моноліт причин договір купівлі-продажу нерухомості неукладений, а тому вказана сума була повернута [PERSON], що підтверджується відповідним актом. Враховуючи небажання відповідачів самостійно виконувати умови вищезазначених договорів, 14.12.2015 року між ТОВ ІПК Моноліт та ФОП [PERSON] укладений договір про надання юридичних послуг із представництва у судах, а 22.12.2015 року за цим договором підписаний акт на суму 14500 грн., що підтверджується квитанціями. 01.03.2016 року між ТОВ ІПК Моноліт та ФОП [PERSON] укладений договір про надання юридичних послуг для розроблення та супроводу вищевказаних договорів. 26.06.2015 року підписаний акт про надані правові послуги на суму 4000 грн., а 20.11.2015 року акт на суму10000 грн. Таким чином, сума витрат ТОВ ІПК Моноліт на юридичні послуги загалом становить 28500 грн. На підставі вказаного, представник позивача ТОВ ІПК Моноліт просить: стягнути з [PERSON], [PERSON] заборгованість в розмірі 259500 грн, з яких: неустойка - 131000 грн., збитки 128500 грн., а також судові витрати. В обєднаному із даною справою позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, позивач обґрунтовує свої вимоги наступним. 16.07.2015 року він уклав договір з [PERSON] про намір купити житловий будинок за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе, 50 (далі Договір про намір), вони домовилися, що продаж буде здійснений за ціною 3\~000\~000 грн., при цьому остання зобовязалася укласти договір купівлі-продажу у строк не пізніше 17:00 години 09.10.2015 року у приватного нотаріуса [PERSON] (м. Харків, вул. Чернишевського, 13, оф.207). На виконання умов п. 6 цього договору він передав [PERSON] завдаток у розмірі 100 00 грн. 22.10.2015 року він та [PERSON] підписали додаткову угоду №1 до вказаного договору, згідно із яким строк укладення був відкладений на 17:00 годину 15.11.2015 року. Крім того була збільшена сума завдатку до 171 100 грн., у звязку із чим він додатково передав 71100 грн. [PERSON], що вказано у додатковій угоді №2. 15.11.2015 року він зявився для укладення договору до нотаріуса за визначеною сторонами адресою, однак [PERSON] та [PERSON] не зявилися, по телефону повідомили, що відмовляються продавати будинок. Відповідно до п.19 Договору про намір від 16.07.2015 року у разі невиконання умов [PERSON] зобовязана повернути отримані нею за цим договором кошти та сплатити на його користь неустойку у розмірі зазначеного авансового платежу на протязі трьох днів з 15.11.2015 року, а також у випадку прострочення повернення таких коштів сплатити пеню у розмірі 2% за кожен день прострочення. Тому, позивач [PERSON] вважає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] повинні повернути йому суму завдатку у розмірі 171 100 грн., сплатити штрафну неустойку у такому ж розмірі, а загалом 342000 грн. Крім того, договірна пеня за прострочення грошових сум становить 2% за кожен день прострочення за період з 19.11.2015 року по 25.12.2015 рік 37 днів, а саме: 34200х2%х37=253000 грн. Також, на підставі ст. 625 ЦПК України, просить за вказаний період стягнути з відповідачів 3% річних у розмірі 1040,05 грн. Враховуючи наведене, позивач [PERSON] вважає, що загальна сума штрафних санкцій (неустойки) загалом має становити 254040,05 грн. Додатково вказує, що після підписання Договору про намір від 16.07.2015 року, між сторонами був підписаний акт приймання житлового будинку щодо його проживання. Однак, будинок не був придатний для проживання: було відсутнє електропостачання для опалювання, був необхідний ремонт. У звязку із тим, що з [PERSON] було погоджено проведення ремонтних робіт за його рахунок, то ним були проведені роботи: з вивозу мусору, укладення тротуарної плитки, ремонту криші, приведення до житлового стану кімнат, замінений пошкоджений склопакет, встановлені фурнітура на дверях, замінені пошкоджені замки, встановлений паркан та автоматичні ворота, прокладена система водовідведення та водопостачання, будинок підключений до електричних мереж для опалення, встановлено вуличне освітлення, та інше. Загальна вартість таких робіт становить 675000 грн. Вказана сума, на думку [PERSON] є збитками, які спричинені йому невиконанням відповідачами умов Договору про намір від 16.07.2015 року, просить стягнути зазначену суму на підставі ст. 22 ЦК України. Крім того, враховуючи небажання відповідачів самостійно виконувати умови Договору про намір, 17.12.2015 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладений договір про надання юридичних послуг із представництва у судах, а 28.12.2015 року за цим договором підписаний акт на суму 27000 грн., що підтверджується квитанціями. Враховуючи вказане, [PERSON] просить стягнути з відповідачів суму реальних збитків у загальному розмірі 702000 грн. Також, позивач [PERSON] вважає, що протиправною поведінкою відповідачів йому спричинена моральна шкоду, оскільки він та його сімя зазнали значних хвилювань, що негативно вплинуло на його здоровя. Просить стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 100000 грн. На підставі наведеного, позивач [PERSON] просить: стягнути з відповідачів суму у розмірі 1298040,05 грн., яка складається з заборгованості 171100 грн., штрафної неустойки 171100 грн., пені 253000 грн., 3% річних 1040,05 грн., збитків 675000 грн., моральної шкоди 100000 грн., а також судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON], її представник, третя особа [PERSON] позов підтримали із підстав, вказаних у ньому. Додатково вказали, що позов [PERSON] визнають частково у розмірі 71100 грн., решту повернули. [PERSON] пояснила, що у неї склалися тяжкі сімейні обставини сильно хворіла її мати. Вона поїхала, а коли повернулася, то їй не було де ночувати з 8-річним сином, який отримав стрес. 03.12.2015 року вона спілкувалася з [PERSON] угода була неможлива, оскільки будинок був під арештом. Під час користування будинком [PERSON] було пошкоджено майно, їй виставлені рахунки за електроенергію. Належні їй документи були повернуті лише через кримінальну справу. Такими діями відповідачів їй спричинена моральна шкода. Представник ТОВ ІПК Моноліт пояснив, що 26.05.2015 року [PERSON] добровільно підписала Договір про надання консультаційних та маркетингових послуг при продажі обєкта нерухомості, отримала кошти. Однак до нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу вона не зявилася. На вселення і ремонт [PERSON] отримав дозвіл від [PERSON], оскільки у будинку не було необхідної електрики. Доказом чого є відповідний акт приймання-передачі. Підтримав зустрічний позов із зазначених у ньому підстав. Обєднаний позов [PERSON] вважає таким, що підлягає задоволенню. Позивач за обєднаним позовом [PERSON] та його представник підтримали заявлений позов, із зазначених у ньому підстав. Додатково [PERSON] пояснив, що будинок був у поганому стані: вхід через автомийку, усі комунікації від будинку були відрізані. Вони з [PERSON] усно домовилися про користування ним будинком та ремонт. Він жив із сімєю, використовуючи теплові пушки. На призначену дату угоди [PERSON] не зявилася, хоча документи були готові, дату перенесли. Але через декілька днів вона разом із чоловіком відмовилася від продажу будинку, однак, нічого йому не повернули. Ключі залишилися у нього, оскільки це пульт від нових воріт. У ТОВ ІПК Моноліт йому повернули гроші. Позов [PERSON] не визнав, просив відмовити у повному обсязі. Зустрічний позов ТОВ ІПК Моноліт залишив на розсуд суду. У судовому засіданні допитані свідки: Свідок [PERSON] показав, що у жовтні 2015 року лютому 2016 року він проходив стажування на автомийці за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе, 50. Едуард говорив про продаж будинку. У жилому будинку жив [PERSON] (з середини осені до середини зими), [PERSON] у будинок потрапити не могла. Свідок [PERSON] показав, що він директор ТОВ ІПК Моноліт, йому відомо, що [PERSON] приходила в офіс та був укладений договір, за яким проведений ряд заходів. Справу вела ріелтор [PERSON] Покупцем був [PERSON], сторони домовилися про ремонт. В останній момент [PERSON] відмовилася від продажу, був конфлікт з приводу повернення грошей. Свідок [PERSON] показала, що вона ріелтер ТОВ ІПК Моноліт. До неї звернулася [PERSON], яка прийшла разом із чоловіком [PERSON] до ТОВ ІПК Моноліт. Був оформлений завдаток у розмірі 4000 доларів США. У [PERSON] з [PERSON] спочатку склалися добрі відносини. Виникли складнощі з приводу розділу земельної ділянки, тому додатково був переданий завдаток у розмірі 3000 доларів США. У листопаді в її присутності [PERSON] усно дозволила [PERSON] користуватися будинком, передала ключі, дозволила робити ремонт. Будинок потребував ремонту: не було окремого опалення в будинку. До нотаріуса [PERSON] не зявилася, документи були готові у понеділок знятий арешт з будинку, а на вівторок була призначена угода. Також [PERSON] не зявилася 6 і 7 грудня. [PERSON] частково повернула 30000 грн. [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 26.05.2015 року між [PERSON] Сергієвною (замовником) та представником ТОВ ІПК Моноліт (виконавець) укладений Договір про надання консультаційних та маркетингових послуг при продажі обєкта нерухомості, чоловік замовника [PERSON] надав згоду на відчуження обєктів нерухомості (в подальшому обєкти): автомийка за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе, 50а; житловий будинок за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе, 50 (т.1 а.с.7-8). Згідно із розділом 1 вказаного Договору замовник доручає, а виконавець зобовязується надати послуги з пошуку і підбору прийнятного для замовника покупця на вказані обєкти нерухомості. Замовник зобовязується оплатити послуги виконавця в порядку, строк та на умовах визначених цим договором. Стартова ціна обєктів 4 840 000 грн. ( чотири мільйона вісімсот сорок тисяч гривень). Відповідно до розділу 2 Договору: виконавець зобовязується спільно із замовником підготувати документи, що необхідні для укладання договору на відчуження обєкту, на умовах погоджених із нею; проводити правову експертизу документів, що посвідчують права замовника на обєкт; консультувати замовника з питань законодавства, що регулює відносини власника на обєкт нерухомості. Обовязки виконавця вважаються виконаними, якщо договір на відчуження обєкту підписаний замовником протягом строку дії цього Договору. Розділом 3 Договору про надання послуг встановлено, що він дійсний з 26.05.2015 до 01.10.2015 року, у випадку якщо жодна із сторін не заявила про намір розірвати даний договір в строк 7 днів до завершення дійсного договору, то договір вважається пролонгованим на той самий строк. Оплата послуг виконавця становить 0,5% від вартості зазначеної в купівлі-продажу (п.1.4.), оплата здійснюється у день наступний за днем підписання договору задатку на забезпечення договору на відчуження обєкту або договору на відчуження обєкту. У розділі 4 цього Договору вказано: п. 4.1. до сплину строку дії даний договір не може бути розірваний жодною зі сторін в односторонньому порядку без згоди іншої сторони; п. 4.2. договір припиняє дію при виконанні зобовязань, за згодою сторін, за рішенням суду; п. 4.4. при односторонній відмові замовника від послуг виконавця, в т.ч. від продажу обєкту, замовник зобовязаний сплатити за послуги виконавця у розмірі 2,5% від суми, визначеною п. 1.4; п. 4.6. у разі порушення замовником строків оплати послуг виконавця, сплачується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення; п. 4.8. виконавець несе обовязок по зберіганню правовстановлюючих документів на обєкт нерухомості. Згідно копії договору про наміри від 16.07.2015 року (т.1 а.с.9-10), що укладений між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), на підставі статей 626-632, 635 ЦПК України, сторони письмово зафіксували свої наміри в майбутньому в обумовлений цим договором строк (п. 4 - до 09.10.2015 року) і місці (м. Харків, вул. Чернишевського, 13, оф.207 у нотаріуса [PERSON]А.) укласти договір купівлі-продажу та провести повний розрахунок за обєкт нерухомості, що належить продавцю на праві власності ( за рішенням суду від 27.12.2011 року) домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе, 50. Сторони домовилися, що ціна обєкту становить 3 000 000 грн. (три мільйони гривень), що дорівнює 120000 доларів США. Відповідно до п. 6. Договору про наміри: в цілях забезпечення зобовязань за цим договором покупець в день підписання даного договору передає продавцю авансовий платіж у розмірі 100\~000 грн. (сто тисяч гривень), що дорівнює 4000 доларів США, в рахунок належних по договору купівлі-продажу платежів по курсу купівлі на момент розрахунку і авансовий платіж ТОВ ІПК Моноліт у розмірі 50000 грн. згідно договору про інформаційно-консультативне обслуговування. Авансова сума є частиною платежу за купівлю обєкту (п.18). У пункті 7 договору зазначено, що вказані суми отримані продавцем до підписання даного договору. Пунктом 8 визначено, що продавець зобовязується підготувати усі необхідні документи, які передбачені законодавством для оформлення купівлі-продажу та продати зазначений обєкт до 09.10.2015 року. На момент укладення Договору про наміри продавець свідчить, що обєкт нерухомості знаходиться у задовільному технічному стані (п.14), а покупець стверджує, що обєкт візуально оглянутий, прихованих дефектів або дефектів, які б перешкоджали в подальшому використанню обєкту нерухомості за цільовим призначенням не виявлено (п.15). Відповідно до п.19 вищевказаного договору: у разі невиконання договірних зобовязань покупцем авансова сума продавцем не повертається, а у разі невиконання продавцем договірних зобовязань покупцю повертається аванс та додатково неустойка у розмірі авансового платежу на протязі трьох днів починаючи з дати, визначеної п. 4. цього договору. У разі прострочення повернення зазначених сум, продавцем сплачується пеня у розмірі 2% за кожен день прострочення. Згідно із п.21 сторона, винна у розірванні Договору про наміри, виплачує ТОВ ІПК Моноліт неустойку у розмірі 10000 грн. (десять тисяч гривень). Договором про наміри передбачені у пп.1 п. 22 особливі умови: продавець зобовязується на момент угоди укласти окремий договір з комунальною службою Харківводоканал і ввести в експлуатацію. Умови цього договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін із обовязковим складанням письмового документу, що є його невідємною частиною (п.23). 22.10.2015 року відповідно до копії додаткової угоди №2 до Договору про наміри від 16.07.2015 року, [PERSON] та [PERSON] домовилися, що строк дії в пунктах 3, 4, 8, 9, 10 змінений на 15 листопада 2015 року. Також змінений п.11: продавець зобовязується передати обєкт нерухомості покупцю до підписання договору купівлі-продажу не пізніше 24 жовтня 2015 року, тобто звільнити обєкт від особистих речей та передати усі екземпляри ключів. Змінений п. 6: покупець додає ще 3000 доларів США, що еквівалентно 71100 грн. (сімдесят одна тисяча гривень). Положеннями Цивільного кодексу України (далі ЦК) визначено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526). Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК). Стаття 635 ЦК вказує, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. Враховуючи неведене, судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ ІПК Моноліт був укладений Договір про надання послуг, який був виконаний ТОВ ІПК Моноліт, а [PERSON] невиконаний належним чином. Слід зазначити, що [PERSON] у цьому договорі вказаний як чоловік замовника [PERSON], який не заперечує проти відчуження обєктів нерухомості, а тому він не є стороною Договору від 26.05.2015 року, на яку покладені договірні зобовязання, а тому у вимогах до нього слід відмовити. Також [PERSON] не є стороною Договору про наміри від 16.07.2015 року, у звязку із чим на нього не можуть бути покладені судом зобовязання по таким договірним правовідносинам. Стосовно позовних вимог [PERSON] щодо визнання нікчемним договору про наміри від 16.07.2015 року, на підставі того, що договір не оформлений нотаріально, необхідно вказати, що такі вимоги для даного виду договорів законодавством, що діяло на час укладення договору, не встановлено, а тому у цій частині позову слід відмовити. Позовні вимоги до [PERSON] про повернення усіх комплектів ключів від будинку за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе, 50 є такими, що підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] є власником зазначеного домоволодіння. Суд розяснює [PERSON], що у разі якщо він вважає витрати понесені ним на придбання такого майна збитками, то у разі якщо такі збитки не будуть йому добровільно відшкодовані він має право звернутися до суду із відповідними вимогами. Згідно із статтею 651 ЦК : зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Стаття 652 ЦК вказує, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились або щодо його розірвання, договір може бути розірваний. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. Відповідно до статті 653 ЦК у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються . Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. На підставі вказаного, суд вважає, що позов у цій частині підлягає задоволенню, а Договір від 26.05.2015 року розірванню. Із заяви-вимоги вбачається, що [PERSON] 18.12.2015 року зверталася до ТОВ ІПК Моноліт із вимогою про повернення їй правовстановлюючих документів на обєкт нерухомості (т.1 а.с.13). Представник ТОВ ІПК Моноліт у судовому засіданні визнав такий факт звернення. Сторони визнали, що станом на теперішній час документи повернуті. З копії розписки від 18.12.2015 року вбачається, що [PERSON] зобовязався звільнити протягом 5-6 днів будинок за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе, 50 (т.1 а.с.18). Відповідно до акту від 03.02.2016 року АК Харківобленерго встановлені порушення п.4.2. ППЕЕК відсутні пломби ХЕС за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе, 50, нарахований штраф 660 грн. Надана копія квитанції про сплату цієї суми. Крім того, надана копія квитанції про сплату за електроенергію у розмірі 24754,4 грн. за період з 02.11.2015 по 03.02.2016 року (т.1 а.с.81-87). Згідно копії додатку до договору, що укладений 03.11.2015 року між [PERSON] та представником АК Харківобленерго житловий будинок за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе, 50 - приєднаний до електричних мереж (т.2 а.с.58-59). Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] суми матеріального збитку у розмірі 25414,83 грн. є недоведеним. Так, з вищевказаних документів вбачається, що саме [PERSON] укладала з КП Харківобленерго договір про приєднання будинку до електричних мереж, тому покладання відповідальності на [PERSON] за актом про відсутність пломб є безпідставним. Крім того, позивачем не підтверджений точний час проживання [PERSON] за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе, 50, а також вказана калькуляція заборгованості за такий період. Стосовно вимог про відшкодування збитків слід вказати наступне. 14.12.2015 року між ТОВ ІПК Моноліт та ФОП [PERSON] укладений договір про надання юридичних послуг із представництва у судах, а 22.12.2015 року за цим договором підписаний акт на суму 14500 грн., що підтверджується квитанціями (т.1 а.с.66-70, 195). 01.03.2015 року між ТОВ ІПК Моноліт та ФОП [PERSON] укладений договір про надання юридичних послуг для розроблення та супроводу вищевказаних договорів. 26.06.2015 року підписаний акт про надані правові послуги на суму 4000 грн., а 20.11.2015 року акт на суму10000 грн. (т.1 а.с.71-76, 194). Таким чином, сума витрат ТОВ ІПК Моноліт на юридичні послуги загалом становить 28500 грн. Із договорів підряду, що укладені [PERSON] з ФО-П [PERSON] від 07.11.2015 року та з ФО-П [PERSON] від 03.11.2015 року вбачається, що [PERSON] були проведені ремонтні роботи за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе, 50, на загальну вартість 675000 грн. (т.1 а.с.193, т.2 а.с.11-21, 35-56). 17.12.2015 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладений договір про надання юридичних послуг із представництва у судах, а 28.12.2015 року за цим договором підписаний акт на суму 27000 грн., що підтверджується квитанціями (т.1 а.с.191-192, т.2 а.с30-34). Згідно із ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Положеннями ч. 1 ст. 550 ЦК визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст.624 ЦК якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Стаття 22 ЦК вказує, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Суд, враховуючи вказане, вважає, що зазначені вимоги підлягають задоволенню як такі, що обґрунтовані та підтверджені належними доказами. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне. Згідно із статтею 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в т.ч. у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. На підставі наведеного, суд вважає, що [PERSON] дійсно була заподіяна моральна шкода діями [PERSON], у звязку із невиконанням нею обовязків по Договору від 16.07.2015 року. Такі психологічні переживання повязані із тим, що [PERSON] та його сімя вимушені були переїжджати, в канун Нового року не мали можливості визначитися зі своїм місцепроживанням, понесли збитки, спричинені неналежним виконанням умов зазначеного договору. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що достатньою компенсацією за спричинену моральну шкоду є 1000 грн. В інших вимогах слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial