Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» (далі- ПрАТ «СК АСКО-Донбас Північний») суму недоплати за страховою виплатою у розмірі 32 468,05 грн., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 2500,00 грн та суму судових витрат, пропорційно задоволених позовних вимог. В позовній заяві зазначає. 31.10.2019 року о 22 год. 15 хв. в м. Черкаси на перехрестя вул. Надпільна -Пастерівська, [PERSON] керував автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номерний знак [NUMBER] , по вул. Пастерівська при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Надпільна, не надав переваги в русі автомобілю позивача Opel Vectra, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. В ході оформлення матеріалів ДТП співробітниками поліції було встановлено, [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ "СК "АСКО-Донбас Північний", відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів А03936381. Отже, про ДТП [PERSON] повідомив відповідача згідно вимог закону. 28.11.19 суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси Степаненко О.М. було винесено постанову у справі 711/8763/19 про визнання [PERSON] винним в скоєнні вищеописаного ДТП. Згідно з ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтями 34.1, 34.2 цього ж Закону передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Але відповідачем було направлено оцінювача для визначення вартості матеріального збитку - значно пізніше. Згідно ст. 34.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Отже експертизу позивач [PERSON] провів за свій рахунок. Її вартість складає 2500,00 грн. Так, згідно з висновком ТОВ «Клевер Експерт» № 743/12-19 від 26.12.2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 65735,26 грн. Але вартість матеріального збитку складає 51619,76 грн, тобто ціна автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак [NUMBER] . Отже, позивач вважає, що його транспортний засіб є знищеним. 02 січня 2020 року [PERSON] направив відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування. Відповідач відмовив позивачу у задоволенні заяви. 27 квітня 2020 року позову заяву було залишено без руху та позивачу був наданий строк для усунення недоліків (а.с.25). 06 травня 2020 року на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (а.с.27-31). Ухвалою суду від 15 травня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі (а.с.33). 03 липня 2020 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву. Просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову (а.с. 43-47). 07 серпня 2020 року позивач [PERSON] надав суду заперечення на відзив, в якому заперечував проти обставин викладених відповідачем у відзові на позовну заяву та просив позов задовольнити (а.с.75-76). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений судовими повістками. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи сповіщений належним чином. Просив розглядати справу без його участі. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, встановив наступне. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що власником транспортного засобу Opel Vectra, державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію тз серія [NUMBER] (а.с.9). Згідно довіреності від 28 травня 2013 року, [PERSON] уповноважив [PERSON] щодо розпорядження від його імені та в його інтересах (продати, обміняти, здавати в оренду тощо) належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , автомобілем марки Opel, моделі Vectra 1.8, 1991 року випуску, кузов (коляска) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , строком до 28 травня 2023 року (а.с.14). Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2019 року [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн.00 коп. З постанови вбачається, в результаті ДТП транспортні засоби «Chevrolet Aveo» [NUMBER] , яким керував [PERSON] та «Opel Vectra» [NUMBER] , отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки (а.с.11). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Chevrolet Aveo» [NUMBER] - [PERSON] , була застрахована в ПрАТ «СК АСКО ДС». Також судом встановлено, що 07 листопада 2019 року позивач надав до ПрАТ «СК АСКО ДС» пояснення по страховому випадку, в якому виклав обставини ДТП, що сталося 31 жовтня 2019 року за його участі. Сума страхованого відшкодування, яку отримав позивач [PERSON] від відповідача ПрАТ «СК АСКО ДС» становить 19151,71 грн. Дані обставини справи сторонами визнаються та не оспорюються ними, а також у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Між тим, на підтвердження своїх позовних вимог, а саме недоплаченої суми страхової виплати в розмірі 32468,05 грн., позивач надав до матеріалів справи висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №743/12-19. Так, відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №743/12-19, встановлено, що в ході проведення оцінки транспортного засобу Оpel Vectra реєстраційний номер [NUMBER] , замовником якої був [PERSON] , вартість матеріального збитку складає 51619,76 грн. (а.с.12). Статтею 78 ЦПК України, визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Проте, суд не може прийняти даний висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №743/12-19, як допустимий доказ, оскільки він отриманий з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092: п.4.1. оцінка КТЗ передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень; п.4.3. за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. У разі виконання судовим експертом відповідно до частини шостої статті 13 Закону України "Про судову експертизу" оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством; п.4.4. а) повне найменування суб`єкта оціночної діяльності, його місцезнаходження, телефон (факс), номер та термін дії сертифіката суб`єкта оціночної діяльності; б) дата надходження матеріалів для оцінки і дата підписання звіту (акта), висновку; в) найменування юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка призначила (замовила) оцінку КТЗ; г) питання (завдання), що поставлені перед оцінювачем (експертом) (мета оцінки); ґ) назва об`єкта (об`єктів), представленого для оцінки; д) найменування юридичної особи (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи), місцезнаходження (місце проживання) власника майна та його майнові права на КТЗ; е) відомості про фізичну особу, що здійснює оцінку КТЗ: посада, прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальності (загальна й оціночна за напрямом програми базової підготовки), стаж роботи за цими спеціальностями, учений ступінь і вчене звання (за наявності), номер, дата видачі кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації; є) інформація, що має значення для виконання оцінки, з посиланням на джерела її отримання; ж) клопотання оцінювача, експерта про надання додаткових матеріалів, результати їх розгляду (якщо це мало місце); з) перелік використаних довідкових джерел інформації, літератури із зазначенням основних бібліографічних даних (найменування, автори, місце та рік видання); и) дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом); і) відомості про осіб, які брали участь в огляді об`єкта оцінки, якщо їх участь обумовлена призначенням оцінки або договором про виконання оцінки; ї) ідентифікаційні дані КТЗ відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або з копій цих документів; й) показання одометра (тахографа) КТЗ або лічильника мотогодин (за наявності); к) результати візуального огляду щодо відповідності (невідповідності) номерів кузова, шасі, інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті) або в інших документах; л) відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ; м) відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань; н) відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів; о) перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки та припущення, у межах яких проводилася оцінка; п) викладення змісту використаних методичних підходів, методів, оціночних процедур та відповідних розрахунків; р) висновок про вартість майна або висновок про результати автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження); с) додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження. Таким чином, висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №743/12-19, визначених вимог Методики не містить, складений на одному аркуші та не містить відомості про обсяг пошкоджень та будь-якого мотивування та алгоритму визначення зазначених в цьому документі сум. При цьому, неможливо встановити з яких міркувань виходив оцінювач при обчисленні ринкової вартості автомобіля та вартості відновлюваного ремонту, а тому, є недопустимим доказом. Між тим, судом встановлено, що 07 листопада 2019 року представником відповідача разом з позивачем здійснено огляд пошкодженого автомобіля «Opel» реєстраційни номер [NUMBER] , в ході чого були встановлені наявні пошкодження транспортного засобу, про що свідчить акт огляду, складений «Укравтоекспертиза» та підписаний позивачем (а.с.49-50). На підставі експертного дослідження № 07/11/2019А/4 від 26.11.2019 року щодо вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобілю Opel Vectra, державний номерний знак [NUMBER] , вказаний автомобіль визнано фізично знищеним, а тому сума збитку визначена як вартість автомобілю на момент ДТП та склала 42 473,55 грн (а.с.57-62). Згідно звіту експерта № 1027/12 від 10.12.2019 року щодо вартості запасних частин автомобілю Opel Vectra, державний номерний знак [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на момент проведення дослідження становить: 23 321,84 грн. (а.с.63-64). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди. Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу. Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. З матеріалів справи не вбачається, що при зверненні до страхової компанії [PERSON] визнав належний йому автомобіль фізично знищеним чи був згоден передати страховій компанії залишки транспортного засобу. Таким чином позивачу страховиком правомірно відшкодована різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП в сумі 42473,55 грн (згідно експертного дослідження №07/11/2019А/4 від 26.11.2019), та після ДТП в сумі 23321,84 грн (згідно звіту експерта №1027/12 від 10.12.2019), тобто в розмірі 19151,71 грн, що відповідає положенням статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та висновкам Верховного Суду викладеним у постанові від 30 січня 2019 року в справі № 753/21303/16-ц. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем недоведені його позовні вимоги. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. Враховуючи результати розгляду справи та зміст ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування судових витрат, пов`язаних з проведенням експертного дослідження в сумі 2500,00 грн. та сплатою судового збору також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed