Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення суми вкладу та процентів. Свій позов обґрунтовує тим, що 10.02.2014 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» в Головному Ялтинському відділенні Кримського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений депозитний договір № SAMDNWFD0070074304300 вклад Стандарт», відповідно до умов якого [PERSON] передав банку грошові кошти в сумі 50000 доларів США, строком на 366 днів, мінімальний строк вкладу 1 місяць, особовий рахунок на який зараховується вклад № 26358623694225, під 7% річних, період нарахування процентів за вкладом 1 місяць, рахунок/картка, на який зараховуються проценти № 5168742066169990. Так як вкладником не подавалась до ПАТ КБ «ПриватБанк» заява про намір забрати кошти, то депозитний договір № SAMDNWFD0070074304300 вклад Стандарт» від 10.02.2014 року був автоматично продовженим по 10.09.2015 року. Відповідно до умов депозитного договору, Умов та правил надання банківських послуг, які розміщено на сайті рв.ua, ПриватБанк дає клієнтам можливість дистанційно керувати своїми рахунками за допомогою мобільного телефону (SМS-банкінг і платежі за безкоштовним телефоном 3700) і через Інтернет («Приват24»). Вказує, що 20.10.2014 року перевіривши через Інтернет (Приват24) баланс коштів на власних рахунках, він зясував, що інформація стосовно особового рахунку № 26358623694225, на який 10.02.2014 року зараховано вклад на суму 50000 доларів США за договором №SAMDNWFD0070074304300, взагалі відсутня. Інформація щодо картки/рахунку № 5168742066169990, на який нараховувались проценти за депозитом, залишилась доступною, залишок на картці - 168,49 доларів США. Крім того, доступною залишилась інформація стосовно іншого депозитного договору № SAMDNWFD0070057545400, на якому залишилось всього 0,17 доларів США. Даний депозит було відкрито 13.01.2014 року, а 28.01.2014 року депозит був забраний. 17.08.2015 року позивач звернувся до Києво- Печерського відділення столичної філії ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання виписки з особового рахунку № 26358623694225, на який зараховано вклад за депозитним договором № SAMDNWFD0070074304300 (вклад Стандарт») від 10.02.2014 року та виписки з картки/рахунку № 5168742066169990, на який зараховуються проценти за даним депозитним договором, за період з моменту укладення депозитного договору по 17.08.2015 року. В наданні виписки з особового рахунку № 26358623694225 відмовлено, виписку по картці/рахунку № 5168742066169990, на який зараховуються проценти за депозитним договором було видано. З виписки банку вбачається, що проценти за другий місяць вкладу банком на картку/рахунок не зараховані, залишок на картці 68,68 доларів США. Вказує, що з травня 2014 року неодноразово звертався у відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» в місті Києві та Луцьку з метою отримання коштів та виписок, однай йому було відмовлено у звязку з окупацією Криму та пропонували звернутись в головний офіс в м.Дніпропетровську. 28.05.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» сповістив клієнтів АР Крим, що їх кошти тимчасово перенесені на балансовий рахунок 2903. Тому 19.08.2015 року позивач повторно звернувся до відповідача з письмовою заявою, в якій просив повідомити на якому конкретно рахунку за балансовим рахунком 2903 обліковуються кошти [PERSON], однак йому було відмовлено. Також позивачем 19.08.2015 року була надіслана відповідачу заява про розірвання з 28.08.2015 року депозитного договору № SAMDNWFD0070074304300 (вклад Стандарт») від 10.02.2014 року, в якій позивач просив перерахувати 28.08.2015 року суму вкладу в розмірі 50000 доларів США за депозитним договором № SAMDNWFD0070074304300 (вклад Стандарт») від 10.02.2014 року на його картку/рахунок № 5168742066169990 в ПАТ КБ «ПриватБанк»; нарахувати проценти на вклад на дату повернення вкладу та перерахувати їх на картку/рахунок № 5168742066169990. Однак дані звернення позивача фактично залишені відповідачем без належної уваги. За допомогою електронної пошти 26.08.2015 року банк надіслав дві ідентичні відповіді № 20.1.0.0/7-20150826/488 та № 20.1.0.0/7-20150826/419 на два різні за змістом звернення. Вказує, що дані листи це формальні відписки, які не дають конкретної відповіді на поставлені запитання та його вимоги. Відповідач безпідставно не виконує умов договору банківського вкладу, обставини які б звільняли відповідача від виконання своїх договірних зобовязань відсутні. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача в користь позивача вклад за Депозитним договором № SAMDNWFD0070074304300 вклад Стандарт» від 10.02.2014 року суму вкладу в розмірі 50000 доларів СІЛА, суму процентів за користування коштами строкового вкладу в розмірі 5149,30 доларів США, 107,23 доларів США - три проценти річних за прострочення виконання зобовязання по виплаті відсотків по кредиту, відповідно до ст.625 ЦК України, а всього 55256,53 доларів США. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України уразі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладнику таку суму та проценти на неї або дохід в інші формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З матеріалів справи судом встановлено, що 10.02.2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» в Головному Ялтинському відділенні Кримського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений депозитний договір № SAMDNWFD0070074304300 вклад Стандарт», відповідно до умов якого [PERSON] передав банку грошові кошти в сумі 50000 доларів США, строком на 366 днів, мінімальний строк вкладу 1 місяць, особовий рахунок на який зараховується вклад № 26358623694225, під 7% річних, період нарахування процентів за вкладом 1 місяць, рахунок/картка, на який зараховуються проценти № 5168742066169990 (а.с.11). Факт залучення коштів [PERSON] у розмірі 50000 доларів США на депозитний рахунок підтверджується квитанцією від 10.02.2014 року (а.с.12). Згідно п.п.7,8 депозитного договору якщо по закінченню місяця вкладник не заявить про бажання забрати свої кошти, то вклад автоматично продовжується ще на 1 місяць. Мінімальний строк вкладу продовжується на 1 місяць неодноразово без заявки вкладника. Пунктом 15 депозитного договору передбачено автоматичне продовження вкладу ще на один строк. Отже, депозитний договір № SAMDNWFD0070074304300 вклад Стандарт» від 10.02.2014 року був автоматично продовженим по 10.09.2015 року. Відповідно до умов депозитного договору, Умов та правил надання банківських послуг, які розміщено на сайті рв.иа ПриватБанк дає клієнтам можливість дистанційно керувати своїми рахунками за допомогою мобільного телефону (ЗМБ-банкінг і платежі за безкоштовним телефоном 3700) і через Інтернет «Приват24» (а.с.13-14).. Як вбачається із наданої довідки ПАТ КБ «ПриватБанк», що в ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 13.03.2014 року наявні рахунки [PERSON] в тому числі № рахунку 2635****25 Стандарт від 10.02.2014 року із сумою коштів 50000 доларів США. 17.08.2015 року позивач звернувся до Києво-Печерського відділення столичної філії ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання виписки з особового рахунку № 26358623694225, на який зараховано вклад за депозитним договором № 8А]ШЖ\\УТТ)0070074304300 вклад Стандарт» від 10.02.2014 року та виписки з картки/рахунку № 5168742066169990, на який зараховуються проценти за даним депозитним договором, за період з моменту укладення депозитного договору по 17.08.2015 року. В наданні виписки з особового рахунку № 26358623694225 відмовлено, виписку по картці/рахунку № 5168742066169990, на який зараховуються проценти за депозитним договором було видано. З виписки банку вбачається, що проценти за другий місяць вкладу банком на картку/рахунок не зараховані, залишок на картці 68,68 доларів США. Крім того, [PERSON] з травня 2014 року неодноразово звертався у відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» в місті Києві та Луцьку з метою отримання коштів та виписок по депозитному вкладу, однак йому було відмовлено у звязку з окупацією Криму та запропоновано звернутись в головний офіс в м.Дніпропетровську. 28.05.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» сповістив клієнтів АР Крим , що їх кошти тимчасово перенесені на балансовий рахунок 2903. Частиною 2 статті 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. 19.08.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про розірвання депозитного договору № SAMDNWFD0070074304300 вклад Стандарт» від 10.02.2014 року та вимогою про перерахування суми вкладу та процентів на карту [PERSON] Однак, заява банком залишена без задоволення. Згідно п.1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно із ст. 629 ЦК України Договір є обов"язковим для виконання сторонами. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, не суперечать вимогам закону, відмова банку повернути вкладнику його кошти порушує його права та умови укладеного між сторонами договору. Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (Nо 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини). Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Так, у ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України. Однак, в порушення цих норм, позивач позбавлений можливості користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які банк, в порушення вимог договору, відмовляється повернути позивачу. Згідно ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 року № 516 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 29.12.2003 року за № 1256/8577 п. п.1.6, 1.7 встановлено, що Банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті; у банківських металах, якщо вкладний (депозитний) рахунок відкритий у банківських металах, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - у національній валюті. Проценти на вклад (депозит), залучений відповідно до договору банківського вкладу (депозиту), нараховуються від дня, наступного за днем надходження до банку грошових коштів або банківських металів, до дня, який передує поверненню грошових коштів або банківських металів вкладнику або списанню з вкладного (депозитного) рахунку вкладника з інших підстав. За вкладами (депозитами) овернайт, розміщеними банком в іншому банку, проценти нараховуються відповідно до умов договору. Виплата процентів за вкладом (депозитом) здійснюється у строки, що обумовлені в договорі. Отже, аналізуючи наведене вище суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача суму вкладу в розмірі 50000 доларів США за депозитним договором № № SAMDNWFD0070074304300 вклад Стандарт» від 10.02.2014 року суму процентів за користування коштами строкового вкладу в розмірі 5149,30 доларів США. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України на вимогу кредитора боржник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем за період з 11.04.2014 року по 29.08.2015 року 3% річних -становить 107,23 доларів США. Отже, аналізуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути суму вкладу за депозитним договором № SAMDNWFD0070074304300 вклад Стандарт» від 10.02.2014 року в розмірі 50000 доларів США, суму процентів за користування коштами строкового вкладу в розмірі 5149,30 доларів США та три проценти річних в розмірі 107,23 доларів США, всього на загальну суму 55256,53 доларів США. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 13173,03 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 625, 629, 1058-1062 ЦК України,

Outcome: approved