Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП в розмірі 30 000 грн. Вимоги обґрунтовує тим, що 21.07.2016, будучи пасажиром автомобіля «ЗАЗ Део» д/н [NUMBER] , потрапила в ДТП, винуватцем якого є відповідач. Під час зіткнення позивач була вагітною та отримала легкі тілесні пошкодження, була госпіталізована та перебувала в пологовому будинку п`ять днів. Дії відповідача були кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.09.2016 відповідача звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою [PERSON] . Позивач не була стороною кримінального провадження та не була визнана потерпілою ньому. На підставі викладеного остання вимушена звертатись до суду з вказаним позовом, оскільки відповідачем не відшкодована їй шкода, завдана внаслідок ДТП. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди зазначає про те, що зазначена ДТП примусила її зазнати значних переживань, оскільки вона була вагітною та хвилювалась через стан своєї ненародженої дитини. 21.08.2019 ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. прийнято справу до свого провадження, відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 06.12.2019 ухвалою суду постановлено здійснювати розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, зокрема й шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що 21.07.2016 близько 20-30 год. [PERSON] керуючи автомобілем «Кіа» д/н [NUMBER] порушив правила безпеки дорожнього руху та здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Деу» д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.09.2016, якою відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Факт завдання позивачу шкоди внаслідок зазначеної вище ДТП підтверджується постановою слідчого Деснянського УП ГУНП в м. Києві від 28.03.2018 про закриття кримінального провадження, відповідно до якої позивач була пасажиром автомобіля «ЗАЗ Деу» д/н [NUMBER] під чс ДТП, Висновком експерта №271/е, згідно з яким [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритою черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку з формуванням геморагічних вогнищ в обох лобних частках кортикально в проекції верхньої лобної звивини, підшкірної гематоми м`яких тканин чола, забійної рани в ділянці чола, численних саден чола. Зазначені обставини, а також те, що на момент ДТП позивач перебувала на 30 тижні вагітності, підтверджується медичними довідками, випискою з історії пологів. За загальним правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. Ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт на відповідній правовій підставі. Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Судом встановлено, що винними діями відповідача позивачу завдано шкоди, оскільки останній керуючи транспортним засобом порушив ПДР України та здійснив зіткнення з автомобілем в якому перебувала позивач. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Ураховуючи наведене суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад розумності та справедливості, з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивача, враховуючи перебування останньої на момент ДТП на 30 тижні вагітності на момент ДТП, та вважає за необхідне розмір моральної шкоди визначити в розмірі 30 000 грн. Таким чином, проаналізувавши надані докази у їх сукупності та співставленні, та враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення.

Outcome: approved