Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину у розмірі 6 000 грн. щомісяця, обґрунтовуючи свої вимоги тим, з відповідачем було укладено шлюб, який виявився невдалим, з огляду на що просить його розірвати, стягнувши з відповідача аліменти на утримання їх спільної доньки [PERSON] 2008 року народження. Ухвалою суду від 09.08.2019 р. відкрито провадження по справі. Позивачка в підготовчому судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в заяві та просили їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу у підготовчому судовому засіданні. Зазначив, що терміну на примирення їм не потрібно, аліменти у розмірі 6 000 грн. щомісяця на утримання дитини визнає також. Оскільки відповідач визнає позов повністю, суд на підставі ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Так, дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази у їх сукупності та співставленні, заслухавши пояснення позивача та відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами 08.12.2007 року було укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №1979, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Від вказаного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як свідчать пояснення позивача та відповідача сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, не знаходять спільної мови, втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного та бажають розірвати шлюб. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, то слід вказати наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судовий (спірний) спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості ( договору) між батьками про сплату аліментів. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За положенням ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання малолітньої доньки, суд враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, потреби дитини відповідного віку, матеріальний стан відповідача, у зв"язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 6 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зважає також суд і на визнання відповідачем позову в повному обсязі, зокрема і в частині аліментів, які підлягають з нього стягненню у розмірі 6 000 грн. на місяць до повноліття дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 25.07.2019 року. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи те, що позивач в силу ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути у дохід держави, а саме у розмірі 1 536 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved