Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської ради про встановлення факту належності та визнання права власності на нерухоме майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач в позові вказує, що 07.01.2010 року між позивачем, [PERSON] , [INFO] ,\~та [PERSON] , [INFO] був укладений усний договір найму житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , приблизно на один рік. Відповідно до чого [PERSON] отримав обговорену суму грошей відповідно до договору, та уїхав на постійне місце проживання в Канаду. Через рік позивач [PERSON] та [PERSON] домовилися про укладення договору купівлі-продажу житлового будинку в [ADDRESS] . Також [PERSON] 07.01.2010 року надав право на реєстрацію та проживання за вказаною адресою [PERSON] , який\~проживає за даною адресою з січня 2010 року, що підтверджується актом депутата Кілійської міської ради від 07.06.2021 року. Таким чином вказані обставини підтверджують факт вселення позивачем\~ [PERSON] , [INFO] у житловий будинок за зазначеною адресою в чужий будинок. Та з того часу позивач почав користуватися житловим будинком проводити капітальні ремонти, у тому числі і у подвір`ї, що здійснюється ними і на сьогоднішній день, тобто з 07.01.2010 року по червень 2021 року. Вказаний факт підтверджує безперервне володіння чужим житловим будинком за адресою: [ADDRESS] на протязі десяти років. Факт укладення усного договору найму житлового будинку за зазначеною адресою між\~ [PERSON] , [INFO] \~та [PERSON] , [INFO] , надане\~право реєстрації та проживання за вказаною адресою - [PERSON] ; та безперервним володінням та користуванням позивачем, [PERSON] , [INFO] , житловим будинком як своїм власним більше десяти років, а саме з 07.01.2010 року по червень 2021 року, підтверджується Актом депутата Кілійської міської ради від 07.06.2021 року. Таким чином позивач вважає за можливим стверджувати факт, того що він [PERSON] , [INFO] , тривалий час (більше десяти років) добросовісно відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, а саме житловим будинком [ADDRESS] . Житловий будинок в [ADDRESS] належав [PERSON] \~на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок № 1132 від 24.11.1998 року, який зареєстрований Кілійським районним бюро технічної інвентаризації 24 листопада 1988 року в реєстр. кн. №2, стор.146, реєстр. ном. 1195. Більше того, [PERSON] , надав позивачу [PERSON] , свою заяву від 11.12.2020 року, яка засвідчена нотаріально в установленому законом порядку 11.12.2020 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина Канади № [NUMBER] , зареєстроване місце проживання [ADDRESS] , усвідомлюючи правову природу та наслідки даної заяви, без будь-якого примусу фізичного та психологічного, внаслідок попередньо обумовленої домовленості з гром. України [PERSON] , відмовляється від житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] разом з земельною ділянкою орієнтовною площею 0,32 га, яка розташована під цим будинком за адресою: [ADDRESS] , на користь громадянина України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В даній заяві [PERSON] вказав, що за вищевказаною адресою він не проживає з 1992 року, та претензій щодо оформлення прав гром. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на майно у вигляді житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] разом з земельною ділянкою орієнтовною площею 0,32 га, яка розташована під цим будинком за адресою: [ADDRESS] , він не має та в подальшому не матиме.\~Відсутність [PERSON] на території України, відсутність належних правовстановлюючих документів на нерухоме майно та неможливість їх оформлення в нотаріальному порядку унеможливлює оформлення прав в позасудовому порядку, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав. Представник позивача надав заяву, згідно якої просив суд задовольнити та розглянути справу за його відсутності, позов підтримує. Представник відповідача Кілійської міської ради, в судове засідання не прибув, надав відзив, в якому просив суд розглянути справу без його присутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Відповідно до технічного паспорту, складеного\~ТОВ «Нове бюро технічної інвентаризації», житловий\~будинок по [ADDRESS] в цілому\~складається з: житлового\~будинку - літ. А житловою\~площею\~51,3 кв.м. та загальною\~площею 104,9 кв.м., сараю - літ. Б, бані літ. В,\~літньої кухні літ. Г, сараю літ. Д, сараю літ. Е, вбиральні літ. Ж, навісу літ. З, надвірних\~споруд - № 1,2,4,5,6,9, І-ІІ, /а.с. 9-11/. Житловий будинок в [ADDRESS] належав [PERSON] \~на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № 1132 від 24.11.1998 року, який зареєстрований Кілійським районним бюро технічної інвентаризації 24 листопада 1988 року в реєстр. кн. №2, стор.146, реєстр. ном. 1195, /а.с. 12/. [PERSON] , надано [PERSON] , заяву від 11.12.2020 року, яка засвідчена нотаріально в установленому законом порядку 11.12.2020 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина Канади № [NUMBER] , зареєстроване місце проживання [ADDRESS] , усвідомлюючи правову природу та наслідки даної заяви, без будь-якого примусу фізичного та психологічного, внаслідок попередньо обумовленої домовленості з гром. України [PERSON] , відмовляється від житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] разом з земельною ділянкою орієнтовною площею 0,32 га, яка розташована під цим будинком за адресою: [ADDRESS] , на користь громадянина України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає з 1992 року, та претензій щодо оформлення прав гром. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на майно у вигляді житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] разом з земельною ділянкою орієнтовною площею 0,32 га, яка розташована під цим будинком за адресою: [ADDRESS] , він не має та в подальшому не матиме, /а.с. 8/. З акту про встановлення фактів від 07.06.2021 р. наданого депутатом Кілійської міської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] відкрито та безперервно володіє житловим будинком за адресою: [ADDRESS] з 07.01.2010 р. по теперішній час, тобто вже більше 10 років. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності\~житлового\~будинку з будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] \~\~ [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України" від 11 лютого 2010 року № 1878-УІ зі змінами станом на 04.07.2013 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі правовстановлюючого документу. Та із заявою щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно може звернутися лише власник, або уповноважена ним особа. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Статтею 344 ч.1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно із ст.344 ч.4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно\~ п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Згідно\~ п.п. 11-12 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» -\~Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю. Ураховуючи положення статей 16, 344, 396 ЦК, до набуття права власності на майно за набувальною давністю особа, яка володіє майном, має право на захист свого володіння від третіх осіб, які не є власниками майна і не мають прав на володіння цим майном в силу іншої передбаченої законом чи договором підстави. Таким чином, давнісний володілець має право на захист свого володіння відповідно до вимог статей 387, 391 ЦК. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач\~ не має можливості отримати свідоцтво на право власності на житлове майно, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved