Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив: визнати [PERSON], [INFO] батьком малолітньої дитини - [PERSON], яка народилася [INFO] року. Зазначивши в його обгрунтуванні, що він [PERSON], [INFO] є батьком малолітньої дитини - [PERSON], яка народилася [INFO] року, матір»ю якої є [PERSON]. Вказана дитина народилась від систематичних зустрічей сторін, в тому числі, інтимного характеру влітку 2013 року (в період запліднення [PERSON] вказаною донькою), проте відповідач заперечує проти визнання того факту, що позивач є батьком вказаної дитини. Крім того, він, позивач брав участь у зустрічі відповідача з пологового будинку після народження вказаної дитини, а також, що вони разом з відповідачем та вказаною дитиною разом гуляли, він купував відповідачу з дитиною їжу, підгузники для дитини, тощо. З показань допитаного у якості свідка позивача [PERSON] вбачається, що він - [PERSON], [INFO] (що підтверджується і даними, які містяться в паспорті позивача, який був наданий ним для встановлення його особи у судовому засіданні) підтвердив вищевказані, наведені в обгрунтуванні позову обставини запліднення відповідача та народження [PERSON], яка народилася [INFO] року. Крім того, позивач зазначив, що свідків їх інтимних стосунків не було, в тому числі, коли він залишався ночувати за місцем проживання відповідача - в [ADDRESS]. Також, [PERSON] показав, що відповідач повідомила його про те, що він зможе зустрічатися з вказаною дитиною лише у тому випадку, якщо він доведе, що дитина його. Позивач та його представник вимоги позову підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач та її представник просили відмовити в задоволенні позову, як у безпідставному. З показань допитаної у якості свідка відповідача [PERSON] вбачається, що вона огульно заперечувала проти тверджень позивача про те, що [PERSON], [INFO] є батьком малолітньої дитини - [PERSON], яка народилася [INFO] року. При цьому, відповідач визнала, що вказана дитина є її донькою, народженою під час не перебування її, відповідача, у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується і даними, які містяться в паспорті відповідача, який був наданий нею для встановлення її особи у судовому засіданні. Також, [PERSON] визнала, що дійсно повідомляла позивача приблизно у січні 2015 року про те, що він зможе зустрічатися з вказаною дитиною лише у тому випадку, якщо він доведе, що дитина його. Крім того, відповідач не заперечувала, що реєстрація народження дитини була проведена нею згідно з частиною 1 ст.135 СК України, а також визнала, що під час вказаної реєстрації народження зазначеної дитини, по-батькові цієї дитини було записано саме за ім»ям позивача за її вказівкою, оскільки вона не думала, що відносини з позивачем погіршаться. Крім того, відповідач показала, що з 08 по 10 жовтня 2013 року дізналася від лікаря-гінеколога про те, що вагітна, із зазначенням терміну вагітності 6 тижнів 3 дні. Спочатку заперечувала проти наявності інтимних стосунків з позивачем влітку 2013 року, зазначаючи, що такі стосунки почали відбуватися між сторонами восени 2013 року, а влітку до 20 червня 2013 року (з листопада 2012 року) у неї відбувалися інтимні стосунки з [PERSON], адреса якого суду не була повідомлена. Проте, наприкінці допиту у якості свідка, на уточнюючи запитання відповідач [PERSON] показала, що не може визначити батька вказаної дитини оскільки на той час у неї були інтимні стосунки як з позивачем, так і з [PERSON]. Крім того, відповідач не заперечувала, що позивач брав участь у зустрічі її з пологового будинку після народження вказаної дитини, а також, що вони разом з відповідачем та вказаною дитиною разом гуляли, як не заперечувала і автентичність зображень її та позивача на фотокартках, долучених до матеріалів справи. Крім того, відповідач зазначила у категоричній формі про те, що вона не надасть вищевказану, її дитину для участі у проведенні експертизи щодо встановлення батьківства позивача. З листів Відділу реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 09.09.2015 року та від 15.10.2015 року вбачається наявність у цього Державного органу реєстрації актів цивільного стану фактичних даних у виді первинної інформації про те, що згідно з актовим записом про народження №2187 від 18.06.2014 року, складеного саме цим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві на [PERSON], яка народилася [INFO] року, реєстрація народження дитини була проведена відповідачем згідно з частиною 1 ст.135 СК України. Так, ч.1 ст.135 СК України встановлює, що: при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. При цьому, відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві не надано заперечень щодо вищевказаних позовних вимог, а міститься прохання слухати справу без присутності представника Відділу реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно до положень ч.1 ст.157 ЦПК України суд розглядає цивільні справи вказаної категорії не більше двох місяців з дня відкриття провадження по справі, а відповідно до положень ст.1 ЦПК України - завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч вищевказаним положенням ст.60 ЦПК України стороною відповідача не доведені ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Так, відповідно до положень ч.3 ст.27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права. Стороною позивача [PERSON] було заявлено клопотання про призначення по справі молекулярно-генетичної експертизи щодо визначення походження дитини [PERSON], [INFO] від [PERSON], [INFO], щодо визначення чи є останній батьком вказаної дитини. Відповідно до ст.143 ЦПК України, для з"ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Представник відповідача заперечувала проти задоволення вказаного клопотання. Відповідач також заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, двічі зазначивши у категоричній формі (в тому числі, будучи допитаною у якості свідка) про те, що вона не надасть вищевказану, її дитину для участі у проведенні вказаної експертизи. При цьому, судом було встановлено, що діючим законодавством не передбачена можливість примусового приводу на проведення вказаної експертизи саме неповнолітньої дитини (2014 року народження), а не відповідача, яка вочевидь не є об»єктом для отримання відповідних зразків, необхідних для проведення експертного дослідження, на якому наполягає сторона позивача, враховуючи також, що ч.2 ст.146 ЦПК України передбачає можливість примусового приводу відповідача, а не дитини відповідача. Крім того, судом враховано, що в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи викладене, в тому числі, стійку позицію відповідача щодо ухилення від надання вказаної дитини для проведення експертизи, суд вирішив відмовити в задоволенні вказаного клопотання. При цьому, суд враховує, що з положень ч.1 ст.146 ЦПК України вбачається, що у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати відповідний факт. Враховуючи викладене, в тому числі, стійку позицію відповідача щодо ухилення від надання вказаної дитини для проведення експертизи, а також зміст вищенаведених показань сторін, допитаних у якості свідків щодо співвідношення (співпадіння) вищевказаних періодів відбування між ними інтимних стосунків з ймовірною датою запліднення (зокрема, згідно з датою народження [PERSON]), дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленим факт, що [PERSON], [INFO] є батьком малолітньої дитини - [PERSON], яка народилася [INFO] року. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, і не спростовують такого висновку суду заперечення сторони відповідача з огульним посиланням на свідків [PERSON] та [PERSON] без посилання на конкретні дані (в тому числі, які б відносились до безпосереднього спірного предмету судового розгляду щодо факту запліднення відповідача від позивача), які могли б підтвердити або спростувати ці свідки на думку сторони відповідача (у допиті яких було відмовлено саме з підстав відсутності такого посилання). Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», належить стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] 243 грн. 60 коп. - судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved