Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], про надання дозволу на виготовлення візи для виїзду закордон дітям та їх виїзд за межі України без згоди та супроводу другого з батьків. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 12 лютого 2009 року Радехівським районним судом Львівської області було розірвано шлюб між нею та відповідачем, а 6 березня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області їй видано Свідоцтво про розірвання шлюбу, актовий запис №28. Від шлюбу з відповідачем у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на повному її утриманні. Вона, відповідач та неповнолітні діти зареєстровані в [INFO]. Дочка [PERSON], навчається в 1-Б класі Радехівської [PERSON] ст. №1 Львівської області. Син, [PERSON], навчається на 1-му курсі денної форми навчання за професією Столяр, Виробник художніх виробів з дерева. Вона офіційно працевлаштована в [PERSON] та забезпечена житлом. Тому в неї є бажання та можливості для організації спільної з дітьми поїздки закордон для відпочинку та культурного розвитку. Однак, її можливості щодо пересування з дітьми обмежені законом - неможливо виготовити візи для виїзду закордон дітям та їхнього виїзду за межі України без згоди їхнього батька [PERSON]. З огляду на те, що вона з відповідачем офіційно розлучилися і не підтримує з ним контактів з дня, коли він покинув сім»ю, отримати дозвіл на виготовлення документів та вивезти дітей закордон є неможливим. В зв»язку з наведеним у неї не залишається іншого виходу як звернутися до суду з метою захисту свого порушеного права та в інтересах малолітніх дітей. В судовому засіданні позивач, позовні вимоги підтримала в повній мірі й дала пояснення аналогічні змісту поданої заяви, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, хоча про день, місце та час розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що за час перебування сторін в шлюбі в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], що засвідчується свідоцтвом про народження серії 1-СГ № 425571 від 25.12.2001 р., виданим ВРАЦС реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції у Львівській області та дочка [PERSON], [INFO], що засвідчується свідоцтвом про народження серії 1-СГ № 247831 від 29.07.2010 р., виданим ВРАЦС Радехівського районного управління юстиції Львівської області. Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Як вбачається із довідки про склад сімї № 3257 від 25.08.2016 р., виданої КП «Радехівське МВКГ» із позивачкою проживають діти: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON], не приймає жодної участі у вихованні дітей, не піклується про них, не цікавиться їх станом здоровя та навчанням. На даний час позивачка має бажання та можливості для організації спільної з дітьми поїздки за кордон для відпочинку та культурного розвитку. Однак, її можливості щодо пересування з дітьми обмежені законом неможливо виготовити візи для виїзду закордон дітям та їхнього виїзду за межі України без згоди їхнього батька [PERSON], хоча закордонні паспорти дітей виготовлені. У відповідності до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Стаття 155 СК України вказує, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Закон України «Про охорону дитинства» у ст. 12 зазначає, що виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Верховною радою України 27.02.1991 р., у ст. 3 зазначається, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров'я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду. Стаття 6 Конвенції вказує, що держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Статтею 24 Конвенції встановлено, що держави-учасниці визнають право дитини на користування найбільш досконалими послугами системи охорони здоров'я та засобами лікування хвороб і відновлення здоров'я. Держави-учасниці намагаються забезпечити, щоб жодна дитина не була позбавлена свого права на доступ до подібних послуг системи охорони здоров'я. Протокол N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї у ст. 2 зазначає, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. Статтею 313 Цивільного кодексу України передбачається право особи на свободу пересування та вказано, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків, опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. На підставі вищенаведених положень законодавства України, враховуючи обставини справи та інтереси неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зважаючи на необхідність виїзду дітей за кордон для відпочинку та оздоровлення, нормального фізичного, духовного та морального розвитку, суд приходить до висновку про необхідність надання дозволу на оформлення всіх необхідних документів пов"язаних із перетинанням державного кордону України неповнолітніми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] без згоди їх батька. Суд, також приходить до висновку про необхідність надання дозволу для виїзду за кордон неповнолітнім: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у супроводі їх матері [PERSON]»яни Михайлівни, [INFO], без згоди їх батька [PERSON].

Outcome: approved