Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, висловлені в позовній заяві та просить суд стягнути з відповідача заподіяну йому матеріальну шкоду на загальну суму 3.377,12 грн., моральну шкоду у розмірі 15.000 грн.. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просить залишити їх без задоволення, надав з цього приводу письмові заперечення. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідив матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги частково обґрунтовані, частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 1 вересня 2013 pоку внаслідок ДТП його автомобіль ВАЗ 2109 д/н [NUMBER] зазнав технічних пошкоджень (переднє праве крило, заднє праве крило, праві передні та задні двері, розірвана передня права покришка, розбито праве дзеркало заднього виду). Винним у ДТП був визнаний [PERSON], який мешкає: [ADDRESS], згідно постанови Орджонікідзевського міського суду у м. Орджонікідзе, від 06 вересня.2013 p., яка станом на 17 вересня 2013 р. набрала законної сили (копія додається). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Моторному (транспортному) страховому бюро України як пільгової категорії громадян, так як він являється учасником бойових дій. 17.09.2013 р. пошкоджений автомобіль позивача було оглянуто ЧП «[PERSON]» і про огляд було повідомлено МТСБУ. Згідно висновку незалежної автотехнічної експертизи ЗВІТ № 17-09-13-ЗВ 01.01.2008 р. автомобіль ВАЗ 2109 д/н [NUMBER] зазнав технічних пошкоджень з урахуванням коофіціента фізичного зносу автомобіля на суму 5 976 грн. 20 коп.. Сума у розмірі 3 859 грн. 08 коп. була сплачена страховиком - МТСБУ. Частину суми у розмірі (5976 грн. 20 коп. - 3859 грн. 08 коп.) 2 117 грн. 12 коп. не було сплачено. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, тобто сума, яка залишилася невідшкодованою за МТСБУ повинна бути на думку позивача стягнута з винуватця ДТП-[PERSON]. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. (ч.4.ст.1. ст. 611 Цивільного кодексу України). Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди, (п. 3. Ст. 386 Цивільного кодексу України). Позивачем було витрачено гроші 500 грн. за розрахунок ЧП «[PERSON]. за експертизу. Був вимушений їздити до м. Запоріжжя і м. Дніпропетровськ для врегулювання страхових відносин. Також не виплачена франшиза у розмірі 510 грн., яка зазначена у страховому полісі № АВ / 9414520, яка повинна бути стягнута з винуватця ДТП-[PERSON] Що стосується вартості експертизи в розмірі 500 грн., а також виплати у сумі 250 грн. на поїздки позивача до м. Запоріжжя та м. Дніпропетровськ (додаткові витрати позивача), то загальна сума 500 + 250= 750 грн. повинна бути відшкодована відповідачем [PERSON]. Також, у відповідності із ст. 23 ЦКУ Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Збір документів, пов'язаних з ДТП, яке завдав [PERSON], поїздки в інші міста України забрало значну частину робочого та вільного часу, спричинило позивачу незручності та відсторонення декількох поїздок до кардіологічних центрів для лікування його дитини-інваліда, яка потребує оперативного втручання. Дитина не була оздоровлена, так як була відсторонена поїздка на лікування. Відкладена поїздка в м. Київ в інститут ім.. Амосова, де дитина потребувала консультації і після оперативного втручання. До теперішнього часу дитина не вилікувалась. Також позивачу були причинені душевні хвилювання, оскільки через звертання до [PERSON], неодноразове прохання про виплату невідшкодованої суми та з'ясування пояснень по виплаті внаслідок ДТП, він став дратівливим, менше часу проводив з рідними та близькими, що вплинуло на його родинні стосунки, стосунки з товаришами, друзями. Його авто - це джерело власних матеріальних прибутків, так як інших доходів в нього не існує. До теперішнього часу авто не відремонтоване. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в розмірі -15 000,00 грн.. Розмір матеріальної шкоди позивач оцінює в розмірі - 3 377 грн. 12 коп. (2 117 грн. 12 коп. -розмір невиплаченої страхової суми); + 510 грн. ( розмір франшизи); + 500 грн. (вартість сплаченої експертизи ЧП «[PERSON]»); + - 250 грн.(витрати на поїздки у м. Запоріжжя та м. Дніпропетровськ.) З доводами позивача, викладених в позовній заяві та в судовому засіданні суд погоджується частково лише в частині стягнення з відповідача заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 1.010 грн., яка включає в себе розмір франшизи - 510 грн. та вартість проведеної експертизи - 500 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 2.000 грн., а разом на загальну суму 3.010 грн., оскільки в іншій частині суд вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими, безпідставними та нічим не підтвердженими і спростовуються поясненнями відповідача, наданими ними письмовими доказами, матеріалами справи в їх сукупності виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Відповідно до позовних вимог позивача останній просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 3377,12 грн., яка відповідно до змісту його позову складається з наступного: - 2117,12 грн. - безпосередньо матеріальна шкода, яка не була сплачена у вигляді страхового відшкодування страховиком, - 510 грн. - франшиза, - 500 грн. - вартість експертної оцінки заподіяної матеріальної шкоди , - 250 грн. - витрати на поїздки позивача в м. Запоріжжя та Дніпропетровськ по особистим справам. Постановою Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» п. 4. передбачено «Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини». Відповідно до ст. 57 ЦК України доказами є будь - яки фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Однак позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано ніяких письмових або інших доказів. Надане ним рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25.03.2014 року по справі за позовом [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та відшкодування матеріальної та моральної шкоди не підтверджує, а тільки спростовує його позовні вимоги. Так зазначеним рішенням суду було встановлено, що відповідно до висновку фахівця вартість відновлювального ремонту ТЗ, який належить позивачу складає 5976,20 грн., у тому числі 20% ПДВ у сумі 771,72 грн. та 1345,30 грн. - вартість відновлювального ремонту пошкоджень, які не відносяться до даного ДТП. Судом було встановлено, що позивач не надав до свого позову доказів, які б підтверджували, що ремонт пошкодженого ТЗ позивачем здійснювався у платника ПДВ. Не надані таки докази і до позову, заявленого до відповідача [PERSON]. Таким чином, рішенням суду вже встановлено, що відшкодування підлягає заподіяна матеріальна шкода внаслідок даної ДТП тільки у розмірі 3859,08 грн., яки позивачу вже виплачені страховиком. Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, судом вже встановлено, що матеріальна шкода, заподіяну позивачу внаслідок ДТП за участю [PERSON] відшкодована страховиком повністю і позовні вимоги позивача в іншій частині відшкодування матеріальної шкоди (ПДВ 20% у розмірі 771,72 грн. та 1345,30 грн. - пошкодження, які не відносяться до даного ДТП) є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Відповідно до п. 9 Закону України «Про страхування» - франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. В цій частині позовні вимоги позивача є доведеними та підлягають задоволенню, як є вимоги в частині стягнення витрати за оплату та проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу. Необґрунтованими суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 250 грн. на різні особисті поїздки позивача до м. Запоріжжя та Дніпропетровська. Вказані грошові кошти не відносяться до заподіяної матеріальної шкоди і до витрат по справі, і тому вони не підлягають відшкодуванню. В частині стягнення з відповідача моральної шкоди суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до змісту позовних вимог позивача, як на підстави стягнення з відповідача заподіяної йому моральної шкоди у розмірі 15 тис. грн., посилається на незручності пов'язані зі збором документів, пов'язаних з ДТП; на те, що йому довелося витратити на це свій час, що вказана ДТП нібито вплинула на його стосунки з товаришами, друзями, що він став нібито дратівливим, а також на те, що внаслідок нібито вказаної ДТП була відкладена поїздка на лікування його доньки, і на те, що вказаний транспортний засіб є джерелом його власних прибутків. Однак жодне з вказаних обставин ні передбачено законом у якості підстав для стягнення моральної шкоди. Якщо автомобіль є джерелом власних матеріальних прибутків, то у такому разі мова може йти не про моральну шкоду, а про упущену вигоду, яка теж підлягає доказуванню. Але жодного доказу відносно викладених обставин позивачем надано не було. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з п. 5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана, а також вини останнього в її заподіянні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Тобто відповідач повинен довести тільки на ти обставини заподіяної моральної шкоди, які знаходяться у причинному зв'язку з даною ДТП та заподіяною йому матеріальною шкодою, а також виходити з вимог розумності та справедливості. Однак ніяких доказів наявності причинного зв'язку між наслідками вказаної ДТП та обставинами, на які посилається позивач, як на підстави для відшкодування нібито заподіяної йому моральної шкоди у розмірі 15 тис. грн., ним теж не було надано. Відповідно довідки відділення ДАЇ, яка надана позивачем, належний йому автомобіль внаслідок ДТП отримав таки пошкодження, які не позбавили позивача можливості ним користуватися за призначенням до сих пір. Позивач продовжує як і раніше користуватися зазначеним автомобілем для своїх потреб. Як вже встановлено рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25.03.2014 року, розмір заподіяної позивачу матеріальної шкоди внаслідок ДТП складає тільки 3859,08 грн.. А розмір моральної шкоди він безпідставне оцінює у 5 разів більше у сумі 15 тис. грн.. Суд вважає, позивач вирішив поліпшити свій матеріальний стан шляхом стягнення з відповідача моральної шкоди, яка за своїм розміром не відповідає вимогам розумності та справедливості. Таким чином суд вважає, що вказаний позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача заподіяної моральної шкоди у розмірі 15 тис. грн.. не відповідає вимогам розумності, справедливості та іншим вимогам закону та з урахуванням наданих позивачем доказів підлягає стягненню з відповідача на суму 2.000 грн.. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує і матеріальний стан відповідача, на утриманні якого знаходяться онуки, матір яких була позбавлена батьківських прав, а також і інша донька [PERSON], яка є студенткою Запоріжського Національного університету та навчається на контрактній формі навчання. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача по вищевказаним підставам.

Outcome: partial