Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» 25.04.2016р. звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 219362,93 грн. боргу за кредитним договором №LVL6AN00090025 від 15 червня 2006 року. Позов обгрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №LVL6AN00090025 від 15.06.2006 р., за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 32238,00 грн. на термін до 15.06.2011р., а відповідач в свою чергу зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач не надавав Банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено у розрахунку суми заборгованості за договором №LVL6AN00090025 (а.с.6-9). Згідно договору у випадку порушення зобов»язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 29.05.2009р. з відповідача було стягнуто заборгованість у сумі 21119,68 грн., яка утворилась станом на 30.12.2008 р. У порушення умов договору кредиту відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконує, через що у нього перед позивачем виникла заборгованість, яка на 11.04.2016 року склала 219362,93 грн., а саме: -22010,46 грн. заборгованість за кредитом; -51703,70грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; -1853,80 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; -164914,65грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Просить стягнути з відповідача 219362,93 грн. заборгованості по кредитному договору, а також сплачений судовий збір по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву ( а.с. 49) про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов заперечили, вказали, що строк позовної давності із зверненням до суду сплив, просили про застосування строків позовної давності та відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» з цієї підстави. Заслухавши представників відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить висновку про відмову у позові. Відповідно до положень ст. ст. 3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими доказами. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ч.3 ЦК України). У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З пояснень представників відповідача в суді, долучених до матеріалів справи копій кредитної угоди №LVL6AN00090025 від 15.06.2006 р. (а.с. 10 11), копії листа Банку про підвищення відсоткової ставки (а.с. 12), видно, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони, укладено договір №LVL6AN00090025 від 15.06.2006 р., згідно якого [PERSON] надав відповідачу кредит в сумі 32238,00 грн., а [PERSON] отримавши кошти, зобовязувався погашати кредит у строк, визначений договором, повністю повернути кредитні кошти та сплатити нараховані відсотки за користування кредитом в розмірі та у строки встановлені договором. Як вбачається із змісту кредитного договору, сторони встановили строк дії договору до 15.06.2011р. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення боргу за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як встановлено в суді та не заперечувалось представниками, у порушення умов договору кредиту відповідач [PERSON] свої зобовязання за Кредитною угодою належним чином не виконував, через що було прийнято рішення Залізничним районним судом м. Львова 29.05.2009р. стягнути з [PERSON] на користь ПАТ [PERSON] « Приватбанк» - 21119,68 грн. заборгованості (а.с. 5). З цього часу плата ним не вносилась, відповідач захворів, отримав інвалідність І групи (а.с.29). 25.04.2016р. позивач звернувся до Городоцького районного суду Львівської області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованість у розмірі 219362,93 грн., яка утворилась станом на 11.04.2016 р. Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1, 2 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Стаття 254 ЦК України встановлює порядок визначення факту закінчення строку, який визначається роками, місяцями, тижнями, днями. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Так, відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного суду України № 6-116цс13 від 06.11.2013 р. суд дійшов висновку, що у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як вбачається з п. 1.1. Кредитного договору №LVL6AN00090025 від 15.06.2006 р., термін повернення кредиту до 15.06.2011р. Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Враховуючи, що термін виконання вищезазначеної угоди встановлений сторонами до 15.06.2011р., а згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, то строк позовної давності згідно угоди сплив 15.06.2014 р. Отже, у звязку із спливом строків позовної давності, про застосування якого просить представник відповідача, підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 219362,93 грн. згідно кредитного договору № LVL6AN00090025 від 15.06.2006 р., суд не вбачає, а тому відмовляє в задоволенні позову з цієї підстави.

Outcome: dismissed