Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з вересня 2016 року він працював у ТОВ ТД «Зернотрейд» на посаді охоронника. Починаючи з липня 2017 року у нього виникли проблеми у спілкуванні та у неупередженому ставленні до нього його безпосереднього керівника з приводу виконання ним його посадових обов»язків, що в подальшому призвело до створення до позивача несприятливих умов для виконання своїх трудових обов»язків. Незважаючи на ситуацію що склалася позивач постійно у визначені графіком часи та дні виходив на роботу та завжди виконував покладені на нього трудові обов»язки. Однак, відповідач 10.08.2017 року згідно наказу № 208 звільнив позивача із займаної посади за п.4 ст. 40 КЗпП України, у зв»язку з невиконанням без поважних причин обов»язків покладених правилами трудового розпорядку. Позивач вважає, що при звільненні відповідач порушив норми чинного законодавства, а тому просить визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ «Торговий дім «Зернотрейд» № 208 від 10 серпня 2017 року про його звільнення з посади охоронця, поновити його на посаді охоронця, стягнути з ТОВ «Торговий дім «Зернотрейд» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 10.08.2017 року по 10.09.2017 року в розмірі 3316,06 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав та суду пояснив, що дійсно 26.06.2017року він був відсутній на робочому місці, начальника служби охорони не повідомляв, за нього обов"Язки виконував інший охоронник. А під час перевірки 29.07.2017 року він не спав. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Третя особа [PERSON] проти позову заперечив. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з слідуючих підстав. Відповідно положень до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному\~ЦПК України\~порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано\~ст.124 Конституції України. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;\~\~чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;\~\~які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;\~\~яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;\~\~чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;\~\~як розподілити між сторонами судові витрати;\~\~чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;\~\~чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5\~ст. 81 ЦПК України).\~\~ Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів. Так під час розгляду справи судом встановлено, що 06 вересня 2016 року між [PERSON] та ТОВ ТД «Зернотрейд» було укладеного трудовий договір. Відповідно до укладеного трудового договору згідно наказу № 150 від 06.09.2016 року відповідач прийняв позивача на роботу на посаду охоронця. Трудові обов»язки охоронника та кваліфікаційні вимоги визначені відповідно до розділу «професії робітників, які є загальними для всіх видів економічної діяльності» Кваліфікаційного довідника посад України затвердженого наказом Мінправі України від 29.12.2004 року № 336 та згідно посадової інструкції. Однак, 26 червня 2017 року, начальником служби безпеки [PERSON] о 10 год. 00 хв. було виявлено відсутність [PERSON] на робочому місці з 10 год 00 хв. до 12 год. 00 хв. Даний факт було засвідчено відповідною доповідною на імя керівника та актом про відсутність працівника на робочому місці. Позивачу було також запропоновано надати письмові пояснення з цього приводу, проте позивач відмовився надавати пояснення, про що відразу було складено відповідний акт. На підставі поданої доповідної, директором ТОВ Торговий дім «Зернотрейд» [PERSON] було видано наказ № 194-П від 29 червня 2017 р. про висловлення догани позивачу та запропоновано ознайомитись з даним наказом та підписати його, проте, позивач відмовився підписувати даний документ, про що також було складено відповідний акт. Даний факт підтвердили в судовомсу засіданні свідки [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], а також пояснюючими записками [PERSON],[PERSON] та [PERSON] на ім»я директора підприємства . Відповідно до п.3\~ст.40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. В подальшому, 29 липня 2017 р. начальником служби безпеки [PERSON] о 22 год. 20 хв. було виявлено [PERSON] на робочому місці таким, що спав. Даний факт було засвідчено відповідною доповідною на імя керівника. Позивачу було також запропоновано надати письмові пояснення з цього приводу, позивач надав відповідні пояснення, де він вказав, що о 22:00 він обійшовши територію об'єкта пішов відпочивати та не вказав поважних причин, щодо не здійснення своїх обовязків щодо охорони ввіреного йому обєкта. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він заступив на зміну 29.07.2017 року разом із [PERSON] та [PERSON]. Близько 22 год. вони відпустили [PERSON] додому, а він домовився з [PERSON], шо першим піде відпочивати. Під час відпочинку начальник служби безпеки [PERSON] приїхав з переввіркою на об»єкт о 22.30 год. На підставі поданої доповідної, акту розслідування, директором ТОВ Торговий дім «Зернотрейд» [PERSON] було видано наказ № 208 від 10.08.2017 р. про звільнення позивача із займаної посади у відповідності до п. 3 ст. 40 КЗпП України, даний наказ було доведено до відома позивача під розпис та видано в день звільнення заробітну плату і трудову книжку. Вказане також стверджується пояснюючою запискою [PERSON] на ім»я директора ТОВ «ТД Зернотрейд» від 2.08.2017 року. Згідно Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясувати, в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. З ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 1471, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень. Слід зазначити, що в сферу обов'язків охоронця віднесено: охорона об'єкту, майна товариства, що знаходяться в межах обєкту, в т. ч. охоронець зобовязаний не допускати крадіжок і розкрадань матеріальних цінностей і нанесення збитку підприємству. Робота [PERSON] здійснювалась згідно затвердженого графіку, що доводився позивачу до відому, та відповідно до відомостей Журналу (рапортів) за 2017 р. обєкт був взятий зміною позивача під охорону. Відсутність на обєкті охоронця, спання його на обєкті зумовлює наявність ризиків щодо нанесенню товариству збитків у вигляді крадіжки та/або пошкодження матеріальних цінностей товариства. А тому, у діях [PERSON] суд вбачає порушення трудової дисципліни. Враховуючи те, що позивачем вчинено повторно дисциплінарний проступок, суд вважає звільнення позивача із займаної посади правомірним, таким що відповідає нормам чинного законодавства. Крім того, згідно наказу директора ТОВ «Торговий дім «Зернотрейд» № 215/б від 14.09.2017 р. в зв»язку із зменшенням обсягу робіт, мінімізації витрат підприємства та звільненням працівників охорони, із штатного розпису виведено штатні одиниці охоронців. Це було зумовлено тим, що у товаристві відбулися зміни в організації виробництва, та за власним бажанням всі охоронці були звільнені. На даний час штатний розпис не містить такої посади як охоронник. В разі відмови в задоволені позову судові витрати пов»язані з розглядом справи повладаються на позивача, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України. \~Враховуючи викладене,

Outcome: approved