Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Нікопольської міської ради, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона є матір`ю [PERSON] , який має сина [PERSON] , [INFO] . Мати малолітньої дитини [PERSON] померла [INFO] . Одразу після смерті невістки вона взяла всю опіку над онуком на себе, оскільки відповідач не проявляв турботи до свого сина. У жовтні 2019 року позивачка переїхала мешкати до онука [PERSON] по [ADDRESS] , де і дотепер проживає разом з ним. Дитина перебуває на її утриманні, відповідач участі у вихованні та утриманні свого сина не приймає, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину. [PERSON] має погане здоров`я, що потребує постійного лікування та догляду. Вона піклується про дитину, лікує, збирає до школи, дбає про його моральний та духовний розвиток. Таким чином, враховуючи те, що відповідач про дитину не піклується, ухиляється від утримання дитини, змушена звернутися до суду та просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . А також призначити її опікуном над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] . Крім того, стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилась, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить суд розгляд справи проводити за її відсутності, на задоволенні позову наполягає та просить вимоги задовольнити (а.с.27). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, про що свідчать розписки, які містяться в матеріалах справи, в судове засідання не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить суд розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає та проти задоволення позову не заперечує (а.с.22). Представник Органу опіки та піклування Нікопольської міської ради в судове засідання не прибув, від нього також до суду надійшла заява, в якій просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.28). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як встановлено судом, [INFO] народився [PERSON] , про що свідчить актовий запис № 569, складений 08 липня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.5). Відповідно до витягу № 00028060996 від 06 жовтня 2020 року, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] [INFO] померла, про що свідчить актовий запис № 1950, складений 09 жовтня 2019 року Нікопольським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.6). Відповідно до акту, складеного 30 грудня 2020 року ОСББ «Усова-28», [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з бабусею [PERSON] , яка там не зареєстрована, однак, мешкає за вищевказаною адресою з квітня 2019 року (а.с.8). Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області № 312 від 28 квітня 2021 року було затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] (а.с.31-33). Крім цього, [PERSON] у приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Апалькова Є.В. 30 липня 2020 року склав заяву, відповідно до якої не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.164 СК України, батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зокрема, п.п.15.16, роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від виховання свого сина [PERSON] , [INFO] , а саме: не піклується про його фізичний і духовних розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчуванням, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає позбавленню батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] . Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що при зміні своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, згідно із ст.169 СК України, він має право звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.4 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області № 313 від 28 квітня 2021 року було затверджено подання про можливість [PERSON] бути піклувальником [PERSON] (а.с.29). Таким чином, враховуючи ту обставину, що [PERSON] виявила бажання виховувати дитину, суд приходить до висновку, що її слід призначити опікуном над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від прибутку його матері, батька або у твердій грошовій сумі. Тому, оскільки [PERSON] підлягає позбавленню батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] , з нього підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини щомісяця з усіх видів заробітку та доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь [PERSON] . У відповідності до ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи. За таких обставин, з [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 816 грн. 00 коп. (а.с.4). На підставі викладеного,

Outcome: approved