Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 02.10.2007 вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №2008. В шлюбі у них народився син [PERSON] Лукян, [INFO] Позивач посилається на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Із-за несумісності характерів, відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя, між ними почали виникали сварки, що призвело до розпаду сім"ї і фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час сторони проживають окремо один від одного та не ведуть спільного побуту. В звязку із вказаним позивач вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер, тому просить його розірвати. Представник позивача [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02.10.2007, що вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії І-МИ № 030425 від 02.10.2007 (а.с.6). В шлюбі у них народився син [PERSON] Лукян, згідно копії свідоцтва про народження (а.с.10).\~\~ Причиною розпаду сімї є те, що спільне проживання сторін та шлюбні відносини між ними стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя та відсутності взаєморозуміння. Між сторонами втрачено почуття поваги, любові та довіри, їх шлюб розпався та носить формальний характер. Фактичні шлюбні відносини припинено з січня 2015 року. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-МИ №030425 від 02.10.2017 позивач після реєстрації шлюбу змінила своє дівоче прізвище «Іванцова» на прізвище - «Березовська». З свідоцтва про зміну імені серії І-МИ №006721 від 24.10.2012 вбачається, що [PERSON] змінила шлюбне прізвище з «Березовська» на дошлюбне «Іванцова». За таких обставин суд не вирішує питання про відновлення дошлюбного прізвища у зв'язку із розірванням шлюбу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved