Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства „Харківській верстатобудівний завод" про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку, стягнення матеріальної та моральної шкоди, просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку, матеріальну та моральну шкоду у зв'язку з невиплатою заробітної плати, з несплатою внесків у пенсійний фонд, центр зайнятості та неотриманням пособія по безробіттю в повному обсязі, з примусовими відпустками без збереження заробітної плати у розмірі 10 000 гривень, обґрунтовуючи позов тими обставинами, що вона працювала на ПАТ « Харверст» з 19.07.1982 року та працюючи на посаді інженера-технолога, 03.10.2014 року надала заяву про звільнення за згодою сторін до адміністрації підприємства. Позивач зазначає, що причина її звільнення - невиплата заробітної плати з 01.04.2014 року по жовтень 2014 року, безліч відпусток без збереження заробітної плати. Позивач стверджує, що 08.10.2014 року вона отримала на руки трудову книжку, але повний розрахунок з нею не було проведено. Надалі, зазначає позивач, вона 10.10.2014 року стала на облік у Центрі зайнятості м.Харкова , але з'ясувалося, що підприємство не відраховувало внесків в пенсійний фонд та центр зайнятості, тому вона не може отримувати пособіє по безробіттю в повній мірі. В судовому засіданні позивач підтримала позов, просила його задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позові, додаткових пояснень та обґрунтувань не надала, на клопотання позивача судом витребувано довідку про заборгованість із заробітної плати перед нею відповідача, інших доказів та розрахунків відповідач надавати не побажав. Представник відповідача проти позову заперечував, вважав його необґрунтованим, таким, що не містить зовсім жодного розрахунку та сум, що підлягають стягненню, при цьому визнав ту обставину, що підприємство заборгувало [PERSON] станом на 17.12.2014 року з виплати заробітної плати 8 918, 87 гривень, що 08.10.2014 року позивач був звільнений ПАТ «ХАРВЕРСТ». Вислухавши сторони, дослідивши надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, бо викладені позивачем обставини частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а саме щодо наявності заборгованості по заробітній платі станом на 17.12.2014 року та наявності моральної шкоди, які підлягають стягненню з відповідача, доведені документально Довідкою ПАТ «Харківський верстатобудівний завод» від 17.12.2014 року № 106 та трудовою книжкою позивача БТ-І № 8482619, виданою 24.07.1982 року Харківським верстатобудівним заводом імені С.В.Косіора. Відповідно до ст.. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови паці, необхідні для виконання роботи, передбаченні законодавством про працю, колективним договором та угодою сторін. Відповідно до ст.. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмову повідомити працівника перед виплатою зазначених сум . Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Згідно ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Крім того, статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачем не надано жодного визначення суми середнього заробітку, яку він просить стягнути, крім того відсутнє бажання витребувати таку довідку з підприємства для належного розрахунку, крім того позивачем не доведено наявність спричиненої її відповідачем матеріальної шкоди. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає за пропорційне стягнути з відповідача три тисячі гривень На підставі викладеного,

Outcome: partial