Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість в розмірі 15 451 754,58 грн. та понесені ним судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на такі обставини: 11.10.2007 р. між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №800002153 та надано кредит у сумі 150000 дол. США. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього - графіком погашення кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника [PERSON] 11.10.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки №800002153-П. Позивач вказує, що свої зобов'язання за договором виконав, надавши позичальнику кредит, а [PERSON] порушив умови договору, свої зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого станом на 01.10.2014 р. має прострочену заборгованість за кредитом, відсотками та пенею в загальному розмірі 15 451 754,58 грн. На підставі наведеного позивач просить позов задоволити. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи не з'явилася в судове засідання та не повідомила причини неявки і від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності. Третя особа [PERSON], який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи не з'явився в судове засідання та не повідомив причини неявки, не надав свої докази та заперечення на позов і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача та третьої особи [PERSON] в судове засідання з'явилася, проти позову заперечила з підстав, викладених в запереченні на позов, у задоволенні такого просить відмовити повністю. З'ясувавши дійсні обставини справи на підставі наявних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів та давши їм оцінку, суд вважає, що заявлений позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 11.10.2007 р. між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №800002153 та останньому надано кредит у сумі 150000 дол. США. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника [PERSON] 11.10.2007 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №800002153-П. Відповідно до ст.ст. 2-3 Договору поруки поручитель поручається за виконання боржником обов'язку у випадках, передбачених основним договором або законодавством України у строк не пізніше 10 днів з дати пред'явлення відповідної вимоги достроково повернути банку кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов'язки, що виникають із основного договору та боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення вищевказаних обов'язків як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Така відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник допустить прострочення виконання будь-якого з обов'язків, зазначених у пункті 2.1. договору поруки. У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору листом від 06.06.2011 р. №2638 позивачем направлено позичальникові [PERSON] вимогу відповідно до ч.2 кредитного договору, в якій вимагає від нього у строк до 30 днів з дня отримання цієї вимоги, але не пізніше тридцяти семи днів з моменту відправлення цієї вимоги, достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штрафні нарахування в загальній сумі 495 982,66 дол. США. Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та пені 06 червня 2011 року, кредитор, відповідно до ч. 2 ст.1054 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання і зобов'язаний був пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців з цієї дати. Однак, після зміни строку виконання основного зобов'язання, Банк до суду із позовом звернувся лише у жовтні 2014 року, тобто зі спливом 3 років 4 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Оцінивши зібрані та перевірені в судовому засідання докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність передбачених чинним законодавством підстав для застосування до позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк" строку позовної давності про припинення поруки терміном 6 місяців відповідно до вимог ч.4 ст. 559 ЦК України. Враховуючи вище викладене, та те, що позивач звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення заборгованості до поручителя за кредитним договором із пропущенням строку позовної давності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №800002153 від 11.10.2007 р. та судових витрат по справі задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed