Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої позовні вимоги мотивує тим, що шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. На утримання дитини потрібно не менше 4500 гривень в місяць, це мінімальна сума, необхідна для забезпечення життя та розвитку дитини, а саме: харчування - 1000 грн./місяць, одяг - 1000 грн./місяць, лікування у разі сезонних хвороб, профілактика хвороб - 200 грн./місяць, санаторно-курортне лікування - 500 грн./місяць, витрати на школу - 200 грн./місяць, придбання розвиваючих іграшок, книжок - 100 грн./місяць, відвідування дитиною розвиваючих гуртків (секція карате - 200 грн., психологічний клуб «Іріс» - 300 грн.), зайняття з репетитором з англійської мови два рази на тиждень - 480 грн./місяць, репетитор з інших предметів два рази на тиждень - 400 грн./місяць, транспорт, інтернет, мобільний зв'язок - 100 грн./місяць. Відповідач добровільно допомагає, але не належним чином, з великою неохотою та несвоєчасно, і цих коштів, які він дає, протягом місяця, на утримання дитини недостатньо. Він постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, має власну станцію технічного обслуговування автомобілів, але належної матеріальної допомоги дитині не надає і постійно жаліється на брак коштів. Але брак коштів не заважає йому відпочивати в нічних клубах. Вона самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дитину, а також виконувати всі інші обов'язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини. Всупереч вимогам закону відповідач, який проживає окремо від неповнолітньої дитини, ухиляється від виконання свого обов'язку щодо її утримання, оскільки участі у вихованні не приймає та не виконує жоден із тих обов'язків, які покладені на нього, як на батька дитини. За таких умов, вона не має можливості належним чином самостійно, без участі батька, утримувати дитину. На момент звернення до суду з цим позовом, між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов'язку утримувати неповнолітню дитину. Їй відомо, що відповідач не отримує регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або ж прибутку від здійснення господарської діяльності, зареєстрованого суб'єкта господарювання (юридичної особи чи фізичної особи-підприємця), що не дає можливості визначити розмір частки від його заробітку, який можливо офіційно підтвердити, - що є тими істотними обставинами, як: надають підстави суду, згідно ч. 1 ст. 184 СК України, визначити аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного, просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, з моменту звернення в суд до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що їх спільна з відповідачем дитина проживає разом з нею, та знаходиться на її утриманні. Батько дитини не приймає участі у вихованні дитини. Син на даний час уже навчається у школі. З відповідачем по справі вони домовилися про сплату аліментів у розмірі 1000 грн. щомісяця, але він не завжди та не вчасно надає ці кошти, а якщо і дає, то по 100-200грн. З квітня 2014 року вони разом не проживають. На даний час розмір її заробітної плати складає 2500 грн. на місяць та має періодичний заробіток за лекції. Відповідач має власну станцію ТО та отримує доходи, але їх приховує. Допомоги для покупки одягу, продуктів харчування, шкільної атрибутики відповідач не надає. Вважає, що розмір аліментів в сумі 2000 грн. є мінімально необхідним для утримання дитини. Не погодилась з пропозицією представника відповідача щодо сплати відповідачем аліментів у розмірі по 700грн. щомісяця. В судовому засіданні представник відповідача за дорученням - [PERSON], в межах наданих йому повноважень, позовні вимоги визнав частково, а саме: в розмірі 700 грн. щомісячно. Додатково пояснив, що відповідач дійсно працює, але не має достатніх доходів для сплати аліментів у такому розмірі, як того просить позивач. Він не є інвалідом, проживає з батьками, які являються пенсіонерами і потребуть сторонньої допомоги, інших утриманців у нього також не має. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав: встановлено, що шлюб зареєстрований між сторонами у відділі реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, розірвано за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 січня 2015 року (справа № 711/12950/14-ц). Від шлюбу сторонни мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (серія [NUMBER]. Батьком дитини записаний [PERSON]. Крім того, встановлено, що з квітня місяця 2014 року сторони не живуть разом і не ведуть спільного господарства. Дитина проживає разом з позивачем, проти чого не заперечує й відповідач, вказавши про це у заяві від 20.02.15р. Також, під час розгляду справи встановлено, що розмір заробітної плати позивача станом на 20.02.15р. становить 2928грн. 60коп., що підтверджується даними довідки від 20.02.15р., виданої ГУ ДКС України у Черкаській області. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). За положеннями ст. 141 СК мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За положеннями статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Аліменти - це обов'язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім'ї інших, які потребують цього. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ст. 183 ч.1, 2 СК України). Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст. 182 СК України, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.184 СК України). За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначені розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. N 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Таким чином, аналізуючи обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позивачем не надано до суду жодних належних, допустимих та переконливих доказів, які б свідчили про можливість сплати відповідачем на утримання дитини аліментів в розмірі 2000,00грн. щомісячно. Між тим, незважаючи на дані довідки ГУ Міндоходів у Черкаській області Канівське відділення від 16.03.15р. про те, що [PERSON] у 2014р. не мав доходів,- суд враховує обставини, що він є працездатним і зареєстрований як ФОП, не являється інвалідом, інших утриманців не має; його батьки, які є пенсіонерами, отримують відповідні пенсії, що підтверджується даними їхніх посвідчень; відсутні підтверджуючі дані про те, що батьки відповідача потребують сторонньої, в т.ч. матеріальної допомоги і перебувають на його утриманні; батько дитини не відмовляється від надання матеріальної допомоги на утримання сина. Крім того, під час розгляду справи сама позивач вказала, що до часу її звернення до суду з даним позовом, між сторонами була домовленість про сплату відповідачем аліментів в розмірі 1000грн., проти чого останній не заперечував, а тому необхідно позовні вимоги задовольнити частково, тобто: стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі по 1000 грн. 00 коп. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 10.02.2015 року та продовжувати до повноліття дитини. В решті частині позову слід відмовити. Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання (ч.1 ст. 367 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 3, 10, 11, 27, 31, 57-60, 88, 209, 212, 213-215, 223, 367 ЦПК України,

Outcome: partial