Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з вищевказаною заявою в якій просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу її та її покійного чоловіка, [PERSON], який помер [INFO], в період з 17.08.2007 року по день смерті [PERSON] - [INFO] - включно, тобто більше п'яти років. Доводи заяви обґрунтовуються наступним. В 1989 році між нею та [PERSON] було укладено шлюб. В 2006 році в зв'язку з погіршенням стану психічного здоров'я, [PERSON] знаходився на обліку в психіатричному диспансері. З цієї ж причини, а саме не здатності в повні мірі керувати своїми діями, ним в 2007 році було до суду було пред'явлено позов про розірвання шлюбу з заявницею, проти задоволення якого вона не заперечувала, оскілки не бажала завий раз завдавати душевних страждань близькій людині. Крім цього, заява містить посилання на те, що до дня смерті ([INFO]) покійний спадкодавець довгий час не працював, повністю знаходився на утриманні заявниці, яка вела сумісне господарство: приймала участь у лікуванні [PERSON] (сплачувала вартість ліків, послуг лікарів), одноособово сплачувала комунальні послуги за квартиру, здійснювала покупки продуктів та побутової техніки в спільну квартиру, готувала їжу, прибирала у квартирі і таке ін.. [INFO] чоловік заявниці, [PERSON], помер. Всі витрати з поховання спадкодавця понесла заявниця. Незважаючи на формальне розірвання шлюбу, згідно з доводами заяви, [PERSON] проживала зі спадкодавцем, [PERSON], однією сім'єю більше 5 років (відповідно до заяви - все подружнє життя) до часу відкриття спадщини. Весь період після розірвання шлюбу я мала з померлим фактичні шлюбні стосунки. Листом Першої Одеської державної нотаріальної контори заявниця була повідомлена про необхідність звернення до суду для встановлення факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем більше 5 років без чого отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не вбачається можливим. Тому заявниця, використовуючи надане їй діючим цивільно-процесуальним законодавством право, вимушена звернутись до суду для вставлення фату проживання однією сім'єю її та її покійного чоловіка, [PERSON], який помер [INFO], в період з 17.08.2007 року по день смерті [PERSON] - [INFO] - включно, тобто більше п'яти років. Будучи належним чином сповіщеною про час та місце розгляду справи, заявниця в судове засідання не з'явилась. Через свого представника, [PERSON], підтримала заяву, просила її задовольнити. Представник зацікавленої особи - Одеської міської ради - в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував. Письмових заперечень проти задоволення заяви, при цьому, не надав. Завідувач зацікавленої особи - Першої Одеської державної нотаріальна контори - спрямувала на адресу суду лист, яким просила розглянути справу за відсутності представника, оскілки, як зазначено в листі, Перша Одеська державна нотаріальна контора не є зацікавленою по справі особою. Розглянувши справу, вислухавши думку представників осіб, що приймають участь в розгляду справи, вивчивши зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що 29.07.1989 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 358, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. На підставі виданого 13.08.2001 року ордеру на житлове приміщення № [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] надано право на вселення до квартири [ADDRESS], що загалом складається з двох кімнат, житловою площею 29,52 кв.м.,. Відповідно до розпорядження органу приватизації від 28.05.2002 року № 167393 [PERSON] та [PERSON] передано у приватну власність в рівних частках квартиру [ADDRESS] загальною площею 56 кв.м., в зв'язку з чим цього ж дня вищевказаним особам видано свідоцтво про право власності на житло. З листа КУ «Одеський міський психіатричний диспансер», спрямованим на адресу суду у відповідь на постановлену по справі ухвалу про витребування доказів, вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно знаходився на обліку в психіатричній установі, певний час навіть лікувався стаціонарно. Копією трудової книжки, виданої на ім'я [PERSON], підтверджуються доводи заяви про те, що з 2010 року спадкодавець ніде не працював. Так, згідно з наказом № 82 по ТОВ «Крокус», [PERSON], 14.07.2010 року, на підставі ст. 38 КЗпП України, звільнений з посади наукового співробітника. Більше працевлаштованим спадкодавець не був. [INFO] [PERSON] помер, про що зроблено відповідний актовий запис № 8084 та що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Відповідно до договору-замовлення на проведення поховання № 015436 від 19.08.2013 року, а також відповідно до договору-замовлення на проведення поховання (б/н) від 20.08.2013 року, в якості замовника вищевказаних послуг зазначена заявниця. А відтак, саме [PERSON] є тією особою, що понесла витрати з поховання спадкодавця. З копії довідки, виданої головою правління ОСББ «Водний», Л.І. Алмановою, від 18.09.2013 року вих. № 24, [PERSON], починаючи з 2001 року і до дня видачі цієї довідки проживає в будинку [ADDRESS]. За весь час саме [PERSON] сплачувала всі комунальні платежі, а також здійснювала інші витрати на утримання будинку та прибудинкової території. Надані заявницею разом з заявою копії квитанцій про сплату комунальних послуг, зокрема електроенергію, підтверджують, що ці витрати здійснювала [PERSON]. Факт реєстрації свого місця проживання в вищевказаній квартирі заявниці та її покійного чоловіка з 10.09.2001 року підтверджується, з-поміж іншого, копіями паспортів вищевказаних осіб в яких містяться відповідні відмітки, а також спрямованими на адресу суду, у відповідь на поставлену по справі ухвалу про забезпечення доказів, матеріалами спадкової справи № 49/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON], відповідно до яких з 2001 року і по день смерті [PERSON] - [INFO] - заявниця та спадкодавець були зареєстровані в квартирі [ADDRESS]. Також судом вставлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON]. Будучи допитаними в судовому засіданні, свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що проживають в будинку [ADDRESS] з 2001 року коли будинок було здано в експлуатацію. З того ж часу знайомі з [PERSON] та були знайомі з її нині покійним чоловіком, [PERSON]. Відповідно до показань свідків, їм відомо, що [PERSON] хворів психічним захворюванням і що домашнім господарством займалась лише заявниця. Так, [PERSON], на відміну від чоловіка, весь час була працевлаштована та забезпечувала сім'ю всім необхідним. В судовому засіданні свідки підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] весь час проживали однією сім'єю в одній квартирі і що спадкодавець в побутовому плані повністю залежав від заявниці. Крім цього, свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] сама певний час хворіла в зв'язку з чим, оскільки обидві є медичними працівниками, просила її допомоги в проведенні певних медичних маніпуляцій (крапельниці, ін'єкції і таке ін.). Таким чином, зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази суд визнає належними і допустимими, оскільки вони містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, логічно пов'язані в своїй сукупності та повноті, не є сумнівними чи суперечливими, а відтак, суд вважає, що факт спільного проживання заявниці однією сім'єю з покійним чоловіком без реєстрації шлюбу протягом п'яти років повністю знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи. Твердження представника Одеської міської ради про необхідність надання заявником додаткових відомостей про реєстрацію свого місця проживання суд оцінює критично, оскільки доказів на підтвердження зазначеного факту заявником надано достатньо і сумніву вони не викликають ані в суду ані в зацікавлених осіб. При цьому, заяв про забезпечення доказів від Одеської міської ради не надходило. Крім того, враховуючи положення ст. 3 СК України та п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», для правильного вирішення даної справи має значення саме спільне проживання осіб однією сім'єю, що в свою чергу породжує певні права та обов'язки. Судом встановлено, що заявниця та [PERSON] в період з 17.08.2007 року по день смерті [PERSON] - [INFO] - проживали однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом та сумісно вели господарство. Конституційний Суд України у пункті 3 рішення від 03 червня 1999 року справі № 5-рп/99 зробив висновок, що фактичні шлюбні відносини дають підстави для визнання їх ознаками сім'ї. Приймаючи до уваги те, що в матеріалах спадкової справи відсутня заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини, та враховуючи, що на день смерті спадкодавця заявниця постійно проживала з покійним [PERSON], вбачається що заявниця прийняла спадщину. Встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та дружини без реєстрації [PERSON] та [PERSON] необхідно заявниці для спадкування за померлим на підставі статті 1264 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 256 ч.1 п.5 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. За положеннями пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про становлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. В свою чергу, Пленум Верховного Суду України у п. 1 своєї постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, звертає увагу судів на те, що відповідно до статей 255, 271 Цивільного процесуального Кодексу України (ЦПК) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ст.ст. 1258, 1264 ЦК України, право на спадкування за законом у четверту чергу мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу прийняття спадщини та у разі відсутності спадкоємців попередніх черг, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Заявник не має іншої можливості документально підтвердити факт їх спільного проживання з [PERSON] саме однією сім'єю без реєстрації шлюбу, але встановлення його судом породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов'язує право на спадкування. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 10 ЦПК України). Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. ч. 1 ст. 234 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред'явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб (ч. 2 ст. 234 ЦПК України). п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів (ч.ч. 1, 2 ст. 259 ЦПК України).

Outcome: approved