Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 листопада 2006року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір № 014/0173/74/80338, згідно якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 7329 доларів США строком по 14 листопада 2014року, а відповідач прийняв зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14% відповідно до графіку погашення кредиту. З 30.11.2012року процентна ставка за користування кредитом була встановлення у розмірі 19% річних. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, видавши відповідачу кошти в розмірі 7329доларів США. Однак відповідач порушує умови зобов'язання, не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до платіжного календаря, у зв'язку з чим банком була направлена претензія-вимога щодо погашення заборгованості, яка була залишена відповідачем без задоволення. Станом на 24.09.2014року сума заборгованості [PERSON] за вищезазначеним кредитним договором складає 3260,08доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 42199,21 грн., яку просить стягнути позивач, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 544,59грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надіслав. Згідно письмової заяви від 26.12.2014року [PERSON] сплатив заборгованість за кредитом. З урахуванням думки представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що 14.11.2006року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0173/74/80338 (а.с.5). Відповідно до статуту ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» є правонаступником за всіма правами та обов'язками Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (а.с.21-23). Відповідно до п.1.1., п.1.2 вищезазначеного кредитного договору [PERSON] отримав кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 7329доларів США на строк 120 місяців з 14 листопада 2006року по 14 листопада 2016року, згідно графіку надання кредиту (додаток № 1 до Договору) (а.с.5). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Додатком 1 до Кредитного договору № 014/0173/74/80338 від 14.11.2006року встановлено графік надання кредиту [PERSON], відповідно до якого сума кредиту 7329 доларів США надається траншами 14 числа кожного місяця, починаючи з 14.12.2006року по 14.10.2016року по 61,08 доларів США та останній - 14.11.2016року у сумі 60,48доларів США (а.с.10). Будь-яких інших документів - видаткового касового ордеру чи заяви на видачу готівки для підтвердження виконання кредитором свого зобов'язання позивачем до суду не надано. Відповідно до п.1.4 вищезазначеного кредитного договору встановлено проценту ставку за користування кредитом - 14% річних (а.с.5). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Із п. 1.3цього договору вбачається, що погашення кредиту, в залежності від обраної програми кредитування, може здійснюватися наступним чином: - згідно Графіку погашення кредиту (додаток 1 до Договору) в розмірі 1/120 від суми ліміту отриманого кредиту відповідно до п.1.1.цього Договору; погашення відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно; - згідно Графіку погашення кредиту (Додаток 2 до Договору) ануїтетними платежами. Відповідно до п.2.1. кредитного договору кредитні кошти призначені для використання на споживчі цілі (а.с.5), тобто до даних правовідносин застосовуються положення Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", відповідно до яких встановлюється судовий контроль у вирішенні вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Положення кредитного договору не містять чітко визначеного порядку погашення кредиту, а наданий до суду Додаток № 1, містить графік надання, а не погашення кредиту. Крім того, у позовній заяві позивачем зазначено, що позичальник повинен погашати кредит та проценти за користування кредитом щомісячно відповідно до Графіку погашення кредиту (Додаток до Кредитного договору), тобто не містить будь-якого номеру, хоча умовами кредитного договору передбачено Додаток № 1 та Додаток № 2. Також у позовній заяві позивач посилається на обов'язок позичальника здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до Платіжного Календаря, який також суду надано не було, крім того на нього відсутні будь-які посилання у Кредитному договорі. Відповідно до п.1.4 вищезазначеного кредитного договору кредитор має право періодично (згідно п.1.5. цього договору) переглядати процентну ставку за користування кредитом в порядку, передбаченому п.6.2 цього Договору, тобто у разі зміни кредитної політики внаслідок рішень законодавчої або виконавчої влади, Національного банку України, а також внаслідок рішення Кредитора кредитор має право змінити процентну ставку за користування кредитом, про що письмово повідомити позичальника протягом 7 календарних днів з дня прийняття рішення про її зміну (а.с.7). Згідно позовної заяви процентну ставку з 30.11.2012року за кредитом було збільшено до 19% річних відповідно до п.1.5.2 Кредитного договору, відповідно до якого сторони домовились, що процентна ставка за кредитом збільшується на 5% від ставки, вказаній в п.1.4 Договору, при настанні умов, передбачених п.п.п 1.5.2.1. - п.1.5.2.3., однак позивачем не зазначено на підставі якої умови було збільшено відсоткову ставку за кредитом, крім того відповідно до умов договору порядок її зміни повинен відповідати п.6.2 цього Договору. Будь-які докази у відповідності до положень ст.. 60 ЦПК України щодо правомірності підвищення відсоткової ставки, а саме: надіслання письмового повідомлення позичальнику про зміну кредитної політики з посилання на підставу її зміни позивачем не додано. Крім того, у своїй вимозі до [PERSON], яка міститься в матеріалах справи на а.с.12-13, Банк зазначає, що відсоткова ставка за кредитом № 014/0173/74/80338 від 14.11.2006року складає 14% річних. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням. Однак враховуючи зазначені вище розбіжності, суд позбавлений можливості перевірити правильність наданого до суду розрахунку заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками. Відповідно до умов п.10.1 кредитного Договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених положеннями цього Договору, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5% та штраф у розмірі 20 гривень від суми прострочення платежу за кожний день прострочення з наступного дня після закінчення строку виконання зобов'язань, зазначеного в цьому Договорі (а.с.8). Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до умов п.6.5 Кредитного договору кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та неустойки, у випадках невиконання Позичальником умов цього Договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим Договором. Таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав позичальника, включаючи забезпечення за цим Договором, за умови попереднього (за 30 днів) повідомлення Позичальника рекомендованим листом (а.с.7). Відповідно до вимоги, яка міститься в матеріалах справи на а.с.12-13 Банк вимагає у відповідача протягом не більше ніж 60 календарних днів з дня одержання даної вимоги здійснити дострокове погашення Кредиту у повному обсязі разом зі сплатою відсотків та пені відповідно до умов кредитного договору, однак доказів надсилання рекомендованим листом, у відповідності до вимог 6.5. кредитного договору, зазначеної вимоги позичальнику та отримання її позичальником - позивачем у відповідності до вимог ст.60 ЦПК України до суду не надано. З наданих до суду відповідачем квитанцій від 25.12.2014року вбачається, що ним за зазначеним кредитним договором було сплачено 594,84долари США - погашення простроченого тіла кредиту, 305,16 доларів США - погашення заборгованості за відсотками, а також 26.12.2014року 138 доларів США - прострочено тіло кредиту, 33,13 доларів США та 67,97 доларів США - заборгованість за відсотками (а.с. 43-44), тобто на час розгляду справи відповідачем сплачено у рахунок погашення існуючої заборгованості сума коштів у більшому розмірі, ніж та, яка міститься у розрахунку, наданому суду (а.с.17). Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З наданого до суду розрахунку (а.с.16) вбачається, що пеня та штрафи банком нараховані 14.10.2011року, в той час як до суду ПАТ «Райффайзен банк Аваль» звернувся лише 07.11.2014року. У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу, однак до позовної заяви не додано графіку погашення кредиту, на підставі якого судом може бути перевірено строк погашення чергового платежу, правильність наданого до суду розрахунку загальної суми заборгованості за кредитом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed