Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення часток співвласників у житловому приміщенні. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що в порядку приватизації відповідно до Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 07.04.2009 р. 49/100 частин квартири спільного заселення, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , передана у власність та належить на праві спільної сумісної власності трьом особам: - [PERSON] , його матері, - [PERSON] , його братові, - [PERSON] , позивачу. За змістом свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 07.04.2009 р. у спільну сумісну власність перелічених співвласників 49/100 частин квартири спільного заселення, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , входять наступні приміщення: кімната № 5 площею 12,80 м2, кладовка № 6 площею 0,40 м2, кладовка № 7 площею 0,40 м2. Підсобні приміщення спільного користування в квартирі, а саме: коридор №1 площею 6,40 м2, туалет № 2 площею 1,20 м2, душ № 3 площею 1,20 м2, кухня № 4 площею 5,90 м2, кладовка № 9 площею 0,20 м2, балкон площею 0,51 м2, залишаються в спільному користуванні всіх співвласників квартири спільного заселення. Загальна площа приватизованих Назаровими приміщень у квартирі спільного заселення становить 21,22 м2, в тому числі житлова площа становить 12,80 м2. 49/100 частин квартири спільного заселення перебуває у спільній сумісній власності зазначених осіб: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] і їх частки в квартирі не визначені. Всі співвласники 49/100 частин квартири спільного заселення фактично постійно мешкають в квартирі та зареєстровані в ній. На час приватизації 49/100 частин квартири спільного заселення вони мешкали однією сім`єю. Тому, й виникла необхідність у судовому порядку визначити частку кожного із співвласників 49/100 частин квартири спільного заселення. На цей час припинені сімейні відносини між співвласниками 49/100 частин квартири спільного заселення за адресою: [ADDRESS] та постало питання про виділ належної позивачу частки. У позасудовому порядку вирішити це питання нема можливості, так як відповідачі, не заперечуючи проти рівності часток, не бажають вчиняти будь-які дії для нотаріального посвідчення рівності часток співвласників у 49/100 частинах квартири спільного заселення. За змістом ст. 370 ч 1, ч 2 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. На момент приватизації квартири сторони мали рівні права на користування 49/100 частинами квартири спільного заселення, на жилу та підсобну площу у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Вони не укладали будь-яких угод про збільшення чи зменшення частки будь-кого із проживаючих у квартирі осіб. Тому належить вважати, що при приватизації 49/100 частин квартири спільного заселення за адресою: [ADDRESS] кожен із співвласників набув рівні права на приватизовану частину квартири і частки кожного із співвласників є однаковими та складають 49/300 часток квартири спільного заселення за адресою: [ADDRESS] (49/100 : 3 = 49/300). Так як співвласники не можуть у позасудовому порядку визначити частку кожного в 49/100 частинах квартири спільного заселення, належить визнати, що частка кожного із співвласників у 49/100 частинах квартири спільного заселення за адресою: [ADDRESS] становить 49/300 часток квартири, які включають: кімнату № 5 площею 12,80 м2, кладовку № 6 плоіцею 0,40 м2, кладовку № 7 площею 0,40 м2; а також включають підсобні приміщення спільного користування в квартирі: коридор № 1 площею 6,40 м2, туалет № 2 площею 1,20 м2, душ № 3 площею 1,20 м2, кухню М 4 площею 5,90 м2, кладовку № 9 площею 0,2 м2, балкон площею 0,51 м2, які залишаються в спільному користуванні всіх співвласників квартири спільного заселення; загальна площа 49/100 часток квартири спільного заселення належних Назаровим становить 21,22 м2, в тому числі житлова площа становить 12,80 м2. За приписами ст. 372 ЦК України після визначення частки кожного із співвласників у квартирі право спільної сумісної власності співвласників на квартиру припиняється і вони набувають право спільної часткової власності на квартиру із визначенням належних їм часток. Визначення належної кожному із співвласників частки у квартирі необхідне для встановлення порядку користування квартирою, для визначення розміру платежів кожного із співвласників, які нараховуються на квартиру та за комунальні послуги, для можливого виділу частки чи поділу квартири, для можливого здійсненим відчуження своєї частки квартири, отримання чи сплати грошової компенсації за належну власнику частку в квартирі тощо. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст. 16 ч 1, ч 2 п. 6 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: б) зміна правовідношення; Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Вказаний в позовній заяві спосіб захисту його майнових прав та інтересів- визнання частки у спільній сумісній власності та зміна спільної сумісної власності на спільну часткову власність співвласників квартири відповідає приписам ст. 16 ЦК України. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач [PERSON] просить суд визнати, що в 49/100 частинах квартири спільного заселення за адресою: [ADDRESS] частка кожного із співвласників, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , становить 49/300 часток квартири. 49/100 частин квартири спільного заселення включають: кімнату № 5 площею 12,8 м2, кладовку № 6 площею 0,40 м2, кладовку № 7 площею 0,40 м2; а також підсобні приміщення спільного користування: коридор № 1 площею 6,40 м2, туалет № 2 площею 1,20 м2, душ № З площею 1,20 м2, кухню № 4 площею 5,90 м2, кладовку № 9 площею 0,20 м2, балкон площею 0,51 м2, залишити в спільному користуванні всіх співвласників квартири спільного заселення. Загальна площа 49/100 часток квартири спільного заселення, яка перебуває у власності Назарових, становить 21,22 м2, в тому числі житлова площа становить 12,80 м2. В уточненій заяві просить суд припинити право спільної сумісної власності [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] РНОКПП [NUMBER] на 49/100 частини квартири спільного заселення, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2019 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 20.09.2019 року на 09 год. 00 хв. У підготовчому судовому засіданні від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У підготовчому судовому засіданні від відповідачів [PERSON] , [PERSON] надійшли заяви про визнання позовних вимог та слухання справи у їх відсутність. З огляду на визнання відповідачами позову, суд на підставі ч.3 ст. 200, ч.4 ст. 206 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Згідно зі ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.-ч.1- 7 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтями 368 - 370 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Згідно ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченим та оголошеними в судовому засіданні: свідоцтвом про право власності на житло М73 від 07.04.2009 p., виданим Жовтневою районною адміністрацією Запорізької міської ради на підставі розпорядження № 237-р від 06.04.2009 p., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22767110 від 19.05.2009 p., технічним паспортом на квартиру спільного заселення за адресою: [ADDRESS] , складений ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 11.02.2009р.; інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 181743508 від 20.09.2019 р. Оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та обґрунтованими, визнання відповідачами [PERSON] , [PERSON] позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При виділі судом частки із майна, що є у спільній сумісній власності сторін, в спільній частковій власності [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] РНОКПП [NUMBER] залишаються кімната № 5 площею 12,80 м2, кладовка № 6 площею 0,40 м2, кладовка № 7 площею 0,40 м2.

Outcome: approved