Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У лютому 2019 року позивач звернувся до суду з заявою просить суд стягнути на його користь з відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» відшкодування моральної шкоди в сумі 5800 грн., відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника в сумі 27533 грн. 33 коп, всього 33333 грн. 33 коп., а також пеню, інфляційні втрати та 3 % річних за увесь час прострочення виплати страхового відшкодування починаючи з 22.02.2018 року до моменту виконання судового рішення. Стягнути на його користь з [PERSON] відшкодування моральної шкоди в сумі 294200 грн. Свої вимоги аргументує тим, що [INFO] о 21 год. 00 хв. водій транспортного засобу ВАЗ 21154, реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] на 20 км +74 м автодороги Київ-Овруч скоїв наїзд на пішохода, сина позивача [PERSON], внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. Відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду внесено до ЄРДР за №12016110000000277 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Проте, постановою слідчого дане кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України за відсутності в діях водія складу кримінального правопорушення. Смертю сина їй було завдано значні моральні страждання. Тому враховуючи її вік, обсяг душевних страждань, тяжкість вимушених змін у її житті, завдану моральну шкоду вона оцінює у розмірі 300000 грн. Посилаючись на статті 1166, 1187 ЦК України позивач зазначає, що шкода завдана дією джерела підвищеної небезпеки, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала незалежно від наявності вини. Оскільки , на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 21154, реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована ПрАТ «Європейський страховий альянс» то з [PERSON] підлягає стягненню заподіяна шкода, яка позивач не покривається страховим відшкодуванням. Позивач зазначила, що заяву про здійснення страхового відшкодування та документи, що вимагаються ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», були нею надіслані страховій ще 15 листопада 2017 року, а отримані 21 листопада 2017 року, копія постанови про закриття кримінального провадження та вимога про виплату страхового відшкодування надіслана 04 квітня 2018 року, а отримана 06 квітня 2018 року, однак страхових виплат не було здійснено. Моральну шкоду [PERSON] оцінює в 300000 грн. та на підставі ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 5 800,00 грн. просила стягнути з страхової, а решту 294 200 грн. з відповідача [PERSON] Також позивач посилаючись на ст.ст.1195, 1200, 1202 ЦК України просила стягнути з ПрАТ «Європейський страховий альянс» шкоду, завдану смертю годувальника в розмірі 27 533,33 грн 15.03.2019 року відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні при цьому зазначає, що причиною вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди є умисні дії пішохода [PERSON], який допустив порушення ПДР. Кримінальне провадження №120166110000000277 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, закрито за відсутності в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Відповідач звертає увагу суду, що відносно загиблого відкриті виконавчі провадження, раніше він притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема за керування транспортним засобом в нетверезому стані, що лише підтверджує вину та умисел самого [PERSON], який п'яний, в темну пору доби, вирушив до магазину купувати спиртні напої, перелазив відбійник та переходив дорогу в невідведеному для цього місці. 15.03.2019 року відповідач ПрАТ «Європейський страховий альянс» надав відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, при цьому зазначає, що страховик не відшкодовує шкоду , заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Оскільки причиною дорожньо-транспортної пригоди стали необережні дії пішохода , а водій транспортного засобу порушень ПДР не вчиняв, то скоєння наїзду на пішохода відбулося внаслідок непереборної сили. Крім того позивачем не доведено факт спільного проживання, ведення господарства та наявності спільних витрат між нею та загиблим сином, оскільки наявна в матеріалах судової справи довідка Прилуцького об»єднаного управління ПФУ від 04.04.2018 року свідчить про нарахування їй доходу у вигляді пенсії, а отже позивачем ненадано жодних доказів про те, що позивач перебувала на утриманні у сина. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду в порядку загального провадження на 09 год. 00 хвилин 20 березня 2019 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 березня 2019 року розгляд справи відкладено до 10 год. 00 хв. 16 квітня 2019 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 березня 2019 року частково задоволено клопотання [PERSON] про витребування доказів. ІІІ. Позиції сторін. Представник позивача в судове засідання не з»явився, але попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» Чала І.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча був повідомлений про час та місце слухання справи належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилась, хоча була повідомлена про час та місце слухання справи належним чином. Третя особа [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] в судове засідання не з»явилась, хоча була повідомлена про час та місце слухання справи належним чином. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 лютого 1993 року, [PERSON] народився [INFO] та його матір»ю записана [PERSON](а.с.12). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 29.07.2010 року, [PERSON] народилася [INFO], її батьком записано [PERSON](а.с.13) Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 19 квітня 1999 року, [PERSON] народилася [INFO], її батьком записано [PERSON](а.с.14) Відповідно до запису акту про народження №535 від 25 листопада 1997 року, [PERSON] народилася [INFO], її батьком записано [PERSON](а.с.15) Згідно листа Прилуцького міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 43.6-28/232/18.18 від 15.02.2019 року, в ході перевірки архіву виявлено актовий запис про смерть №66 від 30.01.1998 року відносно [PERSON] складений Прилуцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області(а.с.16) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16 серпня 2016 року (а.с.17). Згідно Постанови про закриття кримінального провадження від 28 жовтня 2016 року, встановлено, що [INFO] приблизно о 21 год. 00 хв., водій [PERSON] керував технічно справним автомобілем ВАЗ 21154, реєстраційний номер [NUMBER] і здійснював рух по проїзній частині автодороги сполученням «Київ-Овруч» з боку м. Києва у напрямку с. Нові Петрівці в Вишгородському районі, Київської області. Проїжджаючи ділянку дороги в районі кілометрового знаку 20+74 м вказаної автодороги, водій [PERSON] скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який знаходячись в нерухомому стані на розділовій смузі, почав перетинати автодорогу сполученням «Київ-Овруч» зліва направо відносно напрямку руху транспортного засобу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. 15 серпня 2016 року інформацію про вказану дорожньо-транспортну подію було внесено до ЄРДР за №12016110000000277 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Причиною дорожньо-транспортної пригоди є необережні дії пішохода [PERSON], який допустив порушення вимог п.4.14 «а», «б», «г» Правил дорожнього руху України. Оскільки в даній ДТП в діях водія автомобіля марки ВАЗ 21154, номерний знак [NUMBER] [PERSON] невідповідності вимогам ПДР, яка перебувала б в причинному зв'язку з настанням дорожньо-транспортної події, не вбачається, у зв'язку з чим в його діяннях відсутні ознаки злочину, передбаченого ст.286 КК України, кримінальне провадження №12016110000000277 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України закрито за відсутності в діянні водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України . Також постановою встановлено, що в крові пішохода [PERSON] виявлено етиловий спирт в концентрації- 2,45%. (а.с.20-23). Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду №3016247496113487 від 14.08.2016 року, на а.д.Р-02-Київ-Іванків-Овруч, 19 км. 50 м. 14.08.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме: наїзд на пішохода - пішохід переходив дорогу поза межами пішохідного переходу. Учасники дорожньо-транспортної пригоди: водій т.з. ВАЗ д.н.з. [NUMBER] [PERSON], пішохід [PERSON](а.с.30) Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 21154, реєстраційний номер [NUMBER], застрахована на день події у ПрАТ «Європейський страховий альянс», що підтверджується Полісом обов'язкового страхування №АЕ/6730609, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю становить сто тисяч гривень (а.с.29). 15 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до ПрАТ «Європейський страховий альянс» з відповідною заявою про відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого (годувальника) [PERSON], пов'язаної з витратами на поховання та моральної шкоди (а.с.24,25). 30.03.2018 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» надіслало на адресу адвоката Денисенка С.В. лист, в якому повідомлялося, що у зв»язку з відсутністю рішення (постанова чи вирок) суду про притягнення до адміністративної відповідальності винної особи по даній ДТП неможливо виплатити страхове відшкодування, запропоновано надати реєстраційні документи ПП [PERSON] та довідку про склад родини померлого (а.с.28). 03 квітня 2018 року позивач звернулась до страхової компанії з вимогою про виплату моральної шкоди, заподіяної смертю сина [PERSON], у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, витрат на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника у розмірі 12 мінімальних заробітних плат (а.с.26). 04 травня 2018 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» надало [PERSON] відповідь, якою відмовило у виплаті страхового відшкодування оскільки відповідно до постанови кримінальне провадження №12016110000000277 було закрите за відсутності в діяннях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення та рекомендовано встановити цивільно-правову відповідальність [PERSON] для виплати страхового відшкодування(а.с.27) Згідно довідки Комітету самоорганізації населення №5 Плискунівського мікрорайону Прилуцької міської ради Чернігівської обл. №024/5-09675 від 04 квітня 2018 року, [PERSON] на день смерті був зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.18). Відповідно до довідки Прилуцького ОУ ПФУ від 04 квітня 2018 року №1170, [PERSON] в Прилуцькому ОУ ПФУ отримує пенсію за віком при повному стажі, її щомісячна пенсія за серпень 2016 року становить 1311 грн. 79 коп.(а.с.19). Постановою Чернігівського апеляційного суду від 30 січня 2019 року позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди та шкоди заподіяної смертю залишені без розгляду в зв»язку з тим, що [PERSON] навмисно не повідомила суд про осіб, які мають право на відшкодування шкоди та які мають бути залучені до участі у справі, що, на переконання апеляційного суду, є зловживанням позивачки своїми процесуальними правами (а.с.31-37). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Щодо наявності підстав виникнення цивільно-правової відповідальності. Згідно з ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною 2 даної статті визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренду, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України). Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного об'єкта буде зобов'язано відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. Перед потерпілим несуть однаковий обов'язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об'єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. Межа відповідальності визначає сферу дії обставин, які виключають відповідальність. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов'язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Судом встановлено, що керуючи автомобілем ВАЗ 21154, реєстраційний номер [NUMBER] по проїзній частині автодороги сполученням «Київ-Овруч» відповідач [PERSON] скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який внаслідок дорожньо-транспорної пригоди від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди, тобто шкоду завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. В діях водій автомобіля ВАЗ 21154, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України ,які перебували б у причинному зв»язку з настанням дорожньо-транспортної події і настаннм суспільно небезпечних наслідків від даної дорожньо-транспортної пригоди не встановлено. Натомість, пішохід [PERSON] порушив п.4.14 «а», «б», «г» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, якими забороняється пішоходам : а) вийшов на проїзджу частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасниківруху; б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину в тому числі на пішохідний перехід; г) переходити проїжджу частину поза пішохідним переходом, якщо є роздільна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках,а також у місцях, де встановлено огородження, що і є причиною дорожньо-транспотної пригоди. Крім того, судом встановлено, що в крові трупа [PERSON], виявлено етиловий спирт в концентрації - 2,45%, що свідчить про вживання останнім спиртних напоїв до настання пригоди. Суд не приймає до уваги доводи ПрАТ «Європейський страховий альянс», про те, що дорожньо-транспортна пригода за учаті застрахованого автомобіля не є страховим випадком, оскільки вини водія [PERSON] не встановлено, оскільки шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується незалежно від вини власника чи володільця джерела підвищеної безпеки. Твердження ПрАТ «Європейський страховий альянс» про те, що пригода трапилася з вини загиблого [PERSON] , який перебував в стані алкогольного сп»яніння та порушив правила дорожнього руху, що і призвело до дорожньо-транспортної пригоди , що свідчить про те, що пригода сталася внаслідок непереборної сили, є безпідставним, оскільки такі дії [PERSON], можуть свідчити лише про його грубу необережність, яка призвела до ДТП, а не про заподіяння шкоди внаслідок непереборної сили. Безпідставним суд вважає посилання ПрАТ «Європейський страховий альянс» , як на підставу не виплати страхового відшкодування на ненадання позивачем документів, які посвідчують її право на отримання страхового відшкодування, а саме свідоцтво про право на спадщину, оскільки дана норма стосується страхових виплат, які належали б померлому і входять до складу спадщини, а позивач звернулася до страховика про виплату страхового відшкодування, яке передбачено законодавством їй , а не померлому. Також , суд не приймає до уваги, твердження відповідача [PERSON] про відсутність підстав для відшкодування ним, як власником джерела підвищеної небезпеки, шкоди оскільки пригода трапилася у зв»язку з умислом потерпілого, оскільки жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про умисел [PERSON] вчинити самогубство чи спичинити дорожньо-транспортну пригоду з інших мотивів матеріали справи не мість. Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження настання дорожньо- транспортної пригоди як внаслідок непереборної сили так і в наслідок умислу потерпілого. За таких обставин у [PERSON] настає цивільно-правова відповідальність, як володільця джерела підвищеної безпеки за відсутності його вини , а отже він має відшкодувати шкоду заподіяну дорожньо-траспортною пригодою. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 21154, реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована ПрАТ «Європейський страховий альянс». Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно - правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за цим Законом визначається забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Відповідно до ст. 6 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Аналізуючи викладені вище норми права та фактичні обставини справи суд констатує, що [PERSON] , який являється володільцем джерела підвищеної небезпеки, за участі якого сталася дорожньо-транспортна пригода має відшкодувати шкоду заподіяну дорожньо-транспортною пригодою в результаті якої загинув [PERSON] , а оскільки на момент дорожньо-транспотної пригоди автомобіль був застрахований в ПрАТ «Європейський страховий альянс» , то ПрАТ «Європейський страховий альянс» має відшкодовувати шкоду в межах ліміту відповідальності, а з [PERSON] підлягає стягненню шкода, яка перевищує розмір страхових виплат. Щодо стягнення моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст.1202 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. Також, відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Частиною другою статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю . Положеннями п. 27.3 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до ч.2 ст.1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Позивачем при подачі позову визначено моральну шкоду , яка заподіяна в зв»язку зі смертю сина та підлягає стягненню з відповідачів в розмірі 300 000 гривень . При визначенні моральної шкоди , суд враховує, моральні страждання, які зазнала позивач пов»язаних з втратою рідної дитини, тяжкість вимушених змін у житті, похилий вік позивача , крім того враховує, відсутність вини [PERSON] в настанні дорожньо-транспортної пригода, та неправомірність дій [PERSON], які призвели до дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої він загинув, з урахуванням вимог ч.2 ст.1193 ЦК України, суд вважає визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди , таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, та підлягає зменшенню , у зв»язку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково. З урахуванням принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача 12000 грн. моральної шкоди. Судом встановлено, що особами , які відповідно до п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди після смерті [PERSON] є : [PERSON] - мати, [PERSON] - дочка та [PERSON] - дочка. Таким чином суд вважає, що відповідно до вимог п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , вище вказані особи мають право на отриманн страхового відшкодування в розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку , що становить становить 17 400 гривень, або по 5800 гривень на кожного. За таких обставин, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню моральна шкода в розмірі по 6200,00 гривень, а з відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» 5 800 гривень. Щодо відшкодування шкоди заподіяної смертю. Відповідно до ч.1 ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні, або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. У пунктах 1, 2 4 статті зазначено, що шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років), чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно, одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя шкода відшкодовується незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за дітьми померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років. У відповідності до ч.2 ст.1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Положеннями п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Виходячи з вимог до ч.1 ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають, в тому числі непрацездатні особи, які були на його утриманні. Відповідно до вимог ч.1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з викладеної вище правової норми, суд вважає, що позивач повинна довести, шляхом надання належних та допустимих доказів, ту обставину, що вона перебувала на утриманні сина. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір»ю загиблого в дорожньо-транспортній пригоді [PERSON] та являється непрацездатною особою і отримує пенсійне забезпечення , яке на момент смерті сина в серпні 2016 року становило 1311 грн. 79 грн.. Потерпілий [PERSON] офіційно не був працевлаштований. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1247 гривень. Встановлені в судовому засіданні обставини, свідчать про те, що позивач отримувала пенсію, яка перевищувала прожитковий мінімум для непрацездатних осіб , встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», а її син [PERSON] до часу смерті офіційно не був працевлаштований, а отже суд приходить до висновку , що позивачем не доведено , що вона перебувала на утриманні сина. В зв»язку з тим, що матеріали справи не містять доказів про те, що позивач відноситься до осіб, які визначеначені ст..1200 ЦК України і мають право на відшкодування шкоди заподіяної сметю потерпілого, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних витрат та 3% річних. Однією з позовних вимог з якими позивач звернувся до суду є стягнення з ПрАТ «Європейський страховий альянс» інфляційних витрат та 3% річних, в зв»язку невиплатою відповідачем моральної шкоди в сумі 5800 гривень та шкоди завданої смертю годувальника в сумі 27 533,33 гривень. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконаня грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки, суд прийшов до переконання про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення шкоди заподіяної смертю годувальника в розмірі 27 533,33 гривні, то і вимоги про стягнення інфляційних витрат та 3% річних нарахованих на дану суму не підлягають задоволенню. Також не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення стягнення інфляційних витрат та 3% річних нарахованих на дану суму 5 800 гривень моральної шкоди, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до ПрАТ «Європейський страховий альянс» з відповідною заявою про відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого (годувальника) [PERSON], пов'язаної з витратами на поховання та моральної шкоди 30.03.2018 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» надіслало на адресу адвоката Денисенка С.В. лист, в якому повідомлялося про необхідність надання довідку про склад родини померлого . Постановою Чернігівського апеляційного суду від 30.12.2019 року в справі за позовом [PERSON] до ПрАТ «Європейський страховий альянс» та [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої смертю, встановлено, що позивач зловживаючи своїми процесуальними правами не повідомила суд про осіб, які мають право на відшкодування шкоди, а саме доньок потерплого. Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що позивач не надала ПрАТ «Європейський страховий альянс» відомостей про склад сім»ї потерпілого [PERSON] , а отже навіть в разі прийняття рішення про визнання дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком, страховик не міг здійснити виплату страхового відшкодування без довідок про склад сім»ї загиблого, оскільки для розрахунку суми страхового відшкодування здійснюється в залежності від кількості осіб, які мають право на відшкодування та визначені в статті 1200 ЦК України. VІ. Висновки суду. Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про часткове задоволення задоволення позовних вимог з підстав викладених вище. VІІ. Розподіл судових витрат. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за правилами ч.1 ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенно частково , судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 23 (двадцять три) грн. 00 коп., по 11 грн. 50 коп. з кожного відповідача/

Outcome: partial