Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх, ПАТ «Страхова компанія «Країна» користь матеріальну шкоду у розмірі 14137 грн. 28 коп., та судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 13.02.2020 року відкрито провадження у справі. Адвокат позивача за довіреністю Піка М.Є. надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, відзив на позов відповідач не подавав, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від відповідача не надходило. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ст. 210 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи вказаної категорії протягом розумного строку. Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України - завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Приписами ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обґрунтовуючи судове рішення, суд також приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Встановлено, що 13 грудня 2017 року близько 12:50 год. на 20 км. в м. Кривий Ріг мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Daewoo Nexia» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Volkswagen Tiguan» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті даної ДТП автомобіль «Volkswagen Tiguan» реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні ушкодження чим власнику цього автомобіля завдано матеріальної шкоди. Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2017 року у справі №212/8246/17 [PERSON] було визнано винним у вищезгаданій дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Встановлено, що 24.04.2017 між [PERSON] (страхувальник і власник автомобіля Volkswagen Tiguan» реєстраційний номер [NUMBER] ) та ПАТ «Страхова компанія «Країна» було укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту №УА/156888 від 24.04.2017 року, відповідно до якого позивачем була застраховано цивільно-правову відповідальність Страхувальника пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» реєстраційний номер [NUMBER] . Подія, яка відбулась 13 грудня 2017 року о 12-50 год. на 20 км. в м. Кривий Ріг, за участю забезпеченого автомобіля під керуванням [PERSON] є страховим випадком відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Цивільно-правова відповідальність [PERSON] згідно полісу №АК/3881705 була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (за VІN-кодом [NUMBER] автомобіля «Daewoo-Nexia», яким керував [PERSON] ). Відповідно до ст.12.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно полісу №АК/3881705 страхова сума визначена в розмірі 100000,00 грн., франшиза - 0,00 грн. Згідно п. 18.1. Договору добровільного страхування наземного транспорту №УА/156888 від 24.04.2017 року розмір збитку та страхового відшкодування визначається на підставі рахунку СТО. Згідно рахунку №WVKC0000057 від 19 грудня 2017 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Tiguan» реєстраційний номер [NUMBER] складає 54 733, 48 гривень. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. ПАТ «Страхова компанія «Країна» було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком, та виплати потерпілому страхового відшкодування на підставі страхового акту №07/47852/2.1.5.1. страхового відшкодування у розмірі 54 733,48 гривень. Так згідно платіжного доручення №906 від 31 січня 2018 року [PERSON] було перераховано страхове відшкодування у розмірі 54733,48 грн. Таким чином ПАТ «Страхова компанія «Країна» виконала покладені на неї зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілим в дорожньо-транспортній пригоді, що відбулася 13 грудня 2017 року о 12-50 год. Згідно довідки № 15490 від 26.11.2019, виданої головним бухгалтером ПАТ "СК "Країна", 31 липня 2018 року від ТзДВ "Альфа Гарант" платіжним дорученням № 108456 було отримано 40 596,20 грн. по справі №47852. ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на претензію ПАТ «СК «Країна», виплатила страхове відшкодування в розмірі 40596,20 грн. Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток у повному обсязі. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною 2 п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року передбачено, що оскільки відповідно до ст. 3 Закону України № 1961-ІУ обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, так і захисту майнових прав страхувальника, враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, встановлюється залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах, передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 10.02.2016 року в справі № 6-2878цс15 відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому за змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом ст. 1194 ЦК України в системному зв`язку зі ст. 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Стороною відповідача не надано суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем. Таким чином, відповідач для відшкодування завданої ним шкоди зобов`язаний сплатити на користь позивача страхову виплату в розмірі 14137,28 грн. (54733,48 грн. - 40596,20 грн.). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позов АТ «СК «Країна» до [PERSON] слід задовольнити. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 1 921,00 грн. (а.с. 5). На підставі викладеного,

Outcome: approved