Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначила, що з жовтня 2012 року вона разом із [PERSON] почали спільно проживати однією сім'єю як жінка і чоловік. [INFO] у них народилась донька [PERSON] З причин постійних сварок, несумісність поглядів на життя та протилежні уявлення про спільний побут з жовтня 2013 року фактичні шлюбні між ними припинились, позивач з донькою стали проживати окремо. Також, вказує, що з моменту народження дитини вона не працює, жодних доходів не має, доньку утримує сама. До липня 2013 року [PERSON] надавав кошти на утримання дитини в різних сумах, які визначав на власний розсуд, а після цього часу взагалі відмовився від матеріального утримання доньки. На її утримання жодних коштів відповідач надавати не бажає. [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 950 гривень щомісяця, та аліменти і на її утримання також в розмірі 950 гривень щомісяця. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач з позов погодився частково, зазначив, що працює та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на доньку у розмірі 30 % від розміру його заробітної плати, проти стягнення аліментів на утримання позивача заперечував у повному обсязі. Дослідивши матеріали цивільної справи, письмові докази, заслухавши учасників процесу, суд вважає за необхідним позовні вимоги задовольнити частково, у зв'язку з наступним. Судом встановлено та не заперечувалось і відповідачем, що з жовтня 2012 року [PERSON] та [PERSON] спільно проживали однією сім'єю як жінка і чоловік. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 06.09.2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 669, [INFO] в м. Запоріжжя народилась [PERSON], матір'ю якої записана [PERSON], а батьком [PERSON]. Як вбачається із довідки Міського комунального підприємства „Основаніє", малолітня [PERSON] зареєстрована та проживає разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки ПП „Інформтрейдінг" № 20 від 23.09.2014 року, [PERSON] працює за основним місцем роботи з 01.10.2013 року та займає посаду торговельного агента. Посадовий його оклад становить 1 275 грн. Відповідно до довідки ПП „Інформтрейдінг" № 19 від 24.09.2014 року, загальна сума доходу відповідача за період з 01.03.2014 року по 31.08.2014 року становить 7 650 грн. Згідно ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятків випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В даному випадку, при вирішенні вимог про стягнення аліментів на дитину, суд повинен виходити, насамперед, із захисту її інтересів. Кожен з батьків, на переконання суду, у рівному ступені повинен забезпечувати необхідний життєвий рівень їхньої дитини, що не повинен бути нижче прожиткового мінімуму, встановленого законом, і який повинен визначитись не тільки розміром грошового утримання. Позивач, безпосередньо утримуючи дитину крім матеріальної складової, цей рівень забезпечує створенням належних умов для всебічного розвитку дитини. Відповідач, який проживає окремо від дитини, зі свого боку, для створення цих необхідних умов проживання своєї доньки в даному випадку повинен надавати майнову допомогу. З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, зважаючи на матеріальні та духовні потреби дитини, враховуючи її стан здоров'я та матеріальне положення, а також враховуючи стан здоров'я та матеріальне положення платника аліментів, інші обставини, суд визнає, що заявлена до стягнення позивачем сума розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини є завищеною, тому суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, який відповідач повинен сплачувати на користь позивача на утримання їхньої доньки в сумі 600 гривень. На переконання суду, саме цей розмір аліментів, виходячи з принципів розумності і справедливості, а також з того, що відповідно до сімейного законодавства сторони не позбавлені в майбутньому права на зміну розміру грошового утримання дитини у зв'язку зі зміною їх майнового стану та інших обставин, є достатнім для захисту інтересів дитини, у зв'язку з чим, вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають частковому задоволенню. Розглядаючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на її утримання, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання у разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч.2 ст.84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягення дитиною віку трьох років. Згідно з ч.4 ст.84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що у зв'язку з народженням дитини позивачка не працює, а тому також потребує матеріальної допомоги. При встановлених в судовому засіданні обставинах відповідач є такою особою, який має можливість надавати допомогу позивачці на її утримання на час до досягнення дитиною трирічного віку. Суд вважає правильним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання аліменти, але не як дружини, а як жінки, яка не перебуває у шлюбі, але має право на утримання через проживання з нею їхньої спільної дитини до досягнення нею трьох років в порядку ст. 91 та ст. 84 СК України . Визначаючи розмір в цій частині аліментів, суд виходить з встановлених обставин, тому з урахуванням матеріального стану відповідача і з того, що позивачка не довела наявність у відповідача більших доходів і його спроможності надавати їй допомогу у вказаному нею розмірі, а саме в сумі 950 гривень щомісяця, вважає можливим і доцільним стягнути аліменти на утримання позивачки теж у твердій грошовій сумі, але в розмірі 200 гривень щомісячно, що відповідатиме інтересам сторін. Отже, за таких обставин, вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання, суд також визнає доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст. 79, ч.1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Таким чином, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Крім того, враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір", звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі, на користь держави.

Outcome: partial