Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з проханням визнати звільнення незаконним, змінити формулювання причини звільнення і вважати його звільненим за ч. 3 ст. 38 КЗпП України з дня постановлення рішення суду, зобов'язати роботодавця провести остаточний рахунок в строки, передбачені ст. 116 КЗпП України, в тому числі здійснити виплату вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку згідно із ст. 44 КЗпП України. Мотивуючи свої вимоги позивач [PERSON] вказує, що з 06 серпня 2012 року він працював в ПАТ «Каланчацькимй маслозавод» на посаді водія-експедитора. Протягом роботи на підприємстві роботодавець систематично залучав його до виконання робіт не передбачених функціональними обов'язками, а саме: отримувати від замовника грошову виручку за доставлену продукцію маслозаводу згідно товарної накладної з послідуючою здачею її до каси підприємства після повернення з відряджень. 22.08.2013 року невідомі особи викрали із кабіни автомобіля металевий ящик в якому, за вимогою керівництва підприємства, зберігалася готівкова виручка за доставлену продукцію підприємства. Після вказаної події він відмовився від виконання в подальшому непередбачених функціональних обов'язків із збирання та доставки готівкової виручки. В зв'язку з чим він подав заяву про звільнення з роботи за ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 29 серпня 2013 року. В прийомі зазначеної заяви йому було відмовлено, а тому він направив її поштою разом із інформуванням прокурора Каланчацького району про порушення норм трудового права у ПАТ «Каланчацькимй маслозавод». Наказом від 03.09.2013 року його було звільнено з роботи за п. 2 ст. 41 КЗпП України без проведення остаточного розрахунку. Вважає, що звільнено його з порушенням норм трудового законодавства. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав та пояснив, що звільнення [PERSON] в зв'язку з втратою довір"я до нього є безпідставним, оскільки продукцію підприємства він доставив, однак кошти у нього викрали. Також пояснив, що позивача примушували виконувати роботу по отриманню коштів. Покупці продукції повинні самі вносити плату за товар в касу або на рахунок підприємства. В обов'язки позивача входило лише доставка продукції. Крім того зазначив, що звільнення позивача було здійснено без погодження з профспілковим комітетом, що є порушенням норм трудового законодавства. Представник відповідача Кияшко О.О. позовні вимоги не визнав та пояснив, що заявлений позов є необґрунтованим та безпідставним, так як в обґрунтування позову позивачем не подано доказів. Не існує також підтверджуючих документів, що позивач звертався до підприємства ПАТ «Каланчацькимй маслозавод» щодо ненадання йому нормальних умов праці. Крім того зазначив, що згідно п. 9 посадової інструкції водія-експедитора в обов'язки позивача входило проводити звірку документів під час завантаження товарно-матеріальних цінностей. п.п. 15, 16 передбачена повна матеріальна відповідальність водія-експедитора, обов'язок зберігати готівкові кошти. Однак, позивач [PERSON] допустив недостачу в результаті чого йому керівництво виразило недовіру та звільнили його з роботи. Згідно поданого позову [PERSON] не ставить питання про поновлення на роботі. Судом встановлені слідуючі обставини справи та відповідні їм правовідносини. 06.08.2012 року позивача [PERSON] переведено на посаду водія-експедитора ПАТ «Каланчацькимй маслозавод», згідно наказу № 130-К. Наказом № 158-К позивача звільнено з займаної посади за ст. 41 п. 2 КЗпП України за вчинення дій працівником, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника. За передбаченими п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, трудовий договір може бути з ініціативи власника або уповноваженого ним органу розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Виходячи зі змісту даної норми для звільнення працівника за втрату довір'я необхідно, щоб працівник безпосередньо обслуговував грошові або товарні цінності та вчинив умисно або необережно дії, які дають власнику або уповноваженому органу підстави для втрати довір'я, щоб ці підстави були належним чином підтверджені, а не носили характер припущення. Таким чином, крім встановлення факту обслуговування позивачем грошових або товарних цінностей, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи є вчинення ним дій, що дають підстави для втрати довір'я. Підставою для звільнення [PERSON] із займаної посади на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв'язку з втратою довір'я до матеріально - відповідальної особи стала подія, учасником якої є позивач, що призвела до втрати грошових коштів. 29.08.2013 року позивач написав заяву на переведення його працівником будівельної бригади ПАТ «Каланчацький маслозавод», а 02.09.2013 року на роботу не вийшов, натомість поштою надіслав письмову заяву на адресу товариства з проханням звільнити його за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Розглянувши вказану заяву позивача про звільнення на засіданні правління ПАТ «Каланчацький маслозавод», 02.09.2013 року члени правління вирішили зобов'язати голову правління звільнити [PERSON] згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України. Крім того, 27.08.2013 року відбулося засідання правління ПАТ «Каланчацький маслозавод» де розглядалася виробнича пригода, яка мала місце 22.08.2013 року в м. Краматорськ Донецької області за участю позивача [PERSON] На вказаному засіданні члени правління виявили недовіру до [PERSON] який безпосередньо обслуговував отримані грошові цінності. Як вбачається з матеріалів справи згідно наказу № 327-В від 20.08.2013 року позивача було направлено у відрядження для доставки готової продукції ПАТ «Каланчацький маслозавод». При поверненні з відрядження та здачі звіту допустив нестачу товаро-матеріальних цінностей на суму 151528,83 грн. Данний факт підтверджується показаннями свідка [PERSON], яка працює головним бухгалтером ПАТ «Каланчацький маслозавод» і яка в судовому засіданні пояснила, що водії-експедитори являються матеріально відповідальними особами. Перебуваючи у відрядженні, [PERSON] зателефонував і повідомив, що товар він доставив, а гроші у нього викрали. Сталося це бо він залишив автомобіль не зачиненим і відійшов, а коли повернувся то гроші та документи зникли. Коли вони зробили інвентаризацію то нарахували недостачу на суму більше ніж 151 тисяча. Після цього члени правління на засіданні виявили недовіру до [PERSON] який безпосередньо обслуговував отримані грошові цінності. Останній написав заяву про переведення його в будівельну бригаду, однак на роботу не вийшов, а надіслав заяву про звільнення. Свідок [PERSON], яка працює секретарем ПАТ «Каланчацький маслозавод» дала аналогічні показання. Свідок [PERSON], який працював водієм-експедитором ПАТ «Каланчацький маслозавод» пояснив, що у відрядженні він був разом з позивачем, перебуваючи в м. Краматорськ, він вийшов з машини, щоб подивитися як заїхати, [PERSON] теж вийшов щоб віднести документи, залишивши автомобіль відчиненим. Коли повернулися гроші зникли, після чого вони викликали міліцію. Вказані гроші вони отримали після здачі продукції. Вказані показання свідків відповідають пояснювальній записці [PERSON], яка написана ним власноручно та копія якої міститься в матеріалах справи. Зі змісту позовної заяви [PERSON] вбачається, що вказана особа обґрунтовує порушення своїх прав відповідачем тим, що керівництво примушувало позивача виконувати обов'язки не передбачені посадовою інструкцією. Перевіряючи вказані позивачем обставини, суд приходить до висновку про безпідставність заявленого ним позову так як згідно посадової інструкції зокрема згідно п. 9 посадової інструкції водія-експедитора в обов'язки позивача входило проводити звірку документів під час завантаження товарно-матеріальних цінностей, які перевозяться в автомобілі. Відповідно до п. 16 в обов'язки водія-експедитора входить нести повну матеріальна відповідальність, зберігати в спеціально відведеному місці товаро-матеріальні цінності, готівкові кошти, бланки сурової звітності, цінні папери та інше майно. Крім того, між ПАТ «Каланчацький маслозавод» та позивачем [PERSON] 06.08.2012 року було укладено договір про повну матеріальну відповідальність останнього. Доказів про те, що, дії службових осіб ПАТ «Каланацький маслозавод» є незаконними та протиправними, матеріали справи не містять і в судовому засіданні позивачем не надано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доводи представника позивача [PERSON] про те, що звільнення позивача було здійснено без погодження з профспілковим комітетом, що є порушенням норм трудового законодавства, суд не приймає до уваги, так як згідно протоколу № 2 засідання правління ПАТ «Каланацький маслозавод», вказане засідання проводилося за участю голови профспілкового комітету Заєць М.І., останній з рішенням засідання згоден, що підтверджується його підписом. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про законність проведеного звільнення [PERSON] з посади водія-експедитора у зв'язку з втратою довір'я до матеріально - відповідальної особи На підставі викладеного суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed