Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON], спадщину після смерті якого прийняла вона - його дочка та спадкоємиця за заповітом, посвідченим 19.12.2012 року Журавлиською сільською радою Ставищенського району Київської області за реєстром №34. Спадкоємців, які б відповідно до ст. 1241 ЦК України подали до Ставищенської районної державної нотаріальної контори відповідні заяви, не було. 21 січня 2005 року Ставищенською районною державною адміністрацію прийняте розпорядження №34 «Про видачу державних актів на право спільної часткової власності на землю для ведення особистого селянського господарства на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району», яким затверджено технічну документацію розроблену державним підприємством „Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" та вирішено видати державний акт на право спільної часткової власності на землю для ведення особистого селянського господарства відповідно до нижче вказаних розмірів земельних ділянок із земель запасу на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району, на ім'я 147 співвласників, в тому числі [PERSON]. 04 березня 2005 року на бланку серія [NUMBER] на підставі розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації від 21 січня 2005 року №34 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 148,6671 га кадастровий [NUMBER], що знаходиться на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району Київської області переданої для ведення особистого селянського господарства на ім'я 147 співвласників, який зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010534900027. Таким чином, [PERSON] за життя набув права власності на 1/147 частину вищевказаної земельної ділянки. Оформити свої спадкові права вона не може через відмову Ставищенської районної державної нотаріальної контори, оскільки в неї відсутній оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер їй присвоєний. Відповідачем видано розпорядження та правовстановлюючий документ на 147 осіб, чим унеможливлено володіння ним одночасно всіма власниками. Заходи досудового врегулювання спору з відповідачем не вживалися через припинення правоздатності [PERSON] внаслідок його смерті [INFO] та неможливість його звернення, як власника за визначенням частки і її реєстрації. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] на 1/147 частину із складу земельної ділянки кадастровий [NUMBER] площею 148,6671 га, що знаходиться на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району Київської області переданої для ведення особистого селянського господарства на підставі розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації від 21 січня 2005 року №34, право на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку виданим 04 березня 2005 року на бланку серія [NUMBER] та зареєстрованим в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010534900027, вартістю 49250 гривні 10 копійок. В судове засідання позивач не з'явилася, в позовній заяві зазначила, що просить справу розглядати у її відсутність. Представник відповідача Ставищенської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не прибув, до суду направив письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляду справи у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 67зв). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, яку, подавши заяву про прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори Київської області, прийняв її чоловік та спадкоємець за законом [PERSON], отримавши в Ставищенській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину (а.с. 67, 70). Спадкоємців згідно статті 1241 ЦК України, які б подали до Ставищенської районної державної нотаріальної контори відповідні заяви, не було. 21 січня 2005 року Ставищенською районною державною адміністрацію прийняте розпорядження №34 «Про видачу державних актів на право спільної часткової власності на землю для ведення особистого селянського господарства на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району», яким затверджено технічну документацію розроблену державним підприємством „Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою та вирішено видати державний акт на право спільної часткової власності на землю для ведення особистого селянського господарства відповідно до нижче вказаних розмірів земельних ділянок із земель запасу на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району, на ім'я 147 співвласників, в тому числі [PERSON] (а.с. 6). 04 березня 2005 року на бланку серія [NUMBER] на підставі розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації від 21 січня 2005 року №34 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 148,6671 га кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району Київської області переданої для ведення особистого селянського господарства на ім'я [PERSON] та 146 співвласників, який зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010534900027, що підтверджується копією вказаного державного акта (а.с. 7) Таким чином, [PERSON] за життя набула права власності на 1/147 частину земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 148,6671 га, що знаходиться на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району Київської області переданої для ведення особистого селянського господарства на підставі розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації від 21 січня 2005 року №34, право на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку виданим 04 березня 2005 року на бланку серія [NUMBER] та зареєстрованим в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010534900027 і це право увійшло до спадщини, яка відкрилася [INFO] внаслідок смерті останньої. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10 зв.). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, яку, подавши заяву про прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори Київської області, прийняла вона - його дочка та спадкоємиця за заповітом, посвідченим 19.12.2012 року Журавлиською сільською радою Ставищенського району Київської області, за реєстром №34 - [PERSON] (а.с. 9-16). Оформити свої спадкові права позивач не в змозі через відмову Ставищенської районної державної нотаріальної контори, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 17). Відповідачем видано розпорядження та правовстановлюючий документ на 147 осіб, чим унеможливлено володіння ним одночасно всіма власниками. Заходи досудового врегулювання спору з відповідачем не вживалися через припинення правоздатності [PERSON] внаслідок її смерті [INFO] та неможливість її звернення, як власника, за визначенням частки і її реєстрації. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається, зокрема внаслідок смерті особи. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.п. 4.18., 4.20. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Частинами 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію оречових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Частиною 1 статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч. 1 статті 79 Земельного Кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. У відповідності до вимог статті 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Відповідно до вимог статті 202 Земельного Кодексу України (в редакції чинній з 01.01.2002 року) державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набула права власності на 1/147 частину вищевказаної земельної ділянки і це право увійшло до спадщини, яка відкрилася [INFO] внаслідок смерті останньої та яку отримав її чоловік [PERSON], який помер [INFO], а позивач набула право на спадщину за законом на вищевказану частину земельної ділянки, і оскільки відповідачем позов визнається, то його слід задовольнити. Позивач просить понесені судові витрати по справі покласти на неї.

Outcome: approved