Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом до [PERSON] в якому просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні спільним заїздом до земельної ділянки, якою вона користується по [ADDRESS], вздовж суміжної земельної ділянки відповідача, з шириною проїзду 3,5 м. вздовж існуючої огорожі дитячого садочку, вздовж існуючої загорожі відповідача та вздовж північного фасаду житлового будинку №60 на відстані 1 м. від стіни будинку, з довжиною проїзду 47,3 м. та площею 165,6 кв.м. Свої вимоги мотивує тим, що з 1990 року вона проживає за адресою [ADDRESS]. Будинок в якому вона проживає є одноповерховим, двохквартирним житловим будинком, а власником квартири №1 є відповідач. З 1990 року між ними склався певний порядок користування земельною ділянкою, яка розташована біля їхнього будинку, однак у 2012 році відповідач перекопав та перегородив заїзд, яким вони спільно користувалися, не зважаючи на те, що у відповідності до державного акту про право приватної власності на землю, який належить відповідачу чітко зазначений заїзд із межами. Наголошує на тому, що вона неодноразово зверталася до голови Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області із відповідними заявами, однак перешкоди у користуванні земельною ділянкою усунуто не було. У зв'язку з цим, вона звернулася до судового експерта Мельник О.П., котрий склав висновок про те, що її земельна ділянка розташована таким чином, що жодною стороною не межує із землями громадського користування (вулицями, проїздами) с. Чишки Пустомитівського району Львівської області, тому для забезпечення належної експлуатації частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, які їй належать, необхідно влаштувати проїзд до земельної ділянки, якою користується позивачка, через земельні ділянки суміжних землекористувачів. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] надали пояснення, аналогічні викладеному, просять позов задовольнити з підстав, вказаних у позові. Відповідач та його представник [PERSON] позовних вимог не визнали, та просили у задоволенні позовних вимог відмовити. Окрім того, пояснили, що облаштування проїзду вздовж стіни житлового будинку відповідача може призвести до її руйнування, через аварійний стан такого. На підтвердження вказаного надали суду технічні висновки за результатами обстеження будинку [ADDRESS] ФОП [PERSON], державна ліцензія на виконання спеціальних видів робіт АВ №591153 від 10.08.2011 року. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] належить на праві власності 1/12 частина квартири [ADDRESS], вказане підтверджено витягом про державну реєстрацію прав №35189878 від 16.08.2012 року, виданим ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки». Згідно висновку будівельно-технічного дослідження №5-13, виконаного судовим експертом Мельник О.П., котрий у розумінні ст.ст. 64, 66 ЦПК України є письмовим доказом у справі, існує один варіант встановлення земельного сервітуту на право проїзду до земельної ділянки якою користується [PERSON] по [ADDRESS], через суміжну земельну ділянку [PERSON]. Пропонується влаштувати проїзд шириною 3,5 м. вздовж існуючої огорожі дитячого садочку, вздовж існуючої загорожі відповідача та вздовж північного фасаду житлового будинку №60 на відстані 1 м. від стіни будинку, з довжиною проїзду 47,3 м. та площею 165,6 кв.м. Вказаний варіант влаштування проїзду відповідатиме вимогам п.3.22 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень». [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1832 га, призначена для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташована на території Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, згідно державного акту на приватної власності на землю серія ІV-ІІІ №023164 від 29.01.2002 року. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.16 ч.2 п.3 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів особи є припинення дії, що порушує право. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки позивач є власником будинку, він має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися його майном. Відповідно до вимог ст. ст. 57, 58, 59, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч вказаному, позивачкою жодним чином не доведено тих обставин, що відповідачем чиняться перешкоди у її праві проїзду до, її земельної ділянки, що зумовило необхідність встановлення земельного сервітуту.

Outcome: dismissed