Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивач\~[PERSON]\~звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції в сумі 147\~154 грн. 44 коп. та 3% річних від простроченої суми боргу за період прострочення в сумі 6\~747 грн. 30 коп., а всього 153\~901 грн. 64 коп.. Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ним та відповідачем 04 листопада 2013 року був укладений договір позики грошей в розмірі 3\~500 доларів США, які відповідач зобовязувався повернути 05 грудня 2013 року Своє зобовязання щодо повернення позики відповідач не виконав, тому позивач змушений звернутися до суду з позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити їх з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає, що, оскільки, відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв'язку із чим суд розглядає справу на підставі ст. 169 ЦПК України у його відсутність, на підставі наявних матеріалів у справі, оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 04 листопада 2013 року був укладений договір позики грошей в розмірі 3\~500 доларів США, які відповідач зобовязувався повернути 05 грудня 2013 року. Докази на підтвердження договору позики позивачем надані у вигляді письмової розписки. Однак, зобовязання з приводу сплати боргу відповідач не виконав, борг позивачеві у встановлений в розписці строк не повернув, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. У відповідності до\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ч. 1\~\~\~ст. 360-7 ЦПК України\~\~ рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Так, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України,\~згідно з п. 2 якої боржник, що построчив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Індекс інфляції розраховується Міністерством статистики України та публікується в офіційних видання. З урахування норм та рекомендацій Верховного Суду України № 62-7 від 03.04.1997 року відносно порядку застосування індексу інфляції при розгляді судових справ сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 147\~154 грн.44 коп.. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених\~\~обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, у відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1\~539 грн. 02 коп. та витрати пов»язані з розміщенням оголошення в пресі про виклик відповідача в сумі 186 грн., так як дані витрати понесені позивачем та документально підтверджені.

Outcome: approved