Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що від відповідача не отримав відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином яку [PERSON] відмовляється повернути в добровільному порядку тому вимушений звернувся до суду про стягнення розміру заподіяної шкоди. У судове засідання представник позивача не зявився проте, направив заяву у якій підтримує позовні вимоги, просить справу розглядати без його участі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Представник НАС «Оранта» у судове засідання не зявився та не повідомив суд про причину неявки. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що 19 грудня 2014 року близько 19.00 год. у м. Хмельницькому, [PERSON], керуючи автомобілем „Renault kangoo", реєстраційний номер [NUMBER] по вул. І. Франка зі сторони вул. Л.Толстого в сторону до вул. Купріна наближаючись до заїзду на територію НВК №2 м. Хмельницького, перед виконанням маневру, не надав дорогу зустрічному транспортному засобу мотоциклу ЯВА 350/634 р.н. [NUMBER], яким керував [PERSON] зі сторони вул. Купріна в напрямку вул. Толстого. Внаслідок чого позивач отримала тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я. Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 20 листопада 2015 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді арешту на строк 4 місяці та позбавлено права на керування транспортними засобами строком на 2 роки. Згідно з ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 Цивільного Кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. №6 (із змінами) під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється особа, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу власності або з інших підстав, у тому числі на підставі довіреності. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. [PERSON] у зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями витратила на придбання ліків для лікування сина [PERSON] кошти у розмірі 5951,74 грн., що підтверджується відповідними фіскальними чеками. Згідно з ч. 3 ст. 23 Цивільного Кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Вимогами ч.1, 2 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Беручи до уваги Постанову Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають до задоволення вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди так, як розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психологічних), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості), беручи до уваги тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] спричинені певні незручності, порушення усталеного ритму життя, що потягло за собою необхідність затрати додаткових зусиль на організацію свого життя тому суд рахує за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50000 грн. Зважаючи на викладене, беручи до уваги доведеність вини відповідача у заподіянні шкоди суд вважає, що позивач має право на відшкодування майнової шкоди відповідачем у розмірі 5951,74 грн., моральної шкоди 50000 грн. Суд рахує, що згідно ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави, відповідно до пропорційного задоволення позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 559,51 грн

Outcome: approved