Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

В січні 2015 року прокурор Кіцманського району в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області звернувся в суд із зазначеним позовом, вказуючи, що на рішенням сесії Дубівецької сільської ради за № 39/15 від 12 березня 2004 року із внесеними змінами та доповненнями відповідно до рішень за № 64/25-09 від 28 травня 2009 року та за № 77/32 від 28 січня 2010 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,3613 га за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства в с. Дубівці Кіцманського району Чернівецької області. На підставі рішення сесії Дубівецької сільської ради за № 77/32-10 від 28 січня 2010 року [PERSON] 21 жовтня 2010 року отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], вартістю 441 978 гривень, що розташована за межами населеного пункту села Дубівці Кіцманського району Чернівецької області. Дубівецька сільська рада не мала повноважень щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою, оскільки вона розташована за межами населеного пункту, тому просив позов задовольнити. В судовому засіданні прокурор підтримав позов з наведених підстав. Представник Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області подав письмову заяву про уточнення позовних вимог, просив визнати право власності на спірну земельну ділянку за державою, про підтримання позовних вимог з урахуванням уточнення, про розгляд справи за відсутності представника Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області Представник Дубівецької сільської ради позову не визнав, на заперечення позову надав рішення сесії Дубівецької сільської ради за 2013-2015 роки стосовно затвердження змін до існуючого генерального плану забудови села Дубівці, визнання існуючого генерального плану населеного пункту, надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою по зміні меж населеного пункту села Дубівці, та на заперечуючи позову пояснив, що сільська рада правомірно прийняла рішення на підставі Генерального плану села, були відповідні висновки Держкомзему, що земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту. Відповідач [PERSON] позову не визнала, вказуючи, що земельною ділянкою користується тривалий час і отримала її у власність на законних підставах. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову тим, що [PERSON] користується земельною ділянкою з 1995 року, прокурором не доведено безумовного порушення прав держави, позов пред'явлено без достатніх правових підстав, надані ним докази є неналежними, оскільки відсутні географічні координати як меж населеного пункту, так і самої земельної ділянки, межі села не були встановлені в натурі (на місцевості), відповідного рішення Верховної ради України немає. Окрім того, прокурором пропущено строк звернення до суду, просив застосувати строк позовної давності. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, спеціаліста відділу Держземагенства, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що рішенням сесії Дубівецької сільської ради за № 39/15 від 12 березня 2004 року із внесеними змінами та доповненнями відповідно до рішень за № 64/25-09 від 28 травня 2009 року та за № 77/32 від 28 січня 2010 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,3613 га за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства в с. Дубівці Кіцманського району Чернівецької області. На підставі рішення сесії Дубівецької сільської ради за № 77/32-10 від 28 січня 2010 року [PERSON] 21 жовтня 2010 року отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] Як вбачається з копії Звіту № 45 про експертно-грошову оцінку земельної ділянки, вартість спірної земельної ділянки станом на 26.01.2015 року становить 441 978 гривень. Згідно викопіювання з планово-картографічного матеріалу встановлення меж населених пунктів с. Дубівці знаходиться за межами населеного пункту. Згідно пояснень спеціаліста відділу Держземагенства у Кіцманському районі [PERSON], спірна земельна ділянка розташована за межами села Дубівці. З наданого для огляду в судовому засіданні оригіналу Карти «Встановлення адміністративних границь Берегометської та Дубівецької сільських рад», яка відповідає викопіюванню з планово-картографічного матеріалу, вбачається, що спірна земельна ділянка розташована за межами населеного пункту - села Дубівці Кіцманського району. Проекти формування територій і встановлення меж сільських Рад затверджені рішенням Кіцманської районної ради від 17.03.1994 року. Вказані картографічні матеріали відповідачами не спростовані. Наявність рішень сесії Дубівецької сільської ради № 97/33-10 від 16.04.2010 року «Про затвердження змін до існуючого генерального плану забудови села Дубівці та продовження дії його терміну», № 70/19-13 від 06.06.2013 року «Про визнання існуючого генерального плану населеного пункту сільської ради придатним для подальшого користування», № 8/35-15 від 28.01.2015 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою по зміні меж населеного пункту села Дубівці Кіцманського району», № 7/35-15 від 28.01.2015 року «Про визнання існуючого генерального плану села Дубівці для подальшого використання» не спростовує доводів позивача та не підтверджує законність прийнятих сільською радою та оспорюваних позивачем рішень. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до п.«а» ч.1 ст.17 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Частиною 2 статті 83 ЗК України встановлено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. Згідно частини 2 статті 84 ЗК України право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопо- льської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації приватизації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до пункту 12 Перехідних положень ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів -відповідні органи виконавчої влади. Суд приходить до висновку, що, приймаючи рішення про виділення спірної земельної ділянки [PERSON], Дубівецька сільська рада Кіцманського району Чернівецької області вийшла за межі своїх повноважень, визначених земельним законодавством, а саме виділила відповідачу землю, що належить до земель державної власності, тобто вирішила питання, що належало до компетенції Кіцманської районної державної адміністрації, а на час розгляду справи, відповідно до вимог ч.4 ст.122 ЗК України, центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів. Пунктом „г" ч.3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки може бути здійснено шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, за змістом ст.ст. 152, 155 ЗК України визнання недійсним акта державного органу тягне за собою визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Оскільки спірна земельна ділянка вибула з державної власності всупереч вимогам земельного законодавства та волі держави і незаконно була передана у власність [PERSON], наявні підстави для визнання недійсним і скасування рішень сільської ради, , визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, повернення землі у власність держави. Заявлену представником Головного управління Держземагенства в Чернівецькій області вимога про визнання права власності на земельну ділянку за державою суд до уваги не бере, оскільки вимога про повернення земельної ділянки у власність держави й означає, відповідно до передбачених законом способів захисту порушених прав, поновлення за державою права власності, а не його визнання. Посилання представника Дубівецької сільської ради на наявність рішень сесії № 97/33-10 від 16.04.2010р. «Про затвердження змін до існуючого генерального плану забудови села Дубівці та продовження дії його терміну», № 70/19-13 від 06.06.2013р. «Про визнання існуючого генерального плану населеного пункту сільської ради придатним для подальшого користування», № 8/35-15 від 28.01.2015р. «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою по зміні меж населеного пункту села Дубівці Кіцманського району», № 7/35-15 від 28.01.2015р. «Про визнання існуючого генерального плану села Дубівці для подальшого використання» не спростовує доводів позивача та не підтверджує законність прийнятих сільською радою та оспорюваних позивачем рішень. З приводу заявленого представником відповідача [PERSON] строків позовної давності, суд виходить з наступного. Загальна позовна давність встановлюється у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Прокурором здійснено перевірку дотримання вимог земельного законодавства у грудні 2014 року, що стверджується відповіддю відділу Держземагенства у Кіцманському районі, що допускає звернення до суду в межах строку позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved