Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК" (надалі - Банк), звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне. 08.04.2010 року між Банком та [PERSON] укладено договір №б/н (надалі - Договір), за яким вона отримав кредит у розмірі 15000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобов'язання Банк виконав повністю. Відповідач же, порушив умови Договору і, станом на 31.10.2014 року, має заборгованість перед Банком на загальну суму 17039,58 гривень, яку і просять стягнути на їх користь із відповідача разом із понесеними судовими витратами - 243,60 грн. У судовому засіданні представник Банку Кобзар С.І. на задоволенні позову наполягав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того пояснив що включно по вересень 2013 року Банк до позичальника претензій не мав, оскільки та дотримувалась умов Договору, тимчасову виниклу заборгованість погашала. Починаючи із жовтня 2013 року [PERSON] умов Договору не дотримувалася. Щомісячні платежі до 25 числа вносила нерегулярно, а тому і виникла прострочена заборгованість. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов фактично визнала частково. Не заперечувала наявність заборгованості за кредитом у сумі 9542,28 грн. та обґрунтованість стягнення із неї сум штрафів: 500,00 грн. та 787.60 грн. Щодо стягнення заборгованості по процентам та комісії, відповідно 5809,70 грн. та 400,00 грн. - заперечувала. Визнала, що зазначений в позові Договір вона дійсно укладала. Кредитними коштами користувалася отримуючи кошти готівкою та розраховуючись карткою за придбані товари. Із умовами Договору була ознайомлена. Коли були кошти вносила поточні платежі щомісячно до 25 числа. Проблеми зі сплатою кредиту у неї виникли після того як в квартирі скоївся пожар. Вона зверталася до Банку усно з проханням про реструктуризацію боргу тощо але було відмовлено. Заяву про припинення дії Договору не писала. Вислухавши пояснення сторін, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, виходячи із наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що Банк є публічним акціонерним товариством, юридичною особою та має банківську ліцензію на надання банківських послуг (а.с.38-39). 08.04. 2010 року між Банком та [PERSON] укладено договір №б/н (надалі - Договір), за яким вона отримала кредит (кредитний ліміт 15000,00 гривень) на умовах, як викладено вище. Договір складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг (а.с.8-34). Договір відповідає вимогам ст.ст. 626-628, 1054,1055 ЦК України і відповідно до ст.629 цього Кодексу є обов'язковим до виконання сторонами. Свої зобов'язання згідно Договору Банк виконав. В порушення умов Договору відповідач, станом на 31.10.2014 року має загальну заборгованість перед Банком у розмірі 17039,58 гривень, яка складається із наступного: - заборгованість за кредитом - 9542,28 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом - 5809,70 грн., - заборгованість по комісії за користування кредитом - 400 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., - штраф (процентна складова) - 787,60 грн. Розмір заборгованості підтверджується належним розрахунком, наданим до позовної заяви, а також розрахунком руху коштів по карті [PERSON] №2222221319561643 за період із 08.08. 2010 року по 13.01. 2013 року (а.с.4-7). Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.2.1.1.5.6 - у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу Банку боржник повинен виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг - при порушені позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню. Так відповідач у судовому засіданні визнала обґрунтованість вимог щодо стягнення з неї заборгованості по тілу кредиту та сум штрафів. Свої заперечення проти стягнення з неї сум процентів за користування кредитом та комісії за користування кредитом, не обґрунтувала та належними доказами не довела. Крім того у судовому засіданні вона пояснила, що розуміла і розуміє що за користування кредитом згідно Договору мала сплачувати відповідні проценти та комісії. Визнала що з жовтня 2013 року кошти на погашення кредиту не вносила щомісячно до 25 числа. При вивченні розрахунку заборгованості та руху коштів по карті [PERSON] встановлено, що в них відображені усі суми які погасила [PERSON] навіть і ті, на які у неї відсутні чеки. Також судовим розглядом встановлено, що внесені на рахунок Банку [PERSON] кошти своєчасно Банком враховувалися і сума боргу відповідно зменшувалася станом на наступну дату. Зокрема це підтверджено станом на дати на які вказала [PERSON] Зокрема 29.08. 2013 року та 29.09. 2013 року. Сальдо поточної заборгованості було зменшено відповідно 30.08. 2013 року та 30.09. 2013 року (а.с.6,7). Також суд враховує, що вимоги позивача щодо сум стягнення також випливають із положень пунктів Договору. Зокрема пунктів 1.1.2.4,1.1.3.2.21.1.3.2.3, 1.1.3.1.9,1.1.7.12, 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, 2.1.1.3.5, Умов та Правил надання банківських послуг, пунктів 2.1.1.12.6, 2.1.1.12.9,2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою. Заперечення відповідача з посиланням на незадовільний матеріальний стан сім'ї цих висновків суду не спростовують. Крім того відповідач пояснила що по іншим кредитам вона свої зобов'язання виконує своєчасно. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сукупність наведених доказів та їх належна оцінка і дають суду підстави для повного задоволення заявлених позивачем вимог. На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору - 243,60 грн.(а.с.1). На підставі ст.ст. 526, 626,627,628, 629, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 10,11,32, 77, 88, 209,212,214-215, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved