Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду 19 лютого 2015 року з вищевказаною заявою, посилаючись на те, що вона свою трудову діяльність розпочала у 1978 році, була прийнята до Лозівського кінного заводу № 124, трудова книжка була виписана і заповнена працівником відділу кадрів. На даний час вказана трудова книжка втрачена. На даний час заявник звернулася до УПФУ в Лозівському районі з питанням оформлення пенсії по інвалідності та надала всі необхідні документи. Для підтвердження розміру заробітної плати в радгоспі заявником були надані архівні довідки, в яких допущені помилки. В зв»язку з цим вимушена звернутися до суду та просить задовольнити заяву. У судове засідання заявник [PERSON] не з»явилася, але надала суду письмову заяву, в якій прохала задовольнити її вимоги та слухати справу за її відсутності. Представник зацікавленої особи - Управління Пенсійного фонду Лозівського району Харківської області - не забезпечили явку свого представника у судове засідання, але надали письмові пояснення, в яких зазначили, що зазначені заявником вимоги підлягають розгляду тільки в судовому порядку та просять розглянути справу за відсутністю представника. Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відносно заявлених вимог заявником, необхідно зазначити, що ч.2 ст.234 ЦПК України визначено: суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 статті 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту - право належності правовстановлюючих документів, особі, прізвище, ім»я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім»ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. В обґрунтування своїх заявлених вимог, заявником до матеріалів справи додано копію паспорта серія [NUMBER] та копію ідентифікаційного номеру, з якого судом встановлено, що паспорт та ідентифікаційний код належать [PERSON] (українською мовою). (а.с. 4-9) В підтвердження того, що архівні довідки № 01-975 від 25.11.2014 року та № 01-31 від 13.01.2015 року, видані КУ Лозівським районним трудовим архівом дійсно належить [PERSON] також підтверджується копією трудової книжки, в якій зазначено «[PERSON]» (українською мовою), копією свідоцтва про розірвання шлюбу, копією профспілкового квитка, в яких зазначено правильно та повністю прізвище, ім»я та по-батькові заявника, тобто «[PERSON]» (а.с. 17-28). При з»ясуванні можливості заявника виправити вказані в довідці щодо розмірів заробітної плати для обчислення пенсії недоліки, заявник в своїй заяві вказав, що Управління Пенсійного фонду Лозівського району Харківської області не може оформити заявнику пенсію, оскільки в архівних довідках № 01-975 від 25.11.2014 року та № 01-31 від 13.01.2015 року, не вказано повністю його ім»я та по-батькові, а вказано лише прізвище, а, ім"я та по-батькові скорочено, саме з цього приводу заявник і звернувся до суду з даною заявою. Дана обставина судом була з»ясована відповідно до положення пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року; «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в якому вказано, що при розгляді справ про встановлення факту належності правоустановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім»ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала правовстановлюючий документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Виходячи з вищевикладеного, на підставі вивчених матеріалів справи, суд вважає можливим заяву заявника задовольнити, оскільки встановлення даного факту має для нього юридичне значення. Згідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Заявником при зверненні до суду було понесено судові витрати - державне мито (а.с.№1). Згідно ч. 7 ст. 235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved