Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави та стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 01.10.2010 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №910.72711, згідно якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 162633,42 грн. на купівлю транспортного засобу «Mitsubishi Lancer 2.0 I», 2010 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) JMBSTCY4A9U002183, реєстраційний №ВХ0254ВС, який належить [PERSON] на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Виконання умов кредитного договору забезпечено договором поруки від 01.10.2010 року за умовами якого [PERSON] взяв на себе зобовязання відповідати перед позивачем солідарно в межах визначеної суми в розмірі 50 грн. Крім того, між сторонами на виконання зобовязання за кредитним договором укладений договір застави предметом якого визначений транспортний засіб марки «Mitsubishi Lancer 2.0 I», 2010 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) JMBSTCY4A9U002183, реєстраційний №ВХ0254ВС. Строк користування кредитними коштами за кредитним договором до 01.10.2017 р. Станом на 02.07.2015 р. загальна заборгованість відповідача [PERSON] через невиконання умов кредитного договору, разом з процентами та неустойкою, складає 649\~078,86 грн. Просить суд в рахунок кредитного зобовязання, звернути стягнення на предмет застави, вилучити у [PERSON] транспортний засіб, стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за договором поруки в розмірі 50 гривень та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявилася. Надіслала на адресу суду клопотання в якому просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена. Відповідачу надіслана судова повістка відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Повідомлення повернуто за закінченням терміну зберігання. Згідно з п.4 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відмова відповідача отримати судову повістку на пошті відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України вважається належним повідомленням і суд вважає такі дії відповідача ухиленням від явки до суду. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Крім цього, виклик відповідача також здійснювався шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий курєр» від 12.12.2015 року. Тому згідно з ст.169 ЦПК України суд вважає, що справу можливо слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Надіслав на адресу суду клопотання в якому просить справу слухати у його відсутності. Позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.10.2010 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №910.72711, згідно якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 162633,42 грн. на купівлю транспортного засобу «Mitsubishi Lancer 2.0 I», 2010 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) JMBSTCY4A9U002183, реєстраційний №ВХ0254ВС, який належить [PERSON] на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Строк користування кредитними коштами за кредитним договором до 01.10.2017 р. Крім того, між сторонами на виконання зобовязання за кредитним договором укладений договір застави, предметом якого визначений транспортний засіб марки Mitsubishi Lancer 2.0 I», 2010 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) JMBSTCY4A9U002183, реєстраційний №ВХ0254ВС. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами. Відповідач [PERSON] не виконує зобовязання за кредитним договором у встановлені строки. Відповідно до ст. 526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 02.07.2015 року має заборгованість 649078,86 гривень, яка складається із наступного: -90363,19 грн. основний борг; -61061,92 грн. - прострочений борг; -146633,05 грн. - прострочені проценти; -248,08 - строкові проценти; -350772,62 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань; Відповідно до ч.1 ст.611 ЦКУ у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 2 ст.1050 ЦКУ передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Виконання зобовязання за договором № 910.72711 від 01.10.2010 року забезпечено порукою відповідача [PERSON] відповідно до договору поруки, укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON]. За умовами зазначеного договору поруки відповідач [PERSON] на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед позивачем відповідати солідарно в межах суми 50 гривень за зобовязаннями позичальника, які виникають з кредитного договору. В забезпечення виконання кредитних зобовязань між відповідачем [PERSON] та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу марки «Mitsubishi Lancer 2.0 I», 2010 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) JMBSTCY4A9U002183, реєстраційний №ВХ0254ВС. Згідно з ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 589 ЦК України та ст. 20 Закону України „Про заставу" в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до договору застави звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя може здійснюватися шляхом продажу предмета застави із укладанням договору купівлі-продажу з іншою особою. Відповідно до\~ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених\~ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет застави - є обґрунтованими і таким, що узгоджується з вищевикладеними нормами матеріального права. Розглядаючи позовну вимогу щодо солідарного стягнення з відповідачів на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором на підставі договору поруки у сумі 50 грн., суд вважає її такою, що ґрунтується на законі та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до договору поруки [PERSON] відповідає перед позивачем за виконання боржником всіх зобовязань в сумі 50 грн. Відповідно до ч.1 ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково, або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Розглядаючи позовні вимоги про вилучення у [PERSON] транспортного засобу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно п.3 ч.2 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в рішенні суду зазначаються заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Таким чином в цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Суд вважає, що відсутні правові підстави для вилучення автомобіля і цей автомобіль необхідно передати в управління ПАТ «ІДЕЯ БАНК» на період до його реалізації. Розглядаючи позовні вимоги в частині надання повноважень проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які повязані з продажем автомобіля тощо) суд виходить з наступного. При набранні чинності рішенням суду про звернення стягнення на заставне майно позивач отримує на підставі цього рішення всі повноваження щодо розпорядження автомобілем. В тому числі, позивач отримує на підставі рішення суду повноваження здійснювати дії щодо проведення всіх необхідний дій в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах. Такі повноваження випливатимуть з самого рішення і є порядком його виконання. Тому такі позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Вимога про солідарне стягнення з відповідачів суми судових витрат не передбачена Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Отже, суд вважає, що судові витрати не можуть стягуватись в солідарному порядку, оскільки це не передбачено договором чи законом. Судові витрати складаються з судового збору при поданні позову в розмірі 3654,00 грн., витрат при поданні заяви про забезпечення позову в розмірі 121,80 грн., витрат, повязаних з публікацією оголошення в сумі 420 грн. Разом судові витрати складають 4195,80 гривень. Судові витрати підлягають стягненню в частках пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме з [PERSON] в розмірі 243,60 грн., а решту суми стягнути з [PERSON], тобто 3952,20 гривень.

Outcome: partial