Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення права постійного користування та повернення земельної ділянки, в якому вказав, щоВознесенською місцевою прокуратурою вивчено стан заборгованості з плати за землю за користування земельними ділянками на території Новоодеського району Миколаївської області. Встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Троїцької сільської ради народних депутатів від 12.05.1993 року № 37 громадянин [PERSON] отримав в постійне користування земельну ділянку площею 25,8 га ріллі на території Троїцької сільської ради поза межами населеного пункту для ведення селянського (фермерського) господарства. На підставі вказаного рішення [PERSON] видано державний акт на право постійного користування землею, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 42. Вказане відповідає нормам чинного на той час Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, статтею 7 якого передбачена можливість надання громадянам України у постійне користування земельних ділянок із земель, що перебувають у державній власності, зокрема, для ведення селянського (фермерського) господарства. Громадянином [PERSON] 15.09.1993 року зареєстровано фермерське господарство «Дубрава». Дане фермерське господарство функціонувало на території Троїцької сільської ради. У зв'язку з адміністративною реформою та створенням на території Новоодеського району Михайлівської сільської ради, земельна ділянка, яка являється предметом даного спору на даний час згідно державної статистичної звітності знаходиться на території Михайлівської сільської ради. Водночас вказане господарство з 04.10.2010 року не подавало звітність органам державної податкової служби, у зв'язку з чим постановою Миколаївського адміністративного суду від 06.11.2012 року у справі № 2а-5309/12/1470 прийнято рішення про припинення юридичної особи - фермерського господарства «Дубрава». Відповідно до інформації сектору з питань державної реєстрації Новоодеської райдержадміністрації від 19.09.2016 року та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державним реєстратором 16.09.2016 року розпочато процедуру припинення зазначеної юридичної особи. Однак, після прийняття рішення про припинення вказаного господарства зазначена земельна ділянка залишається у користуванні [PERSON], про що свідчить інформація відділу Держгеокадастру у Новоодеському районі від 16.09.2016 року, Михайлівської сільської ради від 24.10.2016 року. Як вбачається з інформації відділу Держгеокадастру у Новоодеському районі в області вартість наданої відповідачу в постійне користування земельної ділянки становить 544 040,47 грн. Положенням статті 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Відповідно до статті 269 Податкового Кодексу платниками податку за землю є землекористувачі. Згідно зі пункту «в» ч.1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Статтею 286 Податкового кодексу України передбачено нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу. Водночас установлено, що [PERSON] земельний податок не сплачує з 2010 року. Враховуючи викладене, за клопотанням Михайлівської сільської ради Новоодеського району Новоодеським відділенням Вознесенської (Очаківської) ОДПІ [PERSON] нараховано земельний податок за період 2013-2016 років у сумі 6544,34 грн. (в межах строків позовної давності) та сформовано податкове повідомлення-рішення, яке 23.02.2016 року направлено платнику. Статтею 287 Податкового кодексу України встановлено, що податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Разом з тим, згідно відомостей Михайлівської сільської ради, Новоодеського відділення Очаківської ОДШ земельний податок у сумі 6544,34 грн. [PERSON] дотепер не сплачено. Відповідно до п.2 ст.412 Цивільного кодексу України право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Статтею 141 Земельного кодексу України визначено, що однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Таким чином, систематична несплата земельного податку відповідачем є підставою для звернення до суду з позовом про припинення права постійного користування земельною ділянкою, наданої [PERSON] Відповідно до ст.1212 ЦК України особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, наслідком припинення права постійного користування є повернення [PERSON] земельної ділянки державі. Відповідач порушує норми земельного та податкового законодавства, що призводить до ненадходження до бюджету плати за землю. Вказані дії [PERSON] свідчать про порушення інтересів держави, оскільки не сплачуючи земельний податок, створюються перешкоди для реалізації програм соціально-економічного та культурного розвитку Михайлівської сільської ради Новоодеського району. Крім цього, перебування спірної земельної ділянки у постійному користуванні [PERSON], який її за цільовим призначенням фактично не використовує, оскільки ФГ „Дубрава" перебуває в стані припинення та не подає податкову звітність, перешкоджає вільному розпорядженню держави зазначеною земельною ділянкою та укладенню договору оренди з іншим платоспроможним землекористувачем. Згідно з інформацією відділу Держгеокадастру у Новоодеському районі спірна земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності. У зв'язку з наведеним позивач просив суд: 1) припинити право постійного користування земельною ділянкою площею 25,8 га ріллі, розташованою в адміністративних межах Михайлівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, наданої [PERSON] для ведення селянського (фермерського) господарства та посвідчене державним актом виданим Троїцькою сільською радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №42; 2) повернути у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області земельну ділянку площею 25,8 га, розташовану в адміністративних межах Михайлівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, надану в постійне користування [PERSON] відповідно до державного акту виданого Троїцькою сільською радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №42. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та суду пояснив, що в позовній заяві позивачем зазначено, що [PERSON] не сплачував земельний податок і саме у зв'язку з несплатою земельного податку Вознесенська місцева прокуратура подала позов про припинення права постійного користування земельною ділянкою та повернення земельної ділянки у розпорядження держави. Однак, відповідно до законодавства України, земельний податок сплачується в сумі грошового зобов'язання, розрахованого контролюючим органом, в даному випадку Державною фіскальною службою України. Про те, що земельний податок сплачується землекористувачем згідно податкового повідомлення-рішення, в якому зазначено суму податку, що розрахована податковим органом, про що в своїй позовній заяві вказує і Вознесенська місцева прокуратура з посиланням на відповідні статті Податкового кодексу України. Відповідно до п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу. Зазначене свідчить, що земельний податок фізичні особи самі не розраховують, а сплачують тільки на підставі вручених їм податкових повідомлень-рішень. Обов'язок вручення податкових повідомлень-рішень законодавством покладено на податкові органи. Про обов'язок саме вручення податкових повідомлень-рішень наголошує і «Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків», затверджений наказом Мінфіна України № 1204 від 28.12.2015 року, згідно якого податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» надсилається (вручається) платнику податків у терміни, встановлені Кодексом для податків на майно фізичних осіб. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків - фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження такої фізичної особи з повідомленням про вручення. До отримання таких податкових повідомлень-рішень платник земельного податку позбавлений можливості сплатити земельний податок, оскільки його суму (суму податку) розраховує податковий орган і саме на податковий орган покладено обов'язок довести до відома платника податків розмір земельного податку, який належить до сплати. Оскільки на податковий орган покладено обов'язок розрахувати суму податку та довести його розмір до платника, то платник податку не несе відповідальності за повноту та своєчасність сплати податку. В матеріалах справи відсутні докази вручення [PERSON] податковим органом податкових повідомлень-рішень, в яких визначено суми, строки та порядок сплати земельного податку. [PERSON], як громадянин України, який завжди своєчасно та в повному обсязі сплачує податки до бюджету не був повідомлений про суми та строки сплати земельного податку. Податковий орган не вручив йому податкові повідомлення-рішення в яких визначено суми та строки сплати податку. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази доведення до відома [PERSON] у спосіб передбачений законодавством України, сум та строків сплати земельного податку, то він не може нести відповідальності за державну установу, яка не виконала належним чином своїх обов'язків передбачених законодавством України. [PERSON] з власної ініціативи з'явився до податкового органу, з'ясував суму податку та самостійно сплатив земельний податок 06.10.2016 року, в повному обсязі, в сумі 8 180.43грн. Позов прокурором до суду було надано 09.11.2016 року, вказане свідчить, що на дату подачі прокурором позову до суду [PERSON] не мав заборгованості перед бюджетом по сплаті земельного податку за земельну ділянку площею 25.8 га ріллі, що розташована на території Троїцької сільської ради поза межами населеного пункту, як не має такої заборгованості і на сьогоднійшній день. У зв'язку з цим просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову. Судом встановлено, що 12.05.1993 року на підставі рішення виконавчого комітету Троїцької сільської ради народних депутатів Новоодеського району Миколаївської області [PERSON] надано в постійне користування земельну ділянку розміром 25,8 га в межах згідно з планом землекористування, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею (а.с.8). 15.09.1993 року [PERSON] було зареєстроване фермерське господарство «Дубрава» (а.с.10). Згідно повідомлення Вознесенської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Миколаївській області від 06.04.2016 року [PERSON] перебуває на обліку платників податків з фізичних осіб в Новоодеському відділенні Вознесенської ОДПІ як платник земельного податку. Згідно клопотання Михайлівської сільської ради вказаному громадянину Новоодеським відділенням Вознесенської ОДПІ було нараховано земельний податок за період 2013-2015 роки та 23.02.2016 року направлено за місцезнаходженням платника сформовані ППР рекомендованими листами на суму 1103,89 грн. (площа 25,80 га ріллі). Термін сплати земельного податку згідно п.287.5 ст.287 ПКУ від 02.12.2010 року становить 60 днів з дня вручення податкових повідомлень. Станом на 06.04.2016 року сплата вказаної суми [PERSON] не здійснена. (а.с.14). Згідно постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.11.2012 року (справа № 2а-5309/12/1470) юридичну особу - фермерське господарство «Дубрава» було припинено. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 16.09.2016 року за гр..[PERSON] згідно даних державного земельного кадастру обліковується земельна ділянка загальною площею 25,8 га ріллі для ведення фермерського господарства відповідно державного акту на право постійного користування землею, зареєстрованого за № 42 в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею. Інформація про відмову землекористувача від указаної земельної ділянки, припинення права користування, або будь-якого іншого способу відчуження,а також про вживання заходів щодо припинення права головним розпорядником у відділі відсутня (а.с.17). 23.02.2016 року на адресу [ADDRESS] відділенням Вознесенської ОДПІ було направлено повідомлення-рішення, які були сформовані на ім'я [PERSON], але при відправці на конверті було вказане, що лист направлений на ім'я [PERSON]. Вказаний лист був повернутий до Новоодеського відділення Вознесенської ОДПІ 24.03.2016 року за спливом терміну зберігання. В жовтні місяці 2016 року [PERSON] самостійно звернувся до Очаківської об'єднаної ДПІ Головного управління ДФС у Миколаївській області (раніше Новоодеське відділення Вознесенської ОДПІ), де узнав про необхідність сплати податку на землю в сумі 1103 грн. 89 коп. за період 2013-2015 роки та в сумі 5440 грн. 45 коп. за 2016 рік. 06.10.2016 року зазначені суми земельного податку [PERSON] були сплачені з урахуванням штрафних санкцій за несвоєчасну сплату земельного податку, а всього 8180 грн. 43 коп., тобто всі платежі [PERSON] були сплачені самостійно в добровільному порядку до звернення позивача до суду (09.11.2016 року). Відповідно до ст.141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; є) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Відповідно до п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу. Відповідно до розділу II «Порядоку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків», затвердженого наказом Міністерства фінансів України за № 1204 від 28.12.2015 року відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» - для платників податків - фізичних осіб, якщо відповідно до законодавства контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків з причин, не пов'язаних із порушенням податкового або іншого законодавства. Відповідно до п.54.5 ст.54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом. Враховуючи положення вказаної статті [PERSON] не може нести відповідальність за несвоєчасну сплату податку, так як він не був повідомлений контролюючим органом, в даному випадку Новоодеським відділенням Вознесенської ОДПІ (сьогодні Очаківська об'єднана ДПІ Головного управління ДФС у Миколаївській області), про суму нарахованого податку. Більш того, сума податку згідно з позовом та з копіями повідомлень-рішень за період з 2013 року по 2015 рік були нараховані [PERSON] тільки 19.02.2016 року та були ним сплачені 06.10.2016 року після самостійного звернення до Очаківської об'єднаної ДПІ Головного управління ДФС у Миколаївській області. Суд також звертає увагу на те, що хоча [PERSON] і не несе згідно з Законом відповідальності за несвоєчасне нарахування суми податку, однак він добровільно сплатив штрафні санкціі за несвоєчасність сплати податку. В даному випадку відсутня систематична несплата земельного податку, оскільки податковий орган не доводив до відома [PERSON] суми та строки сплати земельного податку. Крім того вбачається несвоєчасне нарахування сум податку самим контролюючим органом. Оскільки єдиною підставою для припинення права користування земельною ділянкою позивачем зазначено несплата земельного податку, то суд не приймає до уваги посилання позивача на припинення юридичної особи ФГ «Дубрава», що було засноване відповідачем [PERSON], так як це не є підставою позову. За таких обставин позов Вознесенської місцевої прокуратури в інтересах державви до [PERSON] про припинення права постійного користування та повернення земельної ділянки задоволенню не підлягає. За таких обставин,

Outcome: dismissed