Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 20.11.2018 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обгрунтування позову позивач зазначила, що [INFO] у них із відповідачем народився син [PERSON] . Відповідно до виконавчого листа, виданого Оратівським районним судом Вінницької області 01.09.2009 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн щомісячно, починаючи з 17.08.2009 року і до його повноліття, з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». На сьогоднішній день матеріальне становище позивачки погіршилось у зв`язку з подорожчанням продуктів харчування та інших товарів першої необхідності і призначений рішенням суду розмір аліментів є недостатнім для утримання дитини, тому [PERSON] просить суд змінити спосіб стягнення аліментів із [PERSON] на свою користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 350 грн на спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття дитиною. Ухвалою суду від 29.09.2020 року провадження у цивільній справі № 141/1195/18 відкрито та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач копію ухвали отримав 14.11.2020 року, відзив до суду не направив. Жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] . Відповідно до рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 01.09.2009 року та виконавчого листа, виданого Оратівським районним судом Вінницької області 01.09.2009 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн щомісячно, починаючи з 17.08.2009 року і до досягнення повноліття дитиною. Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оратівського районного управління юстиції Вінницької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 17.03.2010 року, актовий запис № 07. В довідці № 366 від 06.11.2018 року, виданій Медівською сільською радою Оратівського району Вінницької області, зазначено, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом із [PERSON] та перебуває на її утриманні. Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В статті 180 СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Також, Верховний Суд України висловив свою правову позицію у постанові від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній грошовій сумі та навпаки). Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону, розмір аліментів, що стягується з відповідача на користь позивача, з урахуванням норм чинного законодавства, а також з розрахунку на одну дитину, підлягає зміні з твердої грошової суми в розмірі 350 грн на 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили й до повноліття дитини. Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved