Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 11.05.2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк Приватбанк, правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] (надалі відповідач) було укладено кредитний договір № ММ-16-07 відповідно до якого останньому було надано кредит в сумі 25000,00 гривень з кінцевим строком повернення до 11.11.2008 року із сплатою відсотків за користування кредитним коштами та інших платежів передбачених договором. Відповідач свої зобовязання, а саме: щомісячно в період сплати 10-го числа кожного місяця погашати кредит та відсотки за користування кредитом та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту не виконав, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 17.11.2015 року заборгованість перед позивачем становить 51070,80 грн. З метою забезпечення виконання зобовязання позичальника за даним договором 11.05.2007 року укладений договір поруки №ММ-16-07 з [PERSON] відповідно до умов якого остання взяла на себе солідарну з [PERSON] відповідальність у випадку невиконання або неналежного виконання останнім зобовязань по кредитному договору. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив проводити судове засідання за його відсутності. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачі до суду не з'явилися, повідомлені належно, будь-яких заяв, клопотань по суті позову не подали. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити заочне рішення, про що не заперечував позивач, на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що між сторонами 11 травня 2007 року укладено кредитний договір № ММ-16-07 за яким ПАТ КБ ПриватБанк зобовязувався надати строковий кредит в розмірі 25000,00 гривень з кінцевим строком повернення не пізніше 11.11.2008 року із сплатою відсотків за користування кредитним коштами та інших платежів передбачених договором, а [PERSON] щомісяця в період сплати повертати грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та інші витрати згідно умов договору. Свої зобовязання за договором відповідач виконував неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок цього станом на 17.11.2015 року, утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача становить 90427,76 грн., а саме: - Заборгованість по кредиту 16115,15 грн.; - Сума заборгованості відсотків за користування кредитом 32285,61 грн.; - Сума пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором 42027,00 грн.; Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2013 року було стягнуто з [PERSON] по даному договору заборгованість в розмірі 68967,34 грн. Ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору, якщо виконання останнього фактично не було здійснено або було здійснено з запізненням, та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК (п.17 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). Таким чином, заборгованість становить (90 427,76 - 68 967,34) 21 460,42 грн., а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 1073,02 грн. (процентна складова). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договір та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Стаття 527 ЦК України визначає, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п.4 договору поруки №ММ-16-07 від 11.05.2007 року укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] сторони договору встановлюють, що у випадку невиконання [PERSON] взятих на себе зобовязань по кредитному договору №ММ-16-07 від 11.05.2007 року поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодуваня збитків. Разом з тим, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2013 року в цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "комерційний банк" Приватбанк" до публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором ММ-16-07 від 11.05.2007 року встановлено, що дія договору поруки з [PERSON] припинилась. З цих підстав в задоволенні позову про стягнення заборгованості з поручителя було відмовлено. Рішення набрало законної сили 04.06.2013 року. Установлені обставини, зокрема у цивільній справі, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж особи або особа, щодо якої або яких вони встановлені. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 3 лютого 2016 року №6-2017ц15 Таким чином, з [PERSON] підлягає примусовому стягненню сума боргу, що з врахуванням заявлених вимог, становить 22 783,44 грн. Крім того, суд стягує з відповідача 1378,00 гривень судового збору, повязаних із сплатою при поданні позовної заяви, на користь позивача.

Outcome: partial