Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача та просив звільнити майно з під арешту шляхом зняття арешту з земельної ділянки , кадастровий номер 3222282400:04:308:0005, площею 6,22га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Горохівської сільської ради Кагарлицького району Житомирської області, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника серії АА№066060 виданої Коростенським відділом ДВС України 04.07.2008 року. В обгрунтування вимог, зазначив, що він є спадкоємцем за законом після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] . Він звернувся до нотаріуса з заявою про видачу відповідного свідоцтва, однак отримав відмову, так як на майно спадкодавця накладено арешт. На його звернення щодо зняття накладеного арешту отримав відмову з посиланням на те, що відсутні підстави для його зняття та рекомендовано звернутись до суду. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження. Представник відповідача надіслав суду листа, в якому зазначив, що відповідно до ст. 59 Закону України " Про виконавче провадження" у відділі відсутні підстави щодо зняття арешту з майна чи скасування постанови про арешт майна боржника. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Отже, відповідно до вищенаведених положень Конституції України та Конвенції кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно норм ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільного права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно до ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод : Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно бути виправданим, а таким воно є, якщо здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливого балансу». У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» ; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] померла дружина позивача, що стверджується свідоцтвом про смерть.(а.с.10). Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. В установлений законом строк позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, однак отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки виявлена заборона на майно , що підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборони відчуження об"єктів нерухомого майна ( а.с.12) На майно [PERSON] накладено арешт, на підставі постанови про арешт майна боржника Коростенського відділу ДВС, серії АА066060 від 04.07.2008 року. Відповідно до відомостей з Автоматизованої Системи виконавчого провадження, виконавчі провадження № 9823849, №7425220, №10865592 , за яким боржником являлася [PERSON] , на даний час завершено, однак у відділі відсутні підстави щодо зняття арешту з майна чи скасування постанови про арешт майна боржника. За викладених обставин суд дійшов висновку, що позивач правомірно обрав спосіб захисту шляхом подання позову про зняття арешту з майна, який передбачено ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки збереження арешту майна за відсутності підстав для цього є порушенням права власності позивача. За викладених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та зняття арешту з майна, що належить [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved