Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Котюк І.О. - приватного нотаріуса КМНО про визнання правочинів недійсними, визнання права власності на автомобіль. Свої вимоги обгрутовували тим, що він є власником автомобіля «Сітроен С4», 2007 року випуску. У грудні 2013 року відносно нього було скоєно грабіж, поєднаний с насильством, внаслідок чого злочинці заволоділи ключами і документами на його автомобіль, а в подальшому і самим автомобілем, у зв'язку з чим СВ Дніпровського РУГУ МВС України в м.Києві 25.12.2013 року розпочато кримінальне провадження №12013110040019925, за ч.2 ст. 186 та 356 КК України, а автомобіль було оголошено у розшук, та постановою визнано речовим доказом. 17.01.2014 року його автомобіль було знайдено, і виявилось, що 28.12.2013 року приватним нотаріусом було підроблено довіреність від імені позивача і автомобіль знято з обліку. Скориставшись даною довіреністю від імені позивача здійснив відчуження автомобіля на ім'я відповідача [PERSON] Позивач до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус КМНО Котюк І.О. в судове засідання не з'явились, повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, з будь-якими заява та клопотаннями про неможливість розгляду справи до суду не звертались, тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зі ствердження позивача вбачається, що 18.12.2013 року відносно нього був скоєний грабіж, поєднаний с насильством, внаслідок чого злочинці заволоділи ключами і документами на його автомобіль, а 20.12.2013 року був викрадений його автомобіль «Сітроен С4», 2007 року випуску, білого кольору, кузов [NUMBER], н.з. [NUMBER], у зв'язку з чим СВ Дніпровського РУГУ МВС України в м.Києві 25.12.2013 року розпочато кримінальне провадження №12013110040019925, за ч.2 ст. 186 та 356 КК України, що підтверджується наданими копії матеріалів кримінального провадження. Згідно даних «Національної автоматизованої інформаційної системи» Департаменту ДАІ МВС України автомобіль «Сітроен С4», 2007 року випуску, білого кольору, кузов [NUMBER], н.з. [NUMBER], відповідно: тимчасового реєстраційного талона [NUMBER] від 09.02.2008 року; свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 12.02.2008 року; дубліката свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 06.07.2012 року, виданих у Лохвицькому ВРЕР ДАІ в Полтавській області, у період з 09.02.2008 року по 16.01.2014 року був зареєстрований на ім'я [PERSON], [INFO] (а.с.11). Автомобіль «Сітроен С4», 2007 року випуску, білого кольору, кузов [NUMBER], н.з. [NUMBER] був оголошений у розшук і постановою начальника відділення СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м.Києві [PERSON] визнано речовим доказом (а.с.12). Як вбачається з рапорту старшого о/у ВКР Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві, 17.01.2014 року було виявлено автомобіль «Сітроен С4», [NUMBER], н.з. [NUMBER] (попередній н.з. [NUMBER]), який рахується в розшуку, під керуванням водія [PERSON] (а.с.). Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києві від 28.04.2014 року клопотання слідчого СВ Дніпровського РУГУ МВС у м.Києві [PERSON], у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №4214100040000007 від 10.01.2014 року про тимчасовий доступ до документів - задоволено. Надано слідчому тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю, а саме: оригіналу довіреності, яка зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій за №13328, бланк №536900, згідно якої [PERSON] було уповноважено діяти в інтересах [PERSON], щодо володіння, користування, знаття з обліку та розпорядження автомобілем «Сітроен», 2007 року випуску, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], світлокопій документів, завірених оригінальними підписами, які були надані для здійснення правочину особою, що діяла від імені [PERSON], зокрема паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, завіреного витягу (світлокопію) з журналу реєстру нотаріальних дій, які знаходяться у володінні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котюк Ірини Олексіївни, за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов"язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів нотаріальної справи (копії) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, згідно довіреності від 28.12.2013 року [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його уповноваженим представником з питань щодо володіння, користування, зняття з обліку та розпорядження належним йому автомобілем «Сітроен», 2007 року випуску, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. 16.01.2014 року вказаний автомобіль був зареєстрований на громадянина [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8). Висновком експерта від 04.11.2014 року №169 Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру встановлено, що підпис у наданій на дослідження довіреності від 28.12.2013 року №ВТР536906 у графі «підпис», ймовірно виконано не [PERSON], [INFO], а іншою особою (а.с.9-10). Згідно ч.1-3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 ст.203 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч.1, 5 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю; вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою; суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Згідно ч.5 ст.11 ЦК України - у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Згідно положень ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що оформлення та реєстрація права власності на автомобіль на ім'я [PERSON] мали місце поза волею позивача [PERSON], мали місце фактично при обмеженні можливості фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обов'язки, тому відповідно до ч.1 ст.27 ЦК України є нікчемними. Згідно ст.330 ЦК України - якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Отже, позивач [PERSON], як власник автомобіля «Сітроен», 2007 року випуску, кузов [NUMBER], має право витребувати своє майно (квартиру) від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст.387 ЦК України). Згідно ст.388 ЦК України - якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно (у тому числі) - було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно ч.3 ст.388 ЦК України - якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Будь-яких заперечень проти позову відповідачами судові не надано. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, на підставі наданих доказів; обставин, які встановлені ухвалою Дніпровського суду м. Києва від 28.04.2014 року у кримінальному провадженні №42014100040000007, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача [PERSON] (у межах заявлених вимог) доведені в судовому засіданні достатніми доказами, тому, з урахуванням положень ст.392 ЦК України, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved