Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 21.04.2012 року та в обгрунтування вимог вказує, що подружжя мають різні погляди на життя, спільне господарство не ведуть, шлюб фактично не існує, а подальше збереження шлюбу суперечить спільним інтересам сторін. 23.07.2020 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказала, що має намір зберегти сім`ю, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на обгрунтування позовних вимог, а тому відповідач вважає їх безпідставними та просила відмовити в їх задоволенні (а.с. 26-28). 30.07.2020 року від відповідача надійшов відповідь на відзив на позовну заяву, в якому додатково пояснив, що сторони не проживають разом протягом року, сімейні стосунки відсутні, позивач вказав, що аргументи, викладені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими та непереконливими (а.с. 41-42). 27.08.2020 року розпочато розгляд справи по суті та за клопотанням відповідача [PERSON] сторонам надано строк для примирення. В судове засідання 04.11.2020 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. 26.10.2020 року від [PERSON] надішли письмові додаткові пояснення по справі, згідно яких відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21.04.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №292 (а.с. 18). В період шлюбу сторони стали батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). З матеріалів справи вбачається, що спір про місце проживання неповнолітньої дитини між сторонами відсутній, з пояснень сторін дитина проживає з матір"ю. Згідно статті 51 Конституції України та\~статті 24 Сімейного Кодексу України\~ шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ ст. 55 СК України\~ дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3\~ ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ ст. 105 СК України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Беручи до уваги викладене, те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, оскільки позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, тому суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву. Беручи до уваги, що відповідач визнала позовні вимоги після початку розгляду справи по суті, на підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved