Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому, з посиланням на ст.ст.84, 180 СК України, просить стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], та на її утримання в розмірі 1/2 частини всіх видів доходів (заробітку) відповідача, до досягнення дитиною трирічного віку, а після [INFO] року, після виповнення дитині трьох років і до повноліття дитини, тобто по [INFO] року стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. На обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, який було укладено 02 березня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис за №160, від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач матеріальної допомоги не надає, що свідчить про те, що останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню дитини, яка знаходиться на її утриманні, при цьому, вона (позивач) не працює, оскільки займається доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на її утриманні також знаходиться ще син [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги відповідача. Під час судового розгляду справи позивач [PERSON] в порядку ч.2 ст.31 ЦПК України подала на адресу суду заяву про уточнення позовних вимог (вх.№30229 від 19 листопада 2015 року), в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її (позивача) користь на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку) відповідача, щомісячно, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, крім того, просила стягнути з відповідача на свою користь на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, повідомлена належним чином про час та місце судового розгляду справи, до суду надала заяву за вх. № 32657 від 21.12.2015 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про стягнення аліментів підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик в суд за зареєстрованим місцем проживання відповідача за адресою [ADDRESS], причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань не надходило, на підставі чого суд вважає, що відповідач не використав своє процесуальне право на участь у судовому засіданні та подання суду доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та ухвалив розглядати справу заочно, про що в адресованій на адресу суду заяві позивач не заперечувала. Зваживши доводи, викладені в позові на обгрунтування позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що від шлюбу, який було зареєстровано 02 березня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №160 сторони (позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]) мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області 03 липня 2013 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №1076. Батьками [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження зазначені: батько "[PERSON]" та мати "[PERSON]". Судом також встановлено, що малолітня дитина [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою [ADDRESS], та знаходиться на її утриманні (довідка квартального комітету №19 Ленінського району №1069 від 01 жовтня 2015 року. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON], на підставі чого позивач [PERSON] має право звернення до суду з відповідним позовом до батька дитини відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищевикладеного, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, виходячи з положень ч.1 ст.11 ЦПК України та розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, приймаючи до уваги, що дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, при цьому, відповідно до положень ст.182 СК України судом враховується сімейний та матеріальний стан відповідача, який є молодою, працездатною особою, при цьому, об'єктивних даних щодо наявності на утриманні у відповідача інших осіб, яких він зобов'язаний утримувати, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, а так само об'єктивних даних щодо не можливості відповідачем сплачувати аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дитини в розмірі, визначеному позивачем, судом під час судового розгляду справи не встановлено, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на аліменти у дружини-матері виникає лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка. З урахуванням зазначених вище обставин, що мають істотне значення для справи, виходячи з положень ч.ч. 2, 4 ст.84 СК України, за якими позивач [PERSON], здійснюючи догляд за малолітньою дитиною - донькою [PERSON], [INFO], має право на утримання від чоловіка [PERSON] - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку, при цьому, суд враховує, що зазначене право позивач має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, враховуючи також, що відповідач [PERSON], [INFO], є молодою, працездатною особою, при цьому, під час судового розгляду справи з наданих позивачем доказів судом не встановлено об'єктивних даних щодо наявності на утриманні у відповідача інших осіб, яких він зобов'язаний утримувати, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, а так само об'єктивних даних щодо не можливості сплачувати аліменти на користь позивача [PERSON] на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, у зв'язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача на її утримання аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою трирічного віку, а саме: до [INFO] року. При цьому, судом відзначається, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тим самим, сторони не позбавлені можливості звертатися до суду з позовною заявою про збільшення/зменшення розміру аліментів за наявності вказаних обставин. Згідно з п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. В порядку ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст.ст.180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved