Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

В лютому 2019 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Колонтаївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що в березні 2018 р. помер її чоловік [PERSON] ,який на праві приватної власності мав земельні ділянки та житловий будинок , що знаходяться на території Колонтаївської сільської ради .Після його смерті відкрилася спадщина на майно. Позивач має намір оформити спадщину та успадкувати спадкове майно , однак в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину неможливо , оскільки нотаріус відмовив в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно. У судове засідання позивач не з`явилася , подала заяву слухати справу у її відсутність, позов підтримала , просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився , подав заяву слухати справу у його відсутність ,проти позову не заперечував , просив вирішити на розсуд суду . Суд, дослідивши письмові докази по справі , дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець - [PERSON] померла [INFO] в с.Колонтаїв Краснокутського району Харківської області , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Колонтаївської сільської ради від 26.10.2012 року. Згідно довідки Колонтаївської сільської ради від 08.10.2018 р., житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] ,на підставі записів погосподарської книги №5 Колонтаївської сільської ради , рахується за [PERSON] Будинок збудований в 1955 р. Як вбачається з технічного паспорту КП « Краснокутське БТІ» від 30.10.2018 р. будинок існує за вище вказаною адресою. Згідно технічного висновку про об`єкт нерухомого майна КП « Краснокутське БТІ» від 06.12.2018 р. технічний стан об`єкта незадовільний. Довідка КП « Краснокутське БТІ» від 06.12.2018 р. свідчить про те, що на вище вказаний будинок право приватної власності не зареєстроване. На момент смерті з [PERSON] по [ADDRESS] з нею проживав та був зареєстрований її син [PERSON] , про що свідчить довідка Колонтаївської сільської ради від 28.12.2018 року. Заповітом посвідченим секретарем Колонтаївської сільської ради від 18.04.2011 року підтверджується , що [PERSON] заповідала своєму сину [PERSON] все своє майно. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори від 27.01.2014 року [PERSON] після [PERSON] успадкував земельну ділянку 6,8717 га , що розташована на території Колонтаївської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] р. На житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , свідоцтво про право на спадщину за заповітом не видано , оскільки на вказане нерухоме майно відсутній правовстановлюючий документ. [PERSON] помер [INFO] , про що підтверджує свідоцтво про смерть [NUMBER] . На праві приватної власності [PERSON] належать : земельна ділянка площею 3,4985 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що розташована на території Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області , згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 05.10.2005 р. ; земельна ділянка площею 0,1138 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що розташована на території Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області , згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 05.10.2005 р.; земельна ділянка площею 0,2275 га сіножаті , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Колонтаївської сільської ради ; земельна ділянка та житловий будинок по [ADDRESS] , відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку . Оголошенням в районній газеті «Промінь» №95-96 від 20.10.2018 р. підтверджується, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] видані на ім`я [PERSON] вважати недійсними , оскільки вони втрачені. Крім того , підтверджується втрата Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] р. виданий на ім`я [PERSON] У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив. Позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , де відкрита спадкова справа № 173/2018 .Однак, постановою Краснокутської державної нотаріальної контори від 20.12.2018 р. , [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] відмовлено, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Таким чином, спадкування майна [PERSON] здійснюється за законом, і, відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач являється спадкоємцем за законом першої черги . Факт того що позивач є дружиною спадкодавця підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.3 Частиною 1 ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з п.5 ч.1 ст.19 даного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно до п.«г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Відповідно до роз"яснення Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Як свідчить ст. 1268 ч.3 ЦК України спадкоємець ,який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини ,вважається таким , що прийняв спадщину ,якщо протягом строку , встановленого статтею 1270 цього Кодексу , він не заявив про відмову від неї. Суд вважає доведеним факт належності [PERSON] на праві приватної власності житлового будинку з господарськими будівлями , розташованого по [ADDRESS] , який він успадкував після матері [PERSON] . Виходячи з цього, вказаний об`єкт нерухомого майна може бути успадкований спадкоємцями на загальних підставах. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлого [PERSON] , до складу спадкового майна входять земельні ділянки , житловий будинок з господарськими будівлями. Іншого шляху, ніж визнання права власності на вказане спадкове майно в судовому порядку, у позивача немає. Право [PERSON] на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є невизнаним, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що надало позивачу, в порядку ст.4 ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх прав . Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивача, так як вона надала суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших.

Outcome: approved