overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 7544,18 грн. боргу за спожиті послуги централізованого опалення станом на 01.08.2014р., вказавши, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та допустила заборгованість за надані їй позивачем послуги. В судове засідання представник позивача не з"явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі та не заперечувала щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 509, 526 ЦК України, "Правилами користування приміщеннями житлових будинків", які затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, та "Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630 із змінами. Судом встановлено, що відповідач є власником [ADDRESS], користувалася послугами позивача, від отримання послуг не відмовлялася. Таким чином, між сторонами існували зобов'язальні правовідносини, які зі свого боку відповідач не виконувала належним чином, своєчасно не вносила необхідні платежі, чим порушила права позивача і допустила заборгованість станом на 01.08.2014 року в сумі 7544 грн. 18 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 8352,70 грн. боргу за спожиті послуги централізованого опалення станом на 01.11.2014р., вказавши, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та допустив заборгованість за надані йому позивачем послуги. В судове засідання представник позивача не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 509, 526 ЦК України, "Правилами користування приміщеннями житлових будинків", які затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, та "Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630 із змінами. Судом встановлено, що відповідач є власником [ADDRESS], користувався послугами позивача, від отримання послуг не відмовлявся. Таким чином, між сторонами існували зобов'язальні правовідносини, які зі свого боку відповідач не виконував належним чином, своєчасно не вносив необхідні платежі, чим порушив права позивача і допустив заборгованість станом на 01.11.2014 року в сумі 8352 грн. 70 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 8971,08 грн. боргу за спожиті послуги централізованого опалення станом на 01.11.2014р., вказавши, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та допустив заборгованість за надані йому позивачем послуги. В судове засідання представник позивача не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 509, 526 ЦК України, "Правилами користування приміщеннями житлових будинків", які затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, та "Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630 із змінами. Судом встановлено, що відповідач є власником [ADDRESS], користувався послугами позивача, від отримання послуг не відмовлявся. Таким чином, між сторонами існували зобов'язальні правовідносини, які зі свого боку відповідач не виконував належним чином, своєчасно не вносив необхідні платежі, чим порушив права позивача і допустив заборгованість станом на 01.11.2014 року в сумі 8971 грн. 08 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього заборгованість за поставлену теплову енергію в сумі 13 572,34 гривень. В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до державної програми забезпечення населення послугами теплопостачання, МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» надає теплову енергію за адресою [ADDRESS], у зв'язку з чим на квартиронаймача [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER] за яким відповідач повинен був сплачувати дані послуги до 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Позивач зазначає, що оплату за ці послуги відповідач не здійснював з 01.04.2011 по 01.03.2016, борг перед підприємством за вищевказаний період становить 13 572,34 грн.. Зважаючи на викладене вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану вище суму боргу, а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, направленим до суду листом просив суд слухати справу у його відсутність, позовні вимоги задовольнити в повній мірі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до державної програми забезпечення населення послугами теплопостачання, підприємство «Дніпропетровські теплові мережі» надає теплову енергію за адресою: [ADDRESS]. Квартиронаймачем вказаної вище квартири є [PERSON], на якій в МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» відкрито особовий рахунок. Починаючи з 01.04.2011 по 01.03.2016 відповідач за послуги з теплопостачання не сплачує, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість, яка складає 13 572,34 грн, яку він добровільно не сплатив. Згідно ст. 68 Житлового кодексу України, п.33 «Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення", затверджених постановою КМУ від 30.12.1997р. № 1497, наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, а споживачі зобов'язані своєчасно, в установлений термін оплачувати надані послуги. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за теплопостачання з 01.04.2011 по 01.03.2016в сумі 13 572,34 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 378,00грн., понесені позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього заборгованість за поставлену теплову енергію в сумі 9 257,36 гривень. В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до державної програми забезпечення населення послугами теплопостачання, МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» надає теплову енергію за адресою [ADDRESS], у зв'язку з чим на квартиронаймача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за яким відповідач повинен був сплачувати дані послуги до 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Позивач зазначає, що оплату за ці послуги відповідач не здійснював з 01.10.2010 року по 01.05.2015 року, борг перед підприємством за вищевказаний період становить 9 257,36 грн.. Зважаючи на викладене вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану вище суму боргу, а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, направленим до суду листом просив суд слухати справу у його відсутність, позовні вимоги задовольнити в повній мірі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до державної програми забезпечення населення послугами теплопостачання, підприємство «Дніпропетровські теплові мережі» надає теплову енергію за адресою: [ADDRESS]. Квартиронаймачем вказаної вище квартири є [PERSON], на якого в МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» відкрито особовий рахунок. Починаючи з 01.10.2010 року по 01.05.2015 рокувідповідач за послуги з теплопостачання не сплачує, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість, яка складає 9 257,36 грн, яку він добровільно не сплатив. Згідно ст. 68 Житлового кодексу України, п.33 «Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення", затверджених постановою КМУ від 30.12.1997р. № 1497, наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, а споживачі зобов'язані своєчасно, в установлений термін оплачувати надані послуги. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за теплопостачання з 01.10.2010 року по 01.05.2015 рокув сумі 9 257,36 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60грн., понесені позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 06.11.1999 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Іх сімейне життя не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, вони втратили один до одного почуття кохання та взаємоповаги, мають різні погляди на життя, протягом шести місяців проживають окремо, сімейних відносин не підтримують. Відповідач створила іншу сім`ю. Просив шлюб розірвати, дітей залишити проживати з відповідачем. Сторони до суду не з"явились, клопотали про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідач визнала. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 06.11.1999 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №461. Мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити\~\~шлюбні відносини.\~ За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Визначаючи місце проживання неповнолітніх дітей сторін,\~суд керується положеннями ст.160 Сімейного Кодексу України та \~роз`ясненнями \~п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року з яких слідує, що місце проживання \~дитини, яка не досягла десяти років - визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років - визначається нею самою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 12.08.2006 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Іх сімейне життя не склалось, чоловік не працює, зловживає спиртними напоями, вихованням дітей не займається, протягом останнього року проживають окремо, сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Просила шлюб розірвати, дітей залишити проживати з нею та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Сторони до суду не з"явились, клопотали про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримала, відповідач визнав. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 12.08.2006 року, який було зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області, актовий запис №356. Мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити\~\~шлюбні відносини.\~ За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Визначаючи місце проживання неповнолітніх дітей сторін,\~суд керується положеннями ст.160 Сімейного Кодексу України та \~роз`ясненнями \~п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року з яких слідує, що місце проживання \~дитини, яка не досягла десяти років - визначається за згодою батьків... Також з відповідача підлягають стягненню судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 15.06.2016 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON], [INFO]. Іх сімейне життя не склалось, чоловік почав її бити, тому вона вимушена була перейти жити до своїх батьків, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Просила шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, стягнути понесені судові витрати. Сторони до суду не з"явились, клопотали про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 15.06.2016 року, який було зареєстровано Коростенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №166. Мають спільну доньку, [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити\~\~шлюбні відносини.\~ За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Визначаючи місце проживання неповнолітніх дітей сторін,\~суд керується положеннями ст.160 Сімейного Кодексу України та \~роз`ясненнями \~п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року з яких слідує, що місце проживання \~дитини, яка не досягла десяти років - визначається за згодою батьків... Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 18.04.1990 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей не мають. Іх сімейне життя не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Просив шлюб розірвати. Сторони до суду не з"явились, клопотали про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідач визнала. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, на підставі поданих доказів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 18.04.1990 року, який було зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №186. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити\~\~шлюбні відносини.\~ За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 20.10.1999 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Іх сімейне життя не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки. Просив шлюб розірвати, дітей залишити проживати з відповідачем. Сторони до суду не з"явились, клопотали про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідач визнала. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 20.10.1999 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міськвиконкому, актовий запис №430. Мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Визначаючи місце проживання неповнолітніх дітей сторін,\~суд керується положеннями ст.160 Сімейного Кодексу України та \~роз`ясненнями \~п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року з яких слідує, що місце проживання \~дитини, яка не досягла десяти років - визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років - визначається нею самою.

Outcome: approved