Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі до відповідача ТОВ « Унірем Агро Плюс», згідно якого просить достроково розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між ним та в відповідачем, стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за 2013 рік з урахуванням індексу інфляції та 3% річних та стягнути з відповідача понесені судові витрати посилаючись на наступне: відповідно до державного акту про право приватної власності на землю серії 1У-ДП № 030815 від 12.12.2002 року він є власником земельної ділянки (паю) площею 4.42 га, розташованої на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. 25.05.2010 року, він уклав договір оренди вищезазначеної земельної ділянки (паю) з відповідачем, який був зареєстрований в книзі записів державної реєстрації Договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за № 041011900690. Договір укладений строком на 15 років і діє до 25.05.2025 року. Відповідно до умов укладеного договору відповідач повинен був кожного року сплачувати позивачу за користування земельною ділянкою орендну плату в розмірі 3% виплати від нормативної грошової одиниці земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації. Строк розрахунку до 30 листопада щорічно. Проте відповідач грубо порушив, умови укладеного договору, за 2013 рік не сплатив належну йому орендну плату, яка з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки землі - 90637.79 грн., складає 2719.13 грн. Орендна плата йому не сплачена до цього часу. Тому просить стягнути з відповідача орендну плату з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 2860 грн., 52 коп. та 3 % річних в сумі 39.20 грн. та розірвати укладений з відповідачем договір оренди земельної ділянки, що й стало підставою звернення до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному об»ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши додані до позовної заяви докази, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. За вимогами ст.11 ЦПК України- суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть учать у справі. Ст.13 Закону України «Про оренду землі» - визначено поняття договору оренди землі: Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно державного акту на право приватної власності на землю 1У-ДП № 030815 від 12 грудня 2002 року позивач є власником земельної ділянки площею 4.42 га, розташованої на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 25.05.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди вищезазначеної земельної ділянки (паю), який був зареєстрований в книзі записів державної реєстрації Договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за № 041011900690. Договір укладений строком на 15 років і діє до 25.05.2025 року. Відповідно до розділу 4 укладеного між сторонами договору, відповідач повинен був кожного року сплачувати батьку за користування земельною ділянкою орендну плату в розмірі 3% виплати від нормативної грошової одиниці земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації. Орендар повинен розрахуватись по орендній платі до 30 листопада щорічно. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З доводів позивача, викладених в позовній заяві, судом вбачається, що відповідач в 2013 році орендну плату позивачу не сплатив. Даний факт підтверджується і відомістю з Державного реєстру фізичних осіб, платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2013 рік. З якої вбачається, що позивач в 2013 році такого прибутку у вигляді орендної плати не отримувала Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 15. ЗУ «Про оренду землі» однією із істотних умов договору оренди землі є: орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; Відповідно до ч. 5 ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» - Орендодавець має право вимагати від орендаря: своєчасного внесення орендної плати. ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. ст. 32. ЗУ «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати З наданих сторонами доказів вбачається, що позивач [PERSON], орендну плату не отримав лише за 2013 рік. За попередні роки орендна плата ним була отримана, а відповідачем сплачена, що представником позивача не заперчується. Таким чином за підставою, вказаною в позовній заяві, тобто несплатою орендної плати за 2013 рік, зазначений вище договір оренди земельної ділянки розірваний бути не може. Так як не вбачається системи несплати орендної плати позивачу. Посилання представника позивача на ту обставину, що ст.. 141 ЗК України передбачені підстави припинення користування земельною ділянкою і вона відноситься лише земель державного, колективного призначення та земель релігійних організацій, а позивач просить розірвати договір оренди земельної ділянки, тому дана правова норма до правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем застосована бути не може, суд вважає безпідставними, так як розірвання договору оренди земельної ділянки є одним із способів припинення користування земельною ділянкою, тобто охоплюється даним поняттям і передбачений розд.12 укладеного сторонами договору оренди земельної ділянки. Дана правова норма поширюється на землі будь-якого призначення без виключення. Вищезазначені посилання представника позивача зроблені із норм Земельного Кодексу України, що діяв раніше і на правовідносини між сторонами не поширюються, так як вони виникли в 2010 році. Проте, позовні вимоги в частині сплати орендної плати на думку суду підлягають задоволенню, так як згідно наданих суду відомостей про отримувані позивачем прибутки за 2013 рік, виданих ОДПІ Верхньодніпровського району, орендна плата позивачу не сплачена. Позивач отримував лише заробітну плату. Відповідач будь-яких доказів на спростування факту несплати орендної плати в 2-13 році суду не надав. Тому суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою за 2013 рік. Відповідно до наданої суду довідки управління держземагенства у Верхньодніпровському районі нормативна грошова оцінка однієї вищезазначеної земельної ділянки (паю) по Боровківській сільській раді станом на 01.01.2014 року з урахуванням коефіцієнта індексації - 3.2 та коефіцієнта -1.756 згідно Постанови Кабінету Міністрів від 31.11.2011 року № 1185 до грошової оцінки 1 га. ріллі, проведеної станом на 01.07.1995 року - 90637.70 грн. Відповідно розмір орендної плати складатиме : 90637.70 грн. Х 3% = 2719 грн., 13 коп. і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вимоги позивача про стягнення з відповідача встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми орендної плати на думку суду задоволенню не підлягають за наступними підставами. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, положення ч. 2 ст. 625 ЦК України поширюються на неналежне виконання грошового зобов»язання. Між сторонами існують відповідно до укладеного договору оренди земельної ділянки не грошові зобов»язання, а зобов»язання із оренди землі. Укладеним між сторонами договором також не передбачено відповідальності у вигляді слати індексу інфляції та 3% річних за невиконання обов»язків по розрахунках за орендну плату. Відповідно суд вважає, що у задоволені позовних вимог в цій частині позивачеві потрібно відмовити. Так як позовні вимоги позивача задоволені частково, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сум і 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial