Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

ПАТ "Укрсоцбанк" звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON], за участі третьої особи на стороні відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 05.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено додаткову угоду до [PERSON] договору про надання кредитних послуг № 050/27-254, за якою позичальник отримала 58 800 дол. США зі сплатою 15 % річних, строк повернення до 04.08.2023 року включно. Повернення кредитних коштів здійснюється позичальником щомісячно не пізніше 5 числа, починаючи з 5 березня 2009 р. рівними частинами в сумі 574,71 дол. США. Відповідач [PERSON] не виконувала умови договору, в зв'язку з чим станом на 15.02.2017 р. утворилась заборгованість в розмірі 68\~811,44 дол. США, з яких: сума заборгованості за кредитом -48\~676,00 дол. США; сума заборгованості за відсотками 20\~135,44 дол. США, які відповідач, в порушення своїх зобов'язань, визначених умовами додаткової угоди до [PERSON] договору та графіку погашення, своєчасно не погашала кредит, не сплачувала плату за користування кредитом (процентів) та заборгованість по кредиту в порядку та на умовах, встановлених додатковою угодою, що змусило позивача звернутись до суду із даним позовом та просити суд стягнути із відповідача вище зазначену заборгованість та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві і запереченнях на відзив, та просив їх задовільнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та оголошенням на сайті «Судова влада», що розцінюється судом, як належне повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи. \~ \~ \~ \~Представники третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] [PERSON] та Левицька [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечили, посилаючись на обставини, викладені в письмовому відзиві на позовну заяву. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не зявився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Зясувавши позиції учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05.08.2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали із позивачем [PERSON] договір про надання кредитних послуг № 050/27-252. За основними умовами [PERSON] договору, [PERSON] та [PERSON] є окремими позичальниками коштів, які кожен із них мав право отримати за Додатковими угодами до зазначеного договору на сукупну загальну суму 140\~800 дол. США, що складає «Загальний ліміт кредитування» встановлений [PERSON] договором. Пунктом 3.3. [PERSON] договору визначено зобовязання Позичальників, як окремих субєктів кредитних відносин із банком. Умовами зазначеного розділу передбачено, що кожний позичальник сплачує платежі за окремою Додатковою угодою, укладеною з ним та несе окрему відповідальність за виконання її умов у виді штрафних санкцій (а.с.8-13). Крім того, 05.08.2008 року між [PERSON] та позивачем по справі укладено додаткову угоду № 050/27-254 до [PERSON] договору про надання кредитних послуг № 050/27-252, відповідно до якої позивач зобовязався надати [PERSON] кредит у формі невідновлюваної кредитної лінії окремими частинами (Транші). Згідно п.2 зазначеної додаткової угоди передбачено, що надання кредиту буде здійснюватися протягом 3-4 кварталів 2008 року, до досягнення максимального ліміту заборгованості в сумі 100\~000 дол. США. Зі сплатою 15% річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів за [PERSON] договором, що містяться в Додатку 1 до [PERSON] договору. Кредит надається на строк з 05.08.2008 року по 04.08.2023 року, включно. Повернення кредитних коштів здійснюється позичальником щомісячно не пізніше 5 числа, починаючи з 5 березня 2009 р. рівними частинами в сумі 574,71 дол. США. (а.с.6). Як вбачається із розрахунку вимог банку у звязку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості, вона отримала кредит в сумі 58 800 дол. США. Однак, свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, у звязку з чим утворилася заборгованість, яка, як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 15.02.2017 року складає 68\~811,44 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом 48\~676,00 дол. США, заборгованість за відсотками 20\~135,44 дол. США (а.с. 20-25). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу від 24.07.2017, відповідно до якої Банк вимагає від Позичальника у тридцяти денний строк сплатити заборгованість по кредиту, відсотках за користування кредитом та нараховану неустойку (а.с.16). Однак, вказана вимога банку відповідачем залишена без розгляду та задоволення. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що у зв'язку із невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором права позивача є порушеними та підлягають захисту, а відтак позов підлягає задоволенню. Звертаючись до суду з позовною заявою позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в іноземній валюті, а саме: 68\~811,44 дол. США. Пленум Верховного суду України у пункті 14 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 N14 роз'яснив судам, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, суд вважає за необхідне визначити заборгованість відповідача перед позивачем в національній валюті виходячи з офіційного курсу валют станом на момент винесення рішення судом. Згідно з офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення судом рішення 68\~811,44 доларів США еквівалентно 1\~936 546,50 грн. (68\~811,44 х 28,1428 = 1\~936\~546,50). Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ст. 533 ч. 3 ЦК України). Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України (постанова Верховного Суду України від 01.04.2015 р. у справі №3-29гс15). При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК; разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Таким чином, під час судового розгляду достовірно судом встановлено, що у позивача наявні усі необхідні ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вказане, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 25 790,29 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved