Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивачем, [PERSON], подано до Семенівського районного суду Чернігівської області позов до відповідача, комунального підприємства «Семенівська районна друкарня», у якій позивач просить стягнути з комунального підприємства «Семенівська районна друкарня» на її користь заборгованість по виплаті їй аліментів в сумі 2035 (дві тисячі тридцять п'ять) гривень 32 копійки. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] у позові зазначила про те, що на підставі рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2012 року [PERSON] зобов'язаний виплачувати на її користь аліменти, на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку або іншого доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 27 серпня 2012 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Для примусового виконання рішення суду 17 грудня 2012 року Семенівським районним судом Чернігівської області виданий відповідний виконавчий лист № 2-220. 16 січня 2013 року за її заявою відділом державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції Чернігівської області відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого документу про, що видана відповідна постанова. 19 червня 2013 року відділом державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції Чернігівської області винесена постанова про звернення стягнення на заробіток боржника. Згідно даної постанови Семенівська районна друкарня зобов'язана проводити утримання із заробітку [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частки заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, за період з 01 липня 2013 року по 09 листопада 2013 року (день звільнення боржника з роботи) Семенівська районна друкарня тільки один раз у серпні 2013 року перерахувала їй аліменти у розмірі 591 гривня 53 копійки. За даними Семенівської районної друкарні заборгованість підприємства перед нею складає 2035 гривень 32 копійки (розрахунок додається). Дану заборгованість друкарня безпідставно їй не перераховує. Таким чином, розмір аліментів, що повинен утримуватися із заробітної плати [PERSON] не повинен, на думку позивача, бути меншим 726 гривень 00 копійок на місяць. За її підрахунком заборгованість Семенівської районної друкарні Чернігівської області перед нею складає 3151 гривню 22 копійки (розрахунок додається). Наявна заборгованість Семенівської районної друкарні перед своїми працівниками по заробітній платі не є підставою для не виплати їй аліментів, так як згідно українського законодавства підприємство зобов'язано виплачувати працівникам заробітну плату не рідше двох разів на місяць. У відповідності із статею 87 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, зазначеної у статті 3 цього Закону, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини такої юридичної особи. У відповідності із ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами. Рішення зазначених органів можуть виконуватися відповідно до закону також іншими органами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами.. Поряд з цим для захисту своїх майнових прав вона звернулася за правовою допомогою до фахівця у галузі права. За отриману допомогу вона сплатила 1000 гривень 00 копійок. Позивач [PERSON] після відкриття провадження у справі надала до суду письмову заяву про уточнення позовних вимог, у якій просила: стягнути з комунального підприємства «Семенівська районна друкарня» Чернігівської області на її користь заборгованість по виплаті аліментів в сумі 565 гривень 57 копійок, мотивуючи наступним. За постановою відділу державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції від 19 червня 2013 року про звернення стягнення на заробіток боржника друкарня зобов'язана утримувати із заробітної плати [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]) та перераховувати на її користь. Тобто на двох дітей друкарня повинна утримувати із заробітної плати боржника аліменти у розмірі не менше 60 відсотків прожиткового мінімуму. Згідно державного бюджету на 2013 рік прожитковий мінімум на дитину у віці від 6 років до 18 років у липні - листопаді 2013 року складає 1210,00 гривень. Відповідно 30 відсотків складає 363,00 гривень, а на двох дітей 726,00 гривень. Згідно до частини 4 статті 70 Закону України „Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Дана норма кореспондується з статтею 26 Закону України «Про оплату праці». Таким чином, розмір аліментів, які повинні утримуватися із заробітної плати [PERSON], не повинен, на думку позивача, бути меншим 726,00 гривень на місяць. Однак, за період з 01 липня 2013 року по 09 листопада 2013 року (день звільнення боржника з роботи) Семенівська районна друкарня тільки один раз - у серпні 2013 року перерахувала їй аліменти у розмірі 591,53 гривні. За її підрахунками розмір заборгованості відповідача перед нею по утриманим аліментах складає 2590,89 гривень (розрахунок додається). 31 січня 2014 року Семенівська друкарня перерахувала їй 2025,32 гривень. Заборгованість складає 2590,89-2025,32=565,57. Поряд з цим для захисту своїх майнових прав вона звернулася за правовою допомогою до фахівця в галузі права. За отриману допомогу вона сплатила 1000 гривень 00 копійок. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, у наданій до суду письмовій заяві про уточнення позовних вимог просить розгляд справи провести без її участі. Представник відповідача Казановський Олександр Михайлович у судовому засіданні позов не визнав повністю, просить суд відмовити у його задоволенні та дав пояснення, яке вказує на те, що позов, на його думку, задоволенню не підлягає. Суд, вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити повністю за наступних обставин. Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2012 року з [PERSON] стягнуто на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку або іншого доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 27 серпня 2012 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Стягнення аліментів з [PERSON] на користь позивача проводилось за місцем роботи [PERSON] з його заробітку у комунальному підприємстві «Семенівська районна друкарня». Із заробітку [PERSON] на користь позивача підприємством утримувалось 50 відсотків його заробітку у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Посилання позивача в обґрунтування своїх позовних вимог на норми ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» є неправильним, тому що відповідно до вказаної норми закону обмеження щодо розміру відрахувань із заробітної плати не поширюється на випадки відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Ця норма закону означає, що одночасно зі відрахуванням аліментів з боржника, який відбуває покарання або адміністративне стягнення у виді виправних робіт, повинен стягуватися відсоток його заробітку в дохід держави. [PERSON] не відноситься до категорії таких осіб. В даному випадку недоплачені суми аліментів повинні стягуватися з боржника [PERSON], а не з підприємства, на якому він працював. У відповідності із статею 87 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, зазначеної у статті 3 цього Закону, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини такої юридичної особи. Проте вказана норма закону не передбачає подання позовів про стягнення заборгованості по аліментах безпосередньо з підприємств, де працюють боржники, а надає право стягувачам звертатися до суду з позовом про зобов'язання юридичної особи здійснити стягнення коштів з боржника. Таким чином позовні вимоги позивача є безпідставними. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. Виходячі з цього, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed