Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до Бережанського районного суду Тернопільської області із заявою про оголошення [PERSON] померлою. В наданій заяві [PERSON] зазначила, що її рідна сестра - [PERSON] , [INFO] постійно проживала разом з батьками , з нею та ще трьома братами в [ADDRESS] і навчалася у [PERSON] середній школі. Однак, 17 липнгя 1997 року сестра пішла із дому і більше не повернулася. Вказуючи на те, що з часу зникнення [PERSON] минуло більше 22 роки, заявниця звернулася із заявою до суду і вважаючи, що її рідної сестри - [PERSON] немає в живих, просить оголосити [PERSON] , [INFO] , померлою, що необхідно для оформлення спадщини. В судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги з мотивів наведених у заяві та просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Саранчуківської сільської ради, Бережанського району, Тернопільської області до суду не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, та зазначивши у даній заяві, що проти заявлених вимог [PERSON] не заперечує. Суд, заслухавши пояснення заявниці та свідка : [PERSON] , перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є рідною сестрою заявниці, що підтверджується, зокрема: свідоцтвом про народження заявниці Серії [NUMBER] виданим 06.10.1970 року в с. Саранчуки , Бережанського району, Тернопільської області та свідоцтвом про народження [PERSON] Серії [NUMBER] виданим 22.01.1983 року Саранчуківською сільською радою, Бережанського району Тернопільської області, копії яких наявні в матеріалах справи. Із свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] виданого 01.06.1991 року вбачається, що заявниця [INFO] зареєструвала шлюб із гр. [PERSON] , після чого змінила своє дошлюбне прізвище -" [PERSON] " на прізвище чоловіка - " [PERSON] ". Як вбачається з довідки за № 59 виданої 11.02.2020 року Саранчуківською сільською радою, об"єднаної територіальної громади Бережанського району, Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , проживала за адресою: [ADDRESS] , однак, на території сільської ради вже більше 22 років не проживає, так як пропала безвісти. В судовому засіданні допитані в якості свідка [PERSON] повідомила, що їй достовірно відомо, що [PERSON] являється рідною сестрою заявниці і проживала разом з нею в с. Саранчуки, Бережанського району, Тернопільської області через дорогу навпроти її будинку, однак [PERSON] , ще в липні 1997 року це була неділя вийшла із дому і не повернулася. Вона сіла в поїзд і поїхала в напрямку Тернополя та по сьогоднішній день її не знайшли. Із довідки за № 1119/101/0120 виданої 13.02.2020 року вбачається, що заявниця дійсно 12.02.2020 року зверталась в Бережанський ВП ГУНП України в Тернопільській області з приводу того, що [INFO] її рідна сестра з якою вона спільно проживала [PERSON] , [INFO] , вийшла з дому і по даний час її місце перебування невідоме. Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі не можливості встановлення факту його смерті, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст.305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з ч.1 ст.308 ЦПК України, суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст. 46 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців. Особливістю цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. При цьому, заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. Виходячи з обсягу досліджених судом доказів у їх сукупності, оцінивши наведені заявницею обставини та мету, з якою їй необхідно оголосити особу померлою, є підстави для висновку про наявність між заявницею та особою, яку вона просить оголосити померлою, матеріально-правового зв`язку, а саме з метою реалізації права на прийняття спадщини. Відповідно до ст.47 Цивільного кодексу України, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При цьому, відповідно до ст.48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Так як перевіреними судом доказами було встановлено, що з моменту зникнення [PERSON] і на момент розгляду справи судом минуло більше 22 років, жодних відомостей про місце її знаходження за цей час та те, що вона є живою, не мається, встановити місце її знаходження не представляється можливим, то суд приходить до висновку, що при таких обставинах наявні передбачені законом підстави для задоволення заяви та оголошення [PERSON] померлою. Оскільки день вірогідної смерті [PERSON] судом у точності не може бути встановлено, то її необхідно оголосити померлою з дня набрання цим рішенням суду законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved