Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення боргу за позикою в сумі 25000,00 грн. та судових витрат в розмірі 243 грн. 60 коп. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався у заяві на те, що 01.12.2013 року він позичив [PERSON] 25000,00 грн. строком до 27 листопада 2014 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідач надав йому розписку. У встановлений договором строк відповідач боргу не повернув, від повернення боргу ухиляється. Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором позики на даний час не виконав, позивач, посилаючись на приписи ст. 1049 ЦК України, просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 25000,00 грн., а також судові витрати по справі в сумі 243 грн. 60 коп., а всього 25243 грн. 60 коп. Як на докази викладених в заяві доводів посилався на наступні документи: паспорт громадянина України та дублікат картки фізичної особи - платника податків на ім'я [PERSON] (а.с.4), договір грошової позики від 01.12.2013 року (а.с.5); розписки свідків (а.с.6-7), письмове повідомлення на ім"я [PERSON] (а.с.8-9), паспорт громадянина України та дублікат картки фізичної особи - платника податків на ім'я [PERSON] (а.с.10). В подальшому позивач [PERSON] збільшив свої позовні вимоги і просив стягнути з [PERSON] на його користь з урахуванням індексу інфляції та 2% річних суму боргу в розмірі 34501 грн. 90 коп., 42 грн. 60 коп. в якості відшкодування витрат на отримання довідки відділу статистики в Царичанському районі та 94 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього стягнути 34638 грн. 50 коп. В судове засідання позивач не з"явився. Надав суду заяву з проханням про розгляд справи без його участі. Одночасно зазначив, що позовні вимоги він підтримує повністю та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.18, 19, 31-33). Причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. На підставі ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності сторін, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики в розмірі 25000,00 грн., а також понесених позивачем судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог. В іншій частині позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. При цьому суд виходить з такого. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов такого договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Дійсно, 01.12.2013 року між сторонами в даній справі було укладено договір позики, згідно умов якого позивач [PERSON] передав у власність відповідачу [PERSON] грошові кошти, а саме 25000,00 грн., які останній зобов"язався повернути не пізніше 25 листопада 2014 року (а.с.5). Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини, які виникли між ними у зв"язку з укладенням договору позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Оскільки відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором позики не виконав, у останнього дійсно утворилась заборгованість за вказаним договором на суму 25000,00 грн. Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 25000,00 грн. заборгованості за договором позики. В іншій частині позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд,

Outcome: partial