Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач в травні 2014 року звернувся до суду із позовом про стягнення боргу за розпискою. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 01 травня 2013 року він позичив [PERSON], [PERSON] та [PERSON] гроші у розмірі 15000,00 доларів США, під 4 % в місяць за користування позикою. Згідно розписки від 01 травня 2013 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зобов'язались повернути гроші до 01 липня 2013 року. У вказаний строк гроші не були повернуті. На підставі викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь борг у сумі 182250,00 грн., що еквівалентно купівлі 15000,00 доларів США, відсотки за позику по розписці станом на 01 червня 2014 року у сумі 72900,00 грн., що еквівалентно купівлі 6000,00 доларів США, суму нараховану на борг згідно з індексом інфляції, у розмірі 2761,74 грн., станом на 01 травня 2014 року. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просить задовольнити з викладених підстав. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. На підставі статті 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні 01 травня 2013 року [PERSON] позичив [PERSON], [PERSON], [PERSON] гроші у сумі 15000,00 доларів СГА, а останні зобов'язались повернути гроші до 01 липня 2013 року, що підтверджується розпискою. З пояснень позивача вбачається, що до теперішнього часу відповідач суму боргу позивачу не повернув, оскільки для огляду в судовому засіданні позивач надав саме оригінал розписки. Термін повернення позики минув 01 липня 2013 року. Відповідач умови договору позики порушив, позику не повернув. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей. Відповідно до п. 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем( у строк та в порядку, що встановлені договором. До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та цивільного кодексу. Інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання Відповідно до ч. 1 ст. 542 ЦК України у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право пред"явити боржникові вимогу у повному обсязі. До пред"явлення вимоги одним із солідарних кредиторів боржник має право виконати свій обов"язок будь-кому із них на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК України у разі солідарного обов"язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов"язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання добровільно не виконав, термін повернення позики минув 01 липня 2013 року, відповідач умови договору позики порушив, позику не повернув, тому суд приходить до висновку, що сума боргу з відповідача підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором невстановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. Оскільки сума боргу відповідачем своєчасно повернута не була, вона підлягає індексації. З урахування індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання та відповідно до роз'яснення Верховного Суду України від 3 квітня 1997 року № 6.2.- 97 р. «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» відповідач повинен сплатити позивачу суму інфляційного збільшення з наступного розрахунку: - кількість прострочених місяців несплати відсотків з 01 серпня 2013 року по 01 червня 2014 року, що складає 10 місяців, що підтверджується розпискою відповідача від 17 жовтня 2013 року, що становить 6000.00 доларів США. Курс продажу долара США станом на 20 травня 2014 року складає 12.15 грн. за 1 долар, таким чином сума заборгованості по відсоткам у гривнях станом на 01 червня 2014 року складає - 72900,00 грн.; - сума основного боргу у гривнях складає - 182250,00 грн.; - сума боргу разом з заборгованістю по відсоткам станом на 01 червня 2014 року складає - 255150,00 грн.; - індекс інфляції з суми 255150,00 грн. з 01 серпня 2013 року по 01 травня 2014 року склад 108,24 %, що в грошовому обчисленні становить 2761,74 грн. Таким чином сума заборгованості за розпискою від 01 травня 2013 року складає - 257911,00 грн. Відповідач в супереч ст.60 ЦПК України не надав суду докази, на спростування поданого позивачем розрахунку боргу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин, позовна заява є такою, що ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

Outcome: approved