Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просить визнати недійсною додаткову угоду №1 від 13.08.2010 року до договору про надання споживчого кредиту №11005106001 від 30.01.2009 року. В обґрунтування вимог зазначено, що з вручених позивачу за зустрічним позовом у жовтні 2014 року копії первісної позовної заяви та додатків до неї, позивачу стало відомо про додаткову угоду №1 від 13.08.2010 року до договору про надання споживчого кредиту №11005106001 від 30.01.2009 року, яка ніби була укладена між позивачем і ПАТ «Укрсиббанк». Між позивачем та відповідачем дійсно було укладено кредитний договір №11005106001, згідно з умовами якого банк надав позивачу кредит в іноземній валюті в сумі 23100 швейцарських франків зі строком повернення до 19.05.2016 року і сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 9.5 відсотків річних. Однак додаткову угоду №1 від 13.08.2010 року позивач стверджує, що не підписував, а тому просить визнати її недійсною. Протокольною ухвалою суду від 24.03.2015 року первісний позов об`єднано з зустрічним позовом в одне провадження, оскільки вимоги є взаємопов`язаними. Ухвалою суду від 26.06.2019 року первісний позов ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, зазначених в ньому. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 19.05.2006 року між сторонами укладено договір позики, відповідно умов даного договору позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі 23100,00 швейцарських франків, а позичальник зобов`язується повернути суму позики позикодавцю у повному обсязі не пізніше 19.05.2016 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 9,5% річних. (а.с.6-11) 30.01.2009 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 кредитного договору, відповідно до умов якої змінено схему погашення кредиту на ануїтетну, встановлено ануїтетний платіж в розмірі 196,07 швейцарських франків, зі строком сплати 25-го числа кожного місяця. Змінено кінцевий термін повернення кредиту не пізніше 19.05.2026 року. Сторони домовилися що для ідентифікації договору може використовуватися як номер договору зазначений при його укладені №11005106000, так і реєстраційний номер договору в системі обліку Банку, а саме №11005106001 (а.с.12) 20.07.2010 року між тими ж сторонами укладено додаткову угоду №1 кредитного договору, відповідно до умов якої встановлено відсоткову ставку в розмірі 9,5% річних. (а.с.13) 13.08.2010 року між тими самими сторонами укладено додаткову угоду №1 кредитного договору, відповідно до умов якої змінено розмір ануїтетного платежу, встановлено платіж в розмірі 169,08 швейцарських франків. (а.с.14) Згідно висновку експерта підписи від імені [PERSON] - у рядку «(Іванцов І.А.) (підпис)» графи «Позичальник [PERSON] Анатолійович» п,6. «Підписи Сторін:» Додаткової угоди №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11005106001 від 30 січня 2009 року (щодо зміни процентної ставки по кредиту за основною сумою боргу) від 13.08.2010 укладеної між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] ; - у рядку «(Іванцов І.А.) (підпис)» графи «Оригінал даної Додаткової угоди отримано «13» серпня 2010р.» п.6. «Підписи Сторін:» Додаткової угоди №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11005106001 від 30 січня 2009 року (щодо зміни процентної ставки по кредиту за основною сумою боргу) від 13.08.2010 укладеної між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] ; - у рядку «Позичальник в особі представника» п.6. «Підписи Сторін.» Додаткової угоди №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11005106001 від 30 січня 2009 року (щодо зміни процентної ставки по кредиту за основною сумою боргу) від 13.08.2010 укладеної між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів. Підписи від імені [PERSON] у рядку «(Іванцов І.А.) (підпис)» графи «Позичальник [PERSON] Анатолійович» п,6. «Підписи Сторін:» Додаткової угоди №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11005106001 від 30 січня 2009 року (щодо зміни процентної ставки по кредиту за основною сумою боргу) від 13.08.2010 укладеної між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] ; - у рядку «(Іванцов І,А.) (підпис)» графи «Оригінал даної Додаткової угоди отримано «13» серпня 2010р.» п.6. «Підписи Сторін;» Додаткової угоди №1 до Договору про надання споживчого кредиту № 11005106001 від 30 січня 2009 року (щодо зміни процентної ставки по кредиту за основною сумою боргу) від 13.08.2010 укладеної між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] ; - у рядку «Позичальник в особі представника» п.6. «Підписи Сторін:» Додаткової угоди №1 до Договору про надання споживчого кредиту № 11005106001 від 30 січня 2009 року (щодо зміни процентної ставки по кредиту за основною сумою боргу) від 13.08.2010 укладеної між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] викрнанні не [PERSON] , а іншою особою. (а.с.219-224) Відповідно до ст. 15 ЦК України право на захист цивільних прав та інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно положення статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1\~ст. 1047 ЦК України\~на\~\~підтвердження\~\~укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник\~\~зобов`язаний\~\~повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Вимогами ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина перша ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України \~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2\~статті 11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»\~встановлено,\~ що перед\~укладенням договору\~про надання\~споживчого кредиту\~кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений: б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей і між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; і) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості і всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх і частоту та\~обсяги;\~ж)\~можливість дострокового\~повернення кредиту\~та його\~умови;\~з)\~необхідність здійснення\~оцінки майна\~та,\~якщо така\~оцінка є\~необхідною,\~ким вона\~ здійснюється;\~и)\~податковий режим\~сплати відсотків\~та про\~державні субсидії,\~на які\~споживач має право,\~або відомості\~про те,\~від кого\~споживач може\~одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Поряд з\~цим Відповідно\~до ч.2\~статті 12\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг»:\~Фінансова установа\~до укладення\~з клієнтом договору про надання фінансової послуги додатково надає йому інформацію про: 1) фінансову послугу, що пропонується надати клієнту, із зазначенням вартості цієї послуги для клієнта, якщо інше не передбачено законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг; 2)\~умови надання\~додаткових фінансових\~послуг та їх вартість;\~3)\~порядок сплати\~і податків\~і зборів\~за рахунок\~фізичної особи\~в результаті\~отримання фінансової\~послуги;\~4)\~правові наслідки та\~порядок здійснення\~розрахунків з\~фізичною особою\~внаслідок дострокового\~припинення надання\~фінансової послуги;\~5)\~механізм захисту\~фінансовою установою\~прав споживачів\~та порядок\~урегулювання спірних\~питань,\~що виникають\~у процесі\~надання фінансової\~послуги;\~6)\~реквізити органу,\~який здійснює\~державне регулювання\~ринків фінансових послуг\~(адреса,\~номер телефону\~тощо),\~а також\~реквізити органів\~з питань захисту прав споживачів; 7) розмір винагороди фінансової установи у разі, коли вона пропонує фінансові послуги, що надаються іншими фінансовими установами. Не додержання пунктів другого, третього, п`ятого, шостого ст.203 Цивільного кодексу України є підставою для недійсності правочину (ст.215 Цивільного кодексу України). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У такому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. При цьому, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його недійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно постанови\~Пленуму Верховного\~Суду України\~від 06.11.2009\~року №9\~"Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~визнання правочинів\~недійсними» підставою\~недійсності правочину\~с недодержання\~стороною (сторонами) вимог які встановленні статтею 203 ЦК України, а саме на момент вчинення правочину. Не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Оцінивши в сукупності усі досліджені докази та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог [PERSON] щодо визнання недійсної додаткової угоди №1 від 13.08.2010 року до договору про надання споживчого кредиту №11005106001 від 30.01.2009 року, а тому суд задовольняє даний позов. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved