Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з вказаним позовом 17.09.2019 року обґрунтовуючи тим, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2016 року відповідач, [PERSON] , визнаний винним у скоєнні злочинів передбачених ч.1 ст.119 КК України, йому призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі та в силу ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Потерпілими від кримінального правопорушення є вона, [PERSON] , мати загиблого [PERSON] , дочка загиблого [PERSON] та дочка загиблого [PERSON] . Потерпілі від кримінального правопорушення, що спричинило смерть рідної людини мають право на відшкодування шкоди завданої смертю. 07.11.2016 року між [PERSON] , обвинуваченим у кримінальній справі №357/9315/16-ц №1-кп/357/812/16, та нею, [PERSON] , яка також діє також в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , було укладено договір про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином та заявлено клопотання про винесення пом`ягшуючого вироку, що дало засудженому можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням і іспитовим строком 2 роки. Відповідно до договору сторони визнали факт нанесення відповідачем матеріальної та моральної шкоди потерпілим; визнали розмір шкоди матеріальної - 100 000 грн., моральної - 50 000 грн.; дітям визначається домога за окремим цивільним позовом у відповідності із ст.1200 ЦП України; погодили виплати суми шкоди частинами в строк до 08.11.2018 року включно; визнали, що підтвердженням сплати коштів є власноруч написані нею розписки. Однак, в порушення умов договору відповідач не сплатив визначену суму шкоди в повному обсязі у встановлені строки. Станом на 08.07.2017 року відповідачем частково сплачено шкоду в розмірі 60 000 грн., а починаючи з 09.08.2017 року заборгованість відповідача становить 82 000 грн. Оскільки відповідач вчасно не сплатив кошти, вона просить стягнути з нього інфляційні втрати з урахуванням помісячної заборгованості, що становить 9 576 грн. та проценти з урахуванням помісячної заборгованості в розмірі 1 945 грн. Також, позивач вважає, що їй була завдана моральна шкода за порушення умов договору від 07.11.2016 року, в зв`язку з не виплатою відповідачем шкоди завданої злочином, яку вона оцінює в розмірі 20 000 грн. Відповідно до ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. На утриманні загиблого [PERSON] було двоє малолітніх дітей, а саме: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки про доходи виданої на ім`я [PERSON] , який займав посаду - пожежник-рятувальник 9-ДРПЗ ГУ ДСНС України у Київській області середньомісячний дохід за останні 3 місяці з урахуванням доплат складав 1418,46 грн. Таким чином, на одну дитину припадає відшкодування у розмірі - 1418,46 грн. Враховуючи те, що на даний час мінімальна заробітна плата, прожитковий мінімум та середньомісячний заробіток пожежника-рятувальника підвищилися, а також підвищилася вартість життя, вона просить в порядку ст.1208 ЦК України про збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку з підвищенням вартості життя і збільшенням розміру мінімальної заробітної плати. Середньомісячна заробітна плата штатних працівників за видами економічної діяльності, а саме: Державне управління й оборона; обов`язкове соціальне страхування у 2016 році -5124 грн., 2017 році - 7866 грн., 2018 році - 10 919 грн. Середня місячна зарплата по регіонах України в 2019 році - Київська область: січень - 9722 грн., лютий - 9812 грн., березень - 10 386 грн. відповідно до ч.2 ст.1202 ЦК України, якою визначено, що шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди, а також враховуючи вимоги ст.1208 ЦК України щодо збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку з підвищенням вартості життя і збільшення розміру мінімальної заробітної плати, згідно з статистичними даними середньомісячний заробіток потерпілого має визначатися з розрахунку - 10 000 грн. на місяць. Тобто, на одну дитину, згідно вимог ст.1200 та ст.1202 ЦК України, розмір відшкодування повинен бути не менше - 2 500 грн. Тому, просила стягнути з відповідача на її користь відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого та втратою годувальника, дітям - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в порядку ст.1200 ЦК України - в розмірі 2 500 грн. на кожну дитину щомісячним платежем до досягнення кожною дитиною вісімнадцяти років починаючи з 09.08.2017 року, стягнути з відповідача на її користь заборгованість в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої смертю потерпілого в розмірі 82 000 грн.; стягнути з відповідача на її користь на підставі ст.625 ЦК України, кошти за невиконання грошового зобов`язання за Договором про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином від 07.11.2016 року за період з 09.08.2018 року по 31.08.2019 року, а саме: три проценти річних в розмірі 1 945 грн. та інфляційні втрати 9 576 грн. та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. 04.10.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 06.08.2020 року позивач [PERSON] подала уточнену позовну заяву, в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь, в порядку ст.1200 ЦК України, кошти на дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2 500 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09.08.2017 року і до досягнення кожною дитиною повноліття, стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за Договором про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином від 07.11.2016 року в розмірі 81 400 грн. та стягнути з [PERSON] на її користь, в порядку ст. 625 ЦК України, кошти за невиконання грошового зобов`язання за Договором про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином від 07.11.2016 року за період з 09.08.2018 року по 31.08.2019 року в розмірі 13759,35 грн. і стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. Позивач, [PERSON] , в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Представник позивача, адвокат Козак Петро Володимирович, в судовому засіданні позов підтримав та просив уточненні позовні вимоги задовольнити. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України та враховуючи думку позивача, суд постановив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1- ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі Судом встановлено, що 07.11.2016 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області (а.с.15-16), [PERSON] визнанно винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.119 КК України, на підставі якої призначено покарання у виді 3 роки позбавлення волі. В силу ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Вирок набрав законної сили 08.12.2016 року. Даним вироком встановлено, що [PERSON] визнано потерпілою, оскільки [PERSON] вчинив необережне вбивство її чоловіка [PERSON] . Згідно п.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.18), [INFO] народилася [PERSON] , мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.17), [INFO] народилася [PERSON] , мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Судом встановлено, що 07.11.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином (а.с.19), відповідно до п. 1 даного договору, [PERSON] у кримінальному провадженні №12016110030002952 від 13.06.2016 року обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України. Сторони не заперечують, що даний злочин вчинено за фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті у даному кримінальному провадженні від 30.08.2016 року, затвердженому прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області 30.08.2016 року. П.2 даного договору передбачено, що сторони визнають, що внаслідок злочину [PERSON] заподіяв [PERSON] та її дітям: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , матеріальну та моральну шкоду. П.3 даного договору передбачено, що матеріальна шкода, заподіяна злочином [PERSON] складається з витрат на лікування та витрат на поховання чоловіка [PERSON] - [PERSON] . П.4 даного договору передбачено, що сторони домовились, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином [PERSON] становить: витрати на лікування [PERSON] та на поховання [PERSON] - 100 000 грн. Такий розмір не підлягає ані збільшенню, ані зменшенню. Відповідно до п.5 даного договору, сторони домовились, що шкода заподіяна смертю [PERSON] дітям, у відповідності із ст.1200 ЦК України, розглядається в порядку цивільного судочинства. Відповідно до п.7 даного договору, сторони домовились, що розмір моральної шкоди, заподіяної злочином [PERSON] та її рідним дітям [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , становить 50 000 грн. Такий розмір не підлягає ані збільшенню, ані зменшенню. Відповідно до п.8 даного договору, сторони визнають, що попередні відшкодовані [PERSON] [PERSON] грошові кошти хоча і здійснені до дати укладання цього договору, але вважається частковим відшкодуванням шкоди за даним договором, частковим його виконанням. Зокрема частковим відшкодуванням заподіяної матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням та похованням є передані 04.10. 2016 року [PERSON] [PERSON] грошові кошти в розмірі 8000,00 грн. Відповідно до п.9 даного договору, сторони погодились, що на час укладанні даного договору загальний залишок розміру матеріальної та моральної шкоди, яку [PERSON] зобов`язаний відшкодувати [PERSON] , з урахуванням попереднього відшкодування становить 142 000 грн. Згідно п.10 даного договору, погашення шкоди [PERSON] здійснює в національній валюті України (гривнях) та згідно графіку погашення. Відповідно до п.11 даного договору, сторони домовились, що на підтвердження виконання своїх зобов`язань [PERSON] за даним договором, в момент передачі грошових коштів [PERSON] зобов`язана передати [PERSON] власноруч написану розписку про отримання грошових коштів за даним договором. Як вбачається з розписок (а.с.20-30), [PERSON] в рахунок часткового відшкодування заподіяної їй матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням та похованням її чоловіка [PERSON] , в наслідок протиправних дій [PERSON] , отримала від [PERSON] грошову суму за період з 07.11.2016 року по 08.07.2017 року включно в розмірі 60 600 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В силу ст.599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Пункт ч. 5ст. 11 ЦК Україниу випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідність до вимог ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що станом на 08.08.2017 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по договору про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином від 07.11.2016 року в розмірі 81 400 грн. Як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні щодо [PERSON] , за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.119 КК України внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12016110030002952 від 13.06.2016 року (а.с.13-14), під час досудового розслідування розмір матеріальної та моральної шкоди не встановлено та цивільний позов не заявлявся. Даний факт також підтверджується вироком від 07.11.2016 року у справі №357/9315/16-к 1-кп/357/812/16 (а.с.15-16). З п.5 договору про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином від 07.11.2016 року (а.с.19) вбачається домовленість сторін, що шкода заподіяна смертю [PERSON] дітям, у відповідності із ст.1200 ЦК України, розглядається в порядку цивільного судочинства. Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується:1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років);2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно;3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності;4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років;5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.2. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.3. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.4. Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого. Розмір відшкодування може бути збільшений законом. Відповідно до ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. 2. Стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів тощо). Як вбачається з Контракту №519/14 про проходження служби цивільного захисту (а.с.31-32) [PERSON] перебував на посаді старшого сержанта служби цивільного захисту, пожежний-рятувальник 33-ДПРЧ (м. Боярка), 9-ДПРЗ (м. Вишневе). Згідно довідки про доходи (а.с.100), [PERSON] з березня 2016 року по серпень 2016 року мав загальну суму доходу без урахування аліментів в розмірі 92094 грн. 20 коп. Згідно довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії видана на [PERSON] (а.с.101), за посадою пожежний-рятувальник 33-ДПРЧ (м. Боярка), 9-ДПРЗ (м.Вишневе) становить 5 263,50 грн. Відповідно до ч.1 ст.1208 ЦК України, за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.1208 ЦК України, за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» мають в Україні значення джерела права. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Враховуючи те, що на даний час мінімальна заробітна плата, прожитковий мінімум та середньомісячний заробіток пожежника-рятувальника підвищилися, а також підвищилась вартість життя, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , в порядку ст.1200 ЦК України, кошти на дітей: [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 2 500 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09.08.2017 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. Як було встановлено судом, станом на 08.08.2017 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по договору про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином від 07.11.2016 року в розмірі 81 400 грн. Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні збитки у в розмірі 10 427 грн. 44 коп. та 3% річних у розмірі 3 331,91 грн., а разом 13 759,35 грн. з 09.08.2017 року по 31.08.2019 року, оскільки відповідач не виконав умови договору про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином від 07.11.2016 року. За змістом ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст. 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, в ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Отже, положення ст. 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника. Відповідно до розрахунку наданого позивачем за період з 09.08.2017 року по 31.08.2019 року відповідач має заборгованість та інфляційних збитків у вказаний період становлять - 10 427 грн. 44 коп. та 3% річних у розмірі 3 331,91 грн., а разом 13 759,35 грн. Перевіривши розрахунок позивача, суд визнає його арифметично вірним та враховуючи, що судом встановлений факт прострочення виконання своїх зобов`язань відповідачем перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 09.08.2017 року по 31.08.2019 року в розмірі 13 759,35 грн. підлягає до задоволення. Позивач в позові посилається на те, що відповідачем за невиконання грошового зобов`язання щодо відшкодування матеріальних збитків їй була завдана моральна шкода в розмірі 20 000 грн. За положеннями ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. У роз`ясненнях, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 з подальшими змінами, передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, що завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, мають враховуватися стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує наявність такої, протиправність дій її заподіювача (відповідача), причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням відповідача. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи зазначені положення, судом не встановлено факту доведеності заподіяння моральної шкоди позивачу за невиконання умов договору в розмірі 20 000 грн. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 01.11.2019 року від імені відповідача до суду подано відзив, однак не підписаний, тому суд не приймає його до уваги та вважає, що відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовувати доводи позивача. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе позов задовольнити частково, а саме: стягнути з відповідача на користь [PERSON] , в порядку ст.1200 ЦК України, кошти на дітей: [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 2 500 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09.08.2017 року і до досягнення кожною дитиною повноліття, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за Договором про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином від 07.11.2016 року в розмірі 81 400 грн., та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , в порядку ст. 625 ЦК України, кошти за невиконання грошового зобов`язання за Договором про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином від 07.11.2016 року за період з 09.08.2018 року по 31.08.2019 року в розмірі 13759,35 грн.

Outcome: partial