Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

В провадження знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON], 3-тя особа: Деснянська районна у місті Києві державна адміністрація, Деснянський районний відділ Головного управління ДМС у м. Києві Державної міграційної служби, Служба у справах дітей Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він є наймачем та власником особового рахунку квартири [ADDRESS]. Посилаючись не проживання відповідачів в квартирі протягом тривалого часу - з квітня 2003 року та на вимоги ст. 71 ЖК України позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав проти заочного розгляду не заперечував, 31 липня 2014 року подав клопотання про розгляду справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] в судові засідання не з'являлись, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, за адресою реєстрації та через оголошення в пресі. Представник Служби у справах дітей Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв. Представник Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації в судові засідання не з'являвся, в поданої суду заяві просив справу слухати за його відсутності. Представник Деснянський районний відділ Головного управління ДМС у м. Києві Державної міграційної служби в судові засідання не з'являвся, в поданої суду заяві просив справу слухати за його відсутності. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечував позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до ордеру № 1210, серії А, від 22 липня 1985 року, виданого Виконавчим комітетом Київської місткої ради народних депутатів квартира [ADDRESS] була надана позивачу [PERSON] на сім»ю з трьох осіб, в тому числі відповідачів.(а.с.5) Відповідно до Довідки форми № 3, виданої Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського районну міста Києва в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: власник особового рахунку - [PERSON], його колишня дружина - [PERSON], її донька [PERSON], неповнолітній онук колишньої дружини [PERSON]. (а.с.6) Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.71 ЖК України за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім'ї зберігається право на житло протягом шести місяців. Якщо наймач або член його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, згідно ст. 72 ЖК України провадиться в судовому порядку. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року „Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового Кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратили право користування житловим приміщення (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до вимог ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до вимог ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово…. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦПК України здатність особи здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Відповідно до ч.2 ст. 29 ЦПК України неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді, у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлене законом. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідачами в справі фактично визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO] поза межами місця реєстрації. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, згідно ст. 72 ЖК України провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідачі понад 10 років тому залишили спірну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до актів від 22 жовтня 2013 року, 25 грудня 2013 року, 03 березня 2014 року, затверджених Начальником ЖЕК -307 Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського районну міста Києва відповідачі не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2003 року, особистих речей немає. (а.с. 9-11) Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню На підставі викладеного та

Outcome: approved