Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

До Южного міського суду Одеської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 19 542,48 грн. Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 28.02.2007 року відповідач 28.02.2007 року отримав кредит у розмірі 7 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2. п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 31.03.2014 року відповідач по укладеному з позивачем договору від 28.02.2007 року має заборгованість на загальну суму 19 542,48 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву, в якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд розглядати справу за відсутністю представника позивача. Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували в повному обсязі, посилаючись на те, що кредитний договір з банком позивач не уклададала та його не підписувала. Вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 19 542,48 грн. необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу, зазначивши, що 28.02.2007 року відповідач нібито відповідно до укладеного договору від 28.02.2007 року отримав кредит у розмірі 7 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільні в укладенні договору та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. При цьому, ч. 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За клопотанням позивача та його представника ухвалою Южного міського суду Одеської області від 18.11.2014 року була призначена судово-почеркознавча експертиза по справі. Відповідно до висновку судової-почеркознавчої експертизи від 12.05.2015 року №5986/02, який міститься в матеріалах справи, «підписи від імені [PERSON] у заяві від 28.02.2007 року щодо надання їй кредитного лімиту з боку ЗАТ КБ «Приватбанк» у сумі 5000 (пять тисяч) гривень, розміщені: праворуч від друкованого запису «Клиент», в графі «Подпись» та праворуч від друкованого запису «Платёжную карту и ПИН получил» в графі «Подпись» виконані не самою [PERSON], а іншою особою з наслідуванням її підписам». Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не підписував договору 28.02.2007 року. Відповідно до ст.202 ЦПК України правочином є діє особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з вимогами ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю». Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У відповідності до ч. 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. В силу положень ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. За наведених обставин, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 19 542,48 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті вартості судової почеркознавчої експертизи в розмірі 2097,40 грн.

Outcome: approved