Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

В провадженні вказаного складу суду перебуває на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до Одеської міської ради про визнання договору дійсним. Свої вимоги позивач мотивував тим, що на час укладання зазначеного договору діяв ЦК УРСР в редакції 1963 р., який не передбачав нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованих на товарних біржах. У зв`язку з необхідністю прийняття спадщини позивач звернувся до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Проте від сторони позивача надійшла заява, за змістом якої представник позивача просив позов задовольнити, справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 21 серпня 1996 року між [PERSON] , який діяв від себе особисто та в інтересах [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №16372 купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений Одеською товарною біржею. На підставі даного Договору [PERSON] набув права власності на квартиру [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, актовий запис №432 від 11 січня 2016 року, зареєстрований відділом ДРАЦС у м. Одесі Одеського міського управління юстиції. Позивач [PERSON] , який є сином померлого [PERSON] , звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, однак йому було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва. На день укладання договору купівлі-продажу Товарні Біржі в Україні реєстрували подібні договори, посилаючись на ст. ст. 3, 15, 17 Закону України «Про товарні біржі». В даний час товарним біржам заборонені подібні операції, а нотаріуси не визнають укладені договори щодо нерухомого майна, зареєстровані Товарними Біржами, дійсними. Відповідно до Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до с. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Для договорів купівлі-продажу житлового будинку (ст. 227 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року), у разі якщо хоча б однією із сторін є громадянин, установлено обов`язкову нотаріальну форму. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до роз`яснення, даного в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (яка діяла на момент укладання договору), з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки ті угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини. Отже, правила ст. 47 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) розповсюджуються на порядок оформлення угод щодо відчуження квартир. Укладений Договір у відповідності до вимог встановлених ст.15 Закону України «Про товарну біржу» було зареєстровано на Одеській товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю», реєстраційний № 16372 від 219 серпня 1996 року. На підставі ч.4 ст.15 Закону України «Про товарну біржу" угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. На підставі викладеного та

Outcome: approved