Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

Позивач 16 жовтня 2020 року звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] , належного йому на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 05 вересня 2002 року, зареєстрованого у реєстрі за №1809. У вказаному будинку з 28 липня 2010 року зареєстровані [PERSON] та її неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , які не є членами сім`ї позивача. Реєстрація місця проживання потрібна була відповідачам тимчасово, для призначення державної допомоги при народженні дитини. З дати реєстрації місця проживання відповідачі не з`являлися у вказаному будинку, відповідачка [PERSON] не здійснює догляд за будинком, будь-яку угоду про порядок користування будинком сторони не укладали та не домовлялися про можливість відповідачів у подальшому користуватися цим житлом. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить визнати відповідачку [PERSON] та малолітню дитину [PERSON] такими, що втратили право на користування зазначеним житловим приміщенням. Ухвалою суду від 09 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Березанського районного суду від 03 лютого 2021 року до участі у справі залучено орган опіки та піклування Березанської об`єднаної територіальної громади у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційній сторінці Березанського районного суду Миколаївської області веб-порталу судової влади України та шляхом направлення судової повістки за фактичним місцем проживання. Представник органу опіки та піклування Березанської об`єднаної територіальної громади у судове засідання не з`явився, надав заяву про підтримання позовних вимог [PERSON] . Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №43191012 від 02.09.2015 року (а.с.6), позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку з 28 липня 2010 року зареєстровані відповідачка [PERSON] та її малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , але не проживають у вказаному житлі з 28 липня 2010 року без поважних причин, що підтверджується актом обстеження місця проживання, складеним Дмитрівською сільською радою Березанського району (а.с.7), довідками Дмитрівської сільської ради Березанського району (а.с.8, 14), витягами з погосподарських книг (а.с.9-13). Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. На підставі ст.72 ЖК України особа може бути визнана судом такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок її відсутності понад встановлені строки. Оскільки відповідачка [PERSON] не проживає за адресою реєстрації більш як десять років без поважних причин, вона втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. Вирішуючи питання про можливість задоволення позовних вимог в частині визнання малолітньої [PERSON] втратившою право користування житловим приміщенням, суд виходить з наступного. Згідно ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником та наймачем. У відповідності до положень ч.3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. З урахуванням встановлених обставин та думки органу опіки та піклування, який не заперечує проти позовних вимог, суд приходить до висновку, що неповнолітню [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, в наслідок втрати такого права її матір`ю [PERSON] . Таким чином, зважаючи на те, що в судовому засіданні доведено факт непроживання відповідачки [PERSON] та її малолітньої дитини [PERSON] за місцем їх реєстрації понад строки, встановлені законом, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved