Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], 21 серпня 2012 дочку року народження. В 2016 році шлюб між подружжям розірвано, після чого відповідач постійно створює перешкоди у спілкуванні з сином та не дозволяє повноцінно брати участь у його вихованні, чим перешкоджає позивачу виконувати обовязки та користуватися правами батька. Позивач позов підтримав з підстав зазначених в ньому. Відповідач позов визнала. Представник третьої особи подав до суду лист про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебували зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2011 року по 28 вересня 2016 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 28 вересня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] залишено на подальше проживання з матірю (а.с.9). Позивач проживає окремо від відповідача у житловому будинку по вул.Черняхівська, буд.1а, в с.Троковичі, Черняхівського району, Житомирської області. Після розірвання шлюбу, згоди щодо участі у вихованні дитини сторони не дійшли. Розпорядженням Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області від 15 червня 2017 року №371 встановлено час спілкування [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO] один раз на тиждень у неділю за попередньою домовленістю з матірю [PERSON] Юрієвною та у її присутності (а.с.8). У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюб і між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 153, 157-159 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Позиція відповідача протирічить вимогам сімейного законодавства і Конвенції про права дитини (ратифiковано Постановою ВР №789-12 вiд 27.02.1991 року), відповідно до яких дiти мають право на особливе пiклування i допомогу; першочергова увага повинна придiлятися якнайкращому забезпеченню iнтересiв дитини; дитинi необхідно забезпечити такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батькiв, i з цiєю метою вживати всi вiдповiдні заходи; кожна дитина має право на рiвень життя, необхiдний для фiзичного, розумового, духовного, морального i соцiального розвитку. Батьки несуть основну вiдповiдальнiсть за забезпечення можливостей умов життя, необхiдних для розвитку дитини". Суд, з урахуванням встановлених обставин справи, враховуючи в першу чергу інтереси дитини [PERSON], виходячи із балансу інтересів дитини та її батьків, вважає за необхідне встановити наступний порядок участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні своєї дитини, встановивши побачення: першу та третю неділю місяця в період часу з 10 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин; день народження дитини, новий рік, а саме 1 січня та Різдво в період часу з 14 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин у присутності матері [PERSON] за попереднім попередженням з останньою та з врахуванням стану здоровя дитини. Суд відмовляє в задоволення позовної вимоги [PERSON] в частині побачення на дні народження батька, бабусі та дідуся: 04 лютого, 26 червня та 06 травня в період часу з 09 годин 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, встановлення спілкування дитини без присутності [PERSON], оскільки за рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 28 вересня 2016 року неповнолітня дитина залишена на вихованні та проживанні з матірю, а тому суд не вправі обмежити участь матері у вихованні дитини.

Outcome: partial