Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить зняти з всього майна, що йому належить та був накладений постановою відділу ДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції від 20 грудня 2016 року на підставі виконавчого листа №2-2862/2005 від 24 листопада 2005 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в листопаді 2005 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області видано виконавчий лист про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO] в розмірі 150 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 15.09.2001 року і до повноліття дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При виконанні вказаного рішення суду виконавчою службою Коростенського міськрайонного управління юстиції було накладено арешт на майно боржника. На даний час він повністю погасив вказану заборгованість, відпала потреба в накладенні арешту. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з'явилися , надали заяву про слухання справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] до суду не з"явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, щодо рішення суду покладаються на розсуд суду. Представник Державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області Мороз В.Ю. в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, щодо рішення покладається на розсуд суду. Суд задовольняє позовні вимоги позивача, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що в листопаді 2005 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO] в розмірі 150 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 15.09.2001 року і до повноліття дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При виконанні вказаного рішення суду виконавчою службою Коростенського міськрайонного управління юстиції 20 грудня 2016 року було накладено арешт на майно боржника - на все майно. На даний час позивач [PERSON] повністю погасив вказану заборгованість, відпала потреба в накладенні арешту. Згідно довідки - розрахунку видно, що станом на 15 вересня 2017 року заборгованість по аліментах відсутня. У відповідності до вимог ст.57ч.1,2 Закону України « Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення і може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. У статті 60 вказаного закону визначені випадки, за яких арешт може бути знято. Щодо інших випадків випадки незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду (ч.5ст.60). Таким чином, суду не надано доказів на підтвердження того, що на день розгляду справи і ухвалення рішення судом наявна заборгованість по аліментах і продовжує існувати необхідність забезпечення реального виконання рішення про стягнення аліментів. Конституцією України (ст.41) та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. (ст.316,317,319,321 ЦК України). На підставі викладеного та

Outcome: approved