Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Із матеріалів справи вбачається, що 03.06.2010 року між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] була підписана Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. 26 вересня 2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до пункту 2.1 вказаної Угоди, Банк надав Позичальнику строковий кредит у розмірі 14 131,81 грн. на строк 12 місяців з 26.09.2014 року по 30.09.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку, в обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 1,8% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом у розмірі 707,16 грн. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.09.2016 року. Як вбачається із пункту 2.2. вказаної вище Генеральної угоди, згідно ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості, вказаної в Генеральній угоді, Умовах і Правил, більш ніж на 31 день по зобов`язанням, строк яких не настав, Сторони узгодили, що строк повернення кредиту вважається 32-ий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по Кредиту, починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою, Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 508,52 грн. Пунктом 2.8 Угоди передбачено зобов`язання позичальника сплатити Банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожен день прострочки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими позивачем Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір. Таким чином, підписавши Генеральну угоду разом із запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами, [PERSON] визнав існування кредитних зобов`язань перед банком та наявність кредитного договору. З наданих банком розрахунків вбачається, що станом на 05.08.2020 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитом становить 21 824,21 грн., з яких: - 5 451,22 грн.- заборгованість за кредитом; - 4 526,39 грн. -заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 11 338,08 грн.- заборгованість за пенею; - 508,52 грн- штраф відповідно до п.п. 2.2 Генеральної угоди. Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на мовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться." У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (ст.ст.530,631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено уст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ст.ст.1054,1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Судом встановлено, що 26.09.2014 року між АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір у вигляді Генеральної угоди із [PERSON] , згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 14 131,79 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, станом на 05.08.2020 року заборгованість за кредитом складає 21 824,21 грн., з яких: 5 451,22 грн.- заборгованість за кредитом; 4 526,39 грн. -заборгованість за відсотками за користування кредитом; 11 338,08 грн.- заборгованість за пенею; 508,52 грн- штраф відповідно до п.п. 2.2 Генеральної угоди. Суд погоджується з розрахунком заборгованості за кредитом - 5 451,22 грн. та по заборгованості за відсотками за користування кредитом - 4 526,39 грн. і вважає, що позовні вимоги, в цій частині, підлягають задоволенню. В частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за пенею та штраіом - в сумі 11 846,60 грн. суд виходить з наступного. Пунктом п.п. 2.2, 2.8 Генеральної угоди від 26.09.2014 року, встановлений обов`язок відповідача, в разі порушення зобов`язань з погашення кредиту, сплатити пеню за кожен день прострочення, а згідно п.2.2 Генеральної угоди - штраф в розмірі 508,52 грн. Проте, нараховуючи відповідачу пеню та штраф, банк не врахував наступне. Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 №1669-VII, який набрав чинності 15 жовтня 2014 року. Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. З метою забезпечення реалізації ст.2 Закону, Національний банк України листом від 05 листопада 2014 року №18-112/64483 «Про скасування пені та штрафів за договором кредиту під час АТО» повідомив усі банки про необхідність неухильно дотриматися вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та про відповідальність керівників банків за їх невиконання. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р, до якого віднесене м. Краматорськ Донецької області. Судом встановлено, що відповідач мешкає у м. Краматорську Донецької області, що підтверджується копією посвідки на постійне проживання відповідача (а.с.36). Таким чином, враховуючи вимоги Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. №1669-VII, у задоволенні вимог банку про стягнення з відповідача пені та штрафу слід відмовити. На підставі наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом станом на 05.08.23020 року, у розмірі заборгованості за кредитом - 5 451,22 грн., заборгованості за відсотками за красування кредитом - 4 526,39 грн. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір за подачу позову Банком покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 02.09.2021 року (а.с.1), а відтак, виходячи з розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача пропорційно підлягає стягненню судовий збір у розмірі 960,82 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial