Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

До Шосткинськго міськрайонного суду звернулась позивач з зазначеним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що\~ їй на підставі свідоцтва про спадщину належить\~ легковий автомобіль\~ марки ВАЗ №2131 ЗГН 1999р.в.номер рами [NUMBER] \~ реєстраційний н.з. [NUMBER] . За життя спадкодавця зазначеним автомобілем на підставі довіреності користувався\~ [PERSON] , але після смерті довірителя він, по недійсній довіреності, незаконно, щоб уникнути його повернення,\~ продав зазначений автомобіль своїй доньці [PERSON] ,\~ тому просить визнати договір купівлі продажу зазначеного транспортного засобу недійсним та повернути та витребувати його з чужого незаконного володіння. У судовому засіданні позовні вимоги\~ підтримала в повному обсязі мотивуючи їх тими ж підставами. Відповідачі в судове засідання не з`явились, в телефонограмі просили суд розглянути справу без їх участі . Представник відповідачів в судовому засіданні покладався при вирішенні питання на розсуд суду,\~ так як\~ не заперечував проти того, що дійсно автомобіль позивача знаходиться в користуванні його довірителей, однак просить суд звернути увагу на те, що відповідачі бажають передати автомобіль власниці, але не могли це зробити через ряд причин, що не залежали від них. Зокрема на авто було накладено арешт, тому вони не змогли переоформити його на власницю. Суд заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши письмові докази по справі встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Для захисту права суду необхідно встановити факт його порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право володіти, користуватись та розпоряджатися своїм майном за власною волею. За положеннями статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі статті 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження права власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Відповідно до пункту 16(e) Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" N 3 від 28.04.1978 року визнання угоди недійсною може мати місце і після смерті громадянина, який був її учасником. Такі вимоги можуть бути заявлені другою стороною, спадкоємцями померлого, іншими заінтересованими особами та прокурором. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Підставою недійсності правочину, згідно з ч.1 ст.215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частина 3 статті 215 ЦК України зазначає, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 248 ЦК України представництво за довіренністю припиняється у разі смерті особи, що видала довіренність. Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду судами справи, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так судом встановлено, що\~ померлий 11.06.2014року (а.с.6) [PERSON] за життя мав у власності легковий автомобіль марки ВАЗ №2131 ЗГН 1999р.в.номер рами [NUMBER] реєстраційний н.з. [NUMBER] . Зазначений автомобіль на підставі довіреності перебував у [PERSON] (а.с.9) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина,\~ яку він заповів позивачці (а.с.7). Відповідач прийняла спадщину в тому числі і спірний автомобіль. (а.с. 8) З пояснень позивачки вбачається, що вона звернулась до відповідача з проханням повернути їй її майно, але останній не повернув автомобіль, а уклав договір купівлі продажу автомобіля своїй дочці про що вона взнала вже після подання позову до суду в зв`язку з чим вимушена була збільшити свої позовні вимоги. З договору купівлі продажу від 7.06.2018р. № 5945/2018/974655 вбачається що [PERSON] продав спірний автомобіль [PERSON] (а.с.58) після смерті\~ довірителя. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті (стаття 212 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду судами справи). Суд критично ставиться до пояснень представника відповідачів щодо того, що вони бажали повернути автомобіль але не змогли це зробити фізично так як\~ з\~ смерті\~ довірителя\~\~ пройшло 6 років а\~ з дня подачі позову до суду пройшло\~\~ більше двох років, тому за\~ такий тривалий період\~ відповідач мав можливість повернути авто власниці. Разом з цим суд звертає увагу на те, що автомобіль\~ відповідач [PERSON] продав\~ за місяць до подачі позовної заяви до суду, тобто після того,\~ як позивач\~\~ почала наполягати на поверненні автомобіля в т.ч. і через суд. Такі дії відповідачів суд розцінює як небажання останнього\~ повернути автомобіль власнику.\~ Таким чином суд, встановивши фактичні обставини справи, на підставі доказів, яким надано належну оцінку, зокрема оскільки довіреність від 15.09.2009 року видана на ім`я [PERSON] , на момент укладення договору купівлі продажу спірного автомобіля від 7.06.2018 року, припинила свою дію, що позбавляло останнього можливості вчиняти\~ будь які дії на підставі зазначеної довіреності, зазначений договір слід визнати недійсним. Також,зважаючи на те, що\~ [PERSON] вчиняє дії, які обмежують права [PERSON] , як власника зазначеного\~ автомобіля, щодо володіння, користування і розпорядження ним, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про витребування вказаного автомобіля з чужого незаконного володіння. Крім цього\~\~ відповідно до ст. 141 ЦПК України\~ з відповідача на користь позивача\~ слід стягнути судовий збір сплачений нею при подачі позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved