Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Червонозаводський районний відділ у м.Харкові Державної міграційної служби України просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві власності належить трьох кімнатна квартира [ADDRESS]. У вищевказаній квартирі окрім позивача зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON], шлюб з яким розірвано на підставі рішення суду від 28.07.2014 року. Відповідач зареєстрований за вказаною адресою з 28.12.2005 року, впродовж періоду з жовтня 2012 року та на поточний час у вказаній квартирі не мешкає, його речі в квартирі відсутні. В зв'язку з тим, що безпідставне збереження реєстрації відповідача перешкоджає її як власнику користуватися квартирою, а також вона вимушена нести додаткові витрати за комунальні послуги, просить її позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією, які повернулись на адресу суду з відміткою поштової установи: «за закінченням терміну зберігання» та оголошенням в газеті «Слобідський край» №»35 від 24.03.2015 року, причини своєї неявки суду не повідомив. У відповідності до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Червонозаводський районний відділ у м.Харкові Державної міграційної служби України правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечувала проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, суд вважає необхідним зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS], загальною площею 67,8 кв.м., житловою площею 42, 0 кв.м., належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу [NUMBER], від 04.07.1998 року, завіреного ПН ХМНО Трощій І.В.. Згідно відповіді начальника АДВ ВГІРФО ГУМВС України в Харківській області від 06.03.2015 року та довідки КП «Жилкомсервіс» №58 від 01.10.2014 року за адресою: [ADDRESS], зареєстроване місце проживання [PERSON], [INFO]. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що [PERSON] з 2012 року за адресою: [ADDRESS], не проживає та не з'являється, комунальні послуги не сплачує, квартирою не цікавиться. Допитані у судовому засіданні свідки, яких було приведено до присяги, та попереджено про відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та відмову від дачі показань: [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивачки, повідомили суду, що [PERSON] приблизно з 2012 року, у квартирі [ADDRESS] не проживає. При цьому, свідки наголосили, що позивач жодним чином не перешкоджала відповідачеві у проживанні у вказаній квартирі. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування й розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні позивачем квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою. Що стосується вимог про зняття відповідача з реєстрації, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки в результаті визнання судом особи такою, що втратила право користування житлом, такі наслідки передбачені ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» без додаткового ухвалення рішення суду. До відмови у знятті з реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням (квартирою) права позивача у цьому питанні не порушені і тому суд, відповідно до приписів ст. 16 ЦК України про захист права лише у передбачений законом чи договором спосіб, не має підстав для ухвалення рішення з цього приводу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial