Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить: визнати позивача батьком дитини [PERSON], [INFO] року, та внести відомості до актового запису про народження [PERSON], [INFO], зазначивши батьком дитини позивача. В обгрунтування вказаних вимог посилається на те, що з 2014 року він навчається в м. Харкові та познайомився з відповідачем, та з вересня 2015 року вони перебували у відносинах. Зустрічі сторін проходили у квартирі відповідача, пізніше вони дізнались, що відповідач завагітніла. Пізніше, до народження дитини, позивач та відповідач припинили свої відносини, та [INFO] року народилась їх спільна донька [PERSON], проте відповідач відмовилась у свідоцтві про народження дитини зазначити позивача як батька дитини З осені 2016 року відповідач перебуває у відносинах з іншою особою, та вони перешкоджають позивачу спілкуватись з дитиною, та погрожують йому. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову, посилаючись на те, що відповідач дійсно підтримувала відносини з позивачем деякий час, але батьком дитини не позивач, визнання батьківства позивачеві потрібно лише з корисливих мотивів, оскільки він збирається працювати в Східній Європі, де дуже ціняться сімейні цінності, та відповідач не вважає позивача справжнім батьком, оскільки він не піклувається про свою дитину та ніяку матеріальну допомогу їй не надає. Від представника третьої особи Московського районного у м. Харкові ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській області надійшло до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника. За клопотанням представника позивача [PERSON] ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2017 року по справі було призначено судово-генетичну експертизу та витребувано з Московського районного у м. Харкові ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській області належним чином завірену копію актового запису про народження [PERSON], та відоммості на якій підставі були внесені відомості про батька дитини [PERSON] Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач проживає за адресою: [ADDRESS], та є громадянином Республіки Камерун, та навчається у м. Харкові. Судом встановлено, та не заперечується, що позивач та відповідач підтримували відносини з вересня 2015 року до квітня 2016 року. У відповідача народилась донька [PERSON], [INFO], де матір'ю зазначена відповідач, а батьком дитини [PERSON] на підставі заяви відповідача від 24.05.2016 року, що підтверджується надісланим до суду актовим записом №543 від 24.05.2016 року. Позивач вважає себе батьком дитини, тому звернувся до суду за захистом свого порушеного права. За ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст.128 СК України за відсутності заяви право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Таким чином, судом встановлено, що запис про батька дитини [PERSON] було здійснено у відповідності до ч.1 ст. 135 СК України, за вказівкою матері, що також підтверджується актовим записом про народження дитини. Як передбачено ч.2 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими доказами, висновками експертів тощо. За ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Аналогічні положення містяться в ст.ст. 263, 264 ЦПК України, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Відповідно до висновку експерта від 15.12.2017 року №863 проведеного Харківським НДЕКЦ за ухвалою суду, зазначено, що гр. [PERSON], [INFO] може бути біологічним батьком дитини - [PERSON], [INFO] Ймовірність даної події складає 99,999999993%. Підстав вважати даний висновок невірним у суду немає, та відповідачем або його представником доказів на його спростування надано не було. Захист державою сім'ї, дитинства, материнства і батьківства закріплені у ст. 51 Конституції України. Вказана конституційна норма про захист материнства та дитинства стала стимулом для пошуку позивачем справедливого рішення. Відповідно до ст. 7 Конвенції "Про права дитини" - дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. За положеннями п. 3 ч. 2 ст. 125 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначаються на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини, а походження дитини від батька визначається за спільною заявою матері та батька дитини, за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини чи за рішенням суду. За таких обставин, суд враховує положення ст. 128 СК України, врахувавши роз'яснення п. 3 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, взявши до уваги висновок експерта, з урахуванням, інших наявних у справі та належно оцінених доказів, з дотриманням норм процесуального права, приходить про доведеність факту батьківства позивача щодо дитини [PERSON], [INFO], а тому дана позовна вимога підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.20 п.1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі по тексту - Правила), що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про: визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Також згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved