Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, в якому просив суд стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 949,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду і довічно. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що на теперішній час він є непрацездатним, визнаний інвалідом І групи, єдиним джерелом його доходу становить державна пенсія за інвалідністю, інших джерел доходу він не має. Крім того позивач зазначав, що практично всю отримувану державну пенсію він витрачає на сплату комунальних послуг, суми що залишається йому не вистачає на харчування, лікування та забезпечення себе побутовими предметами першої необхідності. Відповідачка по справі [PERSON] доводиться йому донькою, його життям не цікавиться та матеріальної допомоги не надає, хоча працює і має змогу таку допомогу надавати, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові, наполягав на їх задоволенні. Додатково пояснив, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] на теперішній час проживають разом в одній квартирі, за адресою: [ADDRESS]. Крім них, в зазначеній квартирі проживає колишня дружина позивача та малолітня онука позивача [PERSON], [INFO], яка є донькою відповідачки. В родині склалися неприязні стосунки, а саме ні відповідачка ні колишня дружина позивача не надають йому матеріальної та практичної допомоги. Але позивач потребує такої допомоги, так як є інвалідом І групи та пересувається тільки на інвалідному візку. На теперішній час позивач отримує державну пенсію в розмірі близько 1200 грн. на місяць, якої йому не вистачає для особистого забезпечення. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з тих підстав, що на теперішній час відповідач [PERSON] є тимчасово непрацездатною особою, так як знаходиться в відпустці по догляду за донькою, [PERSON], [INFO], до 3-х років. В зв'язку з знаходженням відповідачки в відпустці по догляду за дитиною, заробітну плату вона не отримує, єдиним джерелом її доходу є соціальні виплати Управління праці та соціального захисту населення, які становлять близько 130 грн. на місць. Крім того, представник відповідача наголошував, що неприязні відносини в сім"ї між позивачем та відповідачем склалися внаслідок хронічного зловживання позивачем спиртними напоями. Окрім державної пенсії позивач отримує інші доходи, так як є директором ТОВ МНВП «Укренергосервіс». Наприкинці 2014 року позивач, як директор ТОВ МНВП «Укренергосервіс», відчужив майно належне цьому підприємству, а саме квартиру [ADDRESS] за суму в розмірі 360 000 грн., яку позивач обернув на свою користь та розмістив її на депозитному рахунку банку на своє ім'я, з якого також отримує дохід. Проте майже всю отримувану позивачем державну пенсію та інші джерела свого доходу, позивач витрачає на придбання спиртних напоїв. Ствердження позивача про його сплату комунальних послуг не відповідає дійсності, так як позивачем не надано жодного доказу цієї обставини. Одночасно з тим відповідач [PERSON] виховує та утримує свою малолітню доньку, крім того відповідачка має поганий стан здоров'я, що виражається в тяжкій хворобі пухлині селезінки та жовчного міхура, точний діагноз не можуть встановити багато лікарів, проте всі лікарі наполягають на терміновій хірургічній операції, яку відповідачка не в змозі оплатити. Крім того, в своїх запереченнях проти позову представник відповідача посилався на практику Верховного Суду України відображену в Ухвалах від 09.10.2013 року, від 19.12.2012 року та 21.05.2014 року, відповідно до якої при вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що право батьків на утримання, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі. Представник відповідача наголошував, що позивач не довів суду наявності потреби у нього до матеріальної допомоги, що є підставою для відмови у позові. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком своєї єдиної дочки відповідача [PERSON], та даний факт не заперечувався сторонами у судовому засіданні, Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 098447, [PERSON] є інвалідом першої групи. Згідно довідки про склад осіб від 03.07.2015 року за адресою : [ADDRESS], проживає [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до пояснень представника позивача, позивач [PERSON] отримує пенсію за інвалідністю у розмірі відповідно до довідки Управління ПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова: травень 2015 року у розмірі 1370,67 грн., червень 2015 року - 1573,73 грн., липень 2015 року -1573,73 грн., серпень 2015 року - 1573,73 грн., вересень 2015 року - 1579,98 грн., та даний факт не заперечувався сторонами у судовому засіданні. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвано 26.11.2003 року. Судом було встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, відповідачка [PERSON] має доньку [PERSON], [INFO] . Відповідно до довідки від 06.10.2015 року № 068-13/3954 АТ «Укрексімбанк», відповідачка знаходиться в відпустці по догляду за дитиною з 18.03.2013 року - 25.12.2015 року. Відповідно до довідки від 07.10.2015 року ГУПСЗН в м. Харкові УПСЗН в Червонозаводському районі [PERSON] отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку у сумі 130 грн. на місяць. Відповідно до довідки Державної фіскальної служби України Головного управління ДФС у Харківсбкій області Основ'янська об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківської області [PERSON] в період з 01.01.2015 року - 30.06.2015 року отримала 1200 грн. Статтею 202 СК України встановлено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Обов'язок повнолітніх дочки, сина піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в ст. 51 Конституції України. Таке піклування може полягати в особистому догляді за батьками, допомозі в побуті, захисті прав й інтересів, матеріальній підтримці тощо. Цей конституційний обов'язок отримує продовження в нормах сімейного законодавства, зокрема у гл. 17 СК України "Обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та його виконання". Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім'ї. Ця засада набуває особливого значення щодо регулювання відносин батьків і дітей по утриманню. Обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів:1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення, факт біопоходження); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин. Повнолітні дочка, син зобов'язані надавати утримання батькам незалежно від власного статку. Обов'язок дітей не пов'язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. Статтею 204 СК України передбачені підстави звільнення дочки, сина від обов'язку утримувати матір, батька. Відповідно до частини 1 вищезазначеної статті передбачено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки. У гл. 17 СК України не міститься спеціальної норми, яка взагалі закріплювала б підстави припинення зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків. Зобов'язання по утриманню батьків припиняється у випадку, якщо відпадає хоча одна з умов, на підставі яких воно виникло. Таким чином, вказане зобов'язання припиняється у разі: а) поновлення працездатності матері, батька; б) припинення потреби матері, батька в матеріальній допомозі. Поновлення працездатності матері або батька підтверджується відповідними документами, тому встановлення цього рішенням суду не потрібно. Виходячи з системного аналізу норм СК України (абз. 2 ч. 1 ст. 82 СК України), можна припустити, що право на утримання припиняється від дня настання зазначеної обставини автоматично. Факт припинення потреби в матеріальній допомозі, навпаки, може бути предметом спору, тому у всіх випадках підлягає встановленню в судовому порядку і підлягає доказуванню заінтересованою стороною. Стягнення аліментів припиняється від дня набрання законної сили рішенням суду. Обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним. Коментована норма містить підставу звільнення від такого обов'язку - ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків. Ухилення від виконання обов'язків завжди припускає винні навмисні дії (бездіяльність). Тому повнолітні дочка, син мають надати суду докази того, що, вчиняючи тим або іншим способом, матір, батько свідомо прагнули ухилитися від виконання батьківських обов'язків. Ухилення від виконання батьківських обов'язків може полягати в ухиленні від сплати аліментів. У правовій науці під ухиленням від сплати аліментів розуміють як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії(бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів: приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження тощо. При встановленні судом факту ухилення матері, батька від виконання своїх батьківських обов'язків не має визначального значення, звертався той з батьків, з яким проживала дитина, до суду з позовом про стягнення аліментів з іншого з батьків, чи ні. З огляду на те, що в коментованій нормі йдеться про ухилення від виконання батьківських обов'язків взагалі, а не від окремо взятого обов'язку по утриманню дитини, можна припустити, що підставою звільнення повнолітніх дочки, сина з і до бов'язків щодо батьків може бути ухилення останніх від виконання особистих немайнових обов'язків, наприклад, обов'язку по вихованню. Відповідно до ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати дитину. Якщо дана обставина мала місце, вона не може слугувати самостійною підставою для звільнення судом повнолітніх дочки, сина від обов'язку по утриманню батьків та обов'язку брати участь у додаткових витратах. Факт ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має бути встановлено в судовому порядку. Суд на вимогу дочки, сина, до яких поданий позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків стосовно них (п. 21, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 p.). Статтею 205 СК України закріплено визначення розміру аліментів на батьків. Часиною 1 встановлено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Перелік обставин, що беруться судом до уваги при визначенні розміру аліментів на батьків, в СК України значно розширено. Зокрема це матеріальний і сімейний стан сторін, можливість одержання батьками утримання від інших осіб: повнолітніх дочки, сина, дружини, чоловіка, своїх батьків. Вказані обставини враховуються судом також при визначенні додаткових витрат на батьків. Суд має врахувати всі обставини, що мають значення для справи. Важливе значення для визначення розміру аліментів мають наявність в одержувача інших аліментозобов'язаних осіб (батьків, дружини, чоловіка), а також наявність у платника інших аліментоуповномочених осіб (непрацездатних дружини, чоловіка, дітей, непрацездатних дочки, сина). Зазначені обставини характеризують сімейний стан платника та одержувача аліментів, і, як правило, впливають на їхній майновий стан, тому враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Особи, зобов'язані надавати позивачеві утримання, залучаються до участі в справі як треті особи на стороні відповідача (ст. 35 ЦПК України). У СК України обов'язок по утриманню батьків покладається на повнолітніх дітей незалежно від того, чи можуть вони таку матеріальну допомогу надавати, а також чи є вони самі працездатними та дієздатними. Разом з тим рівень матеріального забезпечення особи перебуває в безпосередній залежності від її працездатності, тому факт непрацездатності дочки, сина також береться судом до уваги при визначенні розміру аліментів, що стягуються на батьків. Незважаючи на те, що при визначенні розміру аліментів на батьків ураховується матеріальне становище обох сторін, суд виходить у першу чергу з об'єктивних потреб одержувача аліментів, а не рівня життя платника. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд встановив, що позивач є інвалідом I групи інвалідності, пересувається на інвалідному візку, який повністю не здатний до самообслуговування, потребують постійного стороннього нагляду, догляду, допомоги, абсолютно залежний від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій, частково здатний до виконання окремих елементів самообслуговування. Проживає разом зі своєю єдиною дочкою в однієї квартирі. Позивач не ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків. В родині склалися неприязні стосунки, а саме відповідачка не надає йому матеріальної та практичної допомоги, але позивач потребує такої допомоги незважаючи на те, що отримує пенсію відповідно до довідки Управління ПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова: травень 2015 року у розмірі 1370,67 грн., червень 2015 року - 1573,73 грн., липень 2015 року -1573,73 грн., серпень 2015 року - 1573,73 грн., вересень 2015 року - 1579,98 грн., що перевищує дохід встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» суми прожиткового мінімуму. Враховуюче соціально-економічні умови сьогодення, у позивача не вистачає грошей ні на лікування, харчування, на забезпечення себе побутовими предметами першої необхідності. Незважаючи на те, що між позивачем та Територіальним центром соціального обслуговування від 24.07.2015 року № 313 укладено договір про надання соціальних послуг, оскільки умовами договору передбачено 1 чи 2 рази на тиждень, але це занадто мало, у зв'язку є необхідність неофіційного найму на кожен день, для покупки продуктів харчування, самообслуговування,соціально-побутових функцій. Потреби в матеріальній допомозі, підтверджується чеками щодо сплати за ліки, продуктів харчування, сплатою за соціальні послуги. Судом встановлено, що відповідач є повнолітня особа, єдина дочка позивача, не встановлені обставини щодо звільнення відповідача від обов'язку утримувати своїх батьків відповідно до ст. 204 СК України. Визначаючи розмір аліментів суд зазначає, що відповідно до норм СК України обов'язок по утриманню батьків покладається на повнолітніх дітей незалежно від того, чи можуть вони таку матеріальну допомогу надавати, а також чи є вони самі працездатними та дієздатними. Разом з тим рівень матеріального забезпечення особи перебуває в безпосередній залежності від її працездатності, тому факт непрацездатності дочки, сина також береться судом до уваги при визначенні розміру аліментів, що стягуються на батьків. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги, що відповідач є тимчасово непрацездатною особою, знаходить у зареєстрованому шлюбі, молода, працездатна жінка, не є інвалідом, має на своєму утриманні малолітню дитину, перебуває в відпустці по догляду за дитиною до трьох років саме до 25.12.2016 року, доказів того, що у відповідачки є підстави для продовження відпуски по догляду за дитиною до 6 років, а саме довідок щодо хвороби дитини суду не надано, відповідно до довідки про доход [PERSON] в період з 01.01.2015 року - 30.06.2015 року отримала 1200 грн. не зважаючи на те, що відповідачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 25.12.2015 року та отримає допомогу по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку 130 грн. відповідно до довідки УПСЗНА Червонозаводського району від 07.10.2015 року. Отже відповідач має нерегулярний дохід. Враховуючи те, що позивач є непрацездатним, а саме є інвалідом I групи інвалідності, пересувається на інвалідному візку, який повністю не здатний до самообслуговування, потребують постійного стороннього нагляду, догляду, допомоги, абсолютно залежний від інших осіб у виконанні життєве важливих соціально-побутових функцій, частково здатний до виконання окремих елементів самообслуговування та потребує матеріальної допомоги, враховуючи соціально-економічні умови сьогодення, а також матеріальний стан відповідача щодо визначення розміру аліментів, відсутність підстав про звільнення відповідача від обов'язку утримувати свого батька відповідно до ст. 204 СК України, суд вбачає підстави для часткового задоволення позову та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 100 гривень щомісячно. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них в інших випадках, передбачених СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь держави пропорційно до суми задоволених вимог. Посилання відповідача на своє матеріальне положення, суд не бере до уваги щодо звільнення від сплати аліментів, але враховує при визначенні розміру аліментів, оскільки відповідно до норм СК України обов'язок по утриманню батьків покладається на повнолітніх дітей незалежно від того, чи можуть вони таку матеріальну допомогу надавати, а також чи є вони самі працездатними та дієздатними. Разом з тим рівень матеріального забезпечення особи перебуває в безпосередній залежності від її працездатності, тому факт непрацездатності дочки, сина також береться судом до уваги при визначенні розміру аліментів, що стягуються на батьків. Посилання відповідача на те, що позивач хронічно зловживає спирті напої на підставі чого склалися неприязні відносини між батьком та єдиною дочкою, та майже всю отримувану позивачем державну пенсію, позивач витрачає на придбання спиртних напоїв суд не бере до уваги, оскільки відповідач не надав доказів в обґрунтування свого ствердження. Посилання відповідача на те, що позивач є директором ТОВ МНВП «Укренергосервіс» та наприкінці 2014 року отримав, як директор ТОВ МНВП «Укренергосервіс», відчужив майно належне цьому підприємству, а саме квартиру [ADDRESS] за суму в розмірі 360 000 грн., яку позивач обернув на свою користь та розмістив її на депозитному рахунку банку на своє ім'я, з якого також отримує дохід є необґрунтованим та не підтверджено належними та допустимим доказами. Відповідач не довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх заперечень. Посилання відповідача, як на підставу звільнення від сплати аліментів, на поганий стан здоров'я, що виражається в тяжкій хворобі пухлині селезінки та жовчного міхура, на що витрачається багато грошей, суд не бере до уваги, оскільки нормами чинного законодавства передбачений обов'язок дружини, чоловіка підтримати один одного відповідно до ст. 75 СК України. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі.

Outcome: partial