Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

До Євпаторійського міського суду АР Крим звернувся [PERSON] з позовом до Євпаторійської об'єднаної державної фінансової інспекції про захист честі та ділової репутації та спростування недостовірної інформації. Позивач свої вимоги мотивував тим, що листом від 29.11.2012 р. №21-16/2451 відповідач поширив громадянину [PERSON] брехливу інформацію про те, мовляв, що ним було нарахована плата за надання води на полив «по рахунку [PERSON] на 221, 0 грн. більше ніж слід було нарахувати. Фактом поширення листом [PERSON] вищевказану інформацію позивачу принижено його честь та ділову репутацію, а способом захисту його порушеного права, вважає - спростування недостовірної інформації, яке відповідач повинен спростувати перед [PERSON] Просить зобов'язати відповідача спростувати перед паном [PERSON] брехливу інформацію про те, що [PERSON] нарахував на 221 грн. більше ніж слід було нарахувати по рахунку за надану воду на полив. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати, понесені задля захисту порушеного особистого немайнового права. У судове засідання після оголошеної перерви, позивач та представник позивача двічі у судове засідання не з'явилися. Не надали суду доказів, що перша неявка у судове засідання дійсно була зв'язана з хворобою позивача. Другу неявку позивач обґрунтував погодними умовами, але відповідно довідки автостанції м. Євпаторії вбачається, що автобусні маршрути були частково відмінені, тобто відбувалися автобусні рейси. Представник позивача причини своєї неявки, також суду, не повідомив. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити, з урахуванням наданих письмових заперечень (а.с.9-14). Суд, визнав причину неявки позивача та його представника, у судове засідання неповажною. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути справу, у зв'язку з неявкою сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов не підлягаючим задоволенню за наступними підставами. Встановлено, що на підставі листа Головного управління МВС України в АРК від 29.08.2011 р., контрольно-ревізійним сектором у Раздольненському районі для участі у перевірці щодо перевірки законності надання послуг в сфері житлово-комунального господарства при формулюванні тарифів та стягнення з населення за забезпечення поливної води ПП [PERSON], було направлено фахівця для участі у перевірці. Перевірка документів позивача проводилася за період 2008-2011 р.р. В ході вказаної перевірки по данним бухгалтерського обліку на підприємстві було складено реєстри про нарахування оплати за поливні площі, які були підписані касиром - бухгалтером, яка працювала у ПП [PERSON] При проведенні звірки було виявлено порушення та визначено розмір заподіяної матеріальної шкоди (збитків) внаслідок зайвого нарахування оплати за подану поливну воду. Вказані порушення були оформлені довідкою. До Євпаторійської об'єднаної Державної фінансової інспекції, двічі, у 2012 році надійшло звернення від [PERSON], який проживає у с. Камишне про роз'яснення, а саме відносно нарахування за питну воду у ПП [PERSON] В апеляційному суді м. Сімферополя, у судовому засіданні, [PERSON] було надано реєстр звірки та даних поливної площі його двору (а.с.12,13). Вказані відповіді були надані [PERSON] на його звернення, згідно Наказу №383 Головного КРУ України від 28.10.2008 р., ЗУ «Про звернення громадян»; Указу Президента України № 109 від 07.02.2008 р. «Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування». Належних та допустимих доказів, які б спростовували вищенаведене, позивачем не надано. Юридична зацікавленість позивача у вирішенні спору судом, покладає на нього обов'язок довести, що права та інтереси позивача порушені, не визнаються чи оспорюються відповідачем. Проте, позивачем не надано доказів, у розумінні ст. ст. 57-59 ЦПК України, в обґрунтування своїх позовних вимог, в тому числі, що спірна інформація була неправдивою та була розповсюджена відповідачем або [PERSON]. Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожен громадянин має право будь якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 Постанови від28.09.1990 №7 „Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій" під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині. Поширенням відомостей також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, лозунгів, інших творів, а так само розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать честь і гідність громадянина або організації. Судом встановлено, що відповідач діяв в межах своєї компетенції. Із зазначених вище роз'яснень Пленуму Верховного Суду звернення громадян до правоохоронних органів про захист своїх прав від неправомірних дій інших осіб, не може вважатися поширенням неправдивих відомостей. Згідно п. 19 Постанови № 1 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням». Таким чином, судом встановлено, що спірний лист, наданий [PERSON], не може вважатися розповсюдженням негативної інформації. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними і необґрунтованими та задоволенню не підлягають у повному об'ємі. Частиною 1 ст.11 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст. 57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги сторін на підставі належних доказів. Відповідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed