Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень від 12.04.2017 року, просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 55\~818,02 грн., з яких: заборгованість за кредитом 3\~814,43 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 45\~169,40 грн., заборгованість з пені 3700,00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 2634,19 грн., а також судовий збір у розмір 1600,00 грн. В обгрунтування вимог позивач вказав, що 12.02.2013 року між сторонами укладено договір, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмір 4200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, не виконала належним чином зобовязання за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, \~судова повістка, направлена відповідачу повернулась на адресу суду не врученою адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.02.2013 року відповідачем підписано заяву про приєднання до Умов та [PERSON] надання банківських послуг чим підтверджено, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті складає між сторонами договір. Відповідно до вказаного договору відповідачу надано кредит у розмірі 4200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення позичальником строків платежу по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 2.1.1.12.2 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0.01% від суми операції за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом, клієнт сплачує відсотки у розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п. договору 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено можливість нарахування пені, в разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн. Пеня нараховуються на день нарахування відсотків за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 623 ЦК України \~боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Зі змісту наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 12.02.2013 року вбачається що, заборгованість [PERSON] станом на 28.02.2017 року становить 55\~818,02 грн., з якої: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом 3814,43 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками 45\~169,40 грн., заборгованість з пені 3700,00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 2634,19 грн. Дослідивши вказаний розрахунок, суд приходить до висновку, що нарахування відсотків, які підлягають стягненню, проведено з порушенням Анкети-заяви та Тарифів. Як зазначалось, відповідач отримала кредит в сумі 4200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку "Універсальна контракт» з відсотковою ставкою 2,5% в місяць на суму залишку заборгованості, що встановлено Тарифами банку. Відповідно до Тарифів, базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) становить за тратами, здійсненими з 01.09.2014 року 2,9%, за тратами, здійсненими з 01.04.2015 року 3,6%. Із розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що починаючи із 01.09.2014 року та у подальшому банк збільшував розмір відсотків за користування кредитом, який станом на день нарахування заборгованості становив вже 43,2 % річних. За змістом ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. 10 січня 2009 року набрав чинності [PERSON] України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ, яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, якою передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; установлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. [PERSON] не скасовує й не помякшує цивільної відповідальності особи, а отже, не має зворотної дії в часі. Таким чином, рішення банку щодо збільшення процентної ставки за кредитом в односторонньому порядку, які прийняті з 10 січня 2009 року, є неправомірними. Якщо ж умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням встановленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то\~збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним, за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», тобто\~до 9 січня 2009\~року. [PERSON] позиція Верховного суду України викладена у\~ рішеннях від 19 грудня 2012 року у справі № 6-144цс12 та від 26 вересня 2012 року у справі № 6-89цс12). Прострочена заборгованість за тілом кредиту становить 3814,43 грн. Наданий позивачем розрахунок не узгоджується з вимогам законодавства, з огляду на нарахування відсотків на тіло кредиту й відсотки та підвищення в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором є такими, що суперечать вимогам законодавства, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості зі сплати відсотків в сумі 3975,37 грн., що включає в себе заборгованість за процентами з урахуванням процентної ставки за користування кредитом у розмірі 30% % на рік . Відповідно до п. 2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежу по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову, а тому з відповідача підлягає стягненню штраф у розмірі 500,00 грн. (фіксована часина) та 389,49 грн. (процентна складова). Пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів (пеня списується у день списання процентів) становить 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується на кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн.; пеня становить 0,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується на кожен день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Разом з тим, розмір пені 3800,67 грн., наведений у розрахунку заборгованості, не відповідає порядку нарахування, передбаченому Тарифами, та позовні вимоги у цій частині не підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.10.2015 року у справі\~\~\~№ 6-2003цс15, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів України. З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що відповідач, попри взяті на себе зобовязання їх не виконала та порушила умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 8679,29 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 3814,43 грн., заборгованості за процентами 3975,37 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 389,49 грн. З наведеного судом встановлено, що відповідач, попри взяті на себе зобовязання їх не виконала та порушила умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~ з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме судовий збір в розмірі 248,79 грн.

Outcome: approved