Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 26.05.2014 року мотивуючи тим, що 01.10.1997 року зареєстрував шлюб з відповідачем, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.04.2014 року, яке 06.05.2014 року набрало законної сили, шлюб було розірвано. 14.06.207 року, в період шлюбу, вони придбали двохкімнатну квартиру [ADDRESS]. На даний час йому стало відомо, що відповідач, вважаючи що квартира належить тільки їй, має намір її продати. Дана квартира є єдиним житлом, де він зареєстрований та проживає, відповідач з квартири виїхала та на даний час в ній не проживає, лише вивозить з неї речі. Враховуючи, що з даного питання між ними існує спір, який в добровільному порядку вирішити неможливо, позивач просить виділити йому 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка оформлена на [PERSON] і є у спільній сумісній власності колишнього подружжя, шляхом виділення 1/2 частини даної квартири в його право приватної власності у праві спільної часткової власності. Також, враховуючи, що вони з відповідачем можуть спільно проживати в зазначеній квартирі, яка має дві ізольовані кімнати, позивач просить встановити порядок користування квартирою наступним чином: надати йому у користування кімнату № 2 - площею 12,10 кв.м., відповідачу виділити у користування кімнату № 1- площею 17,90 кв.м., балкон ( лоджія) - площею 1,10 кв.м., а інші приміщення - кухня, коридор, туалет та ванна визначити у спільне користування. Відповідач [PERSON] 30.07.2014 року звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, мотивуючи тим, що 01.10.1997 року уклала шлюб з [PERSON], від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 25.04.2014 року шлюб між ними розірвано. Враховуючи протиправну поведінку позивача, яка виражалася в тому, що протягом останніх років, він вчиняв щодо неї фізичне та психічне насилля у вигляді побиття, приниження, залякування та погроз в присутності дітей, подальше спільне проживання з позивачем стало неможливим. Остання подія відбулась 23.03.2014 року, в результаті чого вона змушена була разом з дітьми винаймати собі інше житло та нести додаткові витрати, так як за вищевказаних обставин проживання в одній квартирі з позивачем є неможливим та несе загрозу здоров'ю її та дітей. Згідно свідоцтва про право власності за № 33541 від 25.07.2002 року їй та дочці - [PERSON] на праві спільної часткової власності належала квартира за [ADDRESS], приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». 14.06.2007 року, відповідно до договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Магдич Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1-2907, вона та її неповнолітня дочка [PERSON], від імені якої діяв позивач, продали квартиру належну їм на праві спільної часткової власності квартиру за [ADDRESS] за 105 000 грн. Таким чином, 105 000 гривень, отриманих від продажу квартири за [ADDRESS], являються її спільною власністю та неповнолітньої дочки [PERSON] 14.06.2007 року, відповідно до кредитного договору укладеного між нею та КБ «ПриватБанк» вона отримала кредитні кошти у розмірі 25 200 доларів США на купівлю квартири. Станом на 14.06.2007 року офіційний курс долара до гривні за даними Національного банку України становив 5,05 грн. за 1 долар США. Таким чином, згідно кредитного договору вона отримала кредитні кошти у розмірі 127 260 грн. та являються спільною сумісною власністю подружжя. 14.06.2007 року вони придбали квартиру за [ADDRESS] за 202 000 грн., на придбання якої були сплачені кошти в сумі 105 000 грн., отримані від продажу квартири за [ADDRESS], які являлися приватною власністю її та її неповнолітньої дочки [PERSON], а інші 97 000 грн. були сплачені з коштів отриманих за кредитним договором, які являлися спільною сумісною власністю подружжя. Таким чином, в частковому співвідношенні, згідно сплачених коштів, їй належить 2/4 частини квартири за [ADDRESS], а неповнолітній дочці [PERSON] та Відповідачеві - по 1/4 частині даної квартири. Крім того, за період перебування у шлюбі та ведення спільного господарства ними було придбане наступне майно: комп'ютер (сканер, принтер, мишка, клавіатура, веб камера, монітор"Samsung") - вартістю - 5000 грн.; новий диван вартістю - 3000 грн.; дитячий стіл(світлий)+дитяча стінка вартістю - 3500 грн.; холодильник Snaig вартістю 300 грн.; електрична соко-вижималка вартістю 200 грн.; тумбочка у ванні вартістю - 150 грн.; килимок у ванну (набір, новий) вартістю - 350грн.; чорний комод вартістю -100грн.; ковдри 4шт. вартістю вартістю 800 грн.(по 200грн.); люстри 2 шт.( по 600 грн) вартістю - 1200 грн.; телевізор 2шт.( Sony, Samsung)(по 500грн) вартістю 1000 грн.; ванна тумба вартістю 100грн.; набір ложок і виделок (срібло) вартістю 1500 грн.; сковорідка вартістю 300 грн.; посуд вартістю 200 грн.; залізна шкатулка вартістю 200 грн.; прогрвач-DVD вартістю 700 грн.; комп'ютерний стільчик вартістю 100 грн.; дитячий письмовий стіл вартістю 800 грн.; електро-вафельниця вартістю 50 грн.; чорна полка для взуття вартістю 100 грн.; тумба для дисків вартістю 200 грн.; покривала леопардові 3шт. (по100грн) вартістю 300 грн.; тюлі,штори вартістю 800 грн.; святковий розкладний стіл вартістю 600 грн.; кухня вартістю 2000 грн.; газова плита вартістю 1000 грн.; рушники нові 5 шт.(по 30грн) вартістю 150 грн.; подушки пухові 3шт. вартістю 1000 грн.; нитки вартістю 150 грн.; тумба для дисків вартістю 800 грн.;диван старий вартістю 500 грн.; пральна машинка Bosh вартістю 3000 грн.; м'ясорубка електрична вартістю 1700 грн.; кондиціонер вартістю 2000 грн.; супутникова антена вартістю 1000 грн.; бойлер вартістю 2000 грн.; меблева стінка вартістю 3000 грн.; електро-зварювальний агрегат вартістю 4500 грн.; автомобіль марки ИЖ 412ИЭ, 1982 року випуску, білого кольору, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 08.08.2004 року, середня вартість даного транспортного засобу виходячи з реальних цінових пропозицій станом на 29.07.2014 року становить 5 000 гривень, автомобіль марки ВАЗ 2105, 1993 року випуску, бежевого кольору, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 05.06.2009 року, середня вартість даного транспортного засобу виходячи з реальних цінових пропозицій станом на 29.07.2014 року становить 25 000 грн., автомобіль марки Fiat Ducato, 1989 року випуску, білого кольору, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 22.08.2012 року, середня вартість даного транспортного засобу станом на 29.07.2014 року становить 40 000 грн. Тобто, всього за період перебування у шлюбі та ведення спільного господарства та у відповідності до ч. 1 ст. 60 СК України, ними було придбано спільного сумісного майна на загальну суму 211 350 грн., з яких 114 350 грн. - вартість придбаного майна в т.ч. транспортних засобів та 97 000 грн. - кошти, які являлися спільною сумісною власністю подружжя згідно кредитного договору, сплачені на придбання 1/2 частини квартири за [ADDRESS]. На даний час на її повному утриманні перебувають спільні з відповідачем неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] Оскільки, позивач зовсім не дбає про матеріальне забезпечення сім'ї, вона вимушена виховувати дітей власними силами. Однак утримувати двоє дітей одній дуже важко. В зв'язку з цим в провадженні ВДВС Білоцерківського МРУЮ перебуває виконавче провадження про стягнення аліментів з позивача на її користь на утримання неповнолітніх дітей. З урахуванням вищевикладених обставин справи, вона вважає, що набуте за час перебування в шлюбі майно, належить їй та позивачу на праві спільної сумісної власності. В зв'язку з тим, що подальше спільне проживання з позивачем не можливе, та що йому належить лише 1/4 частина квартири [ADDRESS], а також враховуючи інтереси спільних з ним неповнолітніх дітей, вона вважає, що справедливо буде залишити їй 3/4 частини квартири [ADDRESS] та іншого майна на суму 26650 грн., а позивачу виділити у власність транспортні засоби: автомобіль марки ИЖ 412ИЭ, 1982 року випуску вартістю 5 000 (П'ять тисяч) гривень, автомобіль марки ВАЗ 2105, 1993 року випуску вартістю 25 000 (Двадцять п'ять тисяч) гривень та автомобіль марки Fiat Ducato, 1989 року випуску вартістю 40 000 грн. та іншого майна на суму 17700 грн. Одночасно, діючи в інтересах неповнолітньої [PERSON] позивач вважає, що потрібно визнати за неповнолітньою [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS], тому просить в судовому порядку розділити спільне сумісне майно подружжя визнавши за нею право власності на: 3/4 частини двокімнатної квартири [ADDRESS], вартістю 151 500 (Сто п'ятдесят одна тисяча п'ятсот) гривень; комп'ютер (сканер, принтер, мишка, клавіатура, веб камера, монітор"Samsung") - вартістю - 5000 грн.;новий диван вартістю - 3000 грн.; дитячий стіл(світлий)+дитяча стінка вартістю - 3500 грн.; холодильник Snaig вартістю 300 грн.; електрична соко-вижималка вартістю 200 грн.; тумбочка у ванні вартістю - 150 грн.; килимок у ванну (набір, новий) вартістю - 350грн.; чорний комод вартістю -100грн.; ковдри 4шт. вартістю вартістю 800 грн.(по 200грн.); люстри 2 шт.( по 600 грн) вартістю - 1200 грн.; телевізор 2шт.( Sony, Samsung)(по 500грн) вартістю 1000 грн.; ванна тумба вартістю 100грн.; набір ложок і виделок (срібло) вартістю 1500 грн.; сковорідка вартістю 300 грн.; посуд вартістю 200 грн.; залізна шкатулка вартістю 200 грн.; прогрвач-DVD вартістю 700 грн.; комп'ютерний стільчик вартістю 100 грн.; дитячий письмовий стіл вартістю 800 грн.; електро-вафельниця вартістю 50 грн.; чорна полка для взуття вартістю 100 грн.; тумба для дисків вартістю 200 грн.; покривала леопардові 3шт. (по100грн) вартістю 300 грн.; тюлі,штори вартістю 800 грн.; святковий розкладний стіл вартістю 600 грн.; кухня вартістю 2000 грн.; газова плита вартістю 1000 грн.;рушники нові 5 шт.(по 30грн) вартістю 150 грн.; подушки пухові 3шт. вартістю 1000 грн.; нитки вартістю 150 грн.; тумба для дисків вартістю 800 грн.; визнати за [PERSON] право власності на: автомобіль марки ИЖ 412ИЭ, 1982 року випуску, білого кольору, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 08.08.2004 року вартістю 5 000 (п'ять тисяч) гривень;автомобіль марки ВАЗ 2105, 1993 року випуску, бежевого кольору, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 05.06.2009 року вартістю 25 000 грн.;автомобіль марки Fiat Ducato, 1989 року випуску, білого кольору, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 22.08.2012 року вартістю 40 000 грн.; диван старий вартістю 500 грн.; пральна машинка Bosh вартістю 3000 грн.;м'ясорубка електрична вартістю 1700 грн.; кондиціонер вартістю 2000 грн.; супутникова антена вартістю 1000 грн.; бойлер вартістю 2000 грн.; меблева стінка вартістю 3000 грн.; електро-зварювальний агрегат вартістю 4500 грн.; визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/4 частини квартиру [ADDRESS], вартістю 50 500 грн.; та стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати. 11.08.2014 року позивач подав до суду письмові заперечення проти зустрічного позову в яких просить розділити спільне сумісне майно подружжя наступним чином: визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]; комп'ютер (сканер, принтер, мишка, клавіатура, веб камера, монітор «Samsung») - вартістю - 5000 грн.;новий диван вартістю - 3000 грн.; дитячий стіл(світлий)+дитяча стінка вартістю - 3500 грн.; електрична соко-вижималка вартістю 200 грн.; тумбочка у ванні вартістю - 150 грн.; килимок у ванну (набір, новий) вартістю - 350грн.; чорний комод вартістю -100грн.; ковдри 4шт. вартістю 800 грн.(по 200грн.); люстри 2 шт.( по 600 грн) вартістю - 1200 грн.; телевізор 2шт.( Sony, Samsung)(по 500грн) вартістю 1000 грн.; набір ложок і виделок (срібло) вартістю 1500 грн.; сковорідка вартістю 300 грн.; посуд вартістю 200 грн.; залізна шкатулка вартістю 200 грн.; програвач-DVD вартістю 700 грн.; комп'ютерний стільчик вартістю 100 грн.; дитячий письмовий стіл вартістю 800 грн.; електро-вафельниця вартістю 50 грн.; чорна полка для взуття вартістю 100 грн.; тумба для дисків вартістю 200 грн.; покривала леопардові 3шт. (по100грн) вартістю 300 грн.; тюлі,штори вартістю 800 грн.; святковий розкладний стіл вартістю 600 грн.; кухня вартістю 2000 грн.; рушники нові 5 шт.(по 30грн) вартістю 150 грн.; подушки пухові 3шт. вартістю 1000 грн.; нитки вартістю 150 грн.; пральна машинка Bosh вартістю 3000 грн.; м'ясорубка електрична вартістю 1700 грн.; кондиціонер вартістю 2000 грн.; супутникова антена вартістю 1000 грн.; бойлер вартістю 2000 грн.; меблева стінка вартістю 3000 грн.; електро-зварювальний агрегат вартістю 4500 грн.; пилосос - 2000 грн., гараж з погрібом вартістю 10 000 грн., автомобіль марки Fiat Ducato, 1989 року випуску, білого кольору, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 22.08.2012 року; автомобіль марки ИЖ 412ИЭ, 1982 року випуску, білого кольору, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 08.08.2004 року; визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]; автомобіль марки ВАЗ 2105, 1993 року випуску, бежевого кольору, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 05.06.2009 року; холодильник Snaig вартістю 300 грн., диван старий вартістю 500 грн., та майно, яке знаходиться в гаражі за адресою: [ADDRESS] орієнтовно на 10 000 грн. Провести розподіл судових витрат. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]; виділити йому у користування житлову кімнату - площею 12,10 кв.м., виділити у користування [PERSON] житлову кімнату - площею 17,90 кв.м., балкон ( лоджія) - площею 1,10 кв.м., інші приміщення квартири залишити у спільному користуванні. Зустрічний позов визнав частково: погодився з обсягом спільного сумісного майна придбаного в шлюбі, яке зазначила в позові відповідач, виключивши зі списку газову плиту, оскільки вона є складовою частиною інженерної газової системи квартири та будинку і є неподільною та бойлер невідомою вартістю, так як придбаний разом із квартирою в 2007 році і є неподільною річчю, оскільки введений в електричну мережу квартири; виділити йому холодильник Snaig вартістю 300 грн., диван старий вартістю 500 грн., автомобіль марки ВАЗ 2105, 1993 року випуску, бежевого кольору, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 05.06.2009 року. Також просив виключити з його вимог, зазначених у письмових запереченнях, пилосос вартістю - 2000 грн., гараж з погрібом вартістю 10 000 грн. та майно, яке знаходиться в гаражі за адресою: [ADDRESS] орієнтовно на 10 000 грн.; додати до переліку речей, що залишаються у відповідача: пральну машинку Bosh вартістю 3000 грн., м'ясорубку електрична вартістю 1700 грн., кондиціонер вартістю 2000 грн., меблеву стінку вартістю 3000 грн., електрозварювальний агрегат вартістю 4500 грн., всього на суму 16200 грн., тобто на суму 41 550 грн.; залишити відповідачу автомобіль марки Fiat Ducato, 1989 року випуску, білого кольору, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 22.08.2012 року та автомобіль марки ИЖ 412ИЭ, 1982 року випуску, білого кольору, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 08.08.2004 року. Всього на загальну суму 197 550 грн. В задоволенні вимог щодо визнання права власності на 1/4 частину квартири за [PERSON] просив відмовити посилаючись на те, що в рахунок вартості частини квартири донька має право власності на 1/3 частину будинку подарованого їй відповідачем. В судових дебетах зазначив, що відповідач все майно вивезла із квартири, тому хай залишається у неї, а за ним просив визнати право власності на 1/2 частину квартири та автомобілі: марки Fiat Ducato, 1989 року випуску, білого кольору, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 22.08.2012 року і марки ВАЗ 2105, 1993 року випуску, бежевого кольору, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 05.06.2009 року. Представник позивача за договором адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримав, зустрічний позов визнав частково. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнала, зустрічний позов просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача за договором адвокат [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримав, в задоволенні позову [PERSON] просив відмовити. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків Магдич Т.І.,[PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно з роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2997 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст..60,69 СК, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені із цивільного обороту) , незалежно від того, на ім.»я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до положень п.24 зазначеної постанови Пленуму не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто, речі індивідуального користування, у т.ч. коштовності, навіть якщо вони були придбані за кошти подружжя . . . Згідно п.30 постанови рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст. 65 СК. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень (ст. 60 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть учать у справі, не підлягають доказуванню. 01.10.1997 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 1296 ( свідоцтво про шлюб - а.с. 47). 25.04.2014 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, рішення набрало законної сили 06.05.2014 року. ( копія рішення - а.с. 50). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. ( свідоцтва про народження - а.с.48,49). 14.06.2007 року, відповідно до договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Магдич Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1-2909, [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] за 202 000 грн. ( а.с.9). Право власності на квартиру було зареєстровано за [PERSON], що також підтверджено копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.06.2007 року ( а.с.10). Квартира [ADDRESS], загальною площею 52,20 кв.м. ( з балконом 53,30) та житловою площею 30,00 кв.м. складається з: житлових кімнат площею 17.9 кв.м. і 12,10 кв.м. та приміщень кухні, ванної кімнати, туалету, коридору, балкону ( лоджія).В квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітні діти, що підтверджено показами сторін, копією технічного паспорту - а.с.12, актом соціального інспектування - а.с.146. Згідно свідоцтва про право власності за № 33541 від 25.07.2002 року [PERSON] та [PERSON], на праві спільної часткової власності належала квартира [ADDRESS], приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». 14.06.2007 року, відповідно до договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Магдич Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1-2907, [PERSON] та неповнолітня [PERSON], від імені якої діяв [PERSON], продали квартиру належну їм на праві спільної часткової власності квартиру за [ADDRESS] за 105 000 грн. ( копія договору купівлі - продажу квартири - а.с.54). Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». 12.06.2007 року відповідно до договору дарування посвідченого нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Магдич Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1-2668 (а.с.102) та згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.06.2007 року ( а.с.103), [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], сторони оцінили майно в сумі 23 000 грн. Отже, 105 000 грн., отриманих від продажу квартири [ADDRESS], являлись власністю [PERSON], отриманих нею від продажу житла, набутого нею, за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». 14.06.2007 року, відповідно до кредитного договору укладеного між КБ «ПриватБанк» та [PERSON], остання отримала кредитні кошти у розмірі 25 200 доларів США на купівлю квартири. Станом на 14.06.2007 року офіційний курс долара до гривні за даними Національного банку України становив 5,05 грн. за 1 долар США. Таким чином, згідно кредитного договору Позивач отримала кредитні кошти у розмірі 127 260 гривень. Частиною 3 ст. 61 СК України передбачено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, 127 260 гривень, отриманих [PERSON] на підставі кредитного договору являються спільною сумісною власністю подружжя позивача і відповідача. Враховуючи вищезазначені обставини суд приходить до висновку, що 1/2 частина квартири [ADDRESS], придбана в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Квартира [ADDRESS] є неподільною, сторони мають право на спільне володіння та користування приміщеннями квартири, однак дійти такої згоди не можуть, перебувають в складних життєвих обставинах, відповідач не визнає право позивача на за зазначену квартиру, а позивач створює несприятливі умови спільного проживання та користування належним їм майном, що підтверджено показами свідків та матеріалами справи ( а.с.145-148,167,168). Згідно зі ст.383 ЦК України, ст.150 ЖК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. В ст.1 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод /зі змінами, внесеними протоколом № 11/ передбачено, зокрема, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. А за ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно приписів ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як встановлено судом, згоди щодо порядку володіння та користування спільним майном між сторонами не досягнуто, питання щодо отримання грошової компенсації одним із співвласників між ними не вирішено, з вимогами до суду щодо виплати грошової компенсації за частку в спільному майні сторони під час розгляду даної справи не зверталися. Отже, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо визначення часток у праві спільної власності на квартиру та визначення порядку квартирою, тому визнає за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS], за [PERSON] визнати право власності на 3/4 частини зазначеної квартири та встановити такий порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином : виділити у користування [PERSON] житлову кімнату - площею 12,10 кв.м., виділити у користування [PERSON] житлову кімнату - площею 17,90 кв.м., балкон ( лоджія) - площею 1,10 кв.м., інші приміщення квартири залишити у спільному користуванні. Щодо іншого спільного майна подружжя суд виходить з наступного. Станом на 03.04.2014 року на ім'я [PERSON], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] зареєстровані наступні транспортні засоби: автомобіль марки ВАЗ 2105, 1993 року випуску, бежевого кольору, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 05.06.2009 року, біржова угода № 144704; автомобіль марки Fiat Ducato, 1989 року випуску, білого кольору, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 22.08.2012 року, біржова угода № 085437; автомобіль марки ИЖ 412ИЭ, 1982 року випуску, білого кольору, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 08.08.2004 року, за договором купівлі - продажу. (довідка Центру надання послуг пов'язаних з використанням ТЗ з обслуговування м. Біла Церква, Білоцерківського району та Сквирського району - а.с.58). Відповідно до висновку № 282 автотоварознавчого дослідження про визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу марки ВАЗ 2105, д.н.з. [NUMBER], складеного 13.08.2014 року ( а.с.117-119), вартість автомобіля складає 12430 грн. Відповідно до висновку № 283 автотоварознавчого дослідження про визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу марки Fiat Ducato. д.н.з. [NUMBER], складеного 13.08.2014 року ( а.с.124- 126), вартість автомобіля складає 21323,50 грн. Вартість автомобіля марки ИЖ 412ИЭ, д.н.з. [NUMBER], сторони погодили в судовому засіданні в розмірі 5 000 грн., станом на 29.07.2014 року. Автомобілі марки ВАЗ 2105 , д.н.з. [NUMBER] та марки Fiat Ducato, д.н.з. [NUMBER] перебувають в користуванні позивача, використовуються ним для власних потреб та здійснення професійної діяльності, що не заперечується сторонами та підтверджено матеріалами справи ( а.с.89-94). Щодо автомобіля ИЖ 412ИЭ, д.н.з. [NUMBER], сторонами не надано до суду належних доказів в обґрунтування обставин, що даний автомобіль перебуває в користуванні інших осіб. Сторони в судовому засіданні визнали, що зазначені транспортні засоби придбані в період шлюбу за їх спільні кошти, погодились з вищезазначеною вартістю автомобілів на час розгляду справи, отже суд приходить до висновку, дані автомобілі є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. Також, сторони погодили обсяг майна придбаного в шлюбі та його вартість, а саме: комп'ютер (сканер, принтер, мишка, клавіатура, веб камера, монітор «Samsung») - вартістю - 5000 грн.; новий диван вартістю - 3000 грн.; дитячий стіл(світлий)+дитяча стінка вартістю - 3500 грн.; електрична соко-вижималка вартістю 200 грн.; тумбочка у ванні вартістю - 150 грн.; килимок у ванну (набір, новий) вартістю - 350грн.; чорний комод вартістю -100грн.; ковдри 4шт. вартістю 800 грн.(по 200грн.); люстри 2 шт.( по 600 грн) вартістю - 1200 грн.; телевізор 2шт.( Sony, Samsung)(по 500грн) вартістю 1000 грн.; набір ложок і виделок (срібло) вартістю 1500 грн.; сковорідка вартістю 300 грн.; посуд вартістю 200 грн.; залізна шкатулка вартістю 200 грн.; програвач-DVD вартістю 700 грн.; комп'ютерний стільчик вартістю 100 грн.; дитячий письмовий стіл вартістю 800 грн.; електро-вафельниця вартістю 50 грн.; чорна полка для взуття вартістю 100 грн.; тумба для дисків вартістю 200 грн.; покривала леопардові 3шт. (по100грн) вартістю 300 грн.; тюлі,штори вартістю 800 грн.; святковий розкладний стіл вартістю 600 грн.; кухня вартістю 2000 грн.; рушники нові 5 шт.(по 30грн) вартістю 150 грн.; подушки пухові 3шт. вартістю 1000 грн.; нитки вартістю 150 грн.; холодильник Snaig вартістю 300 грн.; диван старий вартістю 500 грн.; пральна машинка Bosh вартістю 3000 грн.; м'ясорубка електрична вартістю 1700 грн.; меблева стінка вартістю 3000 грн. Враховуючи, що майно: газова плита вартістю 1000 грн., супутникова антена вартістю 1000 грн., бойлер вартістю 2000 грн., кондиціонер вартістю 2000 грн. знаходились в квартирі [ADDRESS], на час її придбання, отже їх вартість входила в загальну вартість квартири, тому суд вважає недоцільним виділяти дане майно. Згідно з ч. 1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності... Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Положеннями ч. 2-3 ст. 70 СК України та ч. 4, 5 п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК); інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток. Відповідно до ч. 1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір вирішується судом, при цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні сторони не домовились про порядок поділу майна, тому суд враховуючи вище зазначені обставини та додані сторонами докази, враховуючи також що позивач не заперечує щоб зазначене майно було виділено у власність відповідача, а відповідач, в силу того, що не має права на керування транспортними засобами, не заперечує проти виділення автомобілів позивачу, суд прийшов до висновку про поділ майна подружжя таким чином: позивачу виділити автомобіль марки ВАЗ 2105, 1993 року випуску, бежевого кольору, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 05.06.2009 року, автомобіль марки Fiat Ducato, 1989 року випуску, білого кольору, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 22.08.2012 року, автомобіль марки ИЖ 412ИЭ, 1982 року випуску, білого кольору, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 08.08.2004 року, в зв'язку з чим право власності на дані автомобілі за відповідачем припиняється, холодильник Snaig, диван старий, пральна машинка Bosh, м'ясорубка електрична, меблева стінка., а відповідачу виділити комп'ютер (сканер, принтер, мишка, клавіатура, веб - камера, монітор «Samsung»), новий диван, дитячий стіл(світлий)+дитяча меблева стінка, електрична соковижималка, тумбочка у ванні, килимок у ванну (набір, новий), чорний комод, ковдри 4шт. (по 200грн.), люстри 2 шт.( по 600 грн.), телевізори 2шт.( Sony, Samsung, по 500грн), набір ложок і виделок (срібло), сковорідка, посуд, залізна шкатулка, програвач-DVD, комп'ютерний стільчик, дитячий письмовий стіл, електро - вафельниця, чорна полка для взуття, тумба для дисків, покривала «леопардові» 3шт. (по100грн), тюлі,штори, святковий розкладний стіл, кухонні меблі, рушники нові 5 шт.(по 30грн), подушки пухові 3шт., нитки. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 4713,96 грн., а з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 746,50 грн.

Outcome: partial