Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач \~ [PERSON] \~звернувся до\~ Дергачівського\~районного суду\~Харківської області\~з позовом\~ до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~третя особа:\~служба у\~справах дітей\~Дергачівської районної\~державної адміністрації\~Харківської області\~про визнання\~осіб такими,\~що втратили\~право \~користування житловим\~будинком,\~що розташований\~за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що йому належить житловий будинок [ADDRESS] , на підставі договору дарування. Він є пенсіонером та у зв`язку з великими сумами на комунальні послуги не має змоги здійснювати оплату. Жодної допомоги з боку відповідачів не надходить. Актом депутата Малоданилівської селищної ради від 16 вересня 2019 року підтверджується факт, що відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , однак жоден з них не проживає в вищезазначеному домоволодінні з 2010 року по теперішній час. Перешкод в користуванні жилим приміщенням не чинилось. Відповідачі по справі добровільно визначили собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користуються понад 6 місяців без поважних причин. Участі в обслуговуванні будинку та сплаті всіх комунальних платежів не приймають, їх особистих речей в будинку немає, кореспонденція на їх ім`я по вказаній адресі не надходять, однак вони залишаються бути зареєстрованими в будинку, у зв`язку з чим він змушений звернутися за захистом своїх прав до суду. 12 листопада 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 12 грудня 2019 року на 08 годин 30 хвилин. 03 березня 2020 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено у судове засідання на 03 березня 2020 року на 15 годин 00 хвилин. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, представник позивача [PERSON] надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, винести заочне рішення та справу розглядати по суті без її участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, відповідач [PERSON] надала суду заяву, в якій пояснила, що вона громадянка України у 2002 році зареєструвала шлюб з громадянином Йорданії [PERSON] , [INFO] . З 2009 року однією сім`єю вони не проживають. В липні 2010 року чоловік приїхав до України і запропонував малолітніх доньок [PERSON] , [PERSON] відвезти на канікули в Йорданію та пообіцяв їх повернути. Вона дала згоду на виїзд дітей з 30.07.2010 по 01.09.2010, однак дітей він не повернув. У грудні 2010 чоловік остаточно повідомив їй, що дітей не поверне, у зв`язку з цим вона планує подати позов до суду про відібрання дітей та повернення їх в Україну. З 2010 року діти проживають в Йорданії. Третя особа представник служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з`явилася, надала суду лист, в якому повідомила, що згідно витягу з протоколу комісії з питань захисту прав "Дитини районної державної адміністрації від 13.02.2020 року № 2, а саме: рішення № 13 «Про розгляд матеріалів суду щодо надання висновку про доцільність визнання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням», відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», Дергачівською районною державною адміністрацією, як органом опіки та піклування, в зв`язку з відсутністю документів, які містять дані про дати виїзду дітей за межі території України на територію країни Йордан, прийнято рішення про неможливість надати висновок до Дергачівського районного суду Харківської області про доцільність визнання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання та не подали відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. На підставі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 77 ЦПК України) та допустимими (ст. 78 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, згідно ст.82 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 01 квітня 1969 року та зареєстрованого в реєстрі № 1-447, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Подопригорою М.І. Відповідачі по справі неповнолітня \~дитина \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ та\~ малолітня\~ дитина\~ [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №02-22/2018 від 23.09.2019 року, виданою Малоданилівською селищною радою. Однак, жоден з відповідачів не проживає за вищевказаною адресою. Актом \~депутата \~Малоданилівської селищної\~ради Філоненко\~А.Я.\~ від\~ 16\~вересня 2019\~ року\~ підтверджується\~ факт,\~ що\~ за\~вищезазначеною адресою\~неповнолітні діти:[PERSON] \~та [PERSON] \~не проживають з серпня 2010 року. Згідно повідомлення з Десятої Харківської державної нотаріальної контори №1560-01-16 від 09.07.2011, вбачається , що відповідач [PERSON] дійсно дала згоду на тимчасову поїздку до Йорданії малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] у супроводі їх батька [PERSON] в період з 31 липня 2010 року по 01 вересня 2010 року. З листа Головного центра обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України, щодо інформації про перетинання державного кордону України за період з 02 січня 2015 по 19 грудня 2019 року, громадянами України [PERSON] та [PERSON] не виявлено. Крім того, надати інформацію у період з 30.07.2010 по 01.01.2015 неможливо, оскільки відповідно до п.29 зазначеного положення у базі даних осіб, щодо відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства, зберігається протягом п`яти років. Згідно повідомлення Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України від 13 квітня 2011 № 71/АТР/19-091-39908, за результатами проведеної перевірки Посольством України в Йорданському Хашимітському Королівстві, підтверджена інформація про те, що діти: [PERSON] та [PERSON] перебувають на території Йорданії та мешкають разом з батьковою родиною (дідом та бабусею) у м. Карак (Йорданія), а їхній батько у лютому 2011 року уклав шлюб з іншою жінкою та проживає і працює в [PERSON] Аравії. \~ \~ \~ \~Оскільки, протягом більш ніж шести місяців відповідачі в будинку не мешкають, згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, ст.72 ЖК України вони втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі в належному позивачу будинку не проживають, участі в його обслуговуванні та сплаті всіх комунальних платежів не приймають, їхніх особистих речей в будинку не має, кореспонденція та листи на їх ім`я по вказаній адресі не надходять, права власності на будинок вони не мають, однак залишаються бути зареєстрованими в належному позивачу будинку. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 01 квітня 1969 року та зареєстрованого в реєстрі № 1-447, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Подопригорою М.І. Відповідно до ст.150\~ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідност.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідачі не проживають в будинку позивача більше шести місяців, тобто з 2010 року, діти проживають в іншій країні в Йорданії і на даний час вони є громадяни Йорданії, тому право власності позивача підлягає захисту судом у спосіб, що передбачений ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Статтею 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При таких\~обставинах,\~з урахуванням\~наданих позивачем\~доказів,\~суд вважає\~позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 316-621, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України,

Outcome: approved