Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та повернення вкладів. У своєму позові посилався на те, що 27 грудня 2012 року між позивачем [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі голови Правління [PERSON] , був укладений Договір банківського вкладу (депозиту) № SAMDN80000731808852 « Стандарт» від 27.12.2012 р. Згідно п. 1 договору № SAMDN80000731808852 « Стандарт» від 27.12.2012 року Банк прийняв грошові кошти у сумі 12\~000 Доларів США від [PERSON] на строк 366 днів до 27 грудня 2013 року включно. Листом від 21 липня 2014 року позивач повідомив відповідача про свою відмову від продовження строку вкладу за Договором № SAMDN80000731808852 « Стандарт» від 27.12.2012 року та про необхідність повернення йому всієї суми вкладів разом із нарахованими відсотками. У письмовій відповіді від 12.08.2014р. № 08-022/8406, надісланої на адресу позивача, банком з посиланням на політичні події в країні фактично відмовлено у поверненні вкладів. У звязку із викладеним позивач просить стягнути із відповідача суму вкладів у розмірі 12000 доларів США сума вкладу та 2160 доларів США нарахованих відсотків за користування вкладом, а також моральну шкоду у сумі 10\~000 грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання неодноразово не з»явився, надаючи при цьому кожного разу заяву про відкладення розгляду справи. Проте, судом причини неявки представника відповідача в судове засідання судом було визнано неповажними. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від явки до суду, а тому у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» через відділення в Євпаторії ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір № SAMDN80000731808852 « Стандарт» від 27.12.2012 року на оформлення вкладу «Стандарт на 12 міс.» в доларах США. Відповідно до договору № SAMDN80000731808852 « Стандарт» від 27.12.2012 року, позивачем було перераховано відповідачу, а останнім отримано на рахунок вклад у розмірі 12\~000 Доларів США , процентна ставка по вкладу становить 9% річних, період нарахування відсотків по вкладу 1 місяць. Позивач звертався до відповідача з вимогою повернути суму вкладів та нараховані за користування ним проценти, що підтверджується наданою позивачем копією заяви про повернення вкладу та відсотків за користування вкладу від 21.07.2014р. Факт отримання відповідачем вказаної заяви підтверджується письмовою відповіддю ПАТ КБ « ПриватБанк». Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», учасниками ринку фінансових послуг є, зокрема, споживачі фінансових послуг. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996р. № 5 вказано, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово - кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Частиною 5 статті 110 ЦПК України визначено, що позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Стаття 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність" передбачає, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до\~ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~захист прав споживачів, передбачених законодавством здійснюється судом. При задоволенні вимог позивача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної немайнової шкоди. Згідно п. 2 ч. 2\~ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування і моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 3 Постанови ПВС України Про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» від 31.03.1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. А тому розмір моральної шкоди заявлений позивачем підлягає до стягнення. Також, судовий збір відповімо до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Отже, судом встановлено неналежне виконання взятих зобовязань ПАТ КБ « ПриватБанк» перед позивачем [PERSON] На підставі ст.ст. 610, 611, 1061, 1058 625 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved