Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений із відповідачем та зареєстрований 19 лютого 1983 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №265. В судовому засіданні позовні вимоги підтримав , просив задовольнити, та зазначив, що визначений судом строк для примирення, результатів не дав, він втратив до своєї дружини будь-які почуття , у нього є інша жінка, тому просив шлюб розірвати. Відповідач в суді позов не визнала. Вважає, що підстави для розірвання шлюбу відсутні. Так, дійсно з 21 травня 2014 року вони з чоловіком не проживають, спільне господарство не ведуть, однак вона все ж таки бажає зберегти сім"ю та поновити їх стосунки . Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до вимог статті 112 СК України для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторонами у лютому 1983 року було укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №265. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з 21 травня 2014 року , проживають окремо, спільне господарство не ведуть, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спір про поділ майна відсутній. При цьому, відповідно до ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Ухвалою суду від 07.05.2015 року, за клопотанням відповідача судом зупинялось провадження в справі, до закінчення строку визначеного судом для примирення ( а.с. 22). Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства про справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З»ясовано, що сім'я сторін фактично розпалася в травні 2014 року , існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки тривалий час подружжя не підтримує шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство , тобто відносини між ними перестали бути сімейними, позивач після спливу строку для примирення, який надавався, має стійке волевиявлення спрямоване на припинення сімейних відносин, тобто їх розірвання, вказував , що має іншу жінку з якою бажає укласти шлюб, втратив почуття кохання та взаєморозуміння до дружини, примирятись не бажає. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки позивач на примирення не погодився, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу з урахуванням викладених обставин є неможливим, а відтак шлюб необхідно розірвати. Тому,

Outcome: approved