Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

До суду із позовом звернулось Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказавши, що 27 лютого 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н (далі - «Кредитний договір»), згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 6580 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Позивач свої зобов'язання, передбачені кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Відповідач передбачені кредитним договором зобов'язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Станом на 16 травня 2016 р. заборгованість склала 16313,38 грн. (заборгованість за кредитом, заборгованість по відсотках за користуванню кредитом, заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, штраф (фіксована частина), штраф (процентна складова). У зв'язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору в розмірі 16313,38 грн. та судові витрати. Представник позивача повідомлений у встановленому законом порядку про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не з'явився, проте направив разом з позовом до суду клопотання, в якому зазначив, що просить розглянути справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, зазначивши, що дійсно отримала у позивача кредит, з сумою якого погоджується, проте вважає, що банк просить стягнути з неї завищену суму пені та штрафів. Відповідач посилається на скрутне матеріальне положення, те, що вона отримує мінімальну заробітну плату, на її утриманні знаходиться троє неповнолітніх дітей, тобто є багатодітною мамою, одна дитина хворіє та потребує постійного контролю з боку лікарів, вживання ліків, що відповідно тягне за собою значні матеріальні витрати, а тому все ці обставини просить врахувати при ухваленні рішення. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк) уклало з [PERSON] кредитний договір № б/н (далі - «Кредитний договір») від 27 лютого 2008 року, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 6580 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом, та здійснювати повернення кредиту та відсотків щомісячними платежами згідно умов договору, що підтверджується умовами та правилами надання банківських послуг, анкетою-заявою позичальника. Банк умови договору виконав, надавши відповідачу грошові кошти, які він використав у власних цілях, що підтверджується випискою по кредитному договору (розрахунок заборгованості) № б/н. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов'язується погашати кредит та сплачувати відсотки за його користуванням в порядку та строки відповідно до умов договору, тарифів та заяви, відсотків, винагороди. Згідно п. 2.1.1.7.6 - при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту позичальник сплачує банку штраф при порушенні строків платежів більш ніж на 30 днів в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Ст. 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦПК України). На порушення умов вказаного договору в частині сплати відсотків та основного боргу відповідачем систематично порушувався графік погашення кредиту. У зв'язку із неповним та несвоєчасним погашенням кредиту у позичальника виникла прострочена заборгованість за кредитом, яка станом на 16 травня 2016 р. склала 16313,38 грн. (заборгованість за кредитом, заборгованість по відсотках за користуванню кредитом, заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, штраф (фіксована частина), штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком ціни позову. Разом з тим, згідно до ст.551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Відповідно до підпункту 3.2. пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року №7-рп/2013 визначено наступне. Положеннями частин першої, другої статті 18 Закону про захист прав споживачів встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. В частинах третій, четвертій статті 18 Закону про захист прав споживачів наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьому пунктом 4 частини першої статті 21 Закону про захист прав споживачів встановлено, що для цілей застосування цього закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Конституційний Суд України виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Положення Резолюції Генеральної Асамблеї ООН „Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 9 квітня 1985 року № 39/248, наголошують: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Як зауважував Конституційний Суд України (підпункт 3.2 пункту 3 Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011), межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. Умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням наведених принципів. При розгляді справи відповідач посилалася на скрутне матеріальне становище, вона має на утриманні троє неповнолітніх дітей, одна дитина має серцево-судинне захворювання з 2011 року та потребує постійного контролю з боку лікарів-кардіологів республіканського рівня, вживання ліків, що відповідно тягне за собою значні матеріальні витрати, що суд повинен врахувати при ухваленні рішення. Суд враховуючи всі обставини за яких відповідачем своєчасно не повертався кредит та нараховані відсотки, відсутність даних про негативні наслідки для позивача через прострочення виконання зобов'язання відповідачем, приймаючи до уваги принципи справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, вважає за необхідне зменшити суму пені з 5734, 93 гривень до 500 гривень. Крім того, у судовому засіданні відповідачем надано суду копії дублікатів чеків за 25.05.2016 року та 29.06.2016 року, а також копію виписки по картці/рахунку [NUMBER], згідно з якими відповідач частково погасила заборгованість по вище згаданому кредитному договору, зокрема внесла на рахунок позивача 500 гривень та відповідно 1493 гривні (загальна сума 1993 грн.), що суд враховує при ухвалені рішення та стягнення суми заборгованості з [PERSON] З урахуванням вище викладених обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково. Крім того, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial