Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення грошової компенсації у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, мотивуючи свої вимоги посиланням на те, що 23 червня 2013 року по вул. Дзержинського в м. Дзержинську [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], здійснював маневр повороту вправо на прилеглу територію АЗС «Роут», при цьому не вибрав у встановлених межах безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, скоїв наїзд на бензоколонку № 1-2 АЗС «Роут». Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди пасажир відповідача - [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а її підприємству завдано матеріальну шкоду, яка полягає в пошкодженні майна на загальну суму 72835 грн. Заявою від 13.02.2014 року позивач уточнив позовні вимоги, просив стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» та [PERSON] на його користь грошову компенсацію у рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 72835 грн. Позивач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги визнали частково, при цьому відповідач пояснив, що належний йому автомобіль застрахований в приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС», яка на його думку повинна відшкодувати завдану позивачу матеріальної шкоди. Належно повідомлений представник відповідача - приватного акціонерного товариства «Страхової групи «ТАС» в судове засідання не з'явився, заяву про відкладення справи або розгляд справи у його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу у його відсутності. Вислухавши пояснення всіх учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що не спростовано сторонами по справі, 23.06.2013 року о 07 год. 15 хв. по вул. Дзержинського в м. Дзержинську [PERSON] разом зі своїм пасажиром [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], здійснював маневр повороту вправо на прилеглу територію АЗС «Роут», при цьому не вибрав у встановлених межах безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, скоїв наїзд на бензоколонку № 1-2 АЗС «Роут», пошкодивши її. Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 12; 13-14; 15; 16; 17-19) пошкоджене майно належить товариству з обмеженою відповідальністю «Скіф +». Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 10.07.2013 року (а.с. 3) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013050220001826 від 23.06.2013 року закрито, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях водія автомобіля [NUMBER] [PERSON], так як потерпілому [PERSON] були спричинені легкі тілесні ушкодження. Натомість, за порушення водієм [PERSON], відповідачем по справі, правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження майна, щодо останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 13.08.2013 року (а.с. 7) був встановлений факт вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за вищевказаних обставин, однак провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку з закінченням строків, передбачених ч. 4 ст. 38 цього Кодексу. Отже судом встановлено, що відповідач [PERSON] неправомірними діями спричинив пошкодження належного товариству з обмеженою відповідальністю «Скіф +» майна. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до договору підряду № 10913 від 16.09.2013 року та специфікації до нього (а.с. 70-74),витратної накладної № 1194 від 12.07.2013 року (а.с. 5), специфікації № 1 від 25.06.2013 року (а.с. 7), акту здавання - прийняття робіт (надання послуг) № 381 від 12.07.2013 року (а.с. 6), акту здачі - прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000013 від 21.08.2013 року (а.с. 10), а також платіжних доручень № 185 від 26.06.2013 року на суму 30000 грн.(а.с. 8), № 192 від 11.07.2013 року на суму 29835 грн. (а.с. 9), № 257 від 23.09.2013 року на суму 13000 грн. (а.с. 11) вартість матеріального збитку, спричиненої товариству з обмеженою відповідальністю «Скіф +» складає 72835 грн. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В той же час суд зазначає, що відповідно до ст. ст. 5, 12, п. 22.1. ст.. 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції чинній станом на 20.02.2011 року) об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. З матеріалів справи вбачається, що відповідальність власника автомобіля [NUMBER] перед третіми особами була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страховій групі «ТАС» (код ЄДРПОУ 30115246). Відповідно до страхового полісу № АВ/9458402 від 09.10.2012 року, сторони обумовили, що лімітом відповідальності за шкоду завдану майну є 50000 грн., строк дії договору встановлений з 10.10.2012 року по закінчення терміну дії Угоди між страхувальником та ПАТ «Страховою групою «ТАС», а саме до 09.10.2013 (а.с. 63). Таким чином, станом на 23 червня 2013 року договір страхування наземного транспортного засобу - автомобіля [NUMBER], укладений між страхувальником [PERSON] і приватним акціонерним товариством «Страховою групою «ТАС» був чинним, а тому завдану позивачу шкоду в межах ліміту відповідальності повинна відшкодувати страхова компанія. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи викладене, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди відповідач приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» повинна сплатити на користь позивача 50000 грн. (страхова сума за шкоду, заподіяну майну). У зв'язку з цим, а також, враховуючи положення ст. 1194 ЦК України різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в сумі 22835 грн. повинна бути відшкодована відповідачем [PERSON] Таким чином позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди доведені в суді повністю, а тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved