Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 02 вересня 2011 року у Рівнянській сільській раді Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис № 7. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON] [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя та різні характери, що призвело до припинення шлюбних відносин. На даний час їх шлюб носить лише формальний характер, тому позивач звернувся з даним позовом до суду та просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 18.10.2018 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 16.11.2018 року. 16.11.2018 року у зв»язку з перебуванням головуючого судді у відпустці розгляд справи відкладено на 03.12.2018 року. Позивач в підготовче судове засідання не з'явився. До суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Судові витрати просить віднести за його рахунок. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явилась. До суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечувала, строк на примирення просить не надавати. В частині стягнення з неї судового збору просить відмовити. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами стосуються припинення шлюбу та мають регулюватися положеннями глави 11 Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст.ст. 104, 105 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу і що має місце у даному випадку. Відповідно до свідоцтва про шлюб, яке видане повторно [NUMBER], виданого 04 жовтня 2018 року, Новоукраїнським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, між [PERSON] та [PERSON] 02 вересня 2011 року було зареєстровано шлюб Рівнянською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис № 7. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідача змінено на «[PERSON]» (а.с. 9). Шлюб укладено сторонами вперше. Від шлюбу сторони по справі мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.10-11). Однак, подружнє життя у сторін по справі не склалося, останнім часом між ними виникли конфлікти зумовлені несхожістю їхніх характерів, що призвело до того, що вони перестали поважати один одного та не змогли проживати однією сім"єю. Примирення між сторонами неможливе. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Згідно ч.3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, як того вимагають положення ст.111 СК України, суд не вбачає. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка а тому, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сім'ї стали неможливими. Оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що існування шлюбних відносин між сторонами спору суперечить їх інтересам і що має істотне значення та є самостійною підставою для задоволення позову. Під час розгляду справи, позивачем подана заява про віднесення понесених витрат за його рахунок, тому понесені судові витрати суд відносить за рахунок позивача, яким заявлено відповідне клопотання.

Outcome: approved