Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Орган опіки та піклування (комісія з питань захисту прав дитини) Старосинявської районної державної адміністрації звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. На обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що відповідачка не займається вихованням своїх дітей оскільки самоусунулася від виконання батьківських обов'язків відносно дітей. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Старосинявської районної державної адміністрації заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що хоча трудності в вихованні дітей у неї мають місце, проте відносно позбавлення її батьківських прав відносно своїх доньок вона заперечує, бо вважає, що взмозі під наглядом відповідних соціальних служб навести лад в побутовому відношенні та в матеріальному забезпеченні дітей, оскільки отримує соціальну допомогу, чим вона і раніше запевнювала представників державних служб. Заслухавши сторони, свідків, прокурора, який вважає за можливе в позові відмовити та попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з положень ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до вимог ч.1 п.2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно з ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадку коли вони ухиляються від виконання батьківських обов'язків, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається органові опіки та піклування. Як вбачається з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Абзацом 2 п. 18 вказаної постанови передбачено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, проаналізувавши матеріали справи, а також враховуючи ставлення відповідачів, як батьків, до малолітніх дітей, які у судових засіданнях пообіцяли змінити своє відношення до виховання дітей, докласти зусиль та створити належні умови для проживання та виховання дітей у сім'ї, суд приходить до висновку, що певна вина відповідачки в ухиленні та неналежному виконанні своїх батьківських обов'язків відносно малолітніх дітей є, однак вважає, що позбавлення батьківських прав є передчасним, оскільки змінити її поведінку в кращу сторону у даному випадку можливо. Також судом враховується з'ясована в ході розгляду справи думка голови Паплинецької сільської ради Старосинявського району Скакуна Ю.М. та представника Старосинявського РЦСССДМ Анрійчук І.В., які негативно ставляться до можливості позбавлення [PERSON] батьківських прав. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За таких обставин суд вважає за можливе не позбавляти відповідачки батьківських прав та попередити її про необхідність змінити ставлення до виховання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO],, і покласти на Старосинявську районну державну адміністрацію, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням ними батьківських обов'язків. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed