Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Кредитною спілкою «Істок» подано до суду позов про дострокове стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач в позові зазначив, що 08.06.2017 року між сторонами було укладено кредитний договір №ДКХ-1790, згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 40 000 грн. строком до 03.07.2018 року зі сплатою відсотків в розмірі 0,001% річних та платою за надання кредиту в розмірі 46,999% щорічно. 26.10.2017 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1, якою було обумовлено збільшення розміру плати за надання кредиту до 187,9% річних. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання систематично порушує оплату по кредиту, в результаті чого станом на 01.03.2018 року має заборгованість в сумі 76559,88 гривень, яка складається з: 37469,32 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту, 34831,43 грн., заборгованість за платою, 0,30 грн. - заборгованість по процентам, 3325,85 грн. - інфляційні нарахування та 932, 98 грн. - 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України та п. 4.6.1 кредитного договору. На підставі викладено позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК Українисуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали (кредитний договір від 08.06.2017 року; розрахунок заборгованості; бухгалтерську довідку розрахунку боргу; заяву про вступ до спілки від 08.06.2018 року; витяг з протоколу засідання від 09.02.2018 року; 20.07.2004 року; копію прибуткових касових ордерів від 08.06.2017 року; заявку на отримання кредиту; копію протоколу засідання кредитного комітету від 08.06.2017 року; копію розпорядження НКДРСРФП від 16.02.2017 року за №311; копію видаткового касового ордеру від 03.07.2017 року; повідомлення про звернення до суду від 19.12.2017 року; копію поштового відправлення; копію статуту), суд розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст.ст. 525, 526, 527 ЦК України слідує, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст.ст. 610, 615 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог ст. 629 ЦУ України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Пунктом 3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. З матеріалів справи вбачається, що 08.06.2017 року між сторонами було укладено кредитний договір №ДКХ-1790, згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 40 000 грн. строком до 03.07.2018 року зі сплатою відсотків в розмірі 0,001% річних та платою за надання кредиту в розмірі 46,999% щорічно. (п.п. 1.1, 2.1, 2.5, 2.7 кредитного договору - а.с. 11). 26.10.2017 року між сторонами було укладено додатковий договір №1, якою було обумовлено збільшення розміру плати за надання кредиту до 187,9% річних (а.с. 12). Згідно п.6.1. кредитного договору позичальник зобовязався повернути наданий йому кредит і сплатити зобовязання в повному обсязі, згідно умов цього договору. Погашення кредиту згідно п. 4 Договору та сплата відсотків за його користування здійснюється в порядку та строки згідно Графіку повернення кредиту та сплати зобов'язань. Відповідно до п. 3.1. кредитного договору, нарахування відсотків здійснюється щомісячно до дня повного погашення кредиту. Відповідно до п.3.2. базою для нарахування відсотків за кредитом, є сума кредиту. Позивачем було направлено на адресу відповідача повідомлення з вимогою про погашення заборгованості. В той же час, відомостей про виконання зобовязання за вказаним кредитним договором матеріали справи не містять. Кредитна спілка «Істок» свої зобовязання за кредитним договором виконала шляхом надання відповідачу кредиту в розмірі 40000 грн., про що свідчить видатковий касовий ордер від 03.07.2017 року (а.с. 24). Розрахунком заборгованості за кредитним договором №ДКХ-1790 від 08.06.2017 року підтверджено факт порушення відповідачем умов кредитного договору та невиконання зобовязань, що випливають з нього. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 31.03.2018 року складає 76559,88 гривень, з яких: 37469,32 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту, 34831,43 грн., заборгованість за платою за надання кредиту, 0,30 грн. - заборгованість по процентам, 3325,85 грн. - інфляційні нарахування та 932, 98 грн. - 3% річних. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп. На підстав викладеного та

Outcome: approved