Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON] з посиланням на те, що житловий будинок [ADDRESS] (до 22.01.2016 року - «[ADDRESS]») в с. Журавлиха, відносився до майна колгоспного двору, на час припинення якого в ньому проживали голова двору [PERSON] , її дочка [PERSON] та зять [PERSON] , які набули права власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору в рівних частках. [INFO] [PERSON] померла, спадщину після смерті якої прийняла шляхом вступу у володіння і управління спадковим майном, постійно проживаючи разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини її дочка [PERSON] . Актовий запис про народження її (позивача) матері [PERSON] ,1933 року народження, уродженки с. Журавлиха не зберігся (відсутній). Погосподарські книги Журавлиської сільської ради Ставищенського району Київської області за 1950-1952 роки та за 1953-1955 роки містять записи « [PERSON] , 1906 р.н. - голова двору, [PERSON] , 1933 р.н. - дочка». Після одруження її батьків прізвище матері - « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер, спадщину після смерті якого прийняла, подавши до Ставищенської районної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, його дружина [PERSON] . Діти спадкодавця [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заяв про прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори не подавали. 22 січня 2016 року 4 сесія сьомого скликання Журавлиської сільської ради Ставищенського району Київської області прийняла рішення №43 «Про перейменування вулиць села Журавлиха Ставищенського району Київської області», яким перейменувала [ADDRESS] на [ADDRESS], що підтверджується довідкою №265 від 24.09.2021 року Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області. [INFO] їхня мати [PERSON] померла, спадщину після смерті якої прийняла вона, дочка померлої та спадкоємиця за заповітом, посвідченим 29 липня 2009 року секретарем виконавчого комітету Журавлиської сільської ради Білоцерківського (раніше - Ставищенського) району Київської області Мартинюк Л.В. за реєстровим номером №426, подавши до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Кошинської Л.О. заяву про прийняття спадщини. Її брати [PERSON] та [PERSON] , спадкоємці за вказаним заповітом, подали заяви про відмову від спадкування за заповітом та за законом. Вважає, що [PERSON] за життя набула права власності: на частку в майні колгоспного двору на 1/3 частину вищевказаного житлового будинку; в порядку спадкування за законом після смерті матері [INFO] [PERSON] на 1/3 частину даного житлового будинку та в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] на 1/3 частину вказаного житлового будинку, а всього на житловий будинок [ADDRESS] , право на який увійшло до спадщини, яка відкрилася [INFO] . Із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на належний спадкодавці вказаний житловий будинок вона звернулася до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Кошинської Л.О., яка 6 вересня 2021 року відмовила у видачі даного свідоцтва, оскільки, відсутні документи, які б свідчили про належність вказаного майна спадкодавці. Як вбачається із технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] розташовані житловий будинок «А» з прибудовою «а», загальною площею 70,80 кв. метри, житловою площею 36,40 кв. метри; сарай «Б»; сарай-прибудова «в»; літня кухня «В», сарай «Г»; сарай «Д»; убиральня «Ж»; огорожа №1; ворота з хвірткою №2; колодязь питний №3. Ринкова вартість вищевказаного житлового будинку становить 120990 гривень. Позивач просить суд встановити факт, що [PERSON] , 1906 року народження, яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , 1933 року народження, яка померла [INFO] ; визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON] на вищевказаний житловий будинок. Ухвалою судді Ставищенського районного суду від 24 листопада 2021 року (а.с. 48), відкрито провадження по даній справі, справу призначено до розгляду в порядку загального провадження. Позивач в підготовче засідання не прибула, в позовній заяві зазначила, що просить справу розглядати без її участі (а.с. 3-8). Представник відповідача Ставищенської селищної ради в підготовче засідання не прибув. Ставищенська селищна рада направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просить справу розглядати без участі представника (а.с. 97). Треті особи: [PERSON] та [PERSON] в підготовче засідання не прибули, про розгляд справи повідомлені належним чином (а.с. 80, 81), про причини неявки суд не повідомили. Суд, розглянувши письмову заяву про визнання позову представником відповідача, та перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , 1906 року народження, яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , 1933 року народження, яка померла [INFO] . Встановлення вказаного факту необхідне [PERSON] для оформлення спадщини і підтверджується: - копіями по господарських книг Журавлиської сільської ради за 1950-1952 роки та за 1953-1955 роки (а.с. 13-16), відповідно до яких голова двору - [PERSON] , 1906 року народження, а членом двору зазначена [PERSON] , 1933 р.н. - дочка; - довідкою Ставищенської селищної ради від 24 вересня 2021 року (а.с. 17), відповідно до якої [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована до своєї смерті, [INFO] , по [ADDRESS] , разом із дочкою [PERSON] , 1933 року народження та зятем [PERSON] , 1936 року народження; - копією повідомлення обласного відділу ЗАГС виконкому Київської обласної ради народних депутатів (а.с. 18), відповідно до якого актовий запис про народження матері позивача - [PERSON] ,1933 року народження, уродженки с. Журавлиха не зберігся (відсутній). - копією свідоцтва про смерть (а.с. 26), відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Матеріалами справи встановлено, що відповідно до ксерокопій погосподарських книг Журавлиської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки (а.с. 13-16), довідки Ставищенської селищної ради від 24 вересня 2021 року за № 267 (а.с. 30) житловий будинок [ADDRESS] , 1968 року побудови, належав до майна колгоспного двору, на час припинення якого у ньому проживали та не втратили права на частку в його майні голова двору - [PERSON] та його члени - [PERSON] та [PERSON] , які згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набули право власності на майно колгоспного двору в рівних частках, кожен на 1/3 частину. Членом даного двору був також [PERSON] , який 6 листопада 1987 року вибув і станом на 15 квітня 1991 року в дворі не проживав. 22 січня 2016 року Журавлиська сільська рада рішенням № 43 «Про перейменування вулиць села Журавлиха» перейменувала [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с. 24, 25). Відповідно до копій технічного паспорту (а.с. 32-36), свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 39), витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 40), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17 серпня 2021 року (а.с. 41), висновку про ринкову вартість майна (а.с. 37) вказаний житловий будинок загальною площею 70,80 кв. метри, житловою площею 36,40 кв. метри, вартістю 120990 гривень, розташований на приватизованій земельній ділянці, на якій також знаходяться: прибудова «а», сарай «Б»; сарай-прибудова «в»; літня кухня «В», сарай «Г»; сарай «Д»; убиральня «Ж»; огорожа №1; ворота з хвірткою №2; колодязь питний №3. [INFO] померла [PERSON] (а.с. 83, 84). До спадкового майна померлої належить 1/3 частина вищевказаного житлового будинку. З довідки Ставищенської селищної ради від 24 вересня 2021 року № 268 (а.с. 17) встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] на належне спадкодавцю майно прийняла, постійно до дня смерті проживаючи разом із спадкодавцем, її дочка [PERSON] , проте свої спадкові права не оформила. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с. 85). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 23). До спадкового майна померлого належить 1/3 частина вищевказаного житлового будинку. З копії матеріалів спадкової справи (а.с. 86-95) встановлено, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини у встановлений шестимісячний строк звернулася дружина померлого, [PERSON] .. Діти померлого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини. [INFO] померла [PERSON] (а.с. 26). До спадкового майна померлої належить вищевказаний житловий будинок. З копії матеріалів спадкової справи (а.с. 59-79) встановлено, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ставищенського районного нотаріального округу Київської області Кошинської Л.О. за місцем відкриття спадщини у встановлений шестимісячний строк звернулася спадкоємиця за заповітом, посвідченим 20 серпня 2015 року секретарем Журавлиської сільської ради Мартинюк Л.В., за реєстром 42, дочка померлої - [PERSON] . Інші спадкоємці за вказаним заповітом, діти померлої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини за заповітом та за законом. 6 вересня 2021 року приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Кошинська Л.О. відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оскільки остання не надала документи, щодо належності спадкового майна спадкодавцю (а.с. 42). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР України (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Як встановлено ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] за життя набули права власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] , кожен, як на майно колгоспного двору; [PERSON] за життя набула права власності на 1/3 частину даного житлового будинку, як на майно колгоспного двору та в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] на 1/3 частину вказаного житлового будинку і після смерті [INFO] чоловіка на 1/3 частину вказаного житлового будинку, тобто на весь житловий будинок [ADDRESS] , а позивач [PERSON] набула право власності в порядку спадкування після смерті [INFO] матері [PERSON] за заповітом на даний житловий будинок, і оскільки позов представником відповідача визнається, тому його слід задовольнити. Оскільки позивач в позовній заяві вказала, що понесені судові витрати просить покласти на неї (а.с. 3-8), відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України суд не вирішує питання про стягнення або розподіл судових витрат.

Outcome: approved