Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визначення надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька до відповідача [PERSON], де третьою особою виступає Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19 липня 2008 року по 19 жовтня 2011 року. Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області шлюб між сторонами розірвано та в подальшому сторони проживають окремо. Вказує, що від спільного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина син [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає з матірю (позивачкою) за адресою: м.Чернівці, вул. Проспект Незалежності, 116 «Е», кв.89. Позивач стверджує, що з моменту розлучення і по день звернення її з позовом до суду, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи усунувся від виконання батьківських обовязків, участі у житті дитини не приймає. При цьому, позивач самостійно несе усі витрати по утриманню сина. Окрім того, вказує, що відповідач безпідставно чинить перешкоди позивачці у здійсненні нею заходів, спрямованих на оздоровлення дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а саме: відповідач відмовляється надати дозвіл на виїзд малолітнього [PERSON] за кордон для участі у спортивних змаганнях, відпочинку та оздоровленні. При цьому, як стверджує позивач, син [PERSON] на даний час відвідує спортивну секцію в ЧОМГО «Федерація карате-до», клуб «Лідер», які є учасниками міжнародних змагань, як на території України, так і в країнах Європейського Союзу. Одночасно з цим сину позивачки [PERSON] встановлено діагноз дифузний зоб І ступеню, для лікування та профілактики якого, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її фізичному та духовному розвитку. Позивачка стверджує, що вона має намір забезпечувати повноцінний відпочинок дитини, необхідні умови для оздоровлення та виховання, однак позиція батька дитини є для неї незрозумілою та необґрунтованою, оскільки батько дитини (відповідач) без будь-яких пояснень відмовляється надавати згоду на виїзд дитини за кордон, що, на її думку, шкодить інтересам дитини, порушує право дитини на всебічний, гармонійний фізичний та духовний розвиток, вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Також позивач стверджує, що виїзд спільної з відповідачем дитини за кордон ніяким чином не порушуватиме прав відповідача, сама позивач бере на себе всю відповідальність за дитину під час подорожей, доступ батька до дитини не обмежений жодним чином. На основі викладеного позивач просить суд надати їй - [PERSON], [INFO], дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], за кордон без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON] до повноліття дитини; дозволити [PERSON] або її офіційному представникові, без згоди батька [PERSON], оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], за межі України та на його вїзд до країн Європейського Союзу (Австрійська Республіка, [PERSON] Бельгія, Республіка Болгарія, Сполучене [PERSON] Великої Британії та Північної Ірландії, Грецька Республіка, [PERSON], Республіка Естонія, Республіка Ірландія, [PERSON] Іспанія, Італійська Республіка, Республіка Кіпр, Латвійська Республіка, Литовська Республіка, [PERSON] Люксембург, Республіка Мальта, [PERSON] Нідерландів, Федеративна Республіка Німеччина, Республіка Польща, Португальська Республіка, Румунія, Республіка Словаччина, Республіка Словенія, Республіка Угорщина, Фінляндська Республіка, Французька Республіка, Республіка Хорватія, Чеська Республіка, [PERSON] Швеція), а також Сполучених Штатів Америки, Канади, Турецької Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Республіки Молдова, інших країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення ним повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд за межі України. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, пояснила, що під час розгляду справи в суді відповідач їй надав дозвіл на виїзд дитини, але лише до 04.07.2016 року, тобто на рік, пояснила, що в основному хоче мати змогу виїжджати з дитиною за кордон в країни Шенгену, також просила суд надати дозвіл на виїзд хоча б тимчасово на 3-5 років у ті країни, які вказані в довідці спортивної організації (де відбуватимуться змагання), а також у країни для оздоровлення на морі. При цьому, ствердила, що внаслідок позиції відповідача їх дитина вже пропустила багато змагань за кордоном. Відповідач в судове засідання, призначене на 19.09.2016 року не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в його відсутність. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову в частковому обсязі, а саме приблизно терміном на 2 роки, вважаючи, що таке рішення буде відповідати інтересам дитини, однак з обовязковим вказуванням переліку країн, дозвіл на виїзд до яких надасться судом. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Так судом встановлено, що рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 19.10.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та присвоєно [PERSON] прізвище «Олексюк» (а.с.7). Під час шлюбу в сторін народилась дитина: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-МИ №105175 (а.с.8). Відповідно до довідки ЧОМГО «Федерація карате-до» - «клуб Лідер» №145 від 11.05.2016 року (а.с.9, 21-22) [PERSON] дійсно відвідує спортивну секцію з карате у вказаній організації. При цьому ЧОМГО «Федерація карате-до» - «клуб Лідер» систематично є учасником міжнародних змагань у Австрії, Бельгії, Угорщині, Німеччині, Греції, Данії, Ісландії, Іспанії, Італії, Латвії, Литві, Люксембургу, Мальті, Нідерландах, Норвегії, Польщі, Португалії, Словаччині, Словенії, Фінляндії, Франції, Чехії, Швейцарії, Швеції, Естонії, Болгарії, Молдові, Румунії, Білорусі, Росії, Сполучених Штатах Америки, Канаді та інших країнах ближнього та дальнього зарубіжжя. Також з Плану спортивних заходів Української федерації карате на 2016 рік (а.с.21а-22) вбачається, що впродовж 2016 року спортивні змагання заплановані у наступних країнах світу: Франція, Кіпр, Словенія, Нідерланди, Австрія, Туреччина, Португалія, Німеччина. Також відповідно до довідки ЧОМГО «Федерація карате-до» - «клуб Лідер» №123 від 14.09.2016 року [PERSON] дійсно відвідує тренування три рази на тиждень протягом двох років, приймає участь в спортивних змаганнях, на яких неодноразово був переможцем та призером, а також йому потрібно приймати участь у змаганнях міжнародного рівня, які Федерація відвідує регулярно. Як вбачається з консультаційного висновку спеціаліста (а.с.10) [PERSON] встановлено діагноз дифузний зоб І ступеню, що також підтверджується УЗО щитоподібної залози №870 від 10.05.2016 року (а.с.11), у зв'язку з чим, відповідно, дитині рекомендовано оздоровлення на морі. Окрім того, як вбачається з нотаріально посвідченої заяви відповідача, наданої під час розгляду справи в судовому засіданні, батько [PERSON] надає дозвіл на поїздки за межі України до Румунії, Польщі, Угорщини, Словаччини, Німеччини, Італії та інших країни Шенгенської угоди в період з 23.06.2016 року по 23.06.2017 року своєму малолітньому сину [PERSON], [INFO] в супроводі його матері [PERSON]. \~\~ Статтею 33 Конституції України\~передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. \~\~\~\~\~\~ Згідно ч.2\~ст. 154 СК України, батьки мають право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини. \~\~\~\~ Статтею 313 Цивільного Кодексу України\~визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише\~\~за\~\~згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. \~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до ч.2\~ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення\~\~проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. \~\~\~\~\~\~\~\~ Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено\~Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року,\~постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених\~постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231. Відповідно до п.4 Правил\~перетинання державного кордону громадянами України, затверджених\~Постановою КМ України від 27.01.1995 року, № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Із системного аналізу вказаних положень Закону вбачається, що дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька на підставі наведених нормативних положень не є дозволом на виїзд малолітньої особи за кордон на постійне місце проживання. Факт надання відповідачем дозволу на виїзд дитини за кордон протягом року тільки під час судового розгляду справи - свідчить про чинення відповідачем перешкод у вирішенні даного питання. З наведених вище доказів вбачається, що позивачем надано докази можливості виїзду дитини для участі в міжнародних спортивних змаганнях у ряд країн світу. \~\~\~\~\~\~\~\~ За змістом Конвенції про права дитини, ратифікованої\~Постановою Верховної Ради України №789 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави - учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.\~\~\~ З позовних вимог вбачається, що дозвіл на виїзд малолітнього [PERSON] за межі України потрібен для можливості взяття участі в змаганнях, оздоровлення дитини, а також для духовного та фізичного розвитку дитини. Враховуючи положення ч.1 с.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої\~постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. А тому суд вважає, що прагнення позивача забезпечити своєму сину моральний та духовний розвиток, зокрема шляхом перебування в іншій країні, вивчення іншої культури, мови, екскурсій повністю, участі в міжнародних спортивних змаганнях, а також оздоровленні дитини, відповідає вищевказаним засадам прав та інтересів дитини, при цьому не буде порушувати права відповідача. Задовольняючи позов частково, суд виходить з переліку країн спортивного клубу, де навчається дитина, в яких відбуваються міжнародні спортивні змагання. При цьому, зважаючи на хворобливий стан дитини, суд вважає за доцільне включити в цей перелік країни морського відпочинку. \~\~\~\~ Згідно ст.ст.7,\~150,\~155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України\~та Конвенцією про права дитини, а батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~ \~\~На підставі вищенаведених положень законодавства України, враховуючи обставини справи та інтереси малолітнього [PERSON], враховуючи позицію представника служби у справах дітей стосовно терміну надання дозволу та переліку країн, зважаючи на необхідність періодичних виїздів дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення, нормального фізичного, духовного та морального розвитку, а також участі у міжнародних спортивних змаганнях, суд приходить до висновку про необхідність надання дозволу позивачці на оформлення всіх необхідних документів пов"язаних із перетинанням державного кордону України малолітнім [PERSON] без згоди його батька терміном до 01.09.2018 року. \~\~ Що стосується позовної вимоги про негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд дитини закордон, то таку вимогу суд відхиляє з підстав відсутності такого виду вимог в переліку встановленому\~ст. 367 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial