Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, де просив суд визнати інформацію, поширену в заявах [PERSON] та [PERSON], недостовірною; зобов»язати відповідачів перед трудовим колективом ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» спростувати поширену недостовірну інформацію про нього; стягнути з відповідачів сплачений судовий збір. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] уточнили позовні вимоги, остаточно просили суд визнати недостовірною інформацію, поширену в листі [PERSON] від 03.07.2013 року та заяві [PERSON] без дати, що адресовані голові наглядової ради публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON], стосовно розкрадання [PERSON] товарно-матеріальних цінностей з території ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», а саме, кольорового металу, бензину, побутових пристроїв, кабелів, виготовлених робочими різних виробів та іншого, а також заправки вилученого або злитого бензину у власний автомобіль; стосовно використання [PERSON] грошових коштів, отриманих внаслідок продажу викрадених товарно-матеріальних цінностей, на особисті потреби, які включають в себе купівлю запчастин на власний автомобіль, купівлю великої побутової техніки, домашніх речей, поїздок на закордонні курорти та будівництво власного житла; стосовно вживання [PERSON] наркотичних засобів. Також просили суд зобов»язати [PERSON] та [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, поширену в листі [PERSON] та заяві [PERSON], шляхом написання кожним з них відкритого листа керівництву публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» із зазначенням, що інформація, яка поширена в їх заявах, є недостовірною. Крім того, позивач просив суд стягнути сплачені ним 229,40 гривень судового збору солідарно з обох відповідачів. Позовні вимоги обґрунтували тим, що 06.07.2013 року до ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» надійшли листи від [PERSON] та [PERSON], де викладена недостовірна інформація щодо нього. Оскільки вказана інформація порушує його особисті немайнові права, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, вказав, що викладена ним в листі до голови наглядової ради публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON], отримана ним від інших осіб, джерело інформації він вказати не може. Лист носить приватний характер і містить лише припущення. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, підтвердив достовірність викладених ним у заяві фактів. При цьому вказав, що він особисто, перебуваючи у змові з [PERSON], здійснював крадіжки товарно-матеріальних цінностей з території ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод». Вказав також, що перевірка його заяви правоохоронними органами проведена неповно, при цьому він вказував у заяві конкретних осіб, які здійснювали крадіжки, в тому числі і позивач, а перевірка проведена стосовно невстановленої особи. Суд, вислухавши сторони, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. В силу ст.. 68 Конституції кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ст.. 26 Цивільного кодексу фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. В силу ст..270 ЦК право на повагу до гідності і честі відноситься до особистих немайнових прав. Згідно ст.. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Пунктом 15 Постанови пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова) визначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Законодавець під поширенням інформації розуміє: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідач [PERSON] надіслав голові наглядової ради публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] листа, датованого 03.07.2013 року, в якому, в тому числі вказав: «… Известно ли было начальнику ОКСС [PERSON] и его заместителю [PERSON], что их подчиненный и друг [PERSON] занимается незаконным вывозом с завода материальных ценностей - цветного металла, постоянно сливаемого со служебного автомобиля и изъятого у водителей ЦБТ бензина, дефицитных изделий и материалов? Безусловно, они знали об этом, поскольку [PERSON] не только способствовал этому, но и забирал себе бензин, а деньги за продажу «цветнины» делили поровну», «…Но, по-видимому, это не относится ни к [PERSON], ни к [PERSON], поскольку они не только покрывали воровство и пьянки (как в командировках, так и на заводе) своими приближенными подчиненными, но и сами в них участвовали, избегая при этом наказания», «…Со слов [PERSON], его бывший начальник [PERSON] и заместитель [PERSON] неоднократно присваивали нужные им, изьятые в подразделениях, различные материальные ценности, в т.ч. бытовые приборы, кабеля, изготовленные рабочими разние изделия, метизы и многое другое.», «…начальник отдела - [PERSON], бывший младший офицер милиции, после уличения в вымогательствах и получении взяток был уволен с органов МВД. Со слов бывшего начальника ВОХР завода [PERSON], который до увольнения возглавлял внутреннюю безопасность Автозаводского райотдела милиции (где [PERSON] проходил службу), ему поступала информация об употреблении [PERSON] наркотических веществ, что также повлияло на его увольнение с милиции. Во время работы на заводе полковник запаса [PERSON] неоднократно видел [PERSON] в неадекватном состоянии, характерном для наркоманов, и приобщился он к этому во время срочной службы в Афганистане. Два начальника караула ВОХР (они просили не указывать их фамилии, один из них недавно умер) в разное время доверительно рассказывали мне, что видели [PERSON] в его рабочем кабинете в абстрактном состоянии со стеклянными глазами, его речь была неразборчива. По их мнению, это были признаки употребления наркотических веществ», «…Эта троица в течении 6 лет (с момента образования ОКСС) занималась хищениями с завода ТМЦ, получая при этом значительный денежный доход, который они использовали на покупку дорогостоящей бытовой техники, домашних вещей, поездки на заграничные курорты, строительство личного жилья, хороший отдых и развелечения. Воровство с завода ТМЦ указанными работниками ОКСС происходило следующим образом: выявленные и изьятые работниками ОКСС в подразделениях завода неучтенные (списаные) ТМЦ - краска, кабеля, отходы цветных металлов, бензин и многое другое, привозились в ОКСС и по указанию [PERSON] складировалось в гараже отдела. Крупногабаритные ТМЦ возвращались в подразделение по акту, а все остальное никуда не сдавалось, а накапливалось в подразделении. Потом, на служебном автомобиле ОКСС, который ранее выезжал с завода без досмотра работниками ВОХР, [PERSON] вывозил их с предприятия, после чего делили между собой по надобности. Цветной металл сдавался на пунктах приема, а деньги за реализацию делились поровну; изьятый или же слитый со служебного автомобиля ОКСС бензин, брал себе [PERSON] по-скольку только у него имеется личный автомобиль - об этом рассказывал [PERSON] во время увольнения с завода», «…как выясняется, [PERSON] не покрывал незаконные вывозы с завода материальных ценностей [PERSON], а давал ему прямые указания на хищения с предприятия цветного металла, бензина и др. ТМЦ. Полученые за их продажу деньги (т.е. [PERSON] за Ваш счет) [PERSON] использовал на закупку запчастей на личный автомобиль, который он периодически заправлял заводским бензином, на оплату за сьем квартиры и проведение там развлекательных встреч с девицами легкого поведения, посещения кафе и баров, выезда в Градижск на отдых с употреблением спиртних напитков под шашлики». Також відповідач [PERSON] надіслав голові наглядової ради публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] заяву, в якій вказав в тому числі наступне: «[PERSON] лично мне и [PERSON] давал указание, чтобы мы весь цветной металл (медь, бронза), который бьл изьят у расхитетелей или при обыске цехов и подразделений, и хранился в служебном гараже ОКСС (а собралось за несколько лет килограмм 700-800), вивозили на служебном автомобиле пряча в тайниках (под капотом, в дверях) и сдавали в меттлом в частном секторе по ул. Макаренко. На вырученные деньги [PERSON] покупал запчасти на личный автомобиль. Когда задерживали водителей, которые питались вивезти или уже вивезли излишки топлива, то [PERSON] этот бензин тоже похищал уже с отдела и заправлял личный автомобиль.», «…Я часто ездил с ним в командировку и был поражен, когда увидел что он употреблял наркотик (курил травку) и даже предлагал мне, но я категорически отказался». Саме вказану інформацію про [PERSON] позивач та його представник вважають недостовірною. Відповідачами не заперечується факт надіслання вказаних листів голові наглядової ради публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON] Разом з цим позивачем та його представником не доведено, що надіслані відповідачами листи були доведені до відома ще і інших осіб, крім адресата. Надіслання вказаних звернень для перевірки правоохоронним органам не може вважатися поширенням інформації. Отже, суд приходить до висновку, що відповідачі поширили інформацію шляхом викладення в листі та заяві, адресованих голові наглядової ради публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» [PERSON], і поширена відповідачами інформація стосується саме позивача [PERSON] Суд вважає доведеним факт того, що поширена [PERSON] та [PERSON] інформація є недостовірною, виходячи з наступного. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, відповідачі вказують на факт вчинення позивачем крадіжки товано-матеріальних цінностей з території ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» та вживання ним наркотичних засобів, проте в судовому засіданні вказані обставини ними ні показами свідків, ні іншими доказами доведені не були. Позивачем суду надано копію постанови ст..слідчого СВ Крюківського РВ КМУ УМВС України в Полтавській області [PERSON] від 06.08.2013 року про закриття кримінального провадження, порушеного за вказаною заявою [PERSON] Судом роз»яснено право заявнику оскаржити вказану постанову про закриття кримінального провадження. При цьому суд не сприймає як належні заперечення відповідача [PERSON] щодо того, що проводилася перевірка лише заяви [PERSON], а перевірка викладених в його листі фактів не проводилася взагалі. Крім цього, позивачем надано в якості доказу медичну довідку Кременчуцького обласного наркологічного диспансеру № 2712 від 19.09.2013 року, згідно якої він на диспансерному обліку не перебуває. Суд вважає, що зазначені позивачем висловлювання відповідачів, викладені у їх зверненнях до голови наглядової ради публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод», носять категоричний характер та є фактичним твердженням, оскільки містять фактичні дані, без будь-яких гіпербол чи алегорій або інших мовних засобів, без вказання на припущення. Посилання [PERSON] на те, що певні викладені в листі факти йому стали відомі зі слів [PERSON], [PERSON] та двох інших осіб, прізвища яких [PERSON] не може вказати, не підтверджені доказами. При цьому суд також констатує, що позивач не є публічною особою, що не заперечується сторонами. Конституція України гарантує кожному судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст..277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Суд приходить до висновку, що поширена відповідачами недостовірна інформація порушує особисті немайнові права позивача [PERSON] та підлягає спростуванню. Постановою також встановлюється, що за загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. З цих підстав суд вважає за доцільне спростувати недостовірну інформацію шляхом написання кожним з відповідачів листа на ім»я голови наглядової ради публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» із зазначенням, що інформація, яка поширена в їх заявах, є недостовірною. В силу ст..88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню в частковому порядку з відповідачів на користь позивача [PERSON]

Outcome: partial