Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

До суду звернувся з позовом адвокат Бобер Д.О. в інтересах [PERSON] до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури. У позові зазначає, що 01.06.2017 до ЄРДР внесено відомості за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. 16.06.2017 позивачці повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. 17.06.2017 ухвалою слідчого судді відносно позивачки застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб, до 14.08.2017. В подальшому запобіжний захід неодноразово продовжувався. Ухвалою слідчого судді від 03.07.2017 було накладено арешт на майно позивачки. Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.02.2019 у справі № 711/7640/17, який набрав законної сили 30.10.2019, позивачку визанно невинуватою у пред`явленому обвинуваченні та виправдано у зв`язку з недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою, скасовано заходи забезпечення кримінального провадження. \~ \~ \~ \~Вважає, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного перебування під слідством та судом позивачка зазнала незаконного втручанняв свої конституційні права та свбоди громадянина. \~ \~ \~ \~Зазначає, що на визначення розміру моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення позивачки до кримінальної відповідальності, впливає істотність втручання в конституційні права, строк кримінального переслідування позивачки та їх вплив на її життя. Вказує на те, що у позивачки за час кримінального переслідування погіршився стан здоров`я, що підтверджується наданими до справи доказами. Внаслідок перебування під домашнім арештом позивач перебувала в умовах, які ускладнювали її лікування, що потребувало додаткових зусиль. Позивач не мала пожливості виїжджати за межі населенного пункту, в якому зареєстрована без дозволу слідчого, прокурора або суду у зв`язку з обмеженням свободи пересування, що утрудняло її лікування, не мала можливості виїхати за кордон, адже здала на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон. Крім цього, внаслідок застосування заходів кримінального провадження порушено низку конституційних прав позивачки. Внаслідок накладання арешту на майно, позивачка не могла вільно розпоряджатися належним їй майном. Отже, було порушено право на приватну власність. З урахуванням наведених обставин справи, вважає обгрунтованим наступний розмір моральної шкоди, завданої позивачці. У випадках, коли межі відшкожування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподаткованих мінімумув громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Так, відповідно до висновку спеціаліста за результатами проведення психологічного дослідження № 7/20 від 04.08.2020 можливий розмір компенсації [PERSON] за завдані страждання (моральної шкоди) становить від 140,63 до 281, 25 мінімальних заробітних плат, розмір якої приймається рівному розміру мінімальної заробітнох плати на Україні, прийнятий на момент винесення рішення судом. У вказаному висновку спеціаліста детально обгрунтовано обставини заподіяння [PERSON] моральної шкоди. Відповідно розріхунку він становить 135000 грн (5000 грн. Розмір мінімальної заробітної плати*27 кількість місяців з дні повідомлення про підозру до набрання виправдувальним вироком законної сили). Такий розмір не може бути зменшено, оскільки є гарантованим мінімумом. Однак, з урахуванням чинників, а сааме негативних наслідків, характер і обсяг страждань, можливість відновлення майнових прав, їх тривалість, тяжкість вимушених зміну життєвих та суспільних стосунках, ступінь згиження престижу, репутації тощопри формуванні позовних вимог береться до увагу максимальтний розмір відшкодування зазначаний у висновку спеціаліста, на момент заявлення позову, а саме 281,25*5000=1407500 грн. Просить у позові стягнути з відповідача 1407500 грн та судові витрати у розмірі 22000 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду, занесенною до протоколу судового засідання від 17.05.2021, було залучено в якості співвідповідача Черкаську обласну прокуратуру, Головне управління національної поліції в Черкаській області. Представник відповідача-\~Державної казаначейської\~служби Українинадіслав\~до суду\~відзив,\~у якому\~заперечував щодо\~задоволення позову.\~У відзиві\~зазначає,\~що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями ст. 48 ЦПК сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Право визначення відповідача є виключним правом Позивача. Залучення у справі співвідповідача відбувається виключно за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження (ст. 51 ЦПК). Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215 Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України від 02.06.2016 № 1404-УПІ «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Натомість, відповідно до пункту 9 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України встановлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних Призначень та наданих бюджетних асигнувань. На виконання зазначеної норми прийнято Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок № 845) яким визначено механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників прийнятих, зокрема, судами. Підпунктом 2 пункту 35 Порядку №845 встановлено, що Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсацію) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Згідно п. 38 Порядку № 845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. Слід зазначити, що п. 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 по справі № 242/4741/16-ц визначено, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган (п. 44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 по справі № 242/4741/16-ц). У п. 46 постанови Великої Палати Верховного СУДУ ВІД 27.11.2019 по справі № 242/4741/16-ц зазначено, що Казначейство та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові. Отже, стягнення коштів Державного бюджету України виконується виключно Казначейством, проте, залучення чи не залучення до участі у справі Казначейства не може бути підставою для відмови у позові. Крім того, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 17.08.2020 по справі № 0240/2961/18-а визначено, що сам факт стягнення коштів із Державного бюджету України не може бути підставою для обов`язкового залучення до участі у справі відповідачем Казначейство чи його територіальний орган. Належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава, в особі органу, якого позивач зазначає Порушником своїх прав. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК). Як вбачається з позовної заяви, Казначейство жодних прав та законних інтересів Позивача не порушувало та не могло відповідно до своїх повноважень проводити кримінальне переслідування стосовно Позивача і відповідно не може бути єдиним відповідачем за позовною заявою Позивача. Щодо стягнення на користь Позивача моральної шкоди в сумі 1 407 500,00 грн. Згідно ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Пунктом 3 ч. 2. ст. 11 Цивільного кодексу визначено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Частиною 1 ст. 22 Цивільного кодексу передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, зокрема, що полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Частиною 1 статті 1167 ЦКУ визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними \~ \~ \~ \~рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦКУ. Натомість частина 2 статті 1167 ЦКУ визначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала у випадках: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; - в інших випадках, встановлених законом. Отже, як вбачається зі змісту ст.1167 ЦКУ у Казначейства відсутній обов`язок перед Позивачем щодо обов`язкового відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - ГГПВСУ №4) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушені права власності, в тому числі інтелектуальної, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних явищ. Згідно п. 4 ППВСУ №4 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно Позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Казначейство вважає за необхідне зауважити, що Позивачем не надано підтверджуючих документів, щодо завдання моральної шкоди Отже, сума моральної шкоди в розмірі 1407 500,00 грн. не підтверджена жодними документами та розрахунками і визначена самостійно Позивачем за його власними переконаннями. Щодо висновку юридичного психолога від 04.08.2020 М 07/20 У висновку юридичного психолога [PERSON] від 04.08.2020 № 07/20 зазначено, що ситуація (незаконне перебування під слідством і судом) була психотравмуючою для Позивача. Казначейство вважає, що даний висновок юридичного психолога ґрунтується на недостовірних даних, оскільки, в матеріалах справи відсутні факти: незаконного притягнення до кримінальної відповідальності чи незаконного засудження. Зокрема, рішення суду, що набули законної сили та підтверджують зазначені факти, у матеріалах справи відсутні. Відповідно і висновок юридичного психолога, що Позивачу нанесено моральну' шкоду не можна вважати переконливим, оскільки, він ґрунтується на припущеннях та є недостовірним. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2 ст. 89 ЦПК). Крім того, згідно зі ст. 110 ЦПК висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК. З огляду на вищезазначене, Казначейство вважає, що висновок юридичного психолога не може вважатися беззаперечним доказом права Позивача на відшкодування моральної шкоди. Звертає увагу суду, що рекомендована юридичним психологом сума грошової компенсації завданої Позивачу моральної шкоди може дорівнювати 140,63 мінімальних заробітних плат, або 703 150,00 грн., що значно нижче заявленої Позивачем суми до відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 407 500,00 грн. Слід зазначити, що розміри мінімальної заробітної плати на 2020 рік установлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у місячному розмірі: з 1 вересня - 5 000,00 гривень. Вважаємо, що встановлена юридичним психологом сума носить рекомендаційний характер та значно завищена. Відповідно, до пункту 3 статті 13 Закону України від 01.12.1994 № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон №266/94-ВР), відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Вважає, що Позивач перебував під слідством та судом з 16.06.2017 (дати оголошення Позивачу підозри) по 30.10.2019 (дата набрання законної сили виправдувального вироку), або 2 роки, 4 місяців та 14 днів, загалом 28 повних місяці. Аналіз норм Закону № 266/94-ВР свідчить про те. що межі відшкодування моральної шкоди під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством і судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої на день відшкодування. Дана позиція відображена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.09.2017 по справі № 500/2296/14-ц та постанові Верховного Суду від 04.12.2019 по справі № 468/901/17-ц. Отже, сума моральної шкоди становить 140 000,00 грн. (5 000,00*28). З огляду на вищезазначене, сума моральної шкоди в розмірах 1 407 500.00 грн. або 703 150.00 грн. належними чином не підтверджені.;- в першому випадку, оскільки сума значно завищена і її розрахунок не відповідає вимогам Закону 266\\94-ВР та в 10 разів перевищує належну; в другому випадку, оскільки сума моральної шкоди вирахувана юридичним психологом, відповідно до медичних довідок в яких зазначено про лише хронічні захворювання Позивача, є недостовірною, оскільки розрахунок здійснений відповідно до нічим не закріплених методичних рекомендацій, а не відповідно до Закону 266\\94-ВР. Слід зазначити, що постановою Апеляційного суду Черкаської області від 13.11.2018 по справі № 712/15965/17 визначено, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і з врахуванням обставин справи не повинен призводити до надмірного стягнення коштів за рахунок держави. На підставі вищевикладеного, просить відмовити Позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач,\~представника прокуратури\~Черкаської області,\~на адресу\~суду надіслав\~пояснення та\~доповнення,\~як третя\~особа.\~У яких\~зазначає наступне. Підставою для звернення позивача з позовом до суду є наявність стосовно неї виправдувального вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.02.2019, який залишений в силі ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 30.10.2019. В обґрунтування розміру моральної шкоди позивач посилається на висновок спеціаліста [PERSON] від 04.08.2020 №07/20 згідно якого, встановлено, що притягнення невинної до кримінальної відповідальності тримало її у великій напрузі через приниження її честі, гідності, престижу та ділові репутації, моральні переживання у зв`язку з ушкодженням її здоров`я надалі спричинили позивачці психоемоційний розлад. Крім того, за висновком спеціаліста після притягнення 26.10.2017 невинної до кримінальної відповідальності, а також отримання психоемоційних травм у позивачки сприяло зростанню внутрішньої напруги і призводило до виснаження як фізичних так і психічних сил, тим самим знижуючи її подальшу стресостійкість. Рекомендований розмір грошової компенсації для позивачки за завдані страждання становить від 140,63 до 281,25 мінімальних заробітних плат. Вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За обставинами справи встановлено, що відомості за фактом вимагання службовими особами комунального підприємства «Аеропорт Черкаси Черкаської обласної ради» неправомірної вигоди внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2017 за №12017250000000210 за ознаками злочину, передбаченого ч. З ст. 368 КК України. Досудове розслідування здійснювалось СУ ГУНП в Черкаській області. [PERSON] 16.06.2017 затримана в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня їй повідомлено про підозру за ч. 5 ст. 27 ч. З ст. 368 КК України. Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання обрано 17.08.2017. Обвинувальний акт стосовно [PERSON] за ч. 5 ст. 27 ч. З ст. 368 КК України затверджено 12.09.2017 та направлено до Придніпровського районного суду м. Черкаси для розгляду. Вироком Придніпровського\~районного суду\~м.\~Черкаси від\~25.02.2019,\~який набрав\~законної сили\~30.10.2019\~ [PERSON] \~визнано невинуватою\~та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що в її діях є склад інкримінованого кримінального правопорушення. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі по тексту Закон № 266/94-ВР) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянину внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. За вимогами ст. ст. 2, 4 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди у порядку та у розмірах, визначених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду; відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому позивач має довести не лише факт реабілітації, а й наявність у зв`язку з цим моральної шкоди та її розмір. До даних правовідносин не застосовується презумпція моральної шкоди. Це право реалізується шляхом процесуального доведення наявності шкоди, її розміру. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами у цивільній справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з\~п.\~5\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» від\~31.03.1995\~№ 4\~(далі\~по тексту\~постанова Пленуму\~№ 4),\~відповідно до\~загальних підстав"'\~цивільно-правової\~відповідальності обов`язковому\~з`ясуванню при\~вирішенні спору\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди підлягають:\~наявність причинного\~зв`язку між\~шкодою і\~протиправним діянням\~заподіювана та\~вини останнього\~в її\~заподіянні.\~Суд,\~зокрема,\~повинен з`ясувати,\~чим підтверджується\~факт заподіяння\~позивачеві моральних\~чи фізичних\~страждань або\~втрат немайнового\~характеру,\~за яких\~обставин чи\~якими діями\~(бездіяльністю)\~вони заподіяні,\~в якій\~грошовій сумі\~чи в\~якій матеріальній\~формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Факт заподіяння шкоди доводить позивач, який повинен у підтвердження своїх доводів про заподіяння йому моральної шкоди надати докази застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, здоров`я і відновлення стосунків з оточуючими людьми тощо. У даній справі позивачка не надала до суду будь-яких доказів, у частині вжиття додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, відновлення стосунків з оточуючими людьми, тощо. Слід також зазначити, що право на відшкодування шкоди за нормами чинного законодавства не є матеріальною гарантією, оскільки жоден закон не встановлює імперативний обов`язок компенсації. Зазначене право на відшкодування - це процесуальна вимога надати можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію. Також, слід враховувати п. 9 постанови Пленуму № 4, відповідно до якого, крім урахування характеру та обсягу страждань і немайнових витрат, яких зазнала особа, необхідно виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. За нормами ч. З ст. 13 Закону № 266/94-ВР відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2020 становить 4 723 грн. Однак, згідно з п. З Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06.12.2016 № 1774-VIII встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується, як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини, вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 2 070 грн. У даному випадку, зміни до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» на цей час законодавцем не внесено, тому при визначенні розміру моральної шкоди, слід керуватися Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06.12.2016, який набрав чинності 01.01.2017. Отже, ураховуючи наведене вважає, що мінімальний розмір моральної шкоди за час перебування [PERSON] під слідством та судом становить 58 928 грн 23 коп (2 070 грн * 28 міс. 14 дн.), що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Слід також зазначити, що право на відшкодування шкоди за нормами чинного законодавства не є матеріальною гарантією, оскільки жоден закон не встановлює імперативний обов`язок компенсації. Зазначене право на відшкодування - це процесуальна вимога надати можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію. Спеціаліст у своєму висновку вказує на погіршення стану здоров`я позивачки, проте будь яких доказів про те, що саме через притягнення до кримінальної відповідальності погіршився стан здоров`я в висновку спеціаліста не зазначено, не враховано також і стан здоров`я позивачки до моменту притягнення останньої до кримінальної відповідальності. Крім того, згідно додатків до висновку спеціаліста [PERSON] останній має свідоцтво про право проведення судових експертиз за спеціальністю 14.1, строк дії якого закінчився 05.09.2019. Щодо повноважень представника обласної прокуратури слід зазначає наступне. Згідно з абз. 13 п. 4 Положення про управління представництва інтересів держави в суді Черкаської обласної прокуратури (далі - Управління), затвердженого наказом керівника Черкаської обласної прокуратури від 25.09.2020 № 151 Управління організовує та здійснює представництво інтересів органів прокуратури, їхніх посадових і службових осіб, які діють від імені органу прокуратури, Генерального прокурора у судах при розгляді цивільних, адміністративних та господарських справ, у яких вони є сторонами або третіми особами (самопредставництво). Згідно з\~абз.абз.\~8,\~9\~п.\~4.3\~Положення про\~Управління на\~відділи Управління\~покладено повноваження\~щодо забезпечення\~участі у\~розгляді справ\~в адміністративному,\~господарському,\~цивільному судочинстві\~в порядку\~самопредставництва органів\~прокуратури,\~посадових і\~службових осіб,\~які діють\~від імені\~органу прокуратури,\~що є\~стороною або\~третьою особою\~у справах,\~за довіреністю,\~зокрема участь\~у судових\~засіданнях,\~організацію,\~підготовку та\~подання у\~таких справах:\~відзивів на\~позовні заяви,\~відповідей на\~відзиви,\~пояснень,\~заяв,\~клопотань,\~заперечень,\~апеляційних,\~касаційних скарг,\~інших процесуальних\~документів,\~реалізацію інших\~прав і\~обов`язків,\~передбачених законодавством\~про адміністративне,\~господарське,\~цивільне судочинство;\~організації та\~підготовки за\~узгодженням із\~відповідними структурними\~підрозділами Черкаської\~обласної прокуратури\~документів реагування\~на судові\~рішення у\~справах,\~у яких\~Черкаську обласну\~прокуратуру (прокуратуру\~Черкаської області),\~посадових і\~службових осіб,\~що діють\~від її\~імені,\~керівника Черкаської\~обласної прокуратури\~залучено до\~участі як\~відповідачів або\~третіх осіб, та у справах за позовами Черкаської обласної прокуратури як юридичної особи (самопредставництво). Наказом керівника Черкаської обласної прокуратури від 25.09.2020 № 498к [PERSON] призначено на посаду головного спеціаліста відділу представництва інтересів держави у бюджетній сфері, з питань державної і комунальної власності управління представництва інтересів держави в суді Черкаської обласної прокуратури. Також мої повноваження підтверджуються абз.абз. З, 4 п. 5.5 Положення про Управління, згідно з якими спеціалісти відділів безпосередньо беруть участь у цивільних, адміністративних, господарських справах, у яких Черкаську обласну прокуратуру залучено як відповідача або третю особу, а також у справах за позовами прокуратури Черкаської області, як юридичної особи (самопредставництво) в судах усіх інстанцій, розташованих у місті Черкаси, а також за дорученням керівництва обласної прокуратури - участь у таких справах, що розглядаються в інших судах; беруть участь у формуванні процесуальної позиції у зазначених справах, здійснюють контроль за розглядом справ; готують, підписують, подають до суду відзиви на позовні заяви, відповіді на відзиви, пояснення, заяви, клопотання, заперечення, апеляційні, касаційні скарги, інші процесуальні документи у справах, у яких Офіс Генерального прокурора, обласну, місцеві(окружні) прокуратури, посадових і службових осіб, що діють від їх імені, залучено як відповідачів або третіх осіб, та у справах за позовами Черкаської обласної прокуратури, як юридичної особи (самопредставництво), що розглядаються в усіх судах. Крім того, на представництво у судах Черкаської обласної прокуратури, її посадових і службових осіб керівником Черкаської обласної прокуратури мені видано довіреність від 05.10.2020 № 15/2-871 вих 20, копію якої засвідчено відповідно до п. п. 9.32.2., 18.2.5. Тимчасової інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 12.02.2019 №27. Ураховуючи наведене, позов [PERSON] у вказаній справі підлягає до часткового задоволення лише в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 58 928 грн 23 коп. За нормами ч. З ст. 13 Закону № 266/94-ВР відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2020 становить 4 723 грн. Однак, згідно з п. З Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06.12.2016 № 1774-VIII встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується, як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної-плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини, вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 2 270 грн. У даному випадку, зміни до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшуков діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» на цей час законодавцем не внесено, тому при визначенні розміру моральної шкоди, слід керуватися Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06.12.2016, який набрав чинності 01.01.2017. Отже, ураховуючи наведене вважає, що мінімальний розмір моральної шкоди за час перебування [PERSON] під слідством та судом становить 64 621 грн 77 коп (2 270 грн * 28 міс. 14 дн.), що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. У судовому засіданні адвокат підтримав позовні вимоги, просив їх задоволити. Зазначив, що висновок спеціаліста, який володіє спеціальними знаннями, наданий для встановлення розміру моральної шкоди. Не заперечував існування аналогічного позову, але від іншого позивача, у провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси. Представник [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог та підставі раніше наданих письмових пояснень. Повідомив, що розрахунок є завищеним, доказ погіршення стану здоров`я позивачавідсутній. Звернув увагу на те, що у спеціаліста, який проводив дослідження, свідоцтво є не продовженим, строк його не продовжувався. Представник [PERSON] заперечувала щодо задоволення позову, вважає його необгрунтованим, недоведеним у сумі моральниї шкоди. Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Матеріалами справи встановлено та не заперечується учасниками процесу, що 01.06.2017 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості та розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 120172500000002010 з правовою квіаліфікцією ч. 3 ст. 368 КК України. 16.06.2017 [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3\~ст.368 КК України. Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.08.2017 [PERSON] обрано запобіжний захід - особисте зобов`язання. Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.02.2019, яекий набрав законної сили 30.1.02019, позивачку виправдано у зв`язку з недоведеністю, що в її діях є склад інкрімінованого кримінального правопорушення. Постановою Верховного Суду від 10.06.2020 вищевказане судове рішення залишено без змін. Відповідно до\~ст.55 Конституції України\~права і сподоби людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно із ч.1\~ст.3 ЦПК України, кожна особа має правов порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1\~ст.15 ЦК України). Частиною 2\~ст.16 ЦК Українивстановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди. Статтею 23 ЦК Українивизначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ч.ч.1, 2, 6, 7ст.1176 ЦК Українипередбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року. Згідно ст.1 даного Закону відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, зокрема, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У даному випадку, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку постановлення виправдувального вироку суду,як це передбачає стаття 2 даного Закону. Відшкодування шкоди у такому випадку провадиться за рахунок коштів державного бюджету як це передбачає ст.4 Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Вказана стаття також встановлює, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Під час розгляду справи було встановлено, що позивач відноситься до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди у відповідності до положень\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки відносно неі постановлено виправдувальний вирок, залишений без змін постановою Верховного суду від 10.06.2020. За приписами п.14 ч.1\~ст.3 КПК України\~притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідно до ч.1 і 2\~ст.42\~КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому\~статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру. Обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому\~статтею 291 цього Кодексу. Частиною 1\~ст.278 КПК України\~визначено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. У пунктах 1.1, 1.2 Рішення Конституційного Суду України від 27 жовтня 1999 року у справі №1-15/99 зазначено, що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину. Таким чином, період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час, починаючи з моменту вручення особі письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до набрання остаточного рішення суду у справі законної сили. Враховуючи зазначене суд вважає, що період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час, починаючи з моменту вручення позивачу письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, тобто з 16.06.2017 по 30.10.2019, дати винесення ухвали Черкаського апеляційного суду, яким залишено виправдувальний вирок без змін. Отже, суд приходить висновку, що позивач перебував під слідством та судом повних 28 місяців, результатом чого стало винесення виправдувального вироку, протягом тривалого періоду була вимушена регулярно приймати участі у слідчих діях та судових засіданнях, витрачаючи на це час, що вимагало від неї додаткових зусиль необхідних для організації життя, сам факт знаходження під кримінальним переслідуванням мав для неї стресові наслідки, вона був змушене захищатись від пред`явленого обвинувачення, що призводило до цілком природних хвилювань, що негативно вплинуло на звичний уклад життя, тобто зумовило моральні страждання і переживання. Таким чином, суд на підставі оцінених доказів, поданих сторонами, приходить до переконання, що позивач вірно здійснила обрахунки її незаконного перебуння під слідством і судом, що є підставою для відшкодування на її користь моральної шкоди. Вирішуючи питання про розмір відшкодування, суд виходить з наступного. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Як вже зазначалось, згідно\~ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тобто, законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати. У пункті 14постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня\~1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»судам роз`яснено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду Згідно зі статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається відповідно до частини першоїстатті 12 цього Закону. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Аналіз вищевказаної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження№ 14-298цс18). У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію про те, що при визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, проте суд також має оцінити надані позивачем докази, визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Такий же висновок викладено й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17 (провадження№ 14-4цс19). В силу\~статті 8 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» №1082-IХ, у 2021 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня 2020 року по 30 листопада 2021 року установлена у розмірі 6000 гривень. Таким чином, враховуючи положення частини третьої\~статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди слід виходити із розміру мінімальної заробітної плати у сумі 6000 грн. Як встановлено в ході судового розгляду позивач перебував під слідством та судом 28 місяців. Мінімальна заробітна плата на час розгляду справи складає 6000 грн. 00 коп., тому сума, яка підлягає стягненню на користь позивача в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди становить 168\~000 грн. Вказане вище є законним, обгрунтованим та повністю спростовує посилання представника позивача на висновок спеціаліста за результатами проведення психологічного дослідження від 04.08.2020 № 07/20, як на вирахування завданої моральної шкоди.

Outcome: approved