Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON], 22 липня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа: Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, житлово-будівельний кооператив №350 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог, зазначила що вона [PERSON] [INFO]. ЇЇ батьками є: матір - [PERSON] та батько - [PERSON]. Її батьки перебували у офіційному шлюбі, який був зареєстрований 24 лютого 1973 року Ленінським Будинком щастя м. Дніпропетровську, актовий запис № 351. Своє дівоче прізвище «[PERSON]» вона змінила на «Кутепову» при реєстрації шлюбу з [PERSON], який був офіційно зареєстрований 10 вересня 2005 року Ленінським відділом РАЦС Дніпропетровського мічського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 726. Квартира [ADDRESS] була надана її матері [PERSON] на підставі ордеру № 323 від 24 вересня 1984 року виданому на підставі списку ЖБК № 350, затвердженого виконкомом міської ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 21 лютого 1984 року № 113 параграф 2 на склад сім'ї, що на той час складалась з члена ЖБК - [PERSON], її чоловіка - [PERSON], їх дітей: сина - [PERSON] та доньки, [PERSON] Вартість квартири складала 9 380 радянських рублів. Відповідно до довідок ЖБК № 350 від 12.02.2015 № 14, від 03.03.2014р. № 35 її мати - [PERSON] була членом ЖБК № 350 та у 1992 році повністю сплатила пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] в розмірі 9 380 радянських рублів, але за своє життя не займалася юридичним оформленням свого права власності з отриманням правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності. Вищезазначена кооперативна квартира була надана та виплачена у період знаходження її батьків у зареєстрованому шлюбі за спільні подружні кошти, тому є спільною сумісною власністю її батьків 20 червня 1994 року шлюб її батьків був розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу Відділом РАГС виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровську зроблений актовий запис № 451 та спору, щодо поділу спільного майна подружжя не було. Після розлучення батьків її мати - [PERSON] перейшла проживати за іншою адресою та 04.12.2000 р. знялась з реєстраційного обліку за даною квартирою, а батько - [PERSON] разом з позивачкою залишились проживати у [ADDRESS]. [INFO] помер її батько - [PERSON]. Після смерті батька - [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з: - 1/2 частки квартири [ADDRESS]. Після смерті батька залишилось два спадкоємця першої черги - позивачка та її брат [PERSON]. Позивачка у встановлений законом шестимісячний строк у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняла спадщину після його смерті оскільки на час його смерті була зареєстрована та проживала разом з батьком у вищезазначеній квартирі. ЇЇ брат [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняв: в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини не звертався та на час смерті батька з ним не проживав, а відтак спадщину не прийняв. Отже, позивачка є єдиною спадкоємицею, що прийняла спадщину після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO], тому вважає, що їй належить 1/2 частка квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з: - 1/2 частки квартири [ADDRESS]. Єдиними спадкоємцями першої черги являються позивачка та її брат, які у встановлений законом шестимісячний строк спадщину не прийняли, разом з померлою не проживали, зареєстровані за її адресою не були. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2014 року позивачці наданий додатковий строк, рівний трьом календарним місяцям з часу набрання рішенням законної сили для звернення до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Позивачка у встановлений судовим рішенням додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] звернулась з заявою до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, тому вважає, що вона є єдиною спадкоємицею, що прийняла спадщину після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO], тому їй повинна належати 1/2 частка квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. 19 лютого 2014 року вона звернулась до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті батька - [PERSON] та 28.11.2014 року після смерті матері - [PERSON]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.02.2014р. № 550/02-31 та 24.12.2014р. № 4281/02-31 їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкову квартиру [ADDRESS], що розташована в Житлово-будівельному кооперативі № 350, оскільки право власності на квартиру відповідно до довідки КП „ДМБТІ" від 19.12.2014р. № 14032 на 31.12.2012р. ні за ким не зареєстровано. Згідно уточнень, просила визнати за нею, [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) право власності на квартиру [ADDRESS], що розташована в Житлово-будівельний кооператив № 350, на 1/2 частку квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] та на 1/2 частку квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO]. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити. Відповідач в особі свого представника за довіреністю, у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки представника у судове засідання не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за відсутністю свого представника до суду не надсилав. Третя особа - Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора в особі свого представника, до суду не з'явилась. Письмово просила розглядати справу за відсутності їх представника. Третя особа - житлово-будівельний кооператив №350 до суду не з'явився. Письмово просив розглядати справу за їх відсутності. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Підставою звернення позивачки із позовом до суду є захист її особистих прав та майнових інтересів, пов'язаних із правом спадкування. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, з'ясувавши обставини спору, дослідивши їх наданими доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 лютого 1973 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис №351 (а.с.9). Позивачка по справі, [PERSON] [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON]. Після укладення шлюбу із [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.11,12). Відповідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 20 червня 1994 року (а.с.10). [PERSON], як члену Житлово-будівельного кооперативу №350 було видано ордер № 323 від 24.09.1984 року на квартиру [ADDRESS] (а.с.18). Пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] було виплачено батьками позивачки у період з жовтня 1984 року по 1992 року (а.с.22-23). Відповідно до ст. 384 ЦК України, член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Так, за змістом ст..ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю та ст.. 16 Закону України «Про власність» (в редакції 1992 року), майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті позивачка фактично прийняла спадщину, яка відкрилась після його смерті, так як на день його смерті була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] (а.с.8,26). [PERSON] з 04.12.2000 року за адресою: [ADDRESS] не проживала (а.с.25). Але, звернувшись до нотаріальної контори для належного оформлення спадщини після смерті батька, їй було відмовлено державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори (а.с.16). [INFO] померла [PERSON] (а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Але, державним нотаріусом позивачці було роз'яснено, що у зв'язку із пропуском нею встановленого строку для прийняття спадщини, який сплинув 18.01.2014 року, їй необхідно звернутися до суду для визначення додаткового строку (а.с.17). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2016 року [PERSON] для звернення до Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], надати додатковий строк, рівний трьом календарним місяцям з часу набрання рішенням законної сили (а.с.27-28). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати протягом шести місяців з часу відкриття спадщини заяву до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини. Згідно листа №14032 від 19.12.2014 року КП «ДМБТІ» станом на 31.12.2012 року в інвентаризаційній справи за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гідропаркова, бду.11 відомості щодо права власності на квартиру №324 відсутні (а.с.15). Встановлено, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON], [INFO] (а.с.24). Зі спадкової справи №933/2014 та спадкової справи №990/2004 відкритою Другою дніпропетровською держаною нотаріальною конторою встановлено, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] та після смерті [PERSON], який помер [INFO], крім позивачки ніхто не звертався (а.с.92-118). Так, згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Проте, позивач [PERSON] на даний час не має можливості отримати свідоцтво про право спадщину після смерті батька та матері, оскільки згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори, вбачається, що вказана нотаріальна дія не може бути здійснена, а саме, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], у зв'язку з тим, що реєстрація права власності на вищевказане майно не проводилася (а.с.16,17). Встановлено, що за життя [PERSON] була членом Житлово-будівельного кооперативу №350 та сплатила пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] в повному обсязі, в період знаходження в шлюбі за спільні кошти з чоловіком [PERSON] (а.с.69,78-79). Відповідно до ч.3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлового-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. На підставі викладеного, враховуючи, що [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON], який помер [INFO], були власниками на праві спільної сумісної власності подружжя по 1/2 частині квартири [ADDRESS], позивачем, як спадкоємцем за законом, вжито усіх передбачених законом заходів для прийняття спадщини, але у встановленому законом порядку остання спадщину отримати не може, оскільки пайовий внесок за вказану квартиру був сплачений у повному обсязі, але спадкодавці за життя не встигли оформити свідоцтво про право власності на квартиру, тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на квартири [ADDRESS], що розташована в Житлово-будівельний кооператив № 350, на 1/2 частку квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] та на 1/2 частку квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO]. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст.. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що сплачений позивачкою судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved