Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.03.2019 звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з нього додаткових витрат на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 19925,48 грн. Позов мотивує тим, що шлюб між сторонами розірвано 08.02.2011, що підтверджується рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 08.02.2011. Крім цього, Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 14.12.2010 вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1\\4 частин з усіх видів його доходу, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину щомісяця до досягнення ним повноліття. Зазначає, що на даний час відповідач сплачує аліменти і більше жодної участі в матеріальному утриманні дитини не бере. У зв`язку із погіршенням стану здоров`я у сина [PERSON] позивачка понесла додаткові витрати, які пов`язані із обстеженням - 08.04.2014 - проведення МРТ голови та покупкою в Республіці Польща слухового апарату вартістю 5520 злотих. Оскільки відповідач добровільно не бажає повернути половину зазначеної суми, позивачка просить суд винести рішення про стягнення з відповідача в її користь половини вартості додаткових витрат на сина [PERSON] , які на день подачі позовної заяви становлять 19925,48 грн. 10.04.2020 ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області відкрито провадження по справі і підготовче засідання призначено на 14.05.2019 11.06.2019року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. 21.06.2019 позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву. 17.07.2019 ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області по справі призначено судову почеркознавчу експертизу і провадження по справі зупинено. 05.10.2019р до суду поступив висновок судово-почеркознавчої експертизи. 05.12.2019р. ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області поновлено провадження по справі. 18.02.2020 ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги позовної заяви підтримали повністю, просила такі задоволити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Додатково пояснили, що жодних коштів від відповідача для покупки дитині слухового апарату вона не отримувала, свого підпису на квитанції про отримання коштів вона не ставила. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав ненадання позивачкою належних доказів, які б підтвердили доцільність здійснення додаткових витрат на дитину. Крім цього, додатково пояснила, позивачка здійснила конвертацію 5520 злотих у гривні станом на момент подання позовної заяви, а не станом на момент покупки слухового апарату 17.10.2014. Крім цього відповідачем, 15.10.2014 було перераховано позивачці перед поїздкою до Республіки Польща 18000 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] . Батьками відповідно записані: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 08.02.2011 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається із виконавчого листа виданого 09.03.2011, рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 14.12.2010 вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1/4 частин з усіх видів його доходу, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину щомісяця до досягнення ним повноліття, починаючи з 15.11.2010 року. Як вбачається із історії хвороби [PERSON] , [INFO] йому встановлено діагноз : двобічна хронічна нейросенсорна приглухуватість. Рекомендовано вирішити питання слухопротезування. 089.04.2014р [PERSON] в Західноукраїнському Спеціалізованому Дитячому Медичному центрі в кабінеті МРТ ПП «АДГ -Діагностика» проведено МРТ голови без внутрішньовенного контрастування. Як вбачається із квитанції до прибуткового касового ордеру, 08.04.2014 [PERSON] сплачено за проведення обстеження в ПП «АДГ-Діагностика» 680 гривень. Як вбачається із рахунку -фактури ПДВ :FV/1204/2014/0439 за покупку двох слухових апаратів KIND varia HM 17.10.2014 покупцем [PERSON] сплачено 5520 злотих. Як вбачається із інформації Національного банку України, офіційний курсі гривні щодо злотого становить: 100 злотих - 390,4723гривні, тобто за покупку слухового апарату була заплачено 21528,00грн., що еквівалентно 5520 злотих. Як вбачається із квитанції АТ «Дельта Банк» Львівське відділення № каса №2, 15.10.2014 внесено кошти на рахунок [NUMBER] в сумі 18000 гривень. Позивачка [PERSON] на квитанції зробила напис « Я , [PERSON] отримала» і поставила підпис. Як вбачається із висновку експерта за результатами проведення почеркознавчої експертизи квитанції Львівського відділення № каса 2 АТ «Дельта Банк» за 15.10.2014, запис « Я, [PERSON] Отримала » та підпис від імені [PERSON] розташовані на квитанції Львівського відділення № каса 2 АТ «Дельта Банк» за 15.10.2014 про внесення коштів в сумі 18000грн. на картковий рахунок виконанні [PERSON] . Відповідно дост. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Отже, кожен із батьків зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину і вони мають рівні обов`язки щодо несення таких витрат. Згідно із частиною першою статті 185СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У відповідності з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, можуть бути зокрема документи, які свідчать про придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини, і спеціальних допоміжних засобів, необхідних для дитини з вадами фізичного розвитку, висновки МСЕК, довідки медичних закладів, а також інші документи, які підтверджують таку необхідність. Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними документами. На обгрунтування своїх позовних вимог позивачка подала документи про необхідність покупки для сина [PERSON] слухових апаратів і рахунок фактуру на їх придбання, на суму 5520 злотих та квитанцію про оплату за проведення МРТ - 680 гривень. Однак в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] 15.10.2014 року перерахував [PERSON] 18000 гривень, що підтверджується її записом на квитанції « Я , [PERSON] отримала». Даний факт позивачем при розгляді справи не спростований. Тому, оцінивши в сукупності представлені у справі докази, суд дійшов висновку що вимоги позивача щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини є безпідставними, оскільки позивачка отримала від [PERSON] кошти в сумі 18000грн. що майже в повному розмірі покривають витрати на покупку слухового апарату, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Статтею 133 ЦПК України , встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. 11.06.2020 представником відповідача - адвокатом Школьною А.В. подана заява про стягнення з позивача в користь відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 15000 гривень та 6280 гривень за проведення експертизи. До заяви адвокатом Школьною А.В. не долучено жодних документів передбачених ст.137 ЦПК України: зокрема документів про детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Адвокатом не надано жодного доказу на підтвердження того, що витрати на правову допомогу сумі 15000 грн. є розумним та враховує витрачений адвокатом час. З огляду на те, що заявлені адвокатом Школьною А.В. витрати у сумі 15000, 00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, затраченим нею часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про недоведеність заявлених вимог про стягнення витрат на правову допомогу Крім цього, під час розгляду справи, до закінчення судових дебатів у справі, представник відповідача не звернувся до суду з заявою про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, що передбачено положенням ст. 246 ЦПК України. У відповідності до ст. ст.133, 139 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з позивача [PERSON] в користь [PERSON] сплачені кошти за проведення судово почеркознавчої експертизи в сумі 6280 грн.

Outcome: approved