Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом і просить визнати спільною сумісною власністю житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею право власності на ? частку вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Посилається на те, що в період з 15.09.2006 по 28.10.2016 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі сторонами був придбаний зазначений житловий будинок. Після припинення сімейних відносин відповідач не визнає її права власності на дане майно, поскільки спірне майно оформлене на його ім'я. В добровільному порядку відповідач відмовляється поділите майно, нажите за час сумісного проживання у шлюбі, що змусило її звернутися до суду із даним позовом. До суду позивач [PERSON] не з`явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не з'явився, про дату розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань чи заперечень не направив. Третя особа - Переяслав-Хмельницький міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ у Київській області свого представника в судове засідання не направила, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу ДВС. Зважаючи на викладене, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. 15.09.2006 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 15.09.2006 (а.с.8). Сторони мають двох спільних дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER] (а.с. 9,10). Як вбачається з копії договору купівлі-продажу, укладеного 27.07.2007 між [PERSON] та [PERSON], останній придбав житловий будинок [ADDRESS]. У п.6 зазначеного договору вказується, що жилий будинок купується [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] та за її згодою (а.с.66). Право власності на зазначене майно підтверджується також копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15444629 від 01.08.2007 (а.с.67). Як вбачається з довідки Вовчківської сільської ради №50 від 13.02.2017, в будинку [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.14). Згідно з копією рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28.10.2016 шлюб між сторонами розірвано (а.с.11). Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно зі ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В силу ст. 68 цього Кодексу, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч. 2 ст. 370 цього Кодексу, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи на житловий будинок по [ADDRESS], 11.05.2012 постановою державного виконавця ВДВС Переяслав-Хмельницького МРУЮ було накладено арешт на майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження в межах виконавчого провадження №3891770. Однак, зазначена обставина не є перешкодою для визнання за позивачем права власності на ? частку зазначеного житлового будинку як спільного майна подружжя. Отже, зважаючи на те, що спірне майно було придбане [PERSON] в період шлюбу з [PERSON], заперечень проти позову відповідач не надав, будь яких обставин, які б перешкоджали визнати за позивачем право власності на ? частку вказаного будинку, судом не встановлено, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 63, 68 СК України, ст.ст.368, 370 ЦК України,

Outcome: approved