Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 серпня 2017 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі він перебуває у шлюбі з 30 квітня 2010 року. Шлюб зареєстрований Дзержинським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 141 від 30 квітня 2010 року . З відповідачем він шлюбні відносини припинив через те, що сторони втратили почуття поваги ,любові та розуміння один до одного. Від шлюбних відносин мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час позивач мешкає окремо від відповідача, спільне господарство вони не ведуть, тому він вважає подальше сумісне проживання неможливим та бажає шлюб з відповідачем розірвати, на примирення не згоден, вважає, що шлюб розпався остаточно і в попередньому вигляді його відновити неможливо. На підставі викладеного, він просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач до судового засідання не з'явився , однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягав та просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явилася , однак надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти позовних вимог не заперечувала та просила суд позов задовольнити в повному обсязі. Суд дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою сторін до судового засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. За правилами ч. 2, ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Як встановлено у судовому засіданні, 30 квітня 2010 року був укладений шлюб між сторонами по справі, який був зареєстрований Дзержинським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 141, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ №331509, яке видане повторно від 19 квітня 2016 року (а.с.8). Від спільного життя з відповідачем мають дитину, [PERSON], який народився 12 жовтня 2006 року, про що Дзержинським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області24.10.2006 року в книзі актів громадського стану про народження зроблено відповідний запис № 545, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №593361, яке видане повторно від 14 червня 2016 року (а.с.9). За змістом п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Аналізуючи докази в їх сукупності, враховуючи тривалість окремого проживання подружжя та категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд вважає, що за описаних вище обставин сім'я даного подружжя розпалась остаточно, додаткового терміну на примирення призначати не потрібно, так як судом встановлено, що будь-які відносини між ними припинені. За таких обставин шлюб підлягає розірванню. Як передбачає ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що подальше існування сім'ї позивача і відповідача неможливе та недоцільне. Шлюб, укладений [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Відповідно до вимог ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є остаточним та не потребує видачі свідоцтва про розірвання шлюбу.

Outcome: approved