Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що є власником житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] вказала, що окрім неї, у зазначеному будинку зареєстровано також коло осіб, одним із яких є її син [PERSON] - відповідач по справі. Позивач зазначив, що відповідач не проживає у вказаному будинку з січня 2018 року. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, надали судові пояснення, аналогічні, викладеним в ній. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Тому суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Суд, заслухав позивача, його представника, свідків, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке. Встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.10.2016 року за реєстровим № 3195 належить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З`ясовано, що у вказаному житловому будинку, окрім позивача зареєстровані особи, разом з тим і відповідач по справі, син позивача - [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 7600 від 23.07.2020 р., виданою Відділом реєстрам місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради. В ході судового розгляду встановлено, що з січня 2018 року відповідач у зазначеному будинку не проживає. Факт не проживання відповідача у вищевказаному будинку також підтверджений показаннями свідків, які були опитані судом в ході судового розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Судом з"ясовано, що відповідач з січня 2018 року, тобто більше року в будинку без поважних причин не проживає. Відповідач не спростував обставини, викладені у позовній заяві. За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком, належним [PERSON] . Суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законими та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved