Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Івана Франка, 18 в с. Голобутів Стрийського району Львівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 20.09.2015р. В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що 20.09.2015р. помер її батько [PERSON] Ще за життя останнім було складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому Голобутівської сільської ради 06.10.2014р. за № 38, яким заповів усе майно позивачці. Заповіт не був змінений чи скасований. Інші спадкоємці першої черги, які б мали право на спадкування за законом дружина померлого та мати позивачки [PERSON] та дочка померлого сестра позивачки [PERSON] померли 16.04.2009р. та 18.10.2015р., відповідно. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, та позивачка 11.03.2016р., в межах визначеного ст. 1270 ЦК України строку звернулась до Стрийської ДНК із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по вул. Івана Франка, 18 в с. Голобутів Стрийського району Львівської області у зв'язку з відсутністю належного правовстановлюючого документу на цей будинок. Хоча, згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Стрийської районної ради народних депутатів від 27.10.1987р. житловий будинок належав до категорії «колгоспний двір». Станом на квітень 1991р. членам колгоспного двору були [PERSON], який помер 20.09.2015р., [PERSON], яка померла 16.01.2009р. та [PERSON], яка померла 18.10.2015р. Оскільки категорія «колгоспний двір» була скасована в квітні 1991р., то таке свідоцтво не є належним правовстановлюючим документом, тому позивачка не може оформити спадщину в нотаріальному порядку та змушена звертатись до суду. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача Голобутівської ради в судове засідання не зявився, від відповідача надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності представника, не заперечивши проти визнання права власності за позивачкою. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно до положень ст. ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.ч.1,3 ст.1272 ЦК якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» п.6, "а" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. В підпункті «г» пункту 6 даної постанови зазначено, що згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990 року. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 27.10.1987р. жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Дашава Стрийського району по вул. Шевченка,31 належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по вул. І.Франка, 18 в с. Голобутів Стрийського району Львівської області, позначений у технічному паспорті, який складений 07.04.2016р. ФОП [PERSON], літерами «А-1», що складається з двох кімнат житловою площею 35,1 кв.м, однієї кухні, загальною площею 58,6 кв. м. з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, які позначені в технічному паспорті літерами: веранда «а», сходи «а1». сарай «Б», сарай «Г», убиральня «Д», сарай «Е», навіс «Є», ворота «№1», огорожа «№2», огорожа «№3». З довідки виконкому Голобутівської сільської ради Стрийського району від 11.02.2016р. №116/02-14 вбачається, що в господарстві, яке мало статус «колгоспного двору» [PERSON] в с. Голобутів по вул. І.Франка, 18 проживали і були зареєстровані: -[PERSON] 05.10.1921р. народження, голова двору, який помер 20.09.2015р.; -[PERSON] 18.08.1932р. народження, член двору, померла 16.04.2009р.; -[PERSON] 21.12.1965р. народження, член двору, померла 18.10.2015р. Із свідоцтва про смерть серії І-СГ № 394644 вбачається, що [PERSON] помер 20.09.2015р. Із свідоцтва про смерть серії І-СГ № 171885 вбачається, що [PERSON] померла 16.04.2009р. Із свідоцтва про смерть серії І-СГ № 394645 вбачається, що [PERSON] померла 20.10.2015р. Згідно із свідоцтвом про народження ІІ-СГ №361430 від 20.06.1979р. (повторне) та свідоцтвом про укладення шлюбу ІІ-СГ №420559 від 20.05.1989р. вбачається, що позивачка, батьками якої були [PERSON] та [PERSON], одружившись змінила прізвище з [PERSON] на чоловікове Гошко. [PERSON] за заповітом від 06.10.2014р., посвідченим в Голобутівській сільській раді Стрийського району, заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він матиме право за законом, позивачці - дочці [PERSON]. З відповіді завідувача Стрийської держнотконтори №455/01-21 від 11.03.2016р. вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок №18 по вул.Івана Франка в с. Голобутів Стрийського району у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та рекомендовано звернутись до суду. Обставин, які вказували б на те, що спадкодавець [PERSON] при житті набув, або володів житловим будинком з господарськими спорудами по вул. І.Франка,18 в с. Голобутів Стрийського району Львівської області неправомірно, або, що на вказане майно окрім позивачки, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. Позивака, як дочка спадкодавця та спадкоємець за заповітом, фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, оскільки у встановлений ст.1270 ЦК України звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину. З огляду на те, що покійному [PERSON] при житті належало спадкове майно, право власності на яке посвідчене в установленому законом порядку на час виникнення права власності; він склав заповіт на випадок своєї смерті на користь позивачки, що фактично прийняла спадщину після його смерті; оформити право власності на спірний житловий будинок, який є спадковим майном, в нотаріальному порядку позивачка не має можливості у звязку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідач позовні вимоги визнав, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за нею права власності на будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: по вул. І.Франка,18 в с. Голобутів Стрийського району.

Outcome: approved