Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 16 жовтня 2010 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 381. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як на протязі останніх двох років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, через протилежні погляди на шлюб та сім"ю, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з 10.08.2014 року. З ініціативи відповідача між сторонами виникали постійні сварки, свідком яких є дитина, що впливає на її психічний стан. Дитина знаходяться на утриманні позивача, оскільки відповідач своїх обов'язків щодо утримання малолітньої дитини не виконує. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, і стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити дошлюбне дівоче прізвище [PERSON]. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Документів про поважність причин неявки до суду, заяви про розгляд справи за його відсутності, а також письмових заперечень проти позову не надав. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 224 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 16 жовтня 2010 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 381. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 28 серпня 2015 року). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 31 січня 2012 року). Батьком дитини записаний відповідач по справі. В судовому засіданні встановлено, що позивач в дівоцтві [PERSON], згідно копії свідоцтва про шлюб уклала шлюб з [PERSON]. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 03 червня 2008 року). Шлюб розірвано 30.03.2010 року, актовий запис № 135 (свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 30.03.2010 року). Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище, у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право відновити своє дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов'язок є особистим та рівним як щодо матері, так і батька дитини. Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Враховуючи рівний обов'язок батьків щодо утримання дітей, той факт, що відповідач не працює, інших дітей та непрацездатних членів сім'ї на утриманні не має, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 217 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Позов має дві самостійні вимоги, за позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей позивач була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави також необхідно стягнуто судовий збір в розмірі 243, 60 грн.. За письмовою заявою позивачки, суд зазначає про вибір прізвища позивачем, яка просить після розірвання шлюбу змінити її прізвище «[PERSON]» на дошлюбне «[PERSON]». Після розірвання шлюбу прізвище позивача - [PERSON] - «[PERSON]» змінити на дошлюбне «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved