Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до Любашівського районного суду із вказаним позовом, в якому просила стягувати із відповідача на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій формі в розмірі 1500 грн. щомісячно, стягнути додаткові витрати на лікування сина в розмірі 33 765 грн. та стягувати щомісячно додаткові витрати в розмірі 1000 грн. до втрати сином статусу дитини-інваліда. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказує, що вона перебувала в шлюбі із відповідачем та мають двох дітей, за рішенням суду на яких стягуються аліменти. Старший син [PERSON] є дитиною-інвалідом та потребує постійного догляду, а саме відвідування медичних установ, лікарень, консультування та обстеження лікарів, проходження специфічних лікувальних процедур, здачі аналізів, придбання медичних препаратів та вжиття інших заходів реабілітаційного характеру, в зв»язку із чим нею понесені витрати на лікування дитини, із яких позивач просила стягнути половину фактично понесених витрат, що складає 33765 грн. та стягувати в подальшому додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно. В судове засідання позивач не з'явилася, проте надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи, позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання сина в розмірі 33 765 грн. просила залишити без розгляду, в іншій частині позов підтримала. Ухвалою суду позов [PERSON] в частині позовних вимог про стягнення із відповідача понесених додаткових витрат на лікування сина в розмірі 33765 грн. залишено без розгляду. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду даної справи був повідомлений відповідно до ст.74 ЦПК України, за зареєстрованим місцем проживання. Оскільки від відповідача заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, то суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із слідуючого. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Любашівського районного суду від 21 вересня 2015 року було розірвано. Сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO]. Любашівським районним судом було прийнято рішення від 27 листопада 2015 року про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розі 1/3 частина з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 13.11. по [INFO] року, а із [INFO] р. по [INFO] р. в розмірі ? частини із усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачкою надано документи, які підтверджують хворобливий стан дитини [PERSON], 12.09.2017 р., виписку № 28 від 22 вересня 2015 р. та довідку ЛКК № 98 від 22 вересня 2015 р., із яких вбачається, що дитині встановлено діагноз: легка розумова відсталість резидеально-органічного генезису Ф70, симптоматична епілепсія, системний недорозвиток мови 2-3 рівня, дизартрія, дизлексія. Згідно зазначеного висновку наявне захворювання відповідає розділу 10 пункту 1 підпункту 1,6 «Переліку медичних показань, які дають права на одержання допомоги на дітей-інвалідів з дитинства у віці до 18 років» затвердженого Міністерство охорони здоров»я України від 08 листопада 2001 р. Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда № 43/44 від 22.09.2015 р. виданої фахівцями Любашівського районного центру медико-санітарної допомоги [PERSON] рекомендовано вдома пройти судомну терапію, отримувати психіатричну допомогу вдома та ЦРЛ, відвідувати 2 рази на рік психіатра в ЦРЛ та ОПБ, проходити вдома індивідуальне навчання та спеціальні зайняття із фізичної культури /а.с.22/. Аналогічні медичні рекомендації повторно були надані 21 вересня 2017 р. Із медичних призначень вбачається, що дитинні регулярно призначалися ліки. Статтею 185 цього Кодексу визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов"язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. (висновок висловлений Верховним Судом України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, який відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України) Згідно із положенням ч. 3 ст.185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення щомісячно із відповідача додаткових витрат на лікування дитини слід задоволити, проте виходячи із того, що позивачем не доведено розмір щомісячних додаткових витрат , в тому розмірі, в якому вона вказує, тому суд визначає розмір щомісячних додаткових витрат на дитину в сумі 500 грн. , які підлягають стягненню із відповідача на користь позивачки. Разом із тим, вимоги про стягнення із відповідача аліментів на утримання матері підлягають задоволенню виходячи із слідуючого. Відповідно до ст. 88 Сімейного кодексу, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. В силу ст. 80 Сімейного кодексу, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану . За вказаних обставин, приймаючи до уваги, що дитина проживає разом із матір'ю, а також зважаючи, що позивачка ніде не працює та не має можливості працювати , так як доглядає за дитиною-інвалідом та не має доходу, суд вважає обґрунтованою заявлену позовну вимогу щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання позивачки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн., як визначено п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial