Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Заявники - [PERSON] та [PERSON] в порядку окремого провадження через своїх представників звернулися до суду з заявою, згідно якої просять встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло від 20.06.1997 року на квартиру [ADDRESS], їх покійним батькам [PERSON] та [PERSON], оскільки в свідоцтві допущено помилку в зазначені номера квартири. Встановлення даного факту заявникам необхідно для оформлення спадщини. У судове засідання учасники справи не з"явилися. Від адвоката Боголюба А.В. та представника заявниці [PERSON], - [PERSON] на адресу суду надійшли письмові заяви про розгляд справи у їхній відсутності. Заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримують в повному обсязі та просять суд задовольнити. Заінтересовані особи - представник виконавчого комітету Бердичівської міської ради Кухар О.І. та приватний нотаріус Бердичівського міського нотаріального округу Оленюк Д.Я. до суду не з'явилися, надіслали письмові заяви про розгляд справи у їхній відсутності. Щодо вирішення справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши заяву та дослідивши додані до неї матеріали, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, судом встановлено, що 20.06.1997 року Бердичівським комбінатом хлібопродуктів [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], зареєстроване в Комунальному підприємстві «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської області в книзі № 60, р.№ - 10750, в рівних долях (а.с. 16). Згідно довідок МК ВЖРЕП №7 за № 27 та 28 від 01.03.2016 року [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та проживали в [ADDRESS] (12) з 24.06.1970 року по день смерті, тобто - [INFO] та [INFO] Згідно матеріалів справи, 13 травня 2003 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], яке міститься в матеріалах справи. 23 жовтня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], яке міститься в матеріалах справи. Також судом встановлено, що спадкоємцями після смерті [PERSON] являються заявниці [PERSON] та [PERSON], які є його доньками, що підтверджується довідкою № 104/02-14 від 18.04.2018 року приватного нотаріуса Бердичівського міського нотаріального округу Оленюка Д.Я. (а.с. 15), а також копіями свідоцтв про народження заявниць, які містяться в матеріалах справи. 14 березня 2018 року до приватного нотаріуса Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області Оленюка Д.Я. з заявою видати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] звернулась [PERSON] (а.с.17). Однак приватним нотаріусом була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що неможливо встановити склад спадкового майна, так як відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.06.1997 року, виданим Бердичівським комбінатом хлібопродуктів, значиться квартира [ADDRESS], але фактично свідоцтво мало б бути видано на квартиру за [ADDRESS] (а.с. 14). Так, судом встановлено, що, відповідно до довідки № 708 від 06.05.2016 року, виданої КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації», зазначено, що в свідоцтві про право власності на житло номер квартири [ADDRESS] вказано помилково, з 1997 року по [ADDRESS] (12) (а.с. 23а). Також судом встановлено, що згідно інвентаризаційної справи, 30.06.1997 року Бердичівським комбінатом хлібопродуктів [PERSON] та [PERSON] також було видано свідоцтво про право власності на житло, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], зареєстроване в Комунальному підприємстві «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської області в книзі № 60, р.№ - 10750. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру під [ADDRESS] зареєстровано за іншою особою, яка не має жодного відношення до [PERSON], а також до заявників [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24). Додатковим доказом того, що [PERSON] являвся власником саме квартири [ADDRESS] є також квитанції про сплату комунальних послуг, де особовий рахунок квартири [ADDRESS] оформлений на ім'я спадкодавця (а.с. 25-26). Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно рекомендацій, які містяться в пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5 «...суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу...». Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що через наявну помилку в свідоцтві про право власності на житло, яке є правовстановлюючим документом, заявники не можуть отримати спадкові документи. Оскільки помилка, яка була допущена при видачі свідоцтва про право власності на житло, перешкоджає заявникам у праві на реалізацію їх спадкових прав, тому вони змушені звернутися до суду. Окрім того, виправити помилку в написанні номеру квартири в свідоцтві про право власності на житло на сьогоднішній день не вбачається за можливе, оскільки діяльність Бердичівського комбінату хлібопродуктів припинено відповідно до відомостей з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань (а.с. 27-28). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заяву [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, слід задовольнити, оскільки встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло від 20.06.1997 року на квартиру [ADDRESS], покійним батькам заявників - [PERSON] та [PERSON] в результаті створить для заявників певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження факту належності правовстановлюючого документу не існує. На підставі викладено,

Outcome: approved