Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 06.08.2008 року між АТ «Ощадбанк» найменування якого змінено на публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі Новотроїцького ТВБВ № 10021/0119 філії - Херсонське обласне управління АТ «Ощадбанк» (надалі Банк) та [PERSON] (надалі Позичальник) укладено кредитний договір № 276, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 7000,00грн. під 28% річних, строком на 36 місяців з терміном остаточного погашення не пізніше 05 серпня 2011 року. Відповідно до п.п.3.3.1-п.п.3.3.2 Кредитного договору Позичальник зобовязаний точно в строки, обумовлені Договором, повернути Кредит в сумі 7000,00 грн. своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобовязання за договором. У разі порушення договору та/або договорів поруки достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагороди та штрафних санкцій відповідно до чинного законодавства України. У забезпечення виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором №276 від 06.08.2008 року між банком та: - [PERSON] укладено договір поруки №1 від 06.08.2008 року, відповідно до якого поручитель зобовязується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором № 276 від 06 серпня 2008 року; - [PERSON] укладено договір поруки № 2 від 06.08.2008 року, відповідно до якого поручитель зобовязується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором № 276 від 06.08.2008 року. Позивач просив суд стягнути на свою користь солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 7859,24 грн. та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала із підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, завчасно. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву про застосування позовної давності, посилаючись на ту обставину, що позов пред'явлено зі спливом трирічного строку, просила у позові відмовити, застосувавши позовну давність до заявлених вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про застосування позовної давності, в поданій заяві вказує що позов пред'явлено зі спливом трирічного строку, просив у позові відмовити, застосувавши позовну давність до заявлених вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається із матеріалів справи, 06.08.2008 року між АТ «Ощадбанк», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір №276, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 7000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28 річних, комісійні винагороди та ніші платежі в порядку та на умовах, визначені договором. Відповідно до п.1.2 кредитного договору кредит надається на 36 місяців зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 05 серпня 2011 року на споживчі потреби. Пунктом 1.5.1.3 визначено, що сплата процентів, нарахованих банком на залишок заборгованості за кредитом, здійснюється у валюті Кредиту до останнього числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після отримання кредиту, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. Остання сплата процентів за користування кредитом здійснюється не пізніше 05 серпня 2011 року. З метою забезпечення виконання зобов'язання за даним кредитним договором, 06.08.2008 року відповідач [PERSON] уклала з ПАТ «Державний ощадний банк України» договір поруки № 1. Відповідно до умов договору поруки [PERSON] несе солідарну відповідальність з [PERSON] перед банком за своєчасне та повне виконання умов за кредитним договором. Також з метою забезпечення виконання зобов'язання за даним кредитним договором, 06.08.2008 року відповідач [PERSON]. уклав з ПАТ «Державний ощадний банк України» договір поруки № 2. Відповідно до умов договору поруки [PERSON] несе солідарну відповідальність з [PERSON] перед банком за своєчасне та повне виконання умов за кредитним договором. Відповідно до пункту 4.2 договорів поруки, порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п.5.4 із дня настання строку виконання зобовязань по кредитному договору №276 від 06 серпня 2008 року предявить вимоги до поручителя. У пункті 5.4 договору поруки сторони домовилися про збільшення строків позовної давності, відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до трьох років для всіх грошових зобов'язань поручителя, (в тому числі, але не виключено, щодо повернення сум кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені, тощо), що передбачені умовами кредитного договору. Позичальник і поручитель зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконували, допустили заборгованість, яка за розрахунком банку станом на 15.08.2016 року становить 7859,24 грн. 06.08.2010 року банк на адресу позичальника [PERSON], поручителів [PERSON], [PERSON] рекомендованим листом надіслав вимогу про дострокове виконання кредитних зобовязань, погашення простроченої заборгованості за кредитом, яка станом на 06 серпня 2010 року становить 6648,18 грн. За умовами кредитного договору, відповідачі зобов'язувалися солідарно погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Кінцевим строком повернення є 05.08.2011 року. Згідно розрахунку заборгованості за договором від 15.08.2016 року, в порушення умов кредитного договору, відповідачами не надано грошові кошти для погашення заборгованості і починаючи з 26.10.2009 року погашення боргу не здійснювалося. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Що стосується позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» до поручителів [PERSON] та [PERSON] суд приходить до наступного. Зі змісту двох договорів поруки від 06.08.2008 року, які були укладені окремо з [PERSON] та окремо з [PERSON] в забезпечення виконання кредитного договору, укладеного [PERSON] вбачається, що відповідно до п. 1.2 кредитного договору кредит надається строком на 36 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 05 серпня 2011 року. Пунктом 1.5.1.3 договору кредиту №276 від 06 серпня 2008 року визначено, що сплата процентів, нарахованих банком на залишок заборгованості за кредитом, здійснюється у валюті Кредиту до останнього числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після отримання кредиту , шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. Остання сплата процентів за користування кредитом здійснюється не пізніше 05 серпня 2011 року. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно з положеннями частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. В частині першій статті 251 ЦК України зазначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Порука - це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобовязання поруки. Оскільки право кредитора і обовязок поручителя по закінченню договору поруки припиняються, тому жодних дій щодо реалізації права в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року за № 6-2239цс15, постанові від 14 вересня 2016 року № 1451цс16, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів. Отже, за таких обставин, з огляду на наведене вище, суд приходить до висновку про те, що у кредитному договорі сторони встановили строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязань, яке виникло на основі договорів. Оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати до останнього числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після отримання кредиту, а тому саме з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого договорами поруки - три роки для предявлення вимог до поручителя. І лише у разі предявлення вимог до поручителя більше ніж через три роки після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Відповідно до статті 554 ЦК України, в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, божник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. 06.08.2010 року банк на адресу позичальника [PERSON], поручителів [PERSON], [PERSON] рекомендованим листом надіслав вимогу про дострокове виконання кредитних зобовязань, погашення простроченої заборгованості за кредитом, протягом 30 календарних днів з моменту отримання позичальником та поручителями письмової вимоги, яка станом на 06 серпня 2010 року становила 6648,18 грн. З огляду на це, банк направивши позичальнику [PERSON] та поручителям [PERSON], [PERSON] 06 серпня 2010 року досудову вимогу про погашення простроченої заборгованості протягом 30 календарних днів з моменту отримання, банк по закінченню цього строку визнав строк виконання грошового зобов'язання таким, що настав. Таким чином, предявивши вимогу позичальнику та поручителям про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, у серпні 2010 року, позивач, відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, змінив строк виконання основного зобовязання і зобовязаний був предявити позов до поручителів через три роки з дати отримання вимоги позичальником, тобто починаючи з 13 вересня 2010 року і до 13 вересня 2013 року. Проте, після зміни строку виконання основного зобовязання, ПАТ «Державний ощадний банк України» із позовом звернувся лише в квітні 2017 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності, передбаченого договором поруки, тому порука [PERSON], [PERSON] припинилася повністю щодо всіх платежів, заявлених позивачем до стягнення. Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову до поручителів слід відмовити в звязку з припиненням поруки. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що ПАТ «Державний ощадний банк України» свої зобовязання за кредитними договорами виконав, надавши [PERSON] кредит у розмірі 7000 грн., на термін і на умовах, передбачених у даному кредитному договорі. При цьому, судом встановлено, що сторона за договором кредиту - відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору несвоєчасним поверненням суми кредиту, відсотків, у зв"язку з чим станом на 29.03.2017 року загальна заборгованість відповідача [PERSON] перед банком складає 7859,24 грн., з якої заборгованість по кредиту становить 5078 грн., заборгованість по відсоткам 2503,75 грн., пеня за несплату осново боргу 185,85 грн. та пеня за несплату відсотків 91,64 грн. З огляду на те, що відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору, а тому вимоги про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, відсотків та пені підлягають до задоволення. Позовні вимоги до поручителів [PERSON], [PERSON] суд вважає безпідставними і в їх задоволенні слід відмовити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн.\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial