Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому з урахуванням уточнення просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 12.10.2010 р. у розмірі 101938,03 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 січня 2018 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами позовного спрощеного провадження. В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] підтримав позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є клієнтом ПАТ КБ«ПриватБанк» , однак на даний час у нього не має можливості сплатити заборгованість за кредитом. Зазначив що при першій можливості він сплатить зазначену заборгованість перед позивачем. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 11.10.2010 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого останньому надано в розпорядження кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 13300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Взяті на себе зобовязання за кредитним договором банк виконав своєчасно та повністю, надавши відповідачу в розпорядження грошові кошти за договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В порушення умов договору [PERSON] зобовязання належним чином не виконував . Рішенням Третейського суду при Асоціації Дніпровський Банківський Союз м. Дніпропетровська від 31.03.2015 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнута заборгованість за договором SAMDN50000026684497 від 11.10.2010 року у сумі 22167,23 грн. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Станом на 31.03.2018 р. [PERSON] має заборгованість в сумі 101938,03 грн., з яких 101938,03 заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 30.06.2017 р. по 31.03.2018 р. Відповідно до ч.І ст. 598 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п. 1.1.7.12 Договору, Договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. Пунктом 1.1.7.42 Договору сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту Клієнта, відкритого в рамках Договору або підпадаючого під дію Договору, а також при закінченні використання послуг Банка, передбачених договором. За наявної у Клієнта в момент закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед Банком по Договору, в тому числі по овердрафу, а також заборгованості по сплаті комісії перед Банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню у повному обсязі, так як відповідач, покладені на нього зобовязання вказаними договорами не виконуює, що повністю знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved