Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 25.10.2016 року звернулась позивач [PERSON] із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що між нею та [PERSON] 09 вересня 2013 року було укладено Договір (оренди) найму житла. Відповідно до умов зазначеного договору, позивач передала, а відповідач прийняв у строкове платне користування житлове приміщення, а саме: квартиру [ADDRESS], яка належить позивачу на праві приватної власності.Строк найму (оренди) житла становить 36 ( тридцять шість) місяців, починаючи з 09.09.2013 р. по 09.09.2016 р. Відповідно до п. 2.2 Договору передбачено, що строк найму автоматично продовжується на наступні 36 ( тридцять шість ) місяців, якщо жодна із сторін не повідомила іншу сторону про припинення найму. Таке повідомлення має бути зроблене не пізніше ніж за шість місяців до закінчення строку найму. Позивач зазначає, що його представником було направлено повідомлення відповідачу про те, що договір (оренди) найму житла відповідно до п. п. 2.2. п. 2 Договору, зі спливом часу, встановленого п. 2.1. договору, не буде пролонгований, яке відповідач отримав та відповідно до умов договору зобов'язаний був звільнити житло та повернути позивачу квартиру за Актом приймання-передачі не пізніше 09 вересня 2016 р. Посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов'язань за цим договором, [PERSON] просить суд виселити відповідача у зв"язку із закінченням договору (оренди) найму житлового приміщення. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, представник позивача подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та провести розгляд справи його відсутністю та відсутністю його довірителя. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме рекомендованою кореспонденцією, причини неявки суду не повідомив. Суд, у звязку з неявкою у судове засідання належним чином повідомленого відповідача, враховуючи заяву представника позивача про розгляд справи за його відсутності, ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що викладені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві приватної власності на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2012 року, що підтверджується копією Витягу про державну реєстрацію прав від 25.06.2012 року та копією технічного паспорту, виготовленого КП «ОМБТІ та РОН» 15.03.2012 року. \~\~\~\~Судом встановлено, що 09.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір (оренди) найму житла. Відповідно до умов зазначеного договору, позивач передала, а відповідач прийняв у строкове платне користування житлове приміщення, а саме: квартиру [ADDRESS]. Згідно п. 2.1 Договору строк найму (оренди) житла становить 36 ( тридцять шість) місяців. Також п. 2.2 Договору передбачено, що після закінчення строку, зазначеного в п. 2.1 цього договору, строк найму автоматично продовжується на наступні 36 ( тридцять шість ) місяців, якщо жодна із сторін не повідомила іншу сторону про припинення найму. Таке повідомлення має бути зроблене не пізніше ніж за шість місяців до закінчення строку найму. 06.01.2016 року позивачем в особі представника було направлено повідомлення відповідачу про те, що договір (оренди) найму житла відповідно до п. п. 2.2. п. 2 Договору, зі спливом часу, встановленого п. 2.1. договору, не буде пролонгований. Отримання відповідачем зазначеного листа повідомлення підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою пошти від 11.01.2016 року (відправка поштового переказу за № 65069 0398670 3 та повернення поштового переказу за № 65058 0714604 8). Після закінчення терміну дії Договору відповідач, відповідно до п. 4.2.6 зобовязаний звільнити житло після закінчення обумовленого в розділі 2 Договору строку. Тобто відповідач, зобов'язаний звільнити житло та повернути позивачу, квартиру за Актом приймання-передачі не пізніше 09 вересня 2016 року. Однак, відповідач в порушення п. 4.2.6 Договору, після закінчення обумовленого строку дії Договору із житла не виселився. \~\~\~\~Згідно ч.1ст. 810 ЦК України, за договором найма (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. \~\~\~Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. \~\~\~За ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, у якому вона була одержана, із урахуванням нормального зносу, або в стані, який обумовлено в договорі. Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом. Суд вважає, що проживання відповідача в належній позивачу квартирі без правових підстав, перешкоджає позивачу здійснювати право власності, при цьому, виселення відповідає загальним правомочностям власника майна і відповідає його праву вимагати усунення будь-яких порушень цього права, хоча б ці порушення й не були поєднані з позбавленням володіння,як це передбачено ст. ст. 386, 391 ЦК та ст. 47 Конституції України та положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд зазначає, що відповідно до ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України, \~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобовязати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод (наприклад, шляхом знесення неправомірно збудованих споруд, про припинення ремонтних робіт у сусідній квартирі, виселення громадян із належних їм на праві власності приміщень тощо). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині усунення перешкод в користування власністю шляхом виселення, є такими що відповідають вимогам закону. Аналогічну правову позицію висловлено в аналізі ВСУ застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. \~\~\~\~На підставі викладеного і

Outcome: approved