Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 16 серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики. Згідно п.2.1 договору позивач та відповідач підписавши даний договір підтвердили факт передачі грошових коштів: а саме що грошові кошти в розмірі 500 000 (п"ятсот тисяч ) 00 грн, що еквівалентно 40 000 (сорок тисяч ) доларів США були передачі Позивачем ( [PERSON]П.) Відповідачу ([PERSON]К.). Будь-яких інших документів підтверджуючих факт передачі грошових коштів як-то розписка, акт і таке інше [PERSON] та [PERSON] погодили не підписувати. На момент підписання даного договору позики курс долара США по відношенню до гривні України дорівнює 1 (один ) долар США 12,50 (дванадцять гривень п'ятдесят копійок України ). Особливістю даного договору є то про що зазначено в п.2.1.1, а саме у разі якщо на момент повернення грошових коштів Відповідачем Позивачу, курс долара США по відношенню до гривні України буде нижче чим визначено в п.2.1. договори тобто 1 (один) долар США буде коштувати менше чим 12.50 (дванадцять ) гривень п'ятдесят копійок Відповідач повинен буде повернути Позивачу грошові кошти в розмірі 500 000 (п'ятсот тисяч) грн.00 коп., а в разі якщо курс долара США по відношенню до гривні України буде вищим чим зазначено в п.2.1 даного договору, тобто 1 (один) долар США буде коштувати більше чим 12.50 (дванадцять) гривень п'ятдесят копійок, відповідач повинен буде повернути Позивачу суму грошових коштів в гривнах України, яка повинна за офіційним курсом [PERSON] Банку України бути еквівалентною ( дорівнювати) 40 000 (сорок тисяч ) доларам США. Відповідно до п.2.2. вище зазначеного договору Відповідач зобов'язувався повернути Позивачу зазначену суму грошових коштів, з. урахуванням особливостей передбачених п.2.1.1, договору, у термін до 31.12.2014 року. Починаючи із 01.01.2О15 року та на момент звернення до суду тобто 30.04.2015 р. курс долара по відношенню до гривні зріс.Таким чином, у зв'язку із підвищенням курсу долара США [PERSON] повинен повертати грошові кошти [PERSON] згідно підпунктом б) пункту 2.1.1 договору позики від 16 серпня 2014 року. По закінченню терміну для добровільного повернення коштів, тобто до 31.12.2014р. згідно договору позики від 16 серпня 2014р., починаючи із 01.01.2015 по 28.04.2015р. Відповідач ([PERSON]) не повертав Позивачу кошти, які отримав згідно вищезгаданого договору, однак в подальшому згідно розписки від 29.04.2015 року [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в розмірі 15 000 ( п'ятнадцять тисяч ) доларів США, які відповідач сплатив позивачу згідно договору позики від 16 серпня 2014 року. В звязку з цим, сума коштів яку [PERSON] повинен повернути [PERSON]) складає 526 170.80 грн,. що на сьогоднішній день еквівалентно 25 000 (двадцять п'ять тисяч ) доларів США ( станом на 30.04.2015р. [PERSON] України встановив офіційний курс долара по відношенню до гривні : 100 USD - 2104 ,6832 грн.. На неодноразові звернення [PERSON] до [PERSON] Костянтиновича, щодо сплати решти грошових коштів згідно договору позики від 16 серпня 2014 року, укладеного у м. Гайсині, а саме 526 170.80 грн. що на сьогоднішній день еквівалентно 25 000 (двадцять п'ять тисяч ) доларів США, [PERSON] (відповідач) ніяким чином не відреагував . Таким чином, на день звернення до суду ( 30.04.2015 р.) решта грошових коштів, а саме 526 170, 80 грн., яка еквівалентна 25 000 (двадцять п'ять тисяч ) доларів США згідно договору позики від 16 серпня 2014 року [PERSON] повернуті не були, чим завдаються збитки Позивачу. Згідно ч.1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, Позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 Цивільною кодексу України, що передбачає, що боржник який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, а також сплатити неустойку, яка нараховується від дня коли гроші мали бути отримані до дня коли вони фактично повернуті незалежно від сплати процентів. В зв'язку неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по вищезазначеному договору позики від 16 серпня 2014 року, починаючи із 01.01.2015 р. та по 28.04.2015р. Позивачу було заподіяно збитків ( індекс інфляції, три проценти річних) в розмірі 195 636 ( Сто дев'яносто п'ять тисяч шістсот тридцять шість ) грн. 67 кой. Починаючи із 01.01.2015 року по 28.04.2015р. індекс інфляції та три проценти річних розраховувались із суми 40 000 ( сорок тисяч ) доларів США, оскільки в даний проміжок часу [PERSON] повністю не повернув кошти [PERSON]. Із 19.04.2015 року сума індексу інфляції та три проценти річних вираховувалась із суми 25 000 (двадцять п'ять тисяч ) доларів США. Розрахунок додається до позовної заяви у вигляді додатку №1. Таким чином загальна ціна позову з урахування суми боргу в розмірі 526\~170 гривень 80 копійок, що еквівалентно 25000 (двадцять пять тисяч) доларів США (згідно курсу НБУ встановленого станом на 30.04.2014 року. 7225 (Сім тисяч двісті двадцять пять ) гривень 90 коп. три процента річних та 188\~410 (Сто вісімдесят вісім тисяч чотириста десять ) гривень 77 копійок індекс інфляції складає 721\~807 (Сімсот двадцять одна тисяча вісімсот сім) гривень 47 коп.. В подальшому позивач неодноразово змінював позовні вимоги, остаточно сформулювавши їх наступним чином, просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 663332,82 грн., що еквівалентно 25000 доларів США, 33872,48 грн. три проценти річних за час прострочення розрахунку та 443461,2 грн. індексу інфляції. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлений позов підтримав, просить задовольнити його в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заявлений позов визнав частково в частині повернення основної суми боргу еквівалентної 25000 доларів США. Пояснив, що фактично грошей у позивача не позичав, а придбав в нього вантажний автомобіль за 40000 доларів США. Частину грошей в сумі 15000 доларів США він повернув позивачу. Однак, в звязку з зростанням курсу долара, решту грошей за автомобіль не зміг повернути. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже письмова форма договору позики, внаслідок його реального характеру, є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Як було встановлено в судовому засіданні, 16 серпня 2014 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримав у [PERSON] в якості позики 500000 грн., що в еквіваленті складало на той час 40000 доларів США. Згідно умов договору відповідач брав на себе зобовязання повернути вказану суму до 31.12.2014 року, а в разі зростання курсу долара США, повернути суму еквівалентну 40000 доларів США. Однак [PERSON], отримані у позивача гроші в строк, зазначений в договорі не повернув, а лише 29.04.2015 року повернув позивачу 15000 доларів США в рахунок погашення боргу. За таких обставин, суд вважає підставними вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь суми боргу в розмірі 663332,8 грн., що еквівалентно на даний час сумі 25000 доларів США. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення 33872,48 грн., що становить три проценти річних за прострочення виконання грошового зобовязання відповідачем згідно наданого позивачем розрахунку. В задоволенні решти позовних вимог, суд вважає слід відмовити, так як вимоги ст.625 ЦК України стосовно урахування індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобовязання, слід застосовувати лише до грошових зобовязань у національній валюті, яка знецінюється внаслідок інфляції. Така правова позиція неодноразово підтверджена рішеннями Верховного Суду України в яких зазначено, що індекс інфляції - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Ціни в Україні встановлюються у національній валюті, тому зазначена норма ЦК може бути застосована лише у випадку прострочення грошового зобовязання у гривні. Однак з матеріалів справи вбачається, що позивач позичав кошти в розмірі 40000 доларів США, і частину боргу також повернув в доларах США. В п.2.1.1 б вищевказаного договору позики від 16.08.2014 року зазначено, що в разі зростання курсу долара, [PERSON] зобовязується повернути суму боргу еквівалентну 40000 доларів США. Твердження відповідача в частині того, що він договору позики не укладав, а мав місце договір купівлі автомобіля, суд до уваги не приймає, так як рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 20 вересня 2016 року, яке набрало законної сили, було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики удаваним.

Outcome: partial