Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

згідно вимог позовної заяви, які були уточнені до судового розгляду, позивач просить стягнути з відповідача 800 грн. 00 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що відповідач не повністю повернув йому борг. Позивач у поданій до суду заяві просить справу слухати у його відсутність, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з"явився з невідомої суду причини, хоча про місце, дату та час слухання справи повідомлявся заздалегідь та належним чином у встановленому ЦПК України порядку, клопотань від нього про відкладення справи не надходило. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про їх правовідносини і немає необхідності заслуховувати особисті пояснення з приводу спору. За таких умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи та неявка яких не перешкоджає розгляду заяви, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. Відповідно до ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а тому кожна з них повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, 15 березня 2011 року між сторонами укладений договір позики на суму 100 000 грн. 00 коп. з терміном повернення грошей до 15 березня 2014 року. Факт вчинення зобов'язання підтверджено розпискою. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Після закінчення терміну повернення грошей позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути гроші, однак в добровільному порядку вона відмовилася це зробити. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ст.526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачем вказане грошове зобов'язання перед позивачем належним чином не виконано, оскільки належні докази про це відсутні. Оригінал розписки знаходиться у позивача, що підтверджує факт неповернення боргу. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами, про розмір боргу та про доведеність та обґрунтованість позовних вимог. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягає до стягнення на користь позивача сплачені судові витрати у виді судового збору у розмірі 1000 грн. 00 коп. З огляду на викладене, на підставі ст.ст.525, 612. 625, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved