Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася в суд із заявою в якій просить встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме: заповіту посвідченого 01 червня 2001 року секретарем виконавчого комітету Турильченської сільської ради Борщівського району Тернопільської області Білінською Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 50, та заповіту, посвідченого 26 липня 2002 року секретарем виконавчого комітету Турильченської сільської ради Борщівського району Тернопільської області Білінською Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 114. Вказала, що на даний час у неї виникла необхідність вирішити питання оформлення спадщини, після померлої [PERSON] однак приватним нотаріусом Борщівського районного нотаріального округу Тернопільської області Пікуль З.Я. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у зв'язку з тим, що у заповіті ім.»я заповідача записано «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть та державному акті на право приватної власності на землю ім.»я записано «[PERSON]». В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити з підстав викладених в заяві. Представник заявника [PERSON] заявлені вимоги заявника підтримав повністю, просить їх задовольнити з підстав викладених в заяві. Представник заінтересованої особи Турильченської сільської ради [PERSON] вважає, що заявлені вимоги заявника підлягають до задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, надані в повному обсязі, вважає, що вимоги заявника підлягають до задоволення, виходячи з наступного. [INFO] в с.Вербівка Борщівського району померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане Турильченською сільською радою Борщівського району Тернопільської області). Ще за життя, а саме 1 червня 2001 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Турильченської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №50, яким все своє майно рухоме і нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла заявниці [PERSON] 26 липня 2002 року [PERSON]. склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Турильченської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №114, яким грошовий вклад на рахунку [NUMBER] який зберігається в філіалі 6353/09 смт.Скала-Подільська Борщівського району заповіла заявниці [PERSON] Після смерті [PERSON], заявник [PERSON] фактично прийняла спадщину, так як звернулася з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Пікуль Г.М., на підставі якої було заведено спадкову справу №22/2015, ( Витяг про реєстрацію в Спадковому Реєстрі [NUMBER] від 16.02.2015 року) . Згідно довідки №74 виданої 02.02.2015 року Турильченською сільською радою Борщівського району Тернопільської області померлій [PERSON], яка померла [INFO] та до дня смерті постійно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] на праві приватної власності належало: право на земельну ділянку (пай) загальною площею 1.95 га., розташованої на території Турильченської сільської ради Борщівського району Тернопільської області; - грошові вклади, що зберігаються в Борщівському відділенні Ощадбанку України [NUMBER]. Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого Турильченською сільською радою 11 вересня 2002 року, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,95 га, розташована на території Турильченської сільської ради. 02.07.2015 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Пікуль Г.М по питанню оформлення спадщини на майно померлої [PERSON], померлої 20.12.2014 року, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі заповіту через виявлені розбіжності: в заповітах складених померлою [PERSON], ім.»я заповідача зазначено як «[PERSON]», тоді як в свідоцтві про смерть серія [NUMBER], виданому Турильченською сільською радою 22.12.2014 року, та в державному акті на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданому Турильченською сільською радою 11.09.2002 року, ім.»я померлої зазначено як «[PERSON]». З будинкової книги видно, що у 1980 році [PERSON] було видано паспорт громадянина України, де її ім.»я зазначено «[PERSON]», а у 2002 році видано новий паспорт громадянина України, де ім.»я записано «[PERSON]». Відповідно до вимог ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть також бути встановленні інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Працівниками різних установ при видачі документів на ім"я [PERSON] були допущені помилки, тобто в різних документах були розбіжності у її імені, а саме «[PERSON]», «[PERSON]». Так при складанні нею заповітів, її ім»я зазначено «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть та державному акті на право приватної власності на землю «[PERSON]» . Суд вважає, що заповіти складені 01.06.2001 року, 26.07.2002 року [PERSON] і спадкоємцем є [PERSON] Таким чином, факт приналежності [PERSON] заповіту посвідченого 01 червня 2001 року секретарем виконавчого комітету Турильченської сільської ради Борщівського району Тернопільської області Білінською Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 50, та заповіту, посвідченого 26 липня 2002 року секретарем виконавчого комітету Турильченської сільської ради Борщівського району Тернопільської області Білінською Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 114, знайшов своє підтвердження, а тому даний факт підлягає встановленню. На підставі п.1 ч.6 ст.256 ЦПК України,

Outcome: approved