Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

В лютому 2019 року [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (далі ПАТ «ШУ Покровське») про відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000 грн. В обґрунтування позову, посилається на те, що він з березня 2003 року працював на вугільних підприємствах на різних посадах. З 24 січня 2018 року по 13 серпня 2018 року працював в ПАТ «ШУ «Покровське» дільниця з видобутку вугілля №7 на посаді гірника очисного забою 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті. 16 квітня 2018 року о 22.50 год. під час виконання трудових обовязків, у шахті трапився нещасний випадок у виді вибуху, в результаті якого він отримав тілесні ушкодження. Згідно довідки МСЕК йому встановлена 3 група інвалідності з втратою професійної працездатності за трудовим каліцтвом у розмірі 30 % з черговим переоглядом через 1 рік. Внаслідок отриманих травм йому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоровя призвели до порушення його особистих немайнових прав. У звязку з отриманою травмою порушена його нормальна життєдіяльність, він тривалий час знаходився на лікуванні, він не може виконувати певні роботи у побуті, допомагати родині, йому важко дихати, втомлюється після нетривалої ходьби, рухів, відчуває психологічний дискомфорт, порушена душевна рівновага. В теперішній час він потребує медикаментозного лікування, постійного нагляду лікарів. Позивач вказує, що йому заподіяна істотна моральна шкода, яку він оцінює у 30\~000 грн. Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування заперечення на позовну заяву представник відповідача посилається на те, що у позивача відсутні достатні докази на підтвердження правомірності його вимог. Вважають, що достатнім розміром грошових коштів, якими можуть відшкодовані моральні страждання [PERSON] є 15\~000 грн. Вважають, що задоволення позовних вимог позивача буде суперечити Конституції, Закону України «Про охорону праці» та Закону України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, які спричинили втрату працездатності, ЦПК України, а тому вважають, що позовні вимоги є безпідставною та до задоволення не підлягає. (а.с.65) Позивач та його представник в судове засідання не зявились, звернулись в суд з заявами про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, звернувся в суд з клопотанням про розгляд справи у відсутності представника ПАТ «ШУ» Покровське», заперечують проти задоволення позову з підстав зазначених у відзиві. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З урахуванням зазначених вимог Закону, суд вбачає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних в матеріалах справи доказах. У відповідності до положень ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки позивача [PERSON], останній 24 січня 2018 року, на підставі наказу №74 клр від 19 січня 2018 року прийнятий горноробочим очисного забою підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті. 13 серпня 2018 року на підставі наказу №156 від 14 серпня 2018 року звільнений у звязку з виявленими невідповідності займанні й посаді за станом здоровя на підставі п.2 ст.40 КЗпП. (а.с.29-34) Відповідно до акту №42д про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом [PERSON] форми Н-1, від 19 червня 2018 року, затверджений начальником головного управління Держпраці у Донецькій області, 16 квітня 2018 року 22 год. 55 хв. настав нещасний випадок. Потерпілий є працівником ПАТ «ШУ «Покровське». Вид події вибух. Діагноз комбінована травма: опік полумям вибуху І ступеню шиї, S=1% пл..т. Термоінгаляційна травма. Опік дихальних шляхів І ст. Закритий перелом І пясної кістки правої кисті. (а.с.12-18) Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК від 13 серпня 2018 року [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності. Причина інвалідності-трудове каліцтво. (а.с.19-20) Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 13серпня 2018 року [PERSON] визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках з 13 серпня 2018 року по 01 вересня 2019 року у розмірі 30 %. (а.са.21-22) Виписками з медичної картки хворого [PERSON] та листками непрацездатності підтверджується, що позивач неодноразово проходив курси стаціонарного та амбулаторного лікування з діагнозом: комбінована травма (на виробництві від 16 квітня 2018 року), опік полумям вибуху І ступеню шиї, S=1% поверхні тіла. Термоінгаляційна травма. Опік дихальних шляхів І ст. Забій першого пальця кістки правої китиці. Гіпоксична енцефалопатія з синдромом ВСД, стійкої ВСД, стійкої цефалгією. Супутній діагноз: гострий бронхіт. Закритий перелом І пясної кістки правої кисті. (а.с.36-54) Відповідно до вимог статті 153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статею 173\~КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Згідно ч.ч.1, 3 статті 13\~Закону України\~«Про охорону\~праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Частиною першою статті 237-1\~КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Право на отримання страхової виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Визначення моральної шкоди міститься у положеннях статті 23 Цивільного кодексу України, у якій зазначено, що моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Конституційний Суд України своїм рішенням № 20-рп/2008 від 08 жовтня 2008 року по справі № 1-32/2008 визначив, що\~\~положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу 1 Закону №\~717-V скасовано\~\~право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XІV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167\~Цивільного кодексу\~України та статтею 237-1\~Кодексу законів\~про працю\~України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Факт наявності ушкодження здоров'я позивачу підтверджений висновком МСЕК, яким позивачу встановлено 30% втрати професійної працездатності, Актом про нещасний випадок, повязаний з виробництвом форми Н-1, виписками з медичної картки хворого, що дає підстави суду визнати факт заподіяння позивачеві моральної шкоди. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року, визначено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності. А тому, суд не приймає доводи представника відповідача щодо відсутності об'єктивних доказів спричинення моральної шкоди. У відповідності зі ст.\~4\~Закону України\~«Про охорону\~праці» державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя й здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві й професійних захворюваннях. Таким чином, судом встановлено, що позивач отримав ушкодження здоровя під час виконання ним трудових обов'язків, а тому заподіяна йому моральна шкода випливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. Таким чином, враховуючи положення ст. 2 Кодексу законів про працю України, позивач, працюючи у шахті, мав право на здорові та безпечні умови праці, мав право на матеріальне забезпечення на випадок повної або часткової втрати працездатності. Як встановлено судом та підтверджується медичними документами, внаслідок отриманих травм позивач відчуває фізичні болі, загальну слабкість. Через стан здоров`я він вимушений періодично проходити стаціонарне чи амбулаторне лікування, не має можливості вести активний спосіб життя, через отриманні проблеми зі здоровям він не має можливості допомагати по господарству своїм рідним. Такі обставини в сукупності викликають моральні страждання, які тривають значний час. Отже, позивач внаслідок отриманої травми позбавлений можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань, ушкодження його здоров'я призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Суд встановив, що обставини заподіяння позивачу моральної шкоди, викладені в позовній заяві повністю підтверджуються наданими письмовими доказами. Як розяснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, розмір моральної (немайнової) шкоди, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, враховує глибину та ступінь моральних і фізичних страждань позивача, яких він зазнав та зазнає внаслідок отриманої травми, встановлення йому стійкої втрати професійної працездатності у розмірі 30%, характеру ушкодження здоров'я, у звязку з чим він вимушений постійно проходити лікування, вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача моральної шкоди у розмірі 25 000 грн. і цей розмір суд вважає таким, що відповідає глибині і ступеню моральних і фізичних страждань потерпілого. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що позивачем при зверненні до суду за захистом порушеного права не понесені судові витрати по сплаті судового збору у зв'язку з тим, що відповідно до положень ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнений від сплати судового збору. Частиною 6 ст.\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути на користь держави з відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 640,31 грн.

Outcome: partial