Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 14 березня 2017 року предявила до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі по 700 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що із 2004 року перебувалаіз відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі 24 грудня 2000 року народилася дочка [PERSON] та 29 березня 2004 року народився син [PERSON], які проживають разом із нею та перебувають повністю на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не виконує свій батьківський обовязок по утриманню неповнолітніх дітей, хоча зобовязаний це робити та має на це змогу. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. У судове засідання від позивачки [PERSON] поступила заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона просить позов задовольнити у повному обсязі, зсилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає за необхідне, проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено, що позивачка та відповідач із 29 травня 2004 року перебувалиу зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду від від 04 квітня 2017 року. Від шлюбу сторін 24 грудня 2000 року народилася дочка [PERSON], що стверджується актовим записом №105 від 27 січня 2001 року Відділу реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, яким 27 січня 2001 року видане Свідоцтво про народження серії І-ИД №017096. 29 березня 2004 року у сторін народився син [PERSON], що стверджується актовим записом №925 від 11 травня 2004 року Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, яким 11 травня 2004 року видане Свідоцтво про народження серії 1-ИД №147632. Як убачається із довідки №941 виданої 13 березня 2017 ДП Люкс-Житло разом із позивачкою [PERSON] у квартирі [ADDRESS] проживає та зареєстрована її дочка [PERSON] та без реєстрації проживає син [PERSON]. Згідно довідки №01 виданої 05 квітня 2017 року фізичною особою-підприємцем [PERSON], позивачка [PERSON] з 03 жовтня 2015 року працює на посаді офіціанта в приватного підприємця [PERSON] по вул. Г. Мазепи, 19 в с. Біла Тернопільського району Тернопільської області, її дохід за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року становить 14600 гривень. Відповідач зареєстрований та проживає [INFO]. Установлено, що неповнолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON] повністю перебувають на утриманні матері позивачки [PERSON] Натомість відповідач [PERSON], будучи здоровою працездатною особою, отримуючи мінливі доходи, маючи змогу, коштів на неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] не надає. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник податків має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Натомість позивачка у повному обсязі надає матеріальне утримання неповнолітнім дітям [PERSON] та [PERSON], і фактично одноособово несе батьківські обовязки обох сторін. Встановлено, що відповідач є працездатний, тимчасово не працює, хоча не позбавлений можливості працевлаштуватися на роботу, при цьому має мінливі заробітки, та окрім [PERSON] і [PERSON], не має інших неповнолітніх дітей та інших утриманців. В силу вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем, не може виконувати своїх обовязків по утриманню неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом . Відповідно із ст. 182 СК України, суд також при визначенні розміру аліментів враховує матеріальне становище та стан здоровя дитини, на яку призначаються аліменти та можливість її матеріального утримання матірю , так само й стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Враховуючи в сукупності вищезазначене, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача в користь позивачки на неповнолітніх дітей, слід визначити у розмірі по 700 гривень, на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягувати з дня предявлення позову і до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved