Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

в обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що 11.01.2014 року помер її чоловік, [PERSON], який постійно проживав з нею у кв. № 2 житлового будинку № 88 по вулиці Привокзальній в місті Красилів Хмельницької області. Після смерті [PERSON] вона є єдиною спадкоємицею його майна, прийняла спадщину та займається її оформленням. Їхній із [PERSON] син, а саме [PERSON] спадщини батька не приймав, так як фактично на час його смерті із ним не проживав та заяви про прийняття спадщини нотаріусу не подавав. До складу спадщини [PERSON] входить частка у вищезазначеній квартирі, яка складається із 3-х кімнат площею 14,3 кв. м., 14,3 кв. м. та 12,1 кв. м., кухні площею 7,2 кв. м. та коридору площею 4,9 кв. м. Загальна площа квартири становить 52,8 кв. м., а житлова 40,7 кв, м. Спадщину [PERSON] вона прийняла згідно ч. З ст.1268 ЦК України, так як постійно проживала із ним на час його смерті і не відмовилась від його спадщини. На даний час спадкова справа до майна [PERSON] не заведена. Однак, постановою державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори, їй відмовлено у видачі після смерті [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у зазначеній квартирі, у звязку із тим, що вона належить їм на праві спільної сумісної власності і частка померлого [PERSON] у ній не визначена та документально не посвідчена. В свою чергу, у звязку зі смертю [PERSON], укласти договір про визначення розміру часток співвласників у даній квартирі, в тому числі частки [PERSON] та документально посвідчити їх, на сьогоднішній день не можливо. З вище наведених підстав просить визнати за нею, [PERSON] в порядку спадкування після смерті чоловіка, [PERSON], який помер 11.01.2014 року право власності на 1/3 частку у квартирі № 2 житлового будинку № 88 по вулиці Привокзальній в місті Красилів Хмельницької області загальною площею 52,8 кв. м., житловою площею 40,7 кв. м. В судове засідання позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд находить позов підлягаючим задоволенню. Судом об"єктивно встановлено, що 11.01.2014 року помер [PERSON]. До складу спадщини [PERSON] входить частка у квартирі №2 житлового будинку №88 по вул.Привокзальній в м.Красилові Хмельницької області. Зокрема, дана квартира у встановленому законом порядку була приватизована [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] у спільну сумісну, власність без визначення розміру часток, що підтверджується наказом начальника Жмеринської дистанції цивільних споруд від 14.08.2003 року №3490, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 10.01.2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.01.2004 року № 2524573. Так, ч. 2, 5 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що передача квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Згідно ч.1 ст.12 того ж Закону власник приватизованого житла має право розпорядитися квартирою (будинком), кімнатою (кімнатами) у гуртожитку на свій розсуд: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, обміняти, закласти, укладати інші угоди, не заборонені законом. Порядок здійснення цих прав власником житла регулюється цивільним законодавством України. Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Частиною 2 ст. 372 того ж Кодексу передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у справі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Будь-якої домовленості між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] про зміну рівності часток у йраві власності на дану квартиру не було та не має. Таким чином, їх частки у даній квартирі є рівними, у звязку з чим частка [PERSON] у ній становить 1/3 її частин та в порядку спадкування право власності не неї перейшло до [PERSON] Оскільки визначення розміру частки [PERSON] у даній квартирі впливає на розмір частки [PERSON] у ній, останній залучається до участі у даній справі відповідачем. Стаття 1268 ЦК України зазначає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Спадкування є перехід прав та обов»язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Оскільки позивачка успадкувала належне померлому майно за законом тому відповідно до неї переходить в порядку спадкування і право померлого на володіння часткою квартири. Відповідно до ст. 392 ЦК України, згідно якої зазначено, що власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, за позивачкою необхідно визнати право власності на його 1/3 частину у квартирі №2 житлового будинку №88 по вул.Привокзальна в м.Красилові Хмельницької області, як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], таким чином їй належить 2/3 частини вказаної квартири, відповідачу [PERSON] 1/3 частина квартири.

Outcome: approved