Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача 15 398 грн. 87 коп. заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 08.11.2013 року [PERSON] отримав від публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно п. 2.1.1.2.3,2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг [PERSON] надав право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Договором передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. До обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, однак відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав і станом на 19.10.2016 року сума заборгованості становить 15 398 грн. 87 коп. Також просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1378 грн. Представник позивача по довіреності [PERSON] в судове засідання не з'явився, просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, при ухваленні рішення просить врахувати письмові пояснення ( а.с. 39, 61-85). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує частково. Визнає заборгованість у сумі 3\~516 грн. 58 коп.; просить застосувати спеціальну позовну давність відповідно до ст. 258 ЦК України до відносин щодо сплати неустойки; зменшити розмір неустойки, застосувавши ч. 3 ст. 551 ЦК України; при ухваленні рішення врахувати письмові заперечення. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З копії анкети-заяви б/н від 08.11.2013 року, Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а. с.6, 7-8, 9-37). Відповідач скористався кредитною картою, однак порушує умови кредитного договору та згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 08.11.2013 року, станом на 19.10.2016 року заборгованість [PERSON] складає 15 398 грн. 87 коп., яка складається з наступного: 498 грн. 21 коп. - заборгованість за кредитом; 10 591 грн. 19 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3 100 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1209 грн. 47 коп. штраф ( 500 грн. фіксована частина, 709 грн. 47 коп. процентна складова) (а. с. 4). Відповідачем також надано розрахунок заборгованості, згідно якого заборгованість за кредитним договором б/н від 08.11.2013 року складає 3\~516 грн. 58 коп., яка складається з наступного: 497 грн. 98 коп. - заборгованість за кредитом; 84 грн. 64 коп. - заборгованість за процентами; 2422 грн. 83 коп. пеня за період з 25.10.2015 року по 26.10.2016 року з урахуванням строку позовної давності ; 529 грн. 13 коп. штраф ( 500 грн. фіксована частина, 29 грн. 13 коп. процентна складова) ( а.с. 55-57). Суд не приймає до уваги до уваги розрахунок заборгованості, наданий відповідачем, оскільки він не відповідає Умовам та правилам надання банківських послуг. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачу нарахована комісія в розмірі 3100 грн. При цьому дана сума обліковується в графі «Сума комісії та пеня» (а.с. 4) і в самому тексті позову вказується, що існує заборгованість за пенею та комісією (а.с.3). Однак згідно п.2.1.1.12.8 Умов та правил надання банківських послуг банк стягує комісію за обслуговування відповідно до Тарифів/Пам»ятки клієнта/Довідки об умовах кредитування, Тарифів банку, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13 (а.с.31). А в п. 2.1.1.12.13 Умов визначено, що в разі порушення позичальником строків зі сплати процентів за користування кредитом, вказаних у Пам»ятці клієнта/довідці про умови кредитування, пп.2.1.1.12.2, 2.1.1.12.6, 2.1.1.12.7, 2.1.1.12,6.2, 2.1.1.12,7.4 даних Умов, згідно ст.212, 611, 651 ЦК України. Сторони погодили: протягом періоду неналежного виконання позичальником зобов'язань зі сплати процентів за користування кредитом банк нараховує позичальнику проценти в розмірі фактично сплачених позичальником. При цьому позичальник за весь період неналежного виконання зобов»язань зі сплати процентів за користування кредитом сплачує банку неустойку в розмірі, передбаченому п.2.1.1.12.6.2 та 2.1.1.12.7.4 Умов (а.с.31). В умовах кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду) вказано, що комісія нараховується за зняття готівки (а.с.7 ). В п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг вказано, що в разі виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобов'язання, передбачені пп.2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується як: пеня = базова процентна ставка за договором / 30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів за кредитом (а.с.30 зв.). За таких обставин суд вважає, що відповідачу нарахована саме пеня за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 3100 грн., а не комісія. Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строку платежів за будь-яким з грошових зобов»язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн 00 коп + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій (а.с.28). Таким чином, відповідачу, крім пені, нарахований також штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн 00 коп (фіксована ставка) та 709 грн 47 коп (процентна складова). Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. В п. 3 ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ст. 509 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Позивач просить стягнути з відповідача за порушення умов кредитного договору, зокрема, за порушення зобов'язань із погашення кредиту, як пеню, так і штраф, які є одним видом забезпечення виконання зобов'язань. Таким чином, кредитним договором передбачена подвійна юридична відповідальність у вигляді пені та штрафу за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 6 Конституії України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином суд не погоджується з позовними вимогами ПАТ КБ\~ПриватБанк\~про те, що за одне й те саме порушення зобов'язань за кредитним договором позивач одночасно просить стягнути штрафи в загальному розмірі 1209,47 грн (500 грн фіксована частина та 709,47 грн процентна складова) та заборгованість з пені, яка згідно з розрахунком заборгованості нарахована у розмірі 3100 грн. За таких умов суд вважає, що неустойка у вигляді штрафу стягненню не підлягає. Такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року в справі №6-2003цс15. А згідно ч.1\~ ст. 360-7 ЦПК України\~висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідач [PERSON] просить застосувати спеціальну позовну давність відповідно до ст. 258 ЦК України до відносин щодо сплати неустойки. Відповідно до ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). А відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно п. 1.1.7.31 умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки( пені та штрафів) був збільшений до 50 років ( а.с. 22). Тому суд не може застосувати спеціальну позовну давність до вимог про стягнення неустойки. Також відповідач [PERSON] просив зменшити розмір неустойки, застосувавши ч. 3 ст. 551 ЦК України. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до\~\~частин 2 і 3 ст. 551 ЦК України\~якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 27 постанови № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитним правовідносин» від 30.03.2012 року\~положення ч. 3 ст. 552 ЦК України\~про зменшення розміру неустойки може бути застосовано до сум, які нараховуються як неустойка, та не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, та мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 552 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). В судовому засіданні встановлено, що відповідач на даний час ніде не працює, на обліку в Конотопському центрі зайнятості населення не перебуває. Враховуючи розмір заборгованості за кредитним договором, майновий стан відповідача, розмір нарахованої пені 3 100 грн. 00 коп., вказаний розмір значно перевищує розмір збитків, період виникнення прострочення виконання зобов'язання, інтереси сторін, що заслуговують на увагу, а саме відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, суд приходить до висновку, що ці обставини мають істотне значення, тому відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України вважає необхідним зменшити розмір нарахованої позивачем пені (неустойки) до 1 000 грн. Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року. Таким чином, враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 12089,40 грн, з яких: 498 грн. 21 коп. - заборгованість за кредитом, 10591грн. 19 коп. - заборгованість за процентами, 1000 грн. пеня. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 1081 грн. 85 коп. (12089,40 х 1378 : 15398,87).

Outcome: partial