Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що він та його дружина [PERSON] являються власниками 1/4 житлового будинку садибного типу №79 за адресою м. Біла Церква, по вул. Залізнична. Власниками іншої частини будинку є відповідачі по справі. Частини будинку представляють собою ізольовані квартири № 1 та № 2. У серпні місяці 2015 року відповідачі розпочали реконструкцію 2-го поверху та при цьому демонтували дах. В ніч з 5-го на 6-те вересня 2015 року пройшла злива і через відсутність даху затопило будинок. Позивач стверджує, що через відсутність даху затопило весь будинок, в тому числі і належні їм кімнати на першому поверсі. В обох кімнатах намокла та провисла підвісна стеля із гіпсокартону і була деформована. Після замокання повідвалювались обої на стінах. Підлога була із деревяних дощок, поверх яких лежав лінолеум. Оскільки під підлогою утворились калюжі води, прийшлось демонтувати лінолеум і демонтувати дошки. Замокли і закоротили 4-ри світильники та одна люстра. Намокли меблі. Намокли килими, білизна, одяг. Позивач вимушений був чистити килими, що становить 180,00 грн. та придбати 4 світильники і люстру з лампочками, що становить суму 674,88 грн.. Таким чином завдана матеріальна шкода становить 26474,88 грн.. Також, позивач зазначає що йому завдана моральна шкода яку він як фізична особа зазнав у зв'язку з пошкодженням (залиттям ) квартири. Позивач нервував, страждав. У нього зявився депресивний стан, втратив душевний спокій і рівновагу, що вимагає додаткових фізичних і моральних зусиль, щоб опанувати свої негативні почуття і налагодити звичне життя. Завдану моральну шкоду він оцінює в 15000,00 грн.. Факт завдання шкоди майну підтверджується відеозаписом, висновком Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області від 18.09.2015 року, звітом про встановлення розміру матеріального збитку. Позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь солідарно компенсацію завданої йому матеріальної шкоди в розмірі 26 474,88 грн. та компенсацію завданої йому моральної шкоди в розмірі 15 000,00 грн., а всього 41474,88 грн.. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2016 року позовні вимоги в частині стягнення шкоди, завданої пошкодженням майна з [PERSON] у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої пошкодженням майна - залишені без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача позов підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача позов не визнали, однак, в подальшому позов визнали частково. Відповідач надав до суду письмові заперечення на позов. Відповідач та його представник зазначили, що обєми по відшкодуванню завданої шкоди не відповідають дійсності та є значно перебільшеними. Після залиття квартири позивача, відповідач мав розмову з позивачем та пропонував власними силами провести відновлювальний ремонт, на що останній спочатку не заперечував, але потім змінив свою думку та забажав коштів для відновлення попереднього стану. Вважає, що залиття сталося не з його вини, а в силу погодних умов, які він не міг передбачити, вжив максимально заходів щодо убезпечення майна позивача, а позивачем не було вжито необхідних заходів, роботи по реконструкції погоджував особисто з позивачем, чим вважає що і відповідальність повинна покладатись, також, на позивача. Щодо моральної шкоди відповідач та його представник заперечували в повному обсязі, враховуючи, що позивач в даному будинку не проживає, а тому відсутні підстави вважати, що йому завдано моральну шкоду. Відповідач та його представник пояснили, що напередодні, з 5-го на 6-те вересня 2015 року, відповідач вжив усіх необхідних заходів щоб уникнути залиття та не міг розраховувати масштаби зливи, яка пройшла, доручив для працівників, які виконували роботи по ремонту покрівлі вкрити горище захисним перекриттям плівки та брезенту над частиною будинку позивача, що було виконано. Відповідач та його представник посилаюся на норми статті 355 Цивільного Кодексу України, яка визначає, що майно яке перебуває у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності. Згідно приписів статті 360 Цивільного Кодексу України, співвласники відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязані брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Згідно статті 151 Житлового Кодексу України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобовязані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Відповідач пояснив, що в вересні 2015 року, після огляду квартири № 1, яка належить на праві власності позивачу, ним було помічено що в кімнатах була замокла стеля, яка дійсно була облаштована з гіпсокартону, а також обої на стінах. Відповідач зазначив, що позивач, та свідки, [PERSON], яка мешкає в даному помешканні з співмешканцем [PERSON], вказували на те, що ремонт в їх квартирі проводився 8-9 років тому назад. Оздоблювальні матеріали в кімнатах були вже не нові та містили в собі пошкодження та грибок, що в свою чергу підтверджує про їх непридатність до використання, та не підтверджує, що завданні пошкодження трапилися в ніч з 05.09.2015 року на 06.09.2015 року, що видно на відеоматеріалах наданих позивачем. Третя особа [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити, надавши пояснення, аналогічні поясненням позивача. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновків, які мотивує наступним чином. Судом встановлено, що позивачу та третій особі належить на праві спільної власності квартира [ADDRESS], що стверджується копією договору дарування частини жилого будинку від 13.03.2003 року. Відповідачу належить на праві власності квартира [ADDRESS], що стверджується копією договору дарування частки житлового будинку від 14.10.2008 року. Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, в ніч з 05.09.2015 року на 06.09.2015 року, сталося залиття квартири позивача дощовими водами, в зв'язку з ремонтом даху на всій площі будинку по вул. Залізнична 79, в м. Біла Церква, Київської області. Вказаний факт не оспорюється відповідачем [PERSON]. Сторонами не оспорюється той факт, що ремонт даху вказаного будинку проводився за згодою позивача. Відповідно до звіту про оцінку майна: визначення вартості відновлювальних робіт від 13.10.2015 року, здійсненого «ПП Спілка Експертів», в результаті затоплення в квартирі, а саме в кімнатах 1-2, площею 11.7 кв.м., 1-3, площею 10,5 кв.м, позивача виявлені слідуючі пошкодження: дах залитий повністю водою, стіни містили, також, значні сліди від залиття, зі слів власника - підлога залита повністю після дощу. За результатами проведеної оцінки, вартість відновлювального ремонту складає 25 620,00 грн.. Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні позивач, його представник, третя особа та свідки [PERSON], [PERSON]. Наведені в звіті обставини, відповідач оспорював, зазначивши, що станом на день складання акту підлога була суха та не містила затікання, і тому вважає безпідставним включення вартості відновлення підлоги до ціни позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що ще раніше до залиття квартири, він та позивач планували замінити підлогу, помінявши її на утоплену пілогу. За ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка її завдала. Згідно ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв"язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивач в судовому засіданні пояснив що в зазначеному будинку не проживає з третьою особою близько 1-1,5 роки. В даному будинку мешкають його донька [PERSON], її співмешканець [PERSON] та її дочка. Саме вони приймали участь в ліквідації наслідків залиття квартири. В судовому засіданні позивач підтвердив, що згоду на ремонт даху він надавав, а коштів, на її ремонт не надавав, так як вважає що дах одноособово належить відповідачу, так як він займає другий поверх в спільному будинку, щодо відновлювальних робіт, які проводив відповідач не заперечував, але й участі в цьому не брав. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт залиття помешкання, але постійно плуталися в своїх поясненнях та мали розбіжності щодо завданих збитків. Свідок [PERSON] пояснила суду що була в квартирі позивача та бачила, що замокли стеля, стіни, щодо підлоги зазначила що вона була суха, калюж на підлозі не бачила. Крім того, даний свідок зазначила, що деформації стелі і шпалер не бачила. Свідок [PERSON] підтвердив сам факт залиття вищевказаного будинку, що належить сторонам та третій особі. Свідок [PERSON] повідомив, що в квартирі були замоклими стеля, стіни, підлога, при цьому зазначив, що вона була вкрита водонепроникним лінолеумом і затікання були лише в місцях зєднання. Демонтаж проводився через приблизно два тижні. Те ж саме пояснила і свідок [PERSON], яка повідомила суд, про те що витирала підлогу насухо, повідомила суду, що ремонт в квартирі проводився 8-9 років тому. В результаті залиття були пошкоджені речі, що знаходилися в квартирі. Позивач в подальшому зазначив, що ремонт в його квартирі проводився за три роки до залиття квартири. Відповідачем до суду був наданий звіт № 20160209/02 від 09.02.2016 року, проведений ФОП [PERSON] про незалежну оцінку вартості відновлювального ремонту, відповідно до якого ринкова вартість відновлювального ремонту становить 6942,20 грн.. Враховуючи значні розбіжності в встановленій вартості відновлювального ремонту, в судовому засіданні були допитані спеціалісти, які надавали висновки по оцінку вартості відновлювального ремонту - директор ПП «Спілка Експертів» [PERSON] та ФОП [PERSON]. Вказані спеціалісти, кожен, вважають, що лише звіт, який складений ними відповідає нормам чинного законодавства, а звіт їх опонента не відповідає дійсності та нормам чинного законодавства. Зі слів директора ПП «Спілка Експертів» [PERSON], він особисто оглядав будинок, що належить позивачу та третій особі, однак, дату огляду не пам»ятає. Позивачем приєднано до матеріалів справи акт виконаних робіт № SE-002266НМ від 13.10.2015 року та сам звіт складений 13 жовтня 2015 року. Таким чином, судом встановлено, що огляд квартири, в якій сталося залиття було проведено більше ніж через місяць. Доказів того, що відповідач був запрошений на проведення огляду вказаним спеціалістом за участю позивача та третьої особи до суду не надано. Крім того, до суду не надано докази, які б дійсно підтверджували що саме було пошкоджено в квартирі позивача та які речі, в результаті залиття. В даному випадку міг би слугувати акт, складений відповідною організацією, в тому числі і працівниками ЖЕК, на території якої знаходиться вищевказаний будинок. Замовником даного звіту є третя особа [PERSON]. Під час оцінювання ПП «Спілка Експертів» використовувався порівняльний характер, бралися до уваги ціни по м. Біла Церква, натомість спеціаліст зазначив, що використовував цінові пропозиції по м. Києву та Київській області. На момент розгляду справи позивачем вже здійснено частину демонтажу стелі та підлоги в квартирі. Щодо ступеня пошкодження майна, оцінювач зазначив, що таке визначення ним не проводилось, а тому суд не може брати до уваги належний звіт за основу. За таких обставин, до наданих в суді пояснень, суд ставиться критично. В судовому засіданні оцінювач ФОП [PERSON] пояснив суду, що проводив свої підрахунки вартості відновлювальних робіт, виходячи з відео- та фотоматеріалів, які містяться в матеріалах справи і аналогічно виконав їх порівняльним методом, з урахуванням площ помешкання, зазначеним в технічному паспорті. Цінові пропозиції щодо матеріалів використовував з мережі інтернет та з урахуванням цінової політики будівельних магазинів(супермаркетів) по регіону. Щодо різниці у вартості, яка виникла в вищевказаних звітах пояснив, що різниця полягає у відсутності відновлювального ремонту підлоги, яка за викладених обставин не втратила свою придатність. Суд, також, критично оцінює, зроблений ФОП [PERSON] звіт, оскільки [PERSON], не виїзджав безпосередньо до обєкту дослідження, і тому на думку суду, не міг обєктивно визначити ступінь завданих збитків, які були завдані позивачу, так як відео- та фото матеріали не можуть в повній мірі свідчить про дійсний ступінь пошкодження обєкта оцінки. Суд звертає увагу на тій обставині, що в судовому засіданні сторони не заявляли клопотання про призначення та проведення судової експертизи для визначення реальної вартості відновлювального ремонту квартири позивача, внаслідок її залиття, а надані сторонами звіти є висновками спеціаліста, а не висновками експертів, в розумінні ст. 66 ЦПК України. Разом з тим, суд вважає, що для визначення дійсної вартості відновлювального ремонту квартири, внаслідок її затоплення необхідні спеціальні знання, і тому у справі необхідно було за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, призначити відповідну експертизу, як це передбачено ч.1 ст.143 ЦПК України. Разом з тим, жодна з сторін не виявила бажання скористатись своїм процесуальним правом заявити клопотання про забезпечення доказів у справі, шляхом подачі до суду клопотання про призначення відповідної експертизи, висновок якої був би належним доказом у справі. Суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а відповідно до ст.145 ЦПК України, обставини які підлягають встановленню у даній справі, не входять до переліку тих, при встановленні яких призначення експертизи є обовязковим. За викладених обставин, жодна із сторін не надала суду переконливих належних та допустимих доказів, на підтвердження вартості відновлювального ремонту затопленої квартири. Однак, судом враховується те, що сторони не заперечують факту залиття квартири позивача, внаслідок ремонту спільного даху відповідачем, а останній в подальшому, в судовому засіданні погодився відшкодувати вартість відновлювального ремонту квартири позивача та визнає заявлений позов частково в сумі 6942,20 грн., і тому на підставі ст.174 ЦПК України, суд вважає за можливе задовольнити позов у цій частині. Доказів про зіпсування внаслідок залиття квартири 4 світильників і люстри з лампочками, суду не надано, і тому суд вважає за необхідне відмовити позивачу в частині стягнення з відповідача їхньої вартості в сумі 674,88 грн.. Крім того, позивач не довів того, що залиттям було зіпсовано килим, та те, що саме на його чистку, а не якогось іншого килима витрачено 180,00 грн., і тому і в цій частині позов задоволенню не підлягає. Подані копії документів не доводять факту пошкодження саме цього майна, а не іншого. Сторонами не оспорювався в суді той факт, що на час залиття квартири був пошкоджений ноутбук, оплату ремонту якого здійснив відповідач відразу після залиття. Що стосується вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 15000,00 грн., то суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. В ч. 2 п. 3 цієї ж статті зазначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна. В ч. 3 ст. 23 ЦК України вказано, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшко дувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, у справах про відшкодування матеріальної і моральної шкоди позивач має довести факт заподіяння цієї шкоди, її розмір, протиправність поведінки її заподіювача, а також причинний зв'язок між цією поведінкою та шкодою, а відповідач - відсутність своєї вини у заподіянні шкоди, а відсутність хоча б однієї із цих умов є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування шкоди. Пункт 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року вказує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховує характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації ( останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіювач шкоди тощо). Суд вважає, що позивач не надав належних доказів, що можуть підтвердити сам факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань та втрат немайнового характеру, а також не надав належних доказів, що можуть підтвердити наявність причинного зв'язку між протиправною дією відповідача та завданою йому моральною шкодою. Враховуючи, що позивач в даному помешканні не проживає, а проживає за іншою адресою разом з третьою особою, суд приходить до висновку, що життєві умови позивача не змінилися, доказів моральних страждань до суду, також, не надано, тоді як за ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.ст. 79,88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial