Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду із позовом та просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS], виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 28 жовтня 2006 року до 29 вересня 2011 року перебував із відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що їх з відповідачем сім'я мешкала в квартирі [ADDRESS] право власності на яку він набув на підставі Договору дарування від 23 травня 2005 року. 27.12.2010 року за вказаною адресою було зареєстроване місце проживання його дружини, [PERSON]. Крім того, позивач зазначив, що після проведення добудови додаткового приміщення (балкону-веранди), Малиновський райсуд м.Одеси прийняв рішення про визнання права власності за [PERSON] на ізольовану квартиру [ADDRESS], яке було зареєстроване КП «ОМБТІ та РОН» від 22 серпня 2011 року. Також позивач зазначив, що 29 вересня 2011 року Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси шлюб із [PERSON] було розірвано і 21 серпня 2012 року він зареєстрував шлюб з [PERSON], а [INFO] року у них народилася дочка, [PERSON] З урахуванням викладеного, позивач просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняти її з реєстраційного обліку та виселити зі спірної квартири, оскільки після розірвання шлюбу, [PERSON] перестала бути членом його сім'ї, але продовжує проживати в будинку, договір найму жилого приміщення не укладала, відмовляється звільнити його і перешкоджає йому у користуванні житлом. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач, [PERSON] позов не визнала, звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання права користування житловим приміщенням колишніми членами сім'ї власника, визнання житлового приміщенням об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, стягнення судових витрат. Свої зустрічні позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 28 жовтня 2006 року вона зареєструвала шлюб з позивачем [PERSON] і вселилась як член сім'ї в квартиру [ADDRESS] що належала її чоловіку на праві приватної власності за договором дарування від 23 травня 2005 року. [INFO] року від шлюбу народився син - [PERSON], який з дня народження проживав разом з нами і був зареєстрований за спірною адресою з 27 вересня 2009 року. [PERSON] була зареєстрована за вказаною адресою з 27 грудня 2010 року. Відповідач зазначила, що після розірвання шлюбу, за рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 29 вересня 2011 року (справа №1519/2-6846/11), за домовленістю з позивачем, вона із малолітнім сином залишилась проживати в цій квартирі. У користуванні житлом [PERSON] вона не перешкоджає, він має ключі та в будь-який момент має доступ до своєї власності. Крім того, відповідач зазначила, що у період з 2006 року до 2011 року, під час перебування у шлюбі, вона на свої власні кошти добудувала додаткове приміщення - балкон-веранду та зробила багатовартісний ремонт, у зв'язку з чим зараз загальна площа квартири складає 63,3 кв.м, проте згідно договору дарування від 23.05.2005 року, загальна площа квартири складала 48,0 кв.м. Ринкова вартість квартири складає - 136 305, 00 гривень, проте за договором дарування від 23.05.2005 року, вартість квартири складала 7 200,00 гривень. Довідкою ЖКС «Київський-4» зазначено, що [PERSON] було проведено капітальний ремонт квартири [ADDRESS] з добудовою лоджії; фототаблиці із фіксуванням квартири після проведеного ремонту; договір підряду на капітальний ремонт; акт прийомки-здачі виконаних робіт; розписки про отримання грошових коштів, договір займу. Вважаючи, що позовні вимоги [PERSON] порушують права та інтереси її, а також їх малолітнього сина, [PERSON], [INFO], [PERSON] вимушена звернутися до суду. 09.04.2015 року, після отримання незалежної оцінки визначення ринкової вартості квартири [ADDRESS] згідно якої була визначена вартість об'єкту за адресою: [ADDRESS] - 1 183 600,00 (один мільйон сто вісімдесят три тисячи щістсот) гривен 00 копійок, у зв'язку з чим додатково було сплачено судовий збір, відповідач, [PERSON] збільшила позовні вимоги і просила визнати квартиру [ADDRESS] об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору в сумі - 229,40 гривень, 1363,00 гривень, 2063,00 гривень, оплату за проведення незалежної оцінки майна в сумі 800,00 гривень. Представник відповідача за первісним позовом у судовому засіданні уточнені зустрічні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, у задоволенні первісного позову просив відмовити. Третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради у судовому засіданні зустрічний позов [PERSON] підтримала, просила його задовольнити, у задоволенні позову [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення просила відмовити. Проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні первісних позовних вимог слід відмовити, а зустрічний позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України). У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивачу, [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору дарування від 23 травня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Одеської нотаріальної контори, Михальовою Л.І., реєстр. №3-1956, належала квартира [ADDRESS]. Судом з'ясовано та що не заперечують сторони, що з 28 жовтня 2006 року до 29 вересня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження від 23.05.2007 року, актовий запис №364). Сім'я мешкала в квартирі [ADDRESS]. З часу вселення, відповідач, [PERSON] разом із сином правомірно проживає та користується спірною квартирою. Загальна площа квартири складала 48,0 кв.м і вартість квартири, виходячи із договору дарування від 23 травня 2005 року, складала 7200,00 гривень. Сторони не заперечували, що вартість квартири в період шлюбу суттєво збільшилась. Згідно незалежної оцінки визначення ринкової вартості квартири [ADDRESS] від 23.03.15 року, вартість вказаного об'єкту складає 1 183 600,00 гривень. Згідно незалежної оцінки визначення ринкової вартості спірної квартири від 23.03.15 року вбачається, що квартира [ADDRESS] загальною площею 63,3 кв.м, в цілому складається з: 1-а кімната - пл.14,0 кв.м, 2-а кімната - пл.14,2 кв.м, кухня - пл.5,7 кв.м, санвузол - пл.3,2 кв.м, коридор - пл.6,1 кв.м, кладова - пл.1,5 кв.м, веранда - 3.9 кв.м, разом із добудованою верандою - пл.14,7 кв.м , розташована на 1-му поверсі п'яти поверхового будинку. Стан об'єкту: вікна - металопластикові, броньовані двері, кахель сучасного зразку, сучасні шпалери, ламінат, нова сантехніка. В цілому стан об'єкта оцінки визначений як «хороший». За рахунок прибудованої веранди двокімнатна квартира за загальною площею порівняна з трикімнатними типовими квартирами. Згідно висновку ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім Скибінського С.С.» №053/2014 року судової оціночно-будівельної експертизи, вартість прибудованої веранди, площею 14,7 кв.м до квартири [ADDRESS] станом на 2010 рік складає 27 654,00 гривень. Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, суд дійшов висновку, що вартість квартири [ADDRESS] яку позивач [PERSON] отримав за договором дарування, за час шлюбу суттєво збільшилась, внаслідок спільних трудових і грошових затрат сторін як подружжя, а тому згідно ст. 62 СК України, вказане майно слід визнати спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин із власником будинку (квартири) не позбавляє членів його сім'ї права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч.3 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав, передбачених законом. Враховуючи, що [PERSON] не вселялася у спірну квартиру як наймач, а є колишнім членом сім'ї власника, підстав для її виселення за ст. ст. 156, 169 ЖК України, не має, а тому у задоволенні вимог щодо визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, шляхом виселення, слід відмовити. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.ст.2, 3 Конвенції „Про права дитини", ст. 8 ЦПК України, суд також враховує забезпечення інтересів малолітньої дитини, яка залишається проживати разом із матір'ю на спірній житловій площі. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків або одного із них, встановлено ч.4 ст.29 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Крім того, з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом підлягають стягненню судові витрати, загальний розмір яких складає 3655,40 гривень, з яких: судовий збір у розмірі 229,40 гривень, 1363,00 гривень (квитанція № 80014911 від 19.09.2013 року), 2063,00 гривень (квитанція №0.0.369732826.1 від 06.04.2015року), а також витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 800,00 (квитанція до прибуткового касового ордеру №90 від 19.03.2015року). На підставі викладеного,

Outcome: approved