Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

МТСБУ звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 30 січня 2019 року по вул.Севастопольська в м.Сміла Черкаської області відбулася ДТП за участю транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Ford», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Вина у вчиненні відповідачем зазначеного ДТП встановлена постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 березня 2019 року. В результаті даного ДТП був пошкоджений автомобіль «Ford», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого власнику завдано матеріальних збитків. Відповідно до звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту №245, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 13739 грн. 42 коп. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На час вчинення ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з відповідною заявою. У зв`язку з ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому особі в розмірі 14146 грн. 38 коп. На даний час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати МТСБУ. Оскільки МТСБУ відповідно до Закону здійснило регламентну виплату за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, просили постановити рішення, яким стягнути з відповідача 14146 грн. 38 коп., витрат в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою та судовий збір в розмірі 2102 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просить розглядати дану цивільну справу без його участі. Відповідач про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надходив. Ця обставина підтверджується матеріалами поштової кореспонденції. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.77-78 ЦПК України. Суд встановив, що 30 січня 2019 року близько 16 год. 15 хв. по вул.Севастопольська в м.Сміла Черкаської області, з вини громадянина [PERSON] , який керував автомобілем «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] , була вчинена дорожньо-транспортна пригода (ДТП). Вина у вчиненні [PERSON] зазначеного ДТП встановлена постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 березня 2019 року, яка набрала законної сили та нею підтверджено порушення п.п.2.3 «б», 2.10 Правил дорожнього руху України. Даною постановою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст.122-4 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу 340 (триста сорок) гривень. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до зазначених положень ЦПК України, вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також винність відповідача у вчиненні цієї ДТП, що визначені у постанові судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 березня 2019 року, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи. В результаті даного ДТП був пошкоджений автомобіль «Ford», реєстраційний номер [NUMBER] , який був застрахований. Відповідно до звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту №245, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 13739 грн. 42 коп. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Суд встановив, що на час вчинення ДТП автомобіль відповідача, марки «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] , не був застрахований на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно зі ст.22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Потерпілий [PERSON] з метою отримання відшкодування шкоди звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №2184443, з терміном дії з 06 червня 2018 року до 05 червня 2019 року. У зв`язку з ст.41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 14146 грн. 38 коп. 01 червня 2020 року МТСБУ звернулось до відповідача з претензією про відшкодування шкоди в порядку регрессу. На даний час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати МТСБУ. У зв`язку з тим, що відповідач на час настання ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу). Між сторонами виникли правовідносини, що підпадають під правове регулювання Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ч.1 ст.1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За правилами ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується назагальних підставах,а саме: шкода,завдана одній особі з вини іншоїособи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи,якій завдано шкоди,вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодування на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень пункту а ч.41.1 ст.41 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Статтею 1191 ч.1 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст.13 Закону. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобо встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі Христов проти України суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі Надточій проти України від 15.05.2008 року та п.23 рішення ЄСПЛ у справі Гурепка проти України від 6.09.2005 року наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи про те, що позивачем здійснено регламентну виплату потерпілій стороні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, така сталася з вини відповідача, як водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, і такий в добровільному порядку понесені витрати позивачу не компенсував, станом на час розгляду справи відповідачем відшкодування шкоди не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати суду не надано, тому суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для задоволення позову та відшкодування з відповідача в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в розмірі 14146 грн. 38 коп. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно також стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved