Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.04.2018 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби, про захист права власності та зняття арешту з майна, вказавши на підтвердження своїх вимог, що він є власником автомобіля марки DAEWOO MATIZ, 2011 року випуску, шасі (кузов) XWB4A11CDBA582446, XWB4A11CDBA582446, реєстраційний номер [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК №559672, виданого та зареєстрованого 27.03.2012 року РЕВ м. Красноармійська УДАІ ГУМВС України в Донецькій області. \~ \~ \~ \~Право користування та розпорядження належить [PERSON], [INFO], що мешкає за адресою: [ADDRESS], ІПН [NUMBER], на підставі довіреності від 14 вересня 2017 року №2234, виданою приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], який в свою чергу передав право користування та розпорядження [PERSON] [INFO], який мешкає за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. Донецька, буд. 201, на підставі довіреності від 18 вересня 2017 року № 878, виданою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] \~ \~ \~ \~ 20 лютого 2018 року у нотаріуса при отриманні витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, стало відомо, що на транспортний засіб марки DAEWOO MATIZ, 2011 року випуску, шасі (кузов) XWB4A11CDBA582446, XWB4A11CDBA582446, реєстраційний номер [NUMBER] накладено обтяження, а саме, арешт рухомого майна на підставі постанови Відповідача про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №41942322 від 16.12.2015 року, заступником начальника відділу ДВС [PERSON], в/л № 1/227/10/2013 виданий 24.01.2014 року КМРС. 28 лютого 2018 року адвокат [PERSON] звернулась з запитом №540 від 28.02.2018 року до Відповідача про надання інформації чи є на виконанні в [PERSON] міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Донецькій області виконавчі провадження відносно [PERSON]. Відповідач надав відповідь № 14-18/1681 від 02.03.2018 року і якому повідомив, що виконавчі документи де [PERSON] виступав би стороною у виконавчому провадженні, перевіркою журналів вхідної кореспонденції, книг обліку виконавчих документів, переданих державним виконавцям за період 2014-2017 роки та даних АСВП (ЄДРВП) на виконання до [PERSON] міськрайонного відділу ДВС, станом на 02.02.2018 року не предявлялися та не перебувають. \~ \~ \~ \~Як вбачається з постанови Відповідача про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданою [PERSON] відділом ДВС від 16.12.2015 року №41942322, боржником являється [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER]. [PERSON], не має ніякого відношення до вказаного виконавчого провадження, а арешт було накладено на майно його сина [PERSON], але РНОКПП вказаний Позивача. Позивач вважає, що виникла помилка оскільки даний автомобіль належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК №559672, виданого та зареєстрованого 27.03.2012 року РЕВ м. Красноармійська УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, а не [PERSON]. Таким чином, Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження № ВП 41942322 від 16.12.2015 року ніякого відношення до позивача не має, а накладений арешт, є безпідставним. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує його право власності на вільне користування та розпорядження майном. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представники позивача [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з"явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Вимоги позивача підтримують. Представник відповідача [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги позивача обгрунтовані і підлягають задоволенню за наступними підставами. Суд встановив, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК №559672, виданого та зареєстрованого 27.03.2012 року РЕВ м. Красноармійська УДАІ ГУМВС України в Донецькій області [PERSON] є власником автомобіля марки DAEWOO MATIZ, 2011 року випуску, шасі (кузов) XWB4A11CDBA582446, XWB4A11CDBA582446, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.11). Відповідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, вбачається, що на транспортний засіб марки DAEWOO MATIZ, 2011 року випуску, шасі (кузов) XWB4A11CDBA582446, XWB4A11CDBA582446, реєстраційний номер [NUMBER] накладено обтяження, а саме, арешт рухомого майна на підставі постанови Відповідача про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 41942322 від 16.12.2015 року, заступником начальника відділу ДВС [PERSON], в/л № 1/227/10/2013 виданий 24.01.2014 року КМРС (а.с.10). Відповідно листа [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби № 14-18/1681 від 02.03.2018 року виконавчі документи де [PERSON] виступав би стороною у виконавчому провадженні, перевіркою журналів вхідної кореспонденції, книг обліку виконавчих документів, переданих державним виконавцям за період 2014-2017 роки та даних АСВП (ЄДРВП) на виконання до [PERSON] міськрайонного відділу ДВС, станом на 02.02.2018 року не предявлялися та не перебувають (а.с.13). В зв»язку з тим, що позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити, він просить суд захистити його право власності на автомобіль та скасувати арешт транспортного засобу. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Згідно із ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, в тому числі у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5. ст.59 «Про виконавче провадження»). Відповідно до ч. ч. 1,2,3 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладенного,

Outcome: approved