Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором від 29.05.2018 року у розмірі 24915,23 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29.05.2018 року між АТ «Державний ощадний банк України», в особі територіального відокремленого безбалансового відокремленого відділення « 10020/0442 та відповідачем [PERSON] був укледий договір про споживчий кредит № 442/0136, ща яким відповідач отримав грошові кошти у розмірі 21000, 00 грн. на строк 36 місяців із терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 29.05.2021 року зі сплатою процентів 56% річних за користування кредитом. Станом на 09.12.2019 року за відповідачем склалася заборгованість у розмірі 24915,23 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з"явився. Повідомлявся належним чином шляхом надіслання повістки про виклик до суду за адресою вказаною у позові. Вважається таким, що повідомлений належним чином. Про причини неявки до суду не повідомив. Відзив до суду не надав. Представник позивача не заперечує проти ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідача [PERSON] відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 29.05.2018 року між АТ «Державний ощадний банк України», в особі територіального відокремленого безбалансового відокремленого відділення « 10020/0442 та відповідачем [PERSON] був укледий договір про споживчий кредит № 442/0136, ща яким відповідач отримав грошові кошти у розмірі 21000, 00 грн. на строк 36 місяців із терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 29.05.2021 року зі сплатою процентів 56% річних за користування кредитом Як зазначає позивач, в зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 09.12.2019 року має заборгованість на суму 24915,23 грн.., яка складається із: - 15552,39 грн. - загальна сума прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу); - 2761,97 грн. - загальна сума прострочених чергових платежів по відсоткам; - 5604,58 грн. - загальний розмір пені; - 415,66 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум по заборгованості по основному боргу; - 75,01 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум по заборгованості по відсоткам; - 423,89 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); - 81,73 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, заборгованість за договором не погашає. Доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язань за кредитним договором від 29.05.2018 року суду не надано. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Ст.626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст.ст.638,639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст. 634 ЦК України договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч.1 ст.610 ЦК України встановлює, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Ч.2 ст.625 ЦК України вказує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання,на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved