Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Заявник 24.05.2017 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому посвідчення громадянина, який постійно проживає або працює у зоні посиленого радіоекологічного контролю, категорії 4, серії [NUMBER], видане Київською обласною державною адміністрацією 28.07.1997 року, посилаючись на те, що при оформленні даного документу помилково вказано його прізвище «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутності, заяву підтримує в повному обсязі. Заінтересована особа: Білоцерківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області представника до суду не направила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, представник зацікавленої особи подав до суду письмові заперечення в яких просив справу розглядати у його відсутності та залишити заяву [PERSON] без розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], уродженець с. Матюші Білоцерківського району Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] з 09.11.1982 року, що підтверджено копією паспорта громадянина України ( а.с.10) та копією свідоцтва про народження ( а.с. 6). Також встановлено, що 28.07.1997 року Київською обласною державною адміністрацією було видано посвідчення громадянина, який постійно проживає, або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серії [NUMBER], на ім'я [PERSON], що вбачається з копії цього посвідчення ( а.с.5). З копії трудової книжки ( а.с.9,27-29) вбачається, що вона видана на ім'я «Студзинского Юрия Михайловича», який з 06.12.1982 року працював у Білоцерківському районному виробничому об'єднанні по виробничому - технічному забезпеченню сільського господарства, з подальшою реорганізацією підприємства із створенням АТВП «Агропромтехсервіс», до дня звільнення 29.03.1999 року. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Постановою КМ України від 20.01.1997 року № 51 було затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно п.2 якого посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". П.11 вказаного Порядку не передбачено можливості вносити відповідні виправлення у посвідченнях, врегульовано тільки порядок видачі дублікатів посвідчень у разі втрати або псування посвідчення. Як вбачається з матеріалів справи в даному випадку, посвідчення заявником не втрачено та не зіпсовано, а лише допущено Київською облдержадміністрацією, при оформленні вказаного документу, описку в написанні прізвища, так замість правильно «[PERSON]» вказано «[PERSON]». Відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку мають в т.ч. особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років: на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. А згідно положень ст.14 цього Закону, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4. Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документу (посвідчення потерпілої особи) має значення для оформлення ним пенсії за віком із зниженням пенсійного віку. Отже, встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документу посвідчення громадянина, який постійно проживає, або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серія [NUMBER], видане Київською обласною державною адміністрацією 28.07.1997 року, відповідно до закону викликає юридичні наслідки, а організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, оскільки внесення виправлень не передбачено законодавством. Суд вважає доведеним той факт, що посвідчення громадянина, який постійно проживає, або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серія [NUMBER], видане Київською обласною державною адміністрацією 28.07.1997 року на ім'я «[PERSON]», дійсно належить [PERSON], [INFO], що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 5-11,27-29). Заінтересована особа: Білоцерківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області в письмових запереченнях вказує, що вирішення питання про встановлення заявленого факту потягне за собою право на призначення пенсії, відтак даний факт має на меті виникнення спору про право. Однак, суд не погоджується з даними твердженнями, оскільки питання щодо призначення пенсії заявнику не є предметом розгляду даної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved