Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.09.2003 року. В квартирі зареєстровані : [PERSON], доньки - [PERSON], [PERSON], мати - [PERSON], батько- [PERSON] та брат - [PERSON] Відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS], не проживає з 03 жовтня 2003 року, що підтверджується Актами від 02.11.2017 року та 04.12.2017 року складеними мешканцями кв. 105 [PERSON], кв. 92 [PERSON], кв. 94 [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повідомлений судом належним чином за останньою відомою суду адресою його реєстрації, про час та місце розгляду справи в судове засідання повторно не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.09.2003 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продаж квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В. за реєстровим № 3737. 10.11.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.11.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до довідки про склад сім'ї та реєстрації від 06.12.2017 року виданої КК ,,Центр комунального сервісу" в квартирі [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], доньки - [PERSON], [PERSON], мати - [PERSON], батько- [PERSON] та брат - [PERSON] Відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS], не проживає з 03 жовтня 2003 року, що підтверджується Актами від 02.11.2017 року та 04.12.2017 року складеними мешканцями кв. 105 [PERSON], кв. 92 [PERSON], кв. 94 [PERSON] Необхідність визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, позивач обґрунтовує сплатою додаткових витрат на житлово-комунальні послуги та порушенням її права вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути обмежений у його здійсненні. За приписами ст. 405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється відповідними органами реєстрації на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають до задоволення, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловою площею, а саме квартирою [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved