Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

ПАТ КБ „ПриватБанк" (надалі - Банк) у січні 2014 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 16630,78 грн та судових витрат у сумі 243,60 грн. Позивач, мотивує свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору б/н від 06 березня 2006 року відповідачка [PERSON] отримала кредит у розмірі 3500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строк дії договору 12 місяців з можливістю пролонгації терміну дії. Відповідачка належним чином не виконала зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 24.12.2013 року має заборгованість у розмірі 16630,78 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 2747,11 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 12615,54 грн, штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн, штрафу (процентна складова) - 768,13 грн. Позивач просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати у сумі 243,60 грн. У відповідності до відомостей, наданих Красногвардійським районним сектором ГУ ДМС України в АР Крим, а також до наданої відповідачкою копії свідоцтва про шлюб, теперішній час її прізвище -- [PERSON]. Представник позивача Ачкінадзе А.А. у наданій суду письмовій заяві просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у наданій суду письмовій заяві просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги не визнала, оскільки заборгованість за даним кредитом було стягнуто з неї рішенням суду у 2007 році та у 2008 році вона повністю її погасила. Відповідно до положень ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 06 березня 2006 року між Банком та [PERSON], [INFO] (а.с.9-10), було укладено кредитний договір у вигляді підписання [PERSON] анкети-заяви на приєднання до Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (а.с.4-8). Відповідно до вказаної заяви та Умов та правил надання банківських послуг Банк надає [PERSON] кредит у розмірі 3500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії договору (а.с. 4). Згідно з п.п.6.5, 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON] зобов'язалася щомісячно повертати частини кредитних коштів не пізніше встановленого строку, повернути Банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, а також сплатити Банку комісії, передбачені Договором (а.с. 7, 9). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, між сторонами склалися цивільні правовідносини по виконанню зобов'язання, що випливає з кредитного договору; відповідачка [PERSON] у 2006 році отримала кредитні кошти у розмірі 3500,00 грн та зобов'язалася повернути вказану суму частинами з виплатою відсотків за користування кредитом. Згідно із ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. У відповідності до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Банк, обґрунтовуючи наявність та розмір заборгованості [PERSON] за вищезазначеним кредитним договором, надав на підтвердження таких обставин копії заяви відповідачки та умов й правил надання банківських послуг. Вказані докази суд оцінює як недостатні, оскільки позивачем не надано розрахунку заборгованості, з якого б суд міг зробити висновок про правомірність та обґрунтованість позовних вимог. Крім того, з наданих позивачкою доказів вбачається, що з неї рішенням Красногвардійського районного суду АР Крим від 27 червня 2007 року на користь позивача - у той час ЗАТ КБ "Приватбанк", було стягнуто заборгованість за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 4387,62 грн, яку вона погасила з розстрочкою, наданою ухвалою Красногвардійського районного суду АР Крим від 05 жовтня 2007 року (а.с. 25). Такі доводи відповідачки позивачем не спростовані, згідно з довідкою Красногвардійського районного суду АР Крим оригінал рішення суду від 27.06.2007 року не виявлений. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ПАТ КБ "ПриватБанк". У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed