Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що [PERSON], [INFO] був доставлений 07.06.2016 року до протитуберкульозного відділення КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР у звязку з тим, що він страждає на розумову відсталість у ступені глибокої імбецильності з епісиндромом і є підопічним Каірського психоневрологічного будинку інтернату, за своїм психічним станом не може перебувати на стаціонарному лікуванні у звичайній тублікарні, так як самостійно не має змоги себе обслуговувати, потребує догляду та нагляду персоналу психіатричного закладу. 25 липня 2016 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів, які підтвердили необхідність госпіталізації у звязку з тим, що за психічним станом [PERSON] можливо лікувати тільки у спеціалізованому протитуберкульозному відділенні КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР . У звязку з чим заявник просить винести рішення щодо госпіталізації [PERSON], [INFO], до протитуберкульозного відділення Херсонської психіатричної лікарні у примусовому порядку. В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви в повному обсязі та надав пояснення аналогічні викладеним в заяві обставинам. Зазначив, що [PERSON] страждає психічним розладом з дитинства, неодноразово лікувався у КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР, госпіталізація повязана з виявленням у хворого туберкульозу легень, який за психічним станом можливо лікувати тільки у спеціалізованому протитуберкульозному відділенні КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР Лікар-психіатр пояснив, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу важкої розумової відсталості у ступені глибокої імбецильності з епісиндромом, страждає туберкульозом легень не може самостійно забезпечити свої життєві потреби на мінімальному рівні, за своїми психічними і соматичними станами потребує лікування у КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви, допитана за приписами ст. 184 ЦПК України, як свідок за правилами ст. 180-182 ЦПК України показала, що вона є опікуном [PERSON] який є інвалідом І групи, страждає на розумову відсталість у ступені глибокої імбецильності з епісиндромом, туберкульозом легень. Стан здоровя його не дозволяє самостійно задовольняти свої життєві потреби.\~Крім того він проявляє агресію через деякий час після виписки. Прокурор у судовому засіданні підтримав заяву, як обґрунтовану, не заперечував проти її задоволення. Особа, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON]Ю до зали судового засідання не зявився за станом здоровя . Суд, заслухав пояснення представника заявника, законного представника особи щодо якої вирішується питання про примусову госпіталізацію, представника лікарні, лікаря-психіатра, прокурора, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до положень ст.5 S: 1 ((е) законне взяття під варту душевнохворих) Європейської Конвенції захисту прав людини та основних свобод, кожний має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи не інакше ніж у випадках і в порядку, встановленому законом. У відповідності до положення\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до\~ст.3 Конституції України\~людина її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.2\~ст.28 Конституції України\~жодна людина\~без її вільної згоди не може бути\~піддана медичним, науковим чи іншим дослідам. Відповідно до\~ст.55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та\~в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до\~ст.4 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально\~правовими обмеженнями. Нормою\~ст.7 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~встановлюються підстави діагностики психічного розладу та лікування особи, яка страждає на психічний розлад. Забороняється визначати стан психічного здоровя особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово\~психіатричної експертизи посмертно. Відповідно до ч.1, ч.4\~ст.11 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~психіатричний огляд проводиться з метою зясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби\~в наданні\~їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем\~психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутись родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь\~яку медичну спеціальність, інші особи. Нормою\~ст.14\~Закону України «Про психіатричну допомогу»\~встановлені вичерпні підстави примусової госпіталізації особи\~до психіатричного закладу. Так, особа, яка страждає\~на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди\~або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливо лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє\~чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню\~небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Інших підстав для примусової госпіталізації особи до психіатричного\~закладу законодавцем не передбачено. Термін «душевнохворий» не має чіткого визначення, оскільки\~психіатрія це сфера, яка включає в себе і медичні і соціальні фактори. Однак, цей термін не може бути використаний таким чином, щоб дозволити госпіталізувати\~особу в недобровільному порядку тільки тому,\~що її уявлення та поведінка відхиляються від загальноприйнятних норм. Аналогічну позицію висловив Європейський Суд з прав людини в справі Winterwerpv. The Netherlands, від 24 жовтня 1979, SeriesAno. 33, S:37. Високий Суд висловив думку, для того щоб були дотримані вимоги законності позбавлення свободи\~в сенсі ст. 5 S: 1 (е) Конвенції, повинні бути дотримані три основних принципи: по\~перше, госпіталізована особа має бути визнана з точки зору обєктивних медичних показників такою, що страждає на психічне захворювання, за\~виключенням невідкладної психіатричної допомоги; по-друге, захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації; По-третє, захворювання повинно\~продовжуватись на протязі періоду госпіталізації. Відповідно до Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року, а саме принципом 16 встановлюється, що будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному заклад у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності - ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоровя або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи. З матеріалів справи та оглянутої в судовому засіданні медичної картки стаціонарного хворого № 2171/16 вбачається, що 07.06.2016 року був доставлений з Каірського психоневрологічного будинку інтернату до КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» через виявлений туберкульоз легень, куди був госпіталізований. Як встановлено судом поведінка особи є небезпечною в силу його психічного здоровя по відношенню для оточуючих . Крім того , оскільки особа не розуміє свого стану не розуміє необхідності лікування туберкульозу легенів який було діагностовано у червні 2016 року , це може бути небезпечним як для його здоровя так і для здоровя оточуючих , що підтверджується матеріалами справи та поясненнями лікаря - психіатра. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради №3480 від 25.07.2016 року, [PERSON], [INFO], страждає на розумову відсталість у ступені глибокої імбецильності з епісиндромом, туберкульозом легень. Потребує лікування у протитуберкульозному відділенні психіатричного стаціонару, так як за своїм психічним станом не може перебувати на стаціонарному лікуванні у звичайній тублікарні, так як самостійно не має змоги себе обслуговувати, потребує догляду та нагляду персоналу психіатричного закладу Рішенням Голопристанського райсуду Херсонської області у цивільній справі № 2-123/2001 від 12 квітня 2001 року [PERSON],[INFO] було визнано недієздатним, а рішенням № 146 ВК Голопристанської міської ради Голопристанського району Херсонської області від 16.05.2001 року було призначено [PERSON] опікуном над [PERSON] Згідно заяви [PERSON] опікуна [PERSON] вона просила госпіталізувати її підопічного. За таких обставин, оцінюючи докази в їх сукупності, як письмові, так і показання [PERSON] допитаної в судовому засіданні як свідка, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації, оскільки страждає важким психічним захворюванням, туберкульозом легень і відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення його здоровя або унеможливить застосування належного лікування, у звязку з чим заява психіатричного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв'язку з чим підлягає задоволенню. Зазначене є підставою для надання [PERSON] психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Outcome: approved