Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

В лютому 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовані тим, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки розмір вимог не є безспірним та виконавчий напис вчинено по кредитному договору, який не був нотаріально посвідчений. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суд заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішення справи покладався на розсуд суду. Тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 19.07.20134року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» була підписана заява № 002-01525-190714 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, відповідно до якої [PERSON] просив банк надати кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 300 000 грн. та на день укладання договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 16430,54 грн. Строк кредитування становить 364 дні (а.с.13-14). 06.10.2017 року ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами №40/К, за умовами якого ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «Дельта Банк», в тому числі щодо боржника [PERSON] (а.с. 12). 11.08.2020 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» та ТОВ «Фінансова Компанія «Аланд» уклали Договір про відступлення прав вимоги №11/08/2020-ФА, за умовами якого ТОВ «Фінансова Компанія «Аланд» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «Дельта Банк», в тому числі щодо боржника [PERSON] (а.с. 12). 05.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, реєстровий №61668 щодо стягнення з [PERSON] боргу за період з 11.08.2018 року по 17.08.2020 року включно, в загальному розмірі 14497,33 грн., в тому числі: 12854,23 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1643,10 грн. прострочена заборгованість за процентами; 500,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, за кредитним договором № 002-01525-190714 від 19.07.2014 року, укладеним між нею і ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Аланд» на підставі договору відступлення прав вимог №11/08/2020-ФА від 11.08.2020 року, на користь ТОВ «ФК «Аланд» (а.с. 12). 21.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64229312, якою розпочато примусове стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості в розмірі 14997,33 грн. за виконавчим написом від 05.10.2020 року реєстровий №61668 (а.с. 12). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 18 ЦК України). Нормативним документом, який встановлює випадки та порядок вчинення нотаріусом виконавчих написів є Закон України «Про нотаріат» в сукупності з нормами «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Міністерством юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (із змінами), зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 та Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року (із змінами), якою затверджено «Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Згідно ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Враховуючи вищенаведене, для вчинення виконавчого напису нотаріусом, повинні існувати дві обов`язкові вимоги існування безспірної заборгованості та сплив не більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Тобто, для вчинення нотаріальної дії нотаріус зобов`язаний встановити наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта, в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії (п. 18 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі №305/2082/14-ц (касаційне провадження № 14-557цс19). Крім того, дії нотаріуса повинні здійснюватись у точній відповідності з представленими документами згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року (із змінами) «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В той же час, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14), залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема в частині доповнення Переліку новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Також вказаним судовим рішенням зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21.03.2017 року №23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Договір № 002-01525-190714 від 19.07.2014 року укладений між ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] нотаріально не засвідчений. Крім того, кредитна лінія була відкрита [PERSON] 19.07.2014 року на 364 календарних дні. Разом з тим, виконавчий напис вчинений щодо стягнення суми боргу в розмірі 14497,33 грн. за період з 11.08.2020 року по 17.08.2020 року. Оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». При цьому, представлену нотаріусу заборгованість не можна вважати безспірною, оскільки судом встановлено, що позивач заперечує суму заборгованості, а тому підстави для її стягнення шляхом видачі виконавчого напису нотаріуса були відсутні. Встановленні вище обставини є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При ухваленні рішення суд приймає до уваги висновки ВП ВС,що викладені в ухвалі від 15.04.2020 року у справі № 554/6777/17, щодо вчинення нотаріусами виконавчих написів на документах, що встановлюють заборгованість. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений судовий збір у розмірі 908,00 грн., сплата якого підтверджена квитанцією.

Outcome: approved