Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], який було уточнено в процесі судового розгляду (а.с.99) щодо зміни встановленого порядку участі у вихованні малолітньої дитини шляхом обмеження у праві спілкування [PERSON] з дитиною [PERSON] з визначенням режиму побачення один раз на місяць в присутності матері. Свої вимоги мотивує тим, що у відповідності до ст. 154 СК України батьки мають право на самозахист своїх дитини. Згідно з рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29.09.2015 р. було визначено участь батька - [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] без присутності матері за наступним графіком: у першу та третю суботу щомісяця з 10.00 до 15.00 год; у другу та четверту неділю щомісяця з 10.00 до 15.00 год. Проте, не дивлячись на рішення суду, відповідач в грубій формі порушує як графік зустрічей, так і режим спілкування, повертаючи дитину коли заманеться, а інколи взагалі не повертає, при цьому висловлює агресивне ставлення до матері у формі відвертих погроз фізичною розправою, які супроводжуються нецензурною лайкою. Відповідач не лише зловживає законослухняністю позивача, а зухвало порушує режим зустрічей з виключною метою помститись за недбалий шлюб. Вона неодноразово прохала [PERSON] всі особисті спори вирішувати виключно з нею, проте він навіть не приховуючи своїх дійсних намірів, неодноразово заявляв, що хоче створити нестерпне життя за рахунок спільної дитини. Маніпулюючи почуттями дитини до обох батьків, відповідач без будь - яких, крім помсти, підстав грубо порушує рішення суду. Повертає дитину пізно, при цьому після зустрічей з батьком дитина повертається у поганому емоційному стані, чим порушується її режим сну, харчування. Через такі запізнення дитина не може виспатись, щоб наступного дня піти в дитячий садок. Стало відомо, що [PERSON] возить дитину без спеціально обладнаного для дитини відповідного віку сидіння, що заборонено правилами дорожнього руху. Припускається грубої поведінки з нею, позивачем. В присутності дитини, «вириває» її силою прямо серед дитячого майданчика, не зважаючи на оточуючих нецензурно лається, погрожує вбивством, а також забрати дитину, відвезти її до батьків, яких малолітній навіть е пам'ятає через малий вік, чим порушується дитяча психіка. Через тривалість такої зухвалої поведінки батька, дитина стала замкненою, в неї порушено нормальний розвиток у спілкуванні з іншими дітьми, тому позивача змушена звернутися по психологічну допомогу до міського центру дитини. Грубо і систематично порушується найбільш сприятливий режим зустрічей. Останнім часом відповідач не просто пізно повертає дитину із зустрічей, а взагалі не повертає. З цього приводу позивач була вимушена звернутися до правоохоронних органів щодо порушення кримінальної справи за ст.382 КК України щодо невиконання рішення суду. Після зустрічей дитина стає ворожою, замкненою, заляканою. Враховуючи, що триваюча нічим не стримувана поведінка [PERSON] створює небезпеку життю і здоров»ю малолітній дитині, змушена була звернутися до органів опіки із заявою від 16.09.2016 р. про обмеження в праві спілкування з дитиною з визначенням режиму побачення один раз на місяць, при цьому вказане звернення ігнорується, інспектор заявляє, що ніколи займатися цією справою. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги, які було уточнено, підтримали у повному обсязі, посилаючись на вище викладене. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що спір щодо визначення порядку зустрічей вже вирішений, судове рішення набрало законної сили, однак мати дитини чинить перешкоди. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання, призначене на 30.07.2018 р., не з»явився. Направлено клопотання щодо розгляду справи за їх відсутності, при цьому просять прйняти рішення з якнайкращим забезпеченням прав та законних інтересів малолітнього [PERSON] з урахуванням висновку органу опіки та піклування. Заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Згідно зі статтями 1, 10, 12 Закону України «Про охорону дитинства», контакт з дитиною - це реалізація матір»ю, батьком, іншими членами сім»ї та родичами, у тому числі з тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитині. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвиток дитини. Держава здійснює захист дитини від усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров"я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами у 2010 році зареєстровано шлюб, від якого народився син - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу аліментні зобов»язання виконуються. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року було визначено участь батька - [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], у формі спілкування, за наступним графіком: у першу та третю суботу щомісяця з 10.00 до 15.00 год; у другу та четверту неділю щомісяця з 10.00 до 15.00 год. без присутності матері. Як встановлено, графік побачення з дитиною був визначений судом, коли дитина перебувала в 3- річному віці. Станом на день розгляду справи, [PERSON] є малолітньою дитиною, якій виповнилося 5 повних років. З моменту винесення рішення з 2015 році до теперішнього часу - 2018 рік між батьками склалася конфліктна ситуація, яка вкрай негативно впливає на розвиток дитини. Через тривалість конфліктних ситуацій, позивач звернулася по психологічну допомогу до Міського центру дитини. Згідно з висновком психологічного дослідження № 64 від 28.07.2016 р., складеним Міським центром дитини Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Служби у справах дітей, - «у [PERSON] прослідковується постійне бажання заховатися за маму, влізти до неї на руки. В методиці «поїзд» визначає себе подалі від дорослих, батька не визначає зовсім. В методиці «день народження» визначає себе поряд мами, батько присутній, але на протилежній стороні столу, хлопчик коментує: «Він говорить матюки на маму» У висновку психологічного обстеження також зазначено про те, що дитина має незадоволену потребу в спілкуванні та підтримці з боку батьків, тому в ситуації конфлікту між батьками має почуття неспокою, тривожності, що призводить до надмірної рухливості, протесту у поведінці по відношенню до батьків. Враховуючи результати діагностики малолітнього [PERSON], особливу надмірну імпульсивність у взаємовідносинах між батьками, рекомендовано: матері та батьку при вирішенні питання подальших взаємин між собою, важливо пройти курс сімейної медіації з метою вирішення конфліктної ситуації мирним шляхом, оскільки взаєморозуміння між батькам є запорукою гармонійного розвитку [PERSON]. Для повноцінного психічного розвитку дитини важливо встановити графік зустрічі з завчасно обумовленим місцем та часом зустрічі. Вони мають відбуватися в спокійній і безпечній атмосфері, враховуючи його вікові потреби. В подальшому, до Міського центру дитини звернулися обоє батьків із заявами про проведення сімейної медіації. Як вбачається з наданих листів від 14.12.2017 р. та 18.12.2017 р. за підписом директора [PERSON], в раках розгляду заяв були проведені індивідуальні попередні зустрічі, під час яких кожному було надано інформацію про процедуру проведення сімейної медіації, на що останні надали згоду. 05.12.2017 р. відбулася сімейна медіаційна зустріч [PERSON] та [PERSON], під час якої «[PERSON] психологічно тиснув, принижував, всіляко ображав, негативно оцінюючи зовнішність та розумові здібності [PERSON] допускав гендерно некоректні вирази. На неодноразові зауваження медіаторів про припинення гендерно некоректних виразів і образ відповідав, що говорить правду, поводився агресивно, погрожував застосуванням фізичної сили до [PERSON], вчиняючи при цьому характерні замахи руками. Враховуючи реальну загрозу фізичного насилля і фактичні діяння, які містили ознаки психологічного насилля, медіатори були вимушені зупинити процедуру медіації. При цьому спеціалісти Центру повідомили про інцидент, який безпосередньо стосується дотримання інтересів дитини, компетентні органи. « Таким чином, сімейна медіація була зупинена і не проведена у зв'язку з неправомірною поведінкою [PERSON] Відповідно до листа Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві від 30.06.2016 р. з [PERSON] проведено профілактичну бесіду виховного характеру та попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність за невиконання або порушення виконання рішення суду. За вказаними фактами, на підставі ухвал Деснянського та Дніпровського районного суду м. Києва від 11.08.2016 р., 01.09.2016 р., 13.09.2016 р. зобов»язано уповноважених осіб внести відповідні відомості про кримінальне правопорушення щодо [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 125 КК України, ст. 382 КК України, а саме щодо нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] та щодо невиконання рішеня суду. Звернення позивача до Деснянського та Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві щодо неправомірних дій відповідача свідчать про неприязні стосунки з колишнім чоловіком. Конфліктна ситуація та емоційна напруженість, яка на даний час продовжує панувати між сторонами, не на користь нормальному розвитку дитини і задля забезпечення їй належного психоемоційного стану дитина не повинна бачити негативність відносин між батьками, оскільки метою правильного розвитку дитини є виховання у неї поваги та любові до обох батьків в однаковій мірі. Дитина повинна розвиватися фізично, морально та духовно, а не перетворюватися на предмет маніпуляції між батьками. За період після винесення рішення суду не надано належних доказів на підтвердження вимог позивача щодо негативного впливу відповідача саме на малолітню дитину, а також не надано докази на підтвердження агресивної поведінки відповідача в присутності дитини, що негативно впливає на психічний стан дитини та її здоров»я. Твердження позивача також про те, що відповідач ….. « порушує як графік зустрічей, так і режим спілкування, повертаючи дитину коли заманеться», «інколи взагалі не повертає», «висловлює агресивне ставлення до матері у формі відвертих погроз фізичною розправою, які супроводжуються нецензурною лайкою», також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Згідно з вимогами цивільного процесуального законодавства, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Наведені докази свідчать про те, що спосіб участі батька у вихованні дитини, визначений рішенням Дніпровського районного суду, є доцільним, обгрунтованим та визначнений в інтересах дитини. У суду відсутні дані про те, що саме спілкування з відповідачем, який є батьком, негативно впливає на дитину та перешкоджає її нормальному розвитку. Однак, оцінивши обставини справи в сукупності, в тому числі і наданий висновок Служби у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації та висновок психологічного дослідження, складений Міським центром дитини, діючи виключно в інтересах дитини, суд приходить до висновку, що відповідачу необхідно визначити можливість спілкування з дитиною у присутності матері. З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне змінити встановлений порядок участі у вихованні малолітньої дитини, шляхом обмеження [PERSON] у спілкуванні з дитиною [PERSON], з визначенням режиму побачення в присутності матері, [PERSON] за наступним графіком: у першу та третю суботу щомісяця з 10.00 до 13.00 год; у другу та четверту неділю щомісяця з 10.00 до 13.00 год. На підставі викладеного,

Outcome: partial