Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідачки 28 869, 57 гр. заборгованості за Договором про надання банківських послуг. Посилається в позові на те, що 22.0.2011 року між банком та відповідачкою був укладений Договір, відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 15 000гр.у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами банку, складають Договір, що підтверджується підписом відповідачки в договорі. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України і укладений між ними договір є договором приєднання. Згідно з Тарифами банку відсотки за користування кредитом нараховуються в розмірі, встановленому ними, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов відповідачка зобов»язалася погашати заборгованість за кредитом, та відсотками за його користування, за перевитрату платіжного ліміту,а також оплачувати комісії на умовах, визначених договором. Згідно з п.2.1.1.5.6 Умов у разі невиконання зобов»язань за договором на вимогу банку позичальник зобов»язаний повернути кредит та оплатити винагороду банку. В порядку п.1.1.2.7 Умов власник картки зобов»язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. В порушення умов договору відповідачка його не виконує, в зв»язку з чим станом на 30.05.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 28 869, 57 гр., яка складається з: - 13 646, 46 гр. заборгованості по кредиту; - 13 372, 18 гр. заборгованості по процентах; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 гр. штрафу/фіксована частина/ - 1 350, 93 гр. штрафу/процентна складова/. Виходячи з того, що добровільно сплатити дану суму відповідачка відмовляється, просить задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала. Посилалася на те, що вона протягом 2011 року була клієнтом багатьох банків і брала багато кредитів, а тому обставин укладення даного договору та отримання кредиту не пам»ятає. В зв»язку з цим сумнівалася, що оформляла даний кредит, отримувала кредитну картку та користувалася послугами позивача. Крім того, у неї немає кредитної картки, яку їй видав банк. Вважає також, що Договір припинив свою дію, так як укладався на один рік і вона своєї згоди на його продовження не давала. Подала до суду заяву про застосування строків позовної давності і просить у позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов"язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що 22.0.2011 року між банком та відповідачкою був укладений Договір, відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 15 000гр.у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами банку, складають Договір, що підтверджується підписом відповідачки в договорі. Судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов»язання за умовами Договору виконав у повному обсязі. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим до виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних умовах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Тобто, укладений між сторонами договір за своєю формою та умовами є договором приєднання. Згідно з Тарифами банку відсотки за користування кредитом нараховуються в розмірі, встановленому ними, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов відповідачка зобов»язалася погашати заборгованість за кредитом, та відсотками за його користування, за перевитрату платіжного ліміту,а також оплачувати комісії на умовах, визначених договором. Згідно з п.2.1.1.5.6 Умов у разі невиконання зобов»язань за договором на вимогу банку позичальник зобов»язаний повернути кредит та оплатити винагороду банку. В порядку п.1.1.2.7 Умов власник картки зобов»язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Представник позивача суду пояснила і це підтверджується розрахунком заборгованості, відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Відповідно д п. 2.1.1.7.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь якому із грошових зобов»язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний виплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Судом встановлено, що в зв»язку з невиконанням відповідачкою умов укладеного з позивачем договору станом 30.05.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 28 869, 57 гр., яка складається з: - 13 646, 46 гр. заборгованості по кредиту; - 13 372, 18 гр. заборгованості по процентах; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 гр. штрафу/фіксована частина/ - 1 350, 93 гр. штрафу/процентна складова/. / а.с. 5 - 34; 81 - 88 / Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акта планування, договору, а при відсутності таких вказівок- відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з викладеного вище, невиконання відповідачкою умов договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Суд не приймає до уваги заперечення відповідачки в судовому засіданні, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. В п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз»яснено, що виходячи з принципу роцесуального рівноправ»я сторін та враховуючи обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. В п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Представник позивача пояснила і не спростовувалося відповідачкою, остання з заявою про припинення дії договору до банку не зверталася. Таким чином, у порядку п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг він пролонгувався на наступний термін. Крім того, відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, суд не може встановлювати наявність чи відсутність порушення права без звернення особи, поданого відповідно до вимог процесуального закону. Заперечуючи укладення договору з позивачем та отримання кредиту, будь-яких доказів, які б свідчили про те, що Договір, який є предметом спору, відповідачкою не підписувався, остання суду не надала. Більше того, в судовому засіданні не заперечувала, що підписи на Анкеті - заяві, Довідці про умови кредитування з використанням платіжної картки та завірчому написі на копії її паспорта, додані позивачем до позову при зверненні до суду, схожі на її підписи. Не заперечувала належності паспорта, копія якого прикладена позивачем до позову, їй, а також інформації, викладеної в ньому щодо її особи. / а.с. 7 - 8; 33 - 34 / На виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України відповідачці неодноразово роз»яснювався порядок захисту свого права в суді, виходячи з предмету даного спору, а саме: шляхом призначення почеркознавчої експертизи. Від її проведення відповідачка в судовому засіданні відмовилася. Крім того, відповідно до п.1.1.2.1 Умов клієнт не має права передавати карти, ПІНи третім особам і протягом 10 днів після закінчення строку дії картки передати її для ліквідації банку. В силу ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, дана норма закону визначає об»єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Виходячи з викладеного, ненадання відповідачкою доказів своїм запереченням у судовому засіданні та будь-яких клопотань перед судом з метою сприяння їй у захисту її інтересів у суді, приведені нею заперечення в цій частині також не можуть бути прийняті до уваги. Суд також вважає безпідставними посилання відповідачки на пропуск позивачем строку для звернення до суду, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Так, судом встановлено, що Договір між сторонами, укладений 22.02.2011 року, в зв»язку з відсутністю заяви відповідачки про його припинення пролонговувався на наступні терміни. Останній платіж по кредитній картці нею був здійснений у липні 2012 року. До суду позивач звернувся в серпні 2014 року, тобто в межах встановлених законом для цього строків, а тому твердження відповідачки і в цій частині суд вважає безпідставними. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved