Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

в листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення в будинку № 57 на вул. Богдана Хмельницького у м. Києві. У період з квітня місяця 2007 року по жовтень місяць 2010 року облік, нарахування та збір платежів від власників (орендарів) нежитлових приміщень від імені КП по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у місті Києві ради здійснювали Комунальні підприємства «Житлово-експлуатаційні контори», що діяли на підставі договорів доручення. Зазначив, що у зв'язку з несумлінним виконанням відповідачем обов'язку щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, станом на 22 липня 2014 року (включно) в останньої утворилася заборгованість у розмірі 38 411,31 грн., з яких 12 560,63 грн. основний борг, 16 946,52 грн. втрати від інфляційних процесів та 8 904,16 грн. три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання. Також зазначив, що позивач неодноразово надсилав відповідачу повідомлення - претензії про заборгованість за житлово-комунальні послуги, які залишилися без належного реагування зі сторони останньої. У зв'язку із викладеним, просив суд стягнути з [PERSON] на користь КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» суму заборгованостіза спожиті комунальні послуги за період з 25 жотня 010 року по 22 липня 2014 року в сумі 38 411,31 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2018 року передана для розгляду за підсутністю до Голосіївського районного суду м. Києва (а.с. 72) Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2018 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 77) В судовому засіданні предстаник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи повідмлявся судом. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, згідно п. 2.1, підпунктів 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4 пункту 2.2 Статуту КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», зареєстрованого Шевченківською районною державною адміністрацією 27 червня 2012 року, підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності, спрямованої на задоволення суспільних потреб, надання послуг населенню у сфері житлово-комунального господарства в якості виконання цих послуг. 1 січня 2009 року між КП «Керуюча дирекція» Шевченківської районної у місті Києві ради (балансоутримувач) та КП по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради (виконавець), укладено Договір № 5 про забезпечення надання комунальних послуг, згідно якого балансоутримувач передає, а виконавець приймає на себе функції вчасного та якісного надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення та газопостачання для потреб споживачів до об'єктів в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно Договору дарування частини нежилого приміщення, посвідченого 20 серпня 2004 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М., [PERSON] на праві приватної власності належать 63/100 частин нежилого приміщення [NUMBER], загальною площею 207,7 квадратних метрів, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14) З наданого позивачем розрахунку заборгованості, вбачається, що у зв'язку із неналежним виконанням своїх зобов'язань у відповідача виникла заборгованість у розмірі 38 411,31 грн., з яких 12 560,63 грн. основний борг, 16 946,52 грн. втрати від інфляційних процесів та 8 904,16 грн. три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 з наступними змінами, власники та наймачі (орендарі) квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зазначена норма міститься й у п. 5 ч. 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», де закріплено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. За змістом статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Судом встановлено, що між сторонами відсутні письмові договори щодо надання житлово-комунальних послуг, однак сторонами не заперечуються, що відповідач фактично використовував надані позивачем послуг, з урахуванням положень ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», [PERSON] зобов'язаний сплачувати за фактично отримані житлово-комунальні послуги. Отже, судом встановлено, що відповідач отримував послуги за житлово-комунальні послуги, проте не в повній мірі сплачував кошти, у зв'язку з чим виникла заборгованість, а відтак в силу закону [PERSON] має сплатити борг за фактично отримані житлово-комунальні послуги. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив стягнути заборгованість з оплати комунальних послуг за період з 25жовтня 2010 рокупо 22 липня 2014 року (включно). Відповідач не звертався до суду із заявою про застосування строків позовної давності в частині позовних вимог щодо стягнення з нього на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року відмовлено у видачі судового наказу. (а.с. 11) Оскільки позивач звернувся з позовом до [PERSON] 30 листопада 207 року, а відповідач не звертався до суду із заявою про застосування строків позовної давності, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 38 411,31 грн., які утворилися за період з 25 жовтня 2010 року по 22 липня 2014 року включно. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved