Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2008 року, в якому у них народилися двоє дітей - син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Поряд з тим, зазначила, що на протязі останніх 5 років сімейне життя між сторонами поступово почало погіршуватися, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Так відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки, свідками чого були діти. Під час сварок відповідач вдавася і до рукоприкладства. На даний час спільно не проживають та не ведуть спільного господарства. Через сімейно - побутові проблеми між ними розвинулась неприязнь, втратили почуття любові та поваги один до одного. Таким чином шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам. Вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим в зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] на розгляд справи не з»явилася. В поданій до суду заяві просила справу слухати у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомленим у визначеному законом порядку, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про отримання судової повістки. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, за згоди позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданого 18 листопада 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, сторони зареєстрували шлюб 18 листопада 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 114. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині «[PERSON]». В шлюбі у них народилися двоє дітей, син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з позивачем. Також судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, більше року проживають окремо, спільного господартсва не ведуть. Взаєморозуміння та примирення досягти не можуть. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved