Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 16.07.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № НМWWGА0000000018 (надалі - договір). Згідно договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 37389,00 грн. до 21.07.2013 р., а відповідач повинен повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених зазначеним договором. Погашення заборгованості за договором здійснюється у виді щомісячного платежу, який складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат, означених у кредитному договорі. Згідно умов договору, у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, надавши кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. Відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, та іншими витратами відповідно до умов договору про що відображено у розрахунку заборгованості за договором № НМWWGА0000000018. Посилаючись на вимоги ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 12889,07 грн. за кредитним договором № НМWWGА0000000018, яка складається: із заборгованості за кредитом - 5 894,70 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 25,04 грн., заборгованості з комісії за користування кредитом - 5,86 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 6963,47 грн. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № НМWWGА0000000018 з [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідно до статтей 554, 610 ЦК України боржник і поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Про невиконання зобов'язань боржникам направлено письмову вимогу, але вимога боржником і поручителем залишена без задоволення, тому окрім заборгованості банк просить солідарно стягнути з відповідачів і судові витрати 1218 грн. Представник позивача у судове засідання, не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву, в якій просить дану цивільну справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, були належно повідомлені, відповідно до вимог ст. 74 ч.5 ЦПК України про час та місце розгляду справи. Відповідно до положень ст. 197 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі доказів наявних у справі, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з п. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ст.ст. 1049 та 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Як встановлено, 16.07.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № НМWWGА0000000018, за яким вона отримала кредит у розмірі 37389,00 грн. з обов'язком погашення до 21.07.2013 року. Порушуючи умови зазначеного договору, відповідач взяті на себе обов'язки не виконала, тому станом на 11 вересня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 12889,07 грн. за кредитним договором № НМWWGА0000000018, яка складається: із заборгованості за кредитом - 5 894,70 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 25,04 грн., заборгованості з комісії за користування кредитом - 5,86 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 6963,47 грн. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № НМWWGА0000000018 банком з [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідно до статтей 554, 610 ЦК України боржник і поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Але [PERSON] в силу статті 559 ч.4 ЦК України та п. 12 договору поруки № НМWWGА0000000018 не несе відповідальність за зобов'язанням боржника, оскільки на час розгляду справи дія договору поруки припинена. Таким чином, позовні вимоги банку в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, укладеним 21.07.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою підлягають частковому задоволенню. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню кошти. У положенні Резолюції Генеральної Асамблеї ООН „Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 9 квітня 1985 року № 39/248, наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Як зауважував Конституційний Суд України (Рішення від 11.07.2013 № 7-рп/2013) межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. Конституційний Суд України виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Для споживачів банківських кредитних послуг, які з якихось причин порушили взяті на себе зобов'язання, бар'єром від надмірних санкцій є стаття 551 Цивільного кодексу України та стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Із розрахунку боргу слідує, що станом на 11 вересня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 12889,07 грн. за кредитним договором № НМWWGА0000000018, яка складається: із заборгованості за кредитом - 5 894,70 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 25,04 грн., заборгованості з комісії за користування кредитом - 5,86 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 6963,47 грн. За вказаних обставин, враховуючи, що заборгованість по кредиту складає 5 894,70 грн., а розмір неустойки (пені) становить - 6963,47 грн. суд вважає за можливе застосувати положення п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні розміру заборгованості пов'язаної з стягненням неустойки, оскільки визначений позивачем розмір останньої є необґрунтованим, встановивши неустойку 50% від 5 894,70 грн.(непогашеної суми тіла кредиту), що становить 2947,35 грн. (5 894,70 грн.: 2). Таким чином до стягнення з відповідача підлягатиме 8872,95 грн. заборгованості.: 5 894,70 грн. заборгованості за кредитом; 25,04 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 5,86 грн. заборгованості з комісії за користування кредитом; 2947,35 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Згідно з положеннями статті 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1218,00 гривні. На підставі наведеного,

Outcome: partial