Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У травні 2021 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд, стягнути з акціонерного товариства "Українська Залізниця" на користь [PERSON] - 200 000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди, на користь [PERSON] - 2000 гривень в якості відшкодування коштів на поховання та 12 300 гривень в якості відшкодування коштів на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника. Аргументує свої вимоги тим, що вона є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] . 20.08.2019 поїзд № 6525 Гребінка - Ніжин (ДР1А №288 РПД-2Гребінка) на 46 км ПК2 ДН4 Полтава, перегін Прилуки - Галка травмував [PERSON] , який переходив колію з велосипедом, внаслідок отриманих травм [PERSON] помер. 20.08.2019 року за фактом настання цієї події було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019270210001169 та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого Прилуцького ВП ГУНП ГУНП в Чернігівській області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під № 12019270210001169, було закрито. Власником потяга є АТ «Укрзалізниця», машиніст потяга - [PERSON] перебував в трудових відносинах з АТ «Укрзалізниця». 24 серпня 2019 року вона звернулась до ФОП [PERSON] за отриманням послуг - доставка тіла батька з моргу, послуги катафалка, та понесла у зв`язку з цим витрати у сумі 2000 грн. Також вона замовила у ФОП [PERSON] надгробний пам`ятник для встановлення на могилі свого батька, у зв`язку з чим понесла витрати у сумі 12300 грн. У зв`язку з втратою рідного батька, що стало для неї надзвичайною, невідворотною і непоправною втратою, вона зазнала моральної шкоди. Найтяжче для неї було сприйняти той факт, що батько помер неприродною смертю, а насильницькою від наїзду на нього потягом. Така втрата причинила їй страждання та біль. В її житті стались невиправні зміни, що відновити неможливо, у зв`язку з чим вона відчуває сум, а також гостре відчуття несправедливості, оскільки трагічна подія втрата близької для неї людини повністю зруйнувала важливий життєвий зв`язок. Завдану позивачу моральну шкоду вона оцінює в 200000 грн. Відповідач в добровільному порядку матеріальну та моральну шкоду не відшкодовує, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. 04 червня 2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якій не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, при цьому зазначає, що за результатами перевірки за фактом наїзду потягу на [PERSON] , було проведено службову перевірку та складено відповідний акт. В ході перевірки встановлено, що машиніст поїзда не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода, а смерть [PERSON] настала внаслідок порушення самим потерпілим пунктів 2.2, 2.3, 2.5, 2.6 Правил безпеки громадян та пункту 3 Правил поведінки громадян. Позивачем не доведено чим підтверджується факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань, не зазначено, якими доказами це підтверджується. Дії громадянина [PERSON] , а саме: рух в напрямку залізничної колії, не реагування на сигнали локомотивної бригади, є обставинами, що обтяжують вину загиблого, та свідчать про наявність умислу в його діях, який розпочався з моменту перетинання залізних колій останнім. Таким чином, залізницею не було порушено норми права щодо технічної експлуатації залізниць, що свідчить про відсутність протиправної поведінки.Щодо відшкодування матеріальних збитків зазначає. В наданому позивачем товарному чеку № 24 від 15.07.2020 зазначено «Детали памятника на [PERSON]», а не на спорудження надгробного пам`ятника, в даному товарному чеку відсутній штапм з адресою ФОП та відсутня сплачена сума, яка зазначена прописом в графі «Всього на суму». До спорудження пам`ятника [PERSON] , яка померла ще [INFO] і до смерті якої залізниця не має жодного відношення. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду від 12.05.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 09 год. 00 хв. 10 червня 2021 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 10 червня 2021 року задоволено заяву ВАТ «Українська залізниця» про витребування доказів. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 04 серпня 2021 року закрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 09 год. 00 хв. 21 вересня 2021 року. ІІІ. Позиції сторін. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. [INFO] народилася [PERSON] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). 05 серпня 1988 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу її прізвище змінено на « [PERSON] »(а.с.16) [INFO] помер [PERSON] в смт.Мала Дівиця, Прилуцького району, Чернігівської області(а.с.14) Постановою слідчого СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області від 19.02.2021 кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №12019270210001169 від 20.08.2019 року закрито за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Постановою встановлено, що [INFO] року близько 16 год [PERSON] , [INFO] , здійснюючи перехід залізничної колії на перегоні «Галка-Прилуки» в смт Мала Дівиця Прилуцького району, не упевнився в безпеці переходу, не помітив потяга, який рухався по залізничній колії, внаслідок чого відбувся наїзд потяга на гр. [PERSON] , під час якого останній загинув на місці події. Згідно протоколу оперативного розбору при в.о. заступника начальника моторвагонного депо Полтава Південної залізниці від 21.08.2019, працівниками залізниці встановлено, що машиніст при слідуванні поїзда 20.08.2019 на перегоні Галка - Прилуки помітив невідому особу, яка наближалася до залізничної колії. На подачу машиністом звукових сигналів великої гучності та яскравого світла прожектора невідома особа не реагувала. Машиніст застосував екстрене гальмування для запобігання наїзду на людину, але наїзду уникнути не удалося. Відразу було викликано швидку медичну допомогу та поліцію(а.с.42-43). Відповідно до протоколу оперативної наради при начальнику Прилуцької дистанції колії від 21.08.2019 зазначено, що машиніст при слідуванні поїзда на перегоні Галка - Прилуки помітив невідому особу, яка наближалася до залізничної колії. На подачу машиністом звукових сигналів великої гучності та яскравого світла прожектора невідома особа не реагувала. Машиніст застосував екстрене гальмування для запобігання наїзду на людину, але наїзду уникнути не удалося. Відразу було викликано швидку медичну допомогу та поліцію(а.с.44-45). Відповідно до Акту службового розслідування від 21.08.2019 (копія додається), встановлено, що машиніст при слідуванні поїзда 20.08.2019 на перегоні Галка-Прилуки помітив невідому особу, яка наближалася до залізничної колії. На подачу машиністом звукових сигналів великої гучності та яскравого світла прожектора невідома особа не реагувала. Машиніст застосував екстрене гальмування для запобігання наїзду на людину, але наїзду уникнути не удалося. Відразу було викликано швидку медичну допомогу та поліцію. Система подачі звукових сигналів великої та малої гучності поїзда знаходяться в справному стані, прожектор та буферні ліхтарі знаходяться в справному стані, авто гальмівне обладнання поїзда знаходиться в справному стані. Висновок комісії, згідно п. 12 Акту, наступний: стан та утримання залізничної і колії та рухомого складу відповідає встановленим вимогам. Потерпілий сам порушив вимоги Правил безпеки громадян на залізничному транспорті. Вини залізниці в транспортній події не вбачається. Отже, машиніст поїзда не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода, а смерть [PERSON] настала внаслідок порушення самим потерпілим пунктів 2.2, 2.3, 2.5, 2.6 Правил безпеки громадян та пункту 3 Правил поведінки громадян(а.с.48-52). Згідно з акту від 20.08.2019 складеного комісією на станції Гребінка встановлено, перевірка показала, що по заходу поїзда, з під поїзда була виконана перевірка і в даному поїзді світлова, звукова сигналізація та гальмівна система працювала справно без зауважень(а.с.56). Згідно з довідки від 21.08.2019 складеної комісією в локомотивному депо Гребінка підтверджено, що проводилось технічне обслуговування даного поїзда 20.08.2019 о 13 годині 30 хвилин. При перевірці технічного стану приладів безпеки було виявлено, що світлова, звукова сигналізація та гальмівна система знаходяться в справному стані та відповідають вимогам ПТЕ(а.с.57). Відповідно до товарного чека від 24 серпня 2019 року виданого ФОП [PERSON] , за доставку в морг, доставку з моргу, катафалк сплачено 2000 грн(а.с.19). Згідно з товарного чека №24 від 15 липня 2020 року виданого ФОП [PERSON] , за деталі пам`ятника на [PERSON] сплачено 19300 грн.(а.с.19). З фотокартки вбачається, що на пам`ятнику відображено [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.22) V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Щодо позовних вимог про стягнення з акціонерного товариства "Українська Залізниця" на користь [PERSON] 2000 гривень в якості відшкодування коштів на поховання та 12 300 гривень в якості відшкодування коштів на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника. Відповідно до частин першої - третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З огляду на презумпцію вини завданої шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними. При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18). Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд констатує, що смерть [PERSON] , сталася в зв`язку з тавмуванням потягом, який належить АТ «Укрзалізниця»,при переході залізничної колії. Суд не приймає до уваги доводів представника відповідача про те, що підстави для стягнення з відповідача заподіяної шкоди відсутні, оскільки [PERSON] грубо порушив правила переходу залізничної колії, а отже вина відповідача відсутня, так як єдиною підставою , яка б свідчила про наявність підстав для звільнення відповідача від цивільної відповідальності є непереборна сила та умисел потерпілого, але відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів , а отже не доведено ні умислу [PERSON] на заподіяння собі смерті, ні обставин непереборної сили, які вплинули на настання смерті [PERSON] . Враховуючи, що потяг є джерелом підвищеної безпеки , то в силу вимог статті 1187 ЦК України АТ, « Укрзалізниця» є належним відповідачем у справі та має відповідати за заподіяну смертю шкоду. Щодо відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника. Відповідно до ч.1 ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Судом встановлено, що [PERSON] , який загинув [INFO] від тілесних ушкоджень завданих в результаті наїзду на нього поїзда Гребінка-Ніжин, є рідним батьком позивача. На поховання батька позивач витратила 2000 грн., за отриманням послуг - доставка тіла в морг, доставка тіла з моргу, послуги катафалка, тому дані витрати у сумі 2000 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] з метою встановлення надгробного пам`ятника на могилі своїх батьків понесла витрати на суму 19 300 гривень, що підтверджується відповідним товарним чеком. Суд не приймає до уваги доводів представника відповідача про те, що даний чек є недопустимим доказом, оскільки в ньому сума сплачених коштів не зазначена прописом, так як з долученого оригіналу чеку вбачається, що за придбання деталей пам`ятника [PERSON] сплачено 19 300 гривень, а сам факт незазначення суми прописом не є підставою визнавати даний товарний чек недопустимим доказом. Натомість, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що сума в розмірі 19 300 гривень витрачена позивачем на придбання деталей пам`ятника як для загиблого внаслідок пригоди [PERSON] та і для [PERSON] , що підтверджується фотознімком надгробного памятника, який є виготовлений як єдиний об`єкт на [PERSON] та [PERSON] . З дослідженого в судовому засіданні фотознімку надгробного пам`ятника вбачається, що деталі надгробного пам`ятника для матері позивача [PERSON] , яка померла [INFO] та для батька [PERSON] , який помер [INFO] , є симетричними , а тому враховуючи, що правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на спорудження надгробного пам`ятника на [PERSON] не має, то суд вважає, що за спорудження надгробного пам`ятника [PERSON] з відповідача підлягає стягненню 9650 грн., тобто половину понесених позивачем витрат. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 200000 грн. моральної шкоди. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2 статті 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Згідно з пунктом 3 «Правил поведінки громадян на залізничному транспорті», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 1995 року № 903, (далі - Правила поведінки громадян) особи, які не належать до працівників залізничного транспорту, не мають права ходити по залізничних коліях, знаходитися у службових приміщеннях залізниці, крім приміщень, де здійснюється прийом громадян, у вагонах під час їх відстою. Для проходу до поїзда або виходу до вокзалу пасажири повинні користуватися призначеними для цього пішохідними мостами, тунелями чи переходами. Відповідно до пунктів 2.2, та 2.3 «Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України», які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 19.02.1998 року № 54, (далі - Правила безпеки громадян) перед тим, як увійти в небезпечну зону (ступити на колію), потрібно впевнитись у відсутності поїзда (або локомотива, вагона, дрезини тощо), при наближенні поїзда до перону або платформи громадяни повинні стежити за звуковими сигналами, що подаються з локомотива, моторвагонного рухомого складу та іншого спеціального самохідного рухомого складу, уважно слухати оповіщення, що передаються по гучномовному зв`язку. При наближенні поїзда (або локомотива, вагона, дрезини тощо) треба зупинитись поза межами небезпечної зони, пропустити його і, впевнившись у відсутності рухомого складу, що пересувається по сусідніх коліях, почати перехід. Згідно з пунктом 2.6 вказаних Правил безпеки громадян пішоходам забороняється: переходити і перебігати через залізничні колії перед поїздом (або локомотивом, вагоном, дрезиною тощо), що наближається, якщо до нього залишилося менше ніж 400 м. При визначенні моральної шкоди, суд враховує моральні страждання, які зазнала позивач пов`язаних з втратою рідного батька позивача, тяжкість вимушених змін у житті, крім того враховує, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення потерпілим [PERSON] вимог п.2.2, 2.3,2.5,2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 19.02.1998 №54, що підтверджується, як постановою про закриття кримінального провадження та і результатами пеевірок здійснених АТ «Укрзалізниця" з урахуванням вимог ч.2 ст.1193 ЦК України, суд вважає визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди , таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, та підлягає зменшенню, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково. З урахуванням принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 100 000 грн. моральної шкоди. VІІ. Розподіл судових витрат. Згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позовні вимоги задоволено, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню 2270 грн. 00 коп. судового збору .

Outcome: partial