Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON]., в інтересах якого діє [PERSON]. звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовною заявою та просив визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію щодо нього, [PERSON] інформацію, що була поширена в газеті «Бульвар Гордона» [NUMBER] за [INFO] на сторінках 2, 3, 11 під загальним заголовком «[INFO] я не успокоюсь, пока все члены организованной преступной группировки, стоявшей за поджогом и попыткой рейдерского захвата кинотеатра «Жовтень» не будут найдены, названы и наказаны», а саме: «...найдут виновных в поджоге, отремонтируют здание и вернут в него кино , но вместо этого «активисты» под руководством [PERSON] и [PERSON] стали настойчиво требовать от киевских властей заключения договора аренды кинотеатра именно с [PERSON]...»; «...[PERSON] и иже с ними - часть рейдерской схемы по отжатию кинотеатра [...] все происходящее вокруг «Жовтня» было спецоперацией, организованной преступной бандой...»; зобов'язати TOB «Видавничий дім «Кручі Дніпра» в найближчому запланованому випуску газети «Бульвар Гордона» здійснити спростування поширеної недостовірної інформації шляхом опублікування на тій же сторінці (2, з можливим продовженням на сторінках 3, 11), тим же шрифтом наступного змісту спростування (наводиться мовою, якою випускається газета): -ОПРОВЕРЖЕНИЕ. Наше издание опровергает информацию, которая была опубликована в [INFO] в очередном номере газеты «Бульвар гордона» - [NUMBER]. Редакция газеты не имеет достоверных подтверждений того, что [PERSON] совершал действия, которые могут быть охарактеризованы, как «поджог кинотеатра и замыливание глаз общественности», «рейдерская схема по отжатию кинотеатра», участие в «спецоперации, организованной преступной бандой». Мы не располагаем какими-либо достоверными подтверждениями того, что [PERSON] в действительности не является гражданским активистом или имел какой-либо преступный мотив для организации и участия в акции «Врятуй Жовтень». Также мы не располагаем какими-либо достоверными подтверждениями пюго, что [PERSON] управлял группой людей, которые в действительности не являлись активистами и/или настойчиво выдвигали на акции единственное требование о «заключении договора аренды кинотеатра с [PERSON]». Действительный перечень требований акции в поддержку Кинотеатра «Жовтень», которая состоялась под стенами КГГА с участием [PERSON] 31 октября 2014 г. был таковым: 1. проведение эффективного и прозрачного расследования и привлечение к ответственности заказчиков и исполнителей поджога кинотеатра «Жовтень»; 2.выделение средств на возобновление кинотеатра из городского бюджета; 3. восстановление помещения согласно оригинальным проекту и целевому назначению кинотеатра; 4.предоставление ООО «Киноман» возможности заключить договор аренды на прозрачных условиях; 5. гарантирование того, что кинотеатр вместе с участком не будет передан коммерческим структурам; 6. озвучивание конкретных шагов касаемо защиты культурного и исторического наследия Киева. Сведения, которые содержались в статье и не нашли подтверждения своей достоверности были опубликованы со слов [PERSON]». Стягнути з Відповідачів 1, 2, 3 солідарно моральну шкоду у розмірі 2700 (дві тисячі сімсот) гривень 00 коп на користь [PERSON]; Стягнути з Відповідачів 1, 2, 3 солідарно компенсацію витрат на правову допомогу у розмірі 3500 (три тисячі п'ятсот) грн. 00 коп. на користь [PERSON]; стягнути з Відповідачів І, 2, 3 солідарно суму судового збору, сплаченого Позивачем по дійсній справі у розмірі 2610 (дві тисячі шістсот десять) грн. 00 (сорок дві) коп. на користь [PERSON]. Представник позивача посилався на таке: 29.10.2014 р. приблизно о 22.00 годин сталась пожежа у кінотеатрі «Жовтень» у місті Києві,інформація про пожежу набула широкого розголосу, відголоски цієї трагедії в житії міста до сих пір лунають в багатьох засобах масової інформації (телебачення, преса), а також в мережі Інтернет. Позивач вважає виникнення пожежі в кінотеатрі «Жовтень» загальнодоступним фактом , що не потребує доказування у порядку, встановленому ст. 61 ЦПК України. Позивач зазначає, що він є громадським активістом. Дізнавшись про пожежу в кінотеатрі «Жовтень», разом із декількома знайомими вирішив провести громадську акцію «Врятуй Жовтень» з метою організувати громадськість для вирішення питання щодо відновлення кінотеатру. З перших хвилин розміщення інформації про акцію в соціальних мережах до неї почала долучатись значна кількість людей, висловлюючи підтримку у вирішенні питання відновлення кінотеатру. Масова акція в підтримку кінотеатру відбулась 31.10.2014 р. під стінами Київської міської адміністрації. Значна кількість людей, які брали у ній участь прийшли у жовтому одязі взяли з собою жовту атрибутику, що є символічно для кінотеатру і було однією з умов проведення акції. Зрозумівши перелік першочергових кроків щодо відновлення кінотеатру, позивач разом з іншими громадськими активістами у листопаді 2014 р. вирішив заснувати громадську організацію під назвою «Врятуй Жовтень». Громадська організація створювалась з метою подальшого сприяння у відновленні та роботі кінотеатру «Жовтень» у м. Києві. Про створення Громадської організації «Врятуй Жовтень» свого часу вони належним чином повідомили уповноважені органи юстиції. Відомості щодо ГО «Врятуй Жовтень» внесені до Єдиного державного реєстру громадських об,єднань, що підтверджується Наказом Міністерства Юстиції № 378/01-41 від 17.11.2014 р. про прийняття письмового повідомлення про утворення Громадської організації «Врятуй Жовтень». Засновниками такої громадської організації виступив він особисто та інші громадські активісти. У [INFO] вийшов черговий номер газети «Бульвар Гордона» - [NUMBER]. На сторінках 2, 3, 11 Газети було опубліковано статтю за авторством Відповідача 3 з дослівним цитуванням висловлювань Відповідача 2 під заголовком «[INFO] Я не успокоюсь, пока все члены организованной преступной группировки, стоявшей за поджогом и попыткой рсйдерского захвата кинотеатра «Жовтень» не будут найдены, названы и наказаны». Згодом текст Статті (фрагментарно або повністю) було розтиражовано на різноманітних сайтах в мережі Інтернет: [INFO] ; [INFO] ; [INFO]. Згодом посилання на дану статтю з'явилось ще на кількох сайтах у мережі Інтернет з посиланнями на вищевказані джерела, а також було поширене у соціальній мережі [INFO]. Загальний зміст, а також окремі фрагменти статті містять кричуще недостовірні відомості щодо [PERSON], які висловлені Відповідачем 2 та були доведені до відома широкого кола читачів Газети в результаті дій Відповідачів 1, 2, 3. Інформація та судження, що містить Стаття, та які завдають шкоди честі, гідності та й репутації позивача є нічим не підтвердженими, неправдивими. Статтю також проілюстровано фото, на якому зображений позивач та інший координатор акції [PERSON], також співзасновник ГО «Врятуй Жовтень» з цинічним підписом: «два «брата-акробата» - так называемые ЛГБТ-активисты [PERSON] и [PERSON]». Підсумовуючи, увесь вищенаведений текст, в статті прямо вказано, нібито я був одним з людей, що «замилювали очі громадськості» за вказівкою певної «організованої злочинної організації» з метою рейдерського захоплення кінотеатру «Жовтень». Слово «активіст» відносно мене та інших учасників акції умисно неодноразово вживається у лапках що надає цій категорії так званого «переносного» значення, з приставками «так званий» і т.д., що підриває довіру читачів до моїх дій та намірів, завдає шкоди моїм честі, гідності, та діловій репутації як громадського діяча. Позивач зазначає, що він вважає такі дії Відповідачів неприпустимими, аморальними, алогічними, такими, що жахливим чином вплинули на його честь, гідність та ділову репутацію, принизили та оббрехали його в очах громадськості, читачів видання, безмірної аудиторії мережі Інтернет, що ознайомилась з електронною версією Статті на вищевказаних Інтернет-ресурсах. Насправді трагічним для кінотеатру «Жовтень» подіям жовтня 2014 року вже дана судова оцінка у порядку, встановленому чинним законодавством. Проводилось розслідування, за його результатами матеріали кримінальної справи були передані до суду. 05.10.2015 р. Голосіївським районним судом м. Києва у справі №752/1463/15-к було винесено Вирок відносно [PERSON] та [PERSON]. які були визнані винними у діях, що спричинили пожежу в кінотеатрі. Ці особи належним чином притягнуті до кримінальної відповідальності. Позивач зазначає, що він не причетний до подій, пов,язаних з підпалом кінотеатру «Жовтень». Своєю громадською активністю я навпаки сприяв якнайшвидшому відновленню кінотеатру. Так само не відповідає дійсності і закид, озвучений у Статті про те, що нібито єдиною змогою, яку позивач озвучував на акції попри очікування киян було укладення договору оренди з TOB «Кіноман». Перелік вимог акції широко відомий з преси, телебачення, він тиражувався у соцмережах. Справжній перелік вимог акції, які відстоював та оголошував позивач та інші учасники акції: проведення ефективного та прозорого розслідування і притягнення до відповідальності замовників та виконавців підпалу кінотеатру «Жовтень»; виділення коштів на відновлення кінотеатру з міського бюджету; відновлення приміщення згідно оригінальному проекту та цільовому призначенню кінотеатру; надання TOB «Кіноман» можливості заключити договір оренди на прозорих умовах; гарантування того, що кінотеатр разом з ділянкою не буде переданий комерційним структурам; озвучування конкретних кроків відносно захисту культурної та історичної спадщини Києва. Удар по честі, гідності та діловій репутації позивача, що стався у зв'язку з виходом Статті призвів до значного хвилювання з його боку, сильних нервових потрясінь, необхідності надавати різноманітні пояснення у власній правоті та законності власної діяльності як громадського активіста батькам, друзям, колегам, громадським організаціям, з якими він давно та успішно співпрацює, окремим авторитетним та шанованим у суспільстві громадським активістам, пересічним громадянам. Тираж газети, що вимірюється 270 000 примірників зайвий раз говорить про те, якої непоправної шкоди його честі, гідності та діловій репутації було завдано публікацією Статті. Кількість її прочитань в мережі Інтернет взагалі не вдається можливим порахувати через легку можливість копіювання тексту в електронному форматі. Також хочу повідомити суд, що мене абсолютно не здивував вихід такої нищівної статті у мою адресу в газеті «Бульвар Гордона», оскільки погрози на адресу активістів Громадської організації «Врятуй Жовтень» лунали з вуст [PERSON] ще давно. Навіть на самому відео видно як [PERSON] прямим текстом говорить мені: «Ты хочешь меня обидеть? Ты меня пе обидишь, я тебя обижу, родной мой!». Позивач вважає, що саме публікацією недостовірної статті у підконтрольному Відповідачеві 2 виданні, Відповідач 2 і реалізував у цинічній формі свій заздалегідь продуманий та публічно анонсований намір образити позивача. При чому зробив це у порядку, що грубо порушує чинне законодавство України та права позивача. Щодо відшкодування моральної шкоди. В даному випадку позивач зазначає у позові, що не має бажання заробити на цій прикрій ситуації. Але для нього є принциповим питанням змусити Відповідачів, що порушили його права понести усі види відповідальності, передбачені чинним законодавством, у тому числі і фінансову. Наявність репутаційних втрат у зв'язку з тиражуванням засобом масової інформації неправдивої інформації про мене, що ганьбить усі мої дії та здобутки по відновленню кінотеатру - безумовно завдає йому не ефемерної, а цілком реальної шкоди. Громадський осуд, погіршення ділових стосунків, хвилювання, невпевненість у власних діях тощо - ось далеко неповний перелік негативного впливу Статті на його життя. Найменшою грошовою одиницею в Україні є 1 копійка. Щонайменше в 1 копійку він оцінюю моральну шкоду, завдану приниженню моїх честі, гідності та ділової репутації кожним прочитаним примірником Газети. Оскільки тираж газети складає 270 000 примірників - відповідно розмір моральної шкоди оцінюю в 2700 гривень. Крім того, позивач зазначає, що у зв'язку з вищеперерахованими обставинами 15.02.2016 р. між ним та TOB «Юридична фірма «Молодід і партнери» було укладено Договір номер 04-16 про надання юридичних послуг. У відповідності до п.1.1. Договору TOB «Юридична фірма «Молодід і партнери» зобов'язується надати позивачеві консультаційні та юридичні послуги, а саме: консультування в галузі претензійно-позовної діяльності згідно чинного законодавства України; представництво в суді, перед підприємствами, установами, організаціями, складання необхідних процесуальних документів з метою реалізації предмету даного договору. У період з 14.02.2016 р. по 15.02.2016 р. TOB «Юридична фірма «Молодід і Партнери» надавались йому юридичні та консультаційні послуги у вигляді підготовки проекту листа-претензії у захисту честі, гідності та ділової репутації загальною вартістю 500 гри., які ним сплачені, що підтверджується Актом приймання-передачі виконаних робіт 16 від 15.02.2016 р., Рахунком-фактурою номер 0007/16 від 15.02.2016 р.. Звітом про дебетові та кредитові операції по рахунку TOB «Юридична фірма «Молодід і Партнери» за 20.02.2016 р. від 2016 року. У період з 11.03.2016 р. по 15.03.2016 р. TOB «Юридична фірма «Молодід і Партнери» надавались йому юридичні та консультаційні послуги у вигляді підготовки проекту позовної заяви у захисту честі, гідності та ділової репутації, консультування у галузі чинного цивільного та »но-процесуального законодавства загальною вартістю 3000 гри., що підтверджується Актом приймання-передачі виконаних робіт номер 0012/16 від 15.03.2016 року, рахунком- фактурою номер 0012/16 від 15.03.2016 р., звітом про дебетові та кредитові операції по рахунку Юридична фірма «Молодід і Партнери» за 18.03.2016 р. від 11.05.2016 року. Відповідно до п. З ст. 79 ЦПК до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. У відповідності до ч. ч. 1,2 ст.84 ЦПК витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. За таких обставин позивач вважає, що витрати у розмірі 3500 гривень за правову допомогу йому підлягають стягненню з Відповідачів у порядку компенсації у разі задоволення позову. Обґрунтовує це тим, що дані витрати він, Позивач, який сам не є фахівцем у галузі права, змушений був понести з огляду на протиправну поведінку Відповідачів. У судовому засіданні представник позивача, посилаючись на наведені в позовній заяві норми діючого законодавства, підтримав позовні вимоги. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кручі Дніпра» [PERSON]. просив розглядати справу за його відсутності / а.с. 182/, надав суду письмові заперечення, в яких зазначав наступне: інформація, викладена на сторінках 2,3,11 друкованого засобу масової інформації щотижневика «Бульвар Гордона» номер [NUMBER] за [INFO], на яку посилається позивач як таку, що недостовірна та порочить його честь, гідність, дулову репутацію є достовірною та підтверджується наступним: загальновідомим є той факт, що вже за годину з початку пожежі кінотеатру «Жовтень» [PERSON] створив в мережі Фейсбук подію «Поверни Жовтень», до якої приєдналися майже сім тисяч людей. Одним з перших до акції приєднався позивач, який взяв на себе частину роботи з координування руху. На наступний день зібралася робоча група з представників архітектурної спільноти, ЛГБТ, самооборони Майдану та урбаністів різних регіонів України. На офіційному сайті «Вікіпедія» розміщена інформація про кінотеатр «Жовтень». Дана інформація включає в себе розділ під назвою «Громадська компанія відновлення кінотеатру «Жовтень», в якому чітко визначені вимоги ГО «Врятуй Жовтень», а саме лобіювання комерційних інтересів ТОВ «Кіноман». «…Підсумком роботи групи стало розподілення обов,язків активістів та перелік сформульованих вимог, котрі і були озвучені під час першої акції на підтримку «Жовтня».: 1.проведення ефективного й прозорого слідства та залучення до відповідальності замовників і виконавців підпалу кінотеатру «Жовтень»; 2. Виділення коштів із міського бюджету на відновлення приміщення кінотеатру; відновлення приміщення згідно з оригінальним проектом та цільовим призначенням кінотеатру; 4.надання ТОВ «Кіноман» - оператору кінотеатру, можливість укласти угоду оренди на прозорих умовах; 5.надання гарантій в тому, що кінотеатр разом із ділянкою не буде передано у власність комерційним структурам; 6. Озвучення конкретних кроків із захисту культурного та історичного спадку Києва …». Відповідно до Відомостей з ЄДРПОУ засновниками та кінцевими бенефіціарними власниками ТОВ «Кіноман» є: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]. Тобто, критичне ставлення до лобіювання ГО «Врятуй Жовтень» в особі позивача, приватних комерційних інтересів ТОВ «Кіноман» в особі зазначених осіб на фоні пожежі та відновлення кіно театру є очевидним. Таким чином, висловлювання наступного змісту: «… Я сделал взвод: [PERSON], [PERSON], [PERSON] и иже с ними - часть рейдерской схемы по отжатию кинотеатра: иного логического объяснения их действиям у меня нет. Абсолютно уверен: все происходившее вокруг «Жовтня» было спецоперацией , организованной преступной бандой, которая была одержима одной целью - заработать, и последовавшие вскоре события мои выводы лишь подтвердили…».Дана інформація є оціночним судженням [PERSON] - журналіста. Громадського діяча, депутата Київради, людини, яка активно займалась питанням відновлення кінотеатру «Жовтень». Вказана позовна заява, як зазначено у запереченнях, спрямована на дискредитацію громадського діяча [PERSON] Як зазначає відповідач, використання автором мовно-стилістичних засобів не спрямоване на підрив ділової репутації позивача. Депутат Київради [PERSON]., реалізуючи свій обов.язок перед територіальною громадою міста Києва, активно займався питанням відновлення кінотеатру «Жовтень» та збереження його як культурної спадщини мешканців міста Києва. Приводячи діюче законодавство України, відповідні положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, представник відповідача зазначає, що перешкоджання законній професійній діяльності журналістів та/або переслідування журналіста за виконання професійних обов,язків, за критику тягне за собою відповідальність згідно із Законами України. У відповідності до ч.3 ст.25 Закону України «Про інформацію» журналіст має право не розкривати джерело інформації або інформацію, яка дозволяє встановити джерела інформації. Як зазначено у запереченнях, позивачем не надано жодного конкретного доказу, яким би підтверджувався факт підриву ділової репутації позивача. Таким чином, позов не підлягає задоволенню. Не підлягають задоволенню і вимоги щодо стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем у позовній заяві не наведено обставин в обґрунтування позову та не надано доказів у підтвердження моральної шкоди. Заперечення аналогічного змісту надав суду відповідач [PERSON]. / а.с. 79/. Представник відповідача [PERSON] [PERSON]. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаюсь на доводи, викладені у запереченнях відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON]. до судового засідання не з,явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, будь-яких матеріалів на спростування доводів, викладених у позовній заяві, не надала. Суд вважає її неявку без поважних причин. Суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню за таких підстав: у [INFO] вийшов черговий номер газети «Бульвар Гордона» номер [NUMBER]. На сторінках 2, 3, 11 газети було опубліковано статтю, автором якої являється [PERSON]. під заголовком «[INFO] Я не успокоюсь, пока все члены организованной преступной группировки, стоявшей за поджогом и попыткой рейдерского захвата кинотеатра «Жовтень» не будут найдены, названы и наказаны». Позивачем у позові зазначено, що окремими висловлюванняями відповідачі віднесли його до складу часників злочинної організації, опорочили, завдали непоправимої шкоди його честі, гідності та ділової репутації. Це, на думку позивача, підтверджується окремими цитатами, які він приводить у позовні заяві. А саме: «… Я приведу голе факты, опишу события предельно четко и лаконично , чтобы любой здравомыслящий человек смог понять и правильно оценить ситуацию вокруг старейшего киевского кинотеатра /…/ это была попытка рейдерского захвата лакомого участка земли в центре Подола…»; «… В Киеве есть давняя «традиция»: поджечь здание в исторической части города, а после признать его аварийным и передать вместе с земельным участком частным застройщикам…»; «… поджог Жовтня - планомерно рассчитанная спецоперация, конечная цель которой - возведение на месте сгоревшего кинотеатра очередного торгового центра, и роли в этом плане были расписаны четко: двух пацанов используют для отвлечения внимания, они. Дескать, протестуют против ЛГБТ - фильма и бросают шашки, от которых, якобы, и возгорается кинотеатр, а в это время некто поджигает «Жовтень» по-настоящему - с крыши и с еще одной точки. Задержанные в итоге получают домашний арест с последующим освобождением от отбывания наказания, а заказчики преступления - здание и земельный участок в центре Подола. Через полтора часа после поджога в соцсетях появилось сообщение о некой гражданской акции «Врятуй Жовтень», которая будет проходить под зданием Киевской гор. администрации 31 октября. Возглавили ее [PERSON] и [PERSON], позиционирующие себя как «координаторы акции» и «гражданские активисты». Когда я пришел на эту акцию, первое, что бросилось в глаза, - задействованный серьезный ресурс: печатная продукция хорошо отработанный дизайн, графика. Множество одинаковых футболок, курток, флажков и так далее. Здравый смысл подсказывал: за такой короткий срок /всего сутки после пожара/ изготовить подобную атрибутику очень сложно по времени и затратно по деньгам. Значит кто-то осознанно дирижировал и руководил этой кампанией, вливая туда финансы. Какие ожидания были у киевлян, искренне поддержавших акцию «Врятуй Жовтень»? Что найдут виновных в поджоге, отремонтируют здание и вернут в него кино, но вместо этого «активисты» под руководством [PERSON] и [PERSON] стали настойчиво требовать от киевских властей заключения договора аренды кинотеатра именно с [PERSON]. Это было по меньшей мере странно: после пожара акцентировать внимание не на восстановлении «Жовтня», а на заключении договора с учредителями «Киномана»…»; «… на голосовании о присвоению «Жовтню» статуса памятника архитектуры депутаты начали спешно покидать зал - получили указания от руководителей франций и стоявших за ними денежных мешков ни в коем случае за мой проект не голосовать. С моей стороны был совершенно понятный и естественный человеческий посыл: городская власть должна сделать все, чтобы немедленно восстановить кинотеатр в прежнем виде, и вдруг [PERSON] стала настаивать: дескать. Не надо статуса - потом присвоят - сначала реконструкция и точка. «Активисты» [PERSON] и [PERSON] вторили директору «Жовтня», и было ясно как божий день: и за позицией [PERSON], и за акцией «Врятуй Жовтень» стояла чья-то очень влиятельная /а может и не одна/ фигура…»; «[PERSON], [PERSON], [PERSON] и иже с ними - часть рейдерской схемы по отжатию кинотеатра: иного логического объяснения их действиям у меня нет. Абсолютно уверен: все происходящее вокруг «Жовтня» было спецоперацией, организованной преступной бандой, которая была одержима одной целью - заработать, и последовавшие вскоре события мои выводы лишь подтвердили…»; «Как киевлянин, гражданин, депутат, я хочу поименно знать членов организованной преступной группировки, стоявшей за попыткой рейдерского захвата «Жовтня». Уверяю, что не успокоюсь, пока все, кто стоял за поджогом кинотеатра и замыливал глаза общественности, не будут найдены, названы и наказаны…». По-перше, суд зазначає, що зміст вказаної статті наведений уривками, а не у повному тексті. Як зазначають відповідачі номер 1 и номер 2, на офіційному «Вікіпедія» розміщена інформація про кінотеатр «Жовтень». У відповідності до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї або членів її родини недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, якапоширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових /службових/ обов.язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідаь. А також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації у порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Інформація, яку просить спростувати позивач, включає в себе розділ під назвою «Громадська компанія відновлення кінотеатру «Жовтень», в якому чітко визначені вимоги ГО «Врятуй Жовтень», а саме лобіювання комерційних інтересів ТОВ «Кіноман». «…Підсумком роботи групи стало розподілення обов,язків активістів та перелік сформульованих вимог, котрі і були озвучені під час першої акції на підтримку «Жовтня».: 1.проведення ефективного й прозорого слідства та залучення до відповідальності замовників і виконавців підпалу кінотеатру «Жовтень»; 2. Виділення коштів із міського бюджету на відновлення приміщення кінотеатру; відновлення приміщення згідно з оригінальним проектом та цільовим призначенням кінотеатру; 4.надання ТОВ «Кіноман» - оператору кінотеатру, можливість укласти угоду оренди на прозорих умовах; 5.надання гарантій в тому, що кінотеатр разом із ділянкою не буде передано у власність комерційним структурам; 6. Озвучення конкретних кроків із захисту культурного та історичного спадку Києва …». У відповідності до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Згідно п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року номер 1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів /вживання гіпербол, алегорій, сатири/. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. У запереченнях відповідачі номер 1 и номер 2 зазначили, що висловлювання [PERSON] стосовно подій, пов,язаних з підпалом кінотеатру «Жовтень» є оціночними судженнями на підставі зібраних ним матеріалів, подій тощо. Згідно зет. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Крім того, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19 (Lingens, cited above, p. 28, п. 46). Свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Як зазначає відповідач омер 1, [PERSON] будучи координатором ГО "Врятуй Жовтень!" відноситься публічних діячів, займає активну соціальну позицію та, відповідно, його дії підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. У відповідності до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року номер 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при поширенні недостовірної інформації стосовно триватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя. У названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, ясі обіймають державні посади і користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті. У статтях 3, 4, 6 Деклараціїзазначено, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то зони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про інформацію» забороняється цензура, тобто будь-яка вимога, яка спрямована, зокрема, до журналіста, засобу масової інформації, його засновника /співзасновника/, видавця, керівника, розповсюджувача, яка передбачає узгодження інформації про її поширення або закладення заборони чи перешкоджання в будь-якій іншій формі тиражуванню або поширенню інформації. Також забороняються втручання у професійну діяльність журналістів, контроль за змістом поширюваної інформації, зокрема з метою поширення чи непоширення певної інформації, замовчування суспільно необхідної інформації, накладення заборони на висвітлення окремих тем, показ окремих осіб або поширення інформації про них, заборони критикувати суб'єкти владних повноважень, крім випадків, встановлених законом, договором між засновником /власником/ і трудовим колективом, редакційним статутом. Умисне перешкоджання законній професійній діяльності журналістів та/або переслідування журналіста за виконання професійних обов'язків, за критику тягне за собою відповідальність згідно із законами України. Так, відповідно до ч. З ст. 25 Закону України «Про інформацію», журналіст має право не розкривати джерело інформації або інформацію, яка дозволяє встановити джерела інформації. Як встановлено у судовому засіданні, позивачем не надано жодного конкретного доказу яким би підтверджувався факт порушення його честі, гідності та ділової репутації. З урахїуванням викладеного, що інформація, яку просить позивач спростувати, як недостовірну, має ознаки та є, як зщазначає відповідач, оціночним судженням, які у відповідності до вищезазначених норм права, не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, оскільки вони не підлягають перевірці на предмет відповідності фактичним даним. Відповідачами номе 1 та номер 2 доведено, що інформація, які позивач вважає недостовірною є оціночним судженням, оскільки, виходжячи зі змісту всієї статті, а не її уривків, які приводить у позові позивач, чітко визначається аналіз подій та особиста думка автора стосовно них, а також його особисті висновки. Не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди. Так, у відповідності до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в числі внших, відшкодування моральної /немайнової/ шкоди. У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в числі інших, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи. Згідно з п. п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову тактику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. номер 4, у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. У відповідності до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою вказаної статті. У судовому засіданні позивачем не доведено наявність шкоди, вини особи, до якої пред,явлено позов, а також причинний зв,язок з наслідками, які настали в результаті цих дій. Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 3, 9, 28, 32, 34 Конституції України, ст.ст. 16, 23, 94, 201, 275, 277, 278, 280, 297, 299, 1167 ЦК України, ст.10 Європейської Конвенції з прав людини, Закону України «Про інформацію», Закону України «Про друковані засоби масової інформації /пресу/ в Україні»,

Outcome: dismissed