Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач 19.10.2016 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом (а.с. 2-3), який згодом уточнювала (а.с. 8), остаточно просила надати їй дозвіл на зняття неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] з реєстраційного обліку за адресою - [ADDRESS], без письмової згоди батька, [PERSON]; надати дозвіл на оформлення проїзного документу дитини на ім'я неповнолітньої - [PERSON], [INFO], що народилася у м. Нікополі Дніпропетровської області без згоди її батька, [PERSON]. Також просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України неповнолітній [PERSON], [INFO], що народилася у м. Нікополі Дніпропетровської області до досягнення нею 16-річного віку, у супроводі матері - [PERSON], [INFO], або інших уповноважених нею осіб нотаріально посвідченою згодою, без супроводу батька - [PERSON], [INFO], та без нотаріально посвідченої його згоди на виїзд дитини за межі України на наступні періоди та до наступних країн: з 01 березня 2017 року по 31 березня 2017 року до Російської Федерації, країн Туреччина, Єгипет, Кіпр; з 25 травня 2017 року по 01 вересня 2017 року до Російської Федерації, країн Туреччина, Болгарія, Єгипет, Туніс, Кіпр, Чорногорія, Хорватія, Чехія, Угорщина, Іспанія, Франція, Грузія; з 20 грудня 2017 року по 31 січня 2018 року до Російської Федерації, країн Туреччина, Єгипет, Чехія, Угорщина, Іспанія, Франція; з 25 квітня 2018 року по 01 вересня 2018 року до Російської Федерації, країн Туреччина, Болгарія, Єгипет, Туніс, Кіпр, Чорногорія, Хорватія, Іспанія, Франція, Грузія; з 20 грудня 2018 року по 31 січня 2019 року до Російської Федерації, країн Туреччина, Єгипет, Чехія, Угорщина, Іспанія, Франція; з 25 квітня 2019 року по 01 вересня 2019 року до Російської Федерації, країн Туреччина, Болгарія, Єгипет, Туніс, Кіпр, Чорногорія, Хорватія, Іспанія, Франція, Грузія; з 20 грудня 2019 року по 31 січня 2020 року до Російської Федерації, країн Туреччина, Єгипет, Чехія, Угорщина, Іспанія, Франція; з 25 квітня по 01 вересня 2020 року до Російської Федерації, країн Туреччина, Болгарія, Єгипет, Туніс, Кіпр, Чорногорія, Хорватія, Іспанія, Франція, Грузія; з 20 грудня 2020 року по 31 січня 2021 року до Російської Федерації, країн Туреччина, Єгипет, Чехія, Угорщина, Іспанія, Франція; з 25 квітня 2021 року по 01 вересня 2021 року до Російської Федерації, країн Туреччина, Болгарія, Єгипет, Туніс, Кіпр, Чорногорія, Хорватія, Іспанія, Франція, Грузія; з 20 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року до Російської Федерації, країн Туреччина, Єгипет, Чехія, Угорщина, Іспанія, Франція. Свої вимоги мотивує наступним. Вона з травня 2006 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Відповідач є батьком її малолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбн і відносини припинені у жовтні 2008 року, вони з відповідачем мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Між ними було досягнуто домовленості щодо проживання дочки разом з нею. Вона разом з дитиною зареєстрована за адресою - [ADDRESS], однак фактично вони мешкають за адресою - [ADDRESS], разом з її матір'ю, [PERSON] Вона має намір зареєструватися за новим місцем проживанням, крім того, її мати не заперечує проти реєстрації її з дочкою за вказаною адресою. Однак відповідач не дає дозвіл на зняття дитини з попереднього місця реєстрації. На даний час відповідач участі у вихованні та утриманні своєї доньки не приймає, вона самостійно піклується про доньку , про стан її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.. Крім того, на теперішній час вона має можливість разом із дочкою виїздити на короткочасний відпочинок за межі України, до різних країн світу, у тому числі і до Російської Федерації, де вони мають родичів. Однак вона не має можливості отримати від відповідача дозвіл на виїзд дочки за кордон України , оскільки останній на телефонні дзвінки не відповідає, проблемами та інтересами дитини зовсім не переймається. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлялася належним чином, а саме: оголошенням в газеті „Вісті Придніпров'я" № 5 (1804) від 26.01.2017 року та «Урядовий кур'єр» № 17 (5886) від 28.01.2017 року. Причина неявки суду не відома. Представник служби у справах дітей Нікопольської міської ради у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Від Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на адресу суду надійшов лист, згідно якого просять розглядати справи за відсутності їх представника. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Позивач разом з дитиною зареєстрована за адресою - [ADDRESS], однак фактично вони мешкають за адресою - [ADDRESS], разом з її матір'ю, [PERSON] ( а.с. 5). Позивач має намір зареєструватися разом з дочкою за новим місцем проживанням, крім того, її мати не заперечує проти реєстрації її з дочкою за вказаною адресою. Однак відповідач не дає дозвіл на зняття дитини з попереднього місця реєстрації. На даний час відповідач участі у вихованні та утриманні своєї доньки не приймає, позивач самостійно піклується про доньку, про стан її здоров'я, іі фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім того, на теперішній час позивач має можливість разом із дочкою виїздити на короткочасний відпочинок за межі України, до різних країн світу, у тому числі і до Російської Федерації, де вони мають родичів. Однак на даний час не має можливості отримати від відповідача дозвіл на виїзд дочки за кордон України, оскільки останній на телефонні дзвінки не відповідає, проблемами та інтересами дитини зовсім не переймається. Згідно ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У відповідності до ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані поважати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини Згідно ч. 3 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно п. 2.3. наказу МВС України від 22.11.2012 року № 1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації з попереднього місця проживання, але якщо батьки дитини, яка не досягла 14 років, проживають за різними адресами, для реєстрації її місця проживання разом з одним із батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки. Відповідно до п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (далі - Правила), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Відповідно до п.4 Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: -якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; -якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: -свідоцтва про смерть другого з батьків; -рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; -рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; -рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; -рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; -довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Суд вважає, що в даному випадку зняття неповнолітньої дитини з місця попереднього реєстраційного обліку та виїзд дитини з матір'ю за межі України не суперечить їх інтересам і не порушує прав відповідача як батька дитини. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на зняття неповнолітньої дитини з попереднього місця реєстраційного обліку та на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд [PERSON] за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved