Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім"єю з [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу більше 5 років до часу відкриття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проживав разом з [PERSON] за адресою с.Лозуватка, Криворізького району, по вул. Леніна у будинку № 93 з травня 2006 року без реєстрації шлюбу і до її смерті. Вони обидва виконувала права та обов’язки подружжя, вели спільне господарство. 03 березня 2012 року громадянка [PERSON] померла, всі витрати на поховання були здійсненні Позивачем. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина - земельний пай та інше. Тому Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, оскільки встановлення факту сумісного проживання необхідне Позивачу для вступу у спадщину після померлої. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, викладених у позові. Зазначив, що факт сумісного проживання позивача з [PERSON] без реєстрації шлюбу підтверджується актами з місця проживання, показами свідків. Під час судового розгляду позивач підтримав позов, з мотивів викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не проживав з [PERSON] протягом п»яти років та на момент відкриття спадщини, надані акті не є належними доказами у справі, оскілки містять іншу дату смерті [PERSON], аніж та яка є справжньою. Відповідач за час судового розгляду проти позову заперечував, оскільки його сестра [PERSON] у період з 2006 і по день смерті не проживала постійно з [PERSON], оскільки мала відносини з іншими чоловіками, зокрема з [PERSON], з яким він їх познайомив. Суд, дослідивши матеріали справи, представлені докази, вислухавши пояснення сторін, покази свідків, приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. У випадку ж наявності спору про право, вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються за правилами позовного провадження. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04.04.2013року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.06.2013року, заява [PERSON], заінтересовані особи: [PERSON], Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області залишена без розгляду з підстав наявності між сторонами спору про право (а.с. 4, 34). Згідно з відповіді нотаріальної контори після смерті [PERSON], померлої 03 березня 2012 року з заявами про прийняття спадщини звернулися: 08.08.2012 року брат померлої [PERSON] (відповідач); 17.08.2012 року - [PERSON] (позивач). Крім них з заявою про прийняття або відмову від спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався, заповіти від імені [PERSON]І Криворізькою районною державною нотаріальною конторою не посвідчувалися, свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалось. Також у відповіді вказано, що спадщина після померлої в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийнята донькою померлої [PERSON] – як спадкоємець, який на момент смерті спадкодавця проживав разом із ним та не подав заяви про відмову від спадщини (а.с. 83-87). Але під час судового розгляду сторони та свідки ствердили, що [PERSON] померла в 2010 році, тому вона не могла прийняти спадщину після померлої [PERSON] Судом встановлено, що між сторонами у справі існує спір про право на спадщину, про що свідчать ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16.11.2012р. та 30.10.2013р. у справі № 408/7552/12, пр.. № 2/210/366/13 за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи - Лозуватська сільська рада, Криворізька державна нотаріальна контора про встановлення черговості спадкування (а.с. 35-37). Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Отже для встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу судом враховується наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. За положеннями ч. 2 ст. 21 СК України проживання однією сім’єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов’язків подружжя. Тобто, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім'ю, але статусу подружжя не набувають. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд має з'ясувати такі факти: спільне проживання осіб, наявність спільного побуту, взаємних прав та обов'язків. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому у ст. 1 Закону України «Про всеукраїський перепис населення» від 19.10.2000 року, яке визначається як сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об'єднують та витрачають кошти. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При цьому, згідно з ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] зійшовся з [PERSON] у 2006році, у них було господарство, вони хотіли розписатись. Вказував, що [PERSON] та [PERSON] жили у [PERSON], який переїхав до своєї матері, куди переїхала й [PERSON] Коли [PERSON] померла свідкові не відомо, оскільки вона від’їжджала до [PERSON]. Про її смерть вона дізналась від сусідів, хто здійснював поховання [PERSON] їй також не відомо. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] привів до себе [PERSON], вони вдвох навідували батька свідка, який проживав по сусідству. Зійшлись вони приблизно навесні 2006 року, жили у будинку № 93 по вул. Леніна в с. Лозуватка. [PERSON] та [PERSON] доглядали батька свідка, який жив у будинку № 91, приходили до нього в гості. Свідок часто проживав у свого батька, оскільки він є інвалідом. В селі [PERSON] та [PERSON] були разом, допомагали по господарству батькові свідка, а свідок їм іноді готувала їжу. Також [PERSON] та [PERSON] годували батька свідка. Також свідок стверджувала, що [PERSON] та [PERSON] збирались одружитись. Вони не сварились, допомагали одне одному по господарству. Свідок [PERSON] судові показав, що [PERSON] знає давно, він жив з жінкою [PERSON], з якою приходив у гості до свідка. Приходили вони у гості десь раз на тиждень. Разом вони були років 5-6 та жили у четвертому кварталі по вул. Леніна. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] судові зазначив, що працював разом з відповідачем, та разом з ним їздив у село Лозуватка, де у відповідача проживала сестра. З померлою [PERSON] відповідач познайомив його в 1995році. На той час [PERSON] проживала разом з співмешканцем, який потім помер та своєю донькою [PERSON]. Після знайомства у нього склалися відносини з [PERSON], вони зустрічались час від час. Потім вони перестали зустрічатись. Однак у 2010 році, відповідач йому розповів, що у [PERSON] померла донька [PERSON], та він почав її морально підтримувати й знову зійшовся з нею. За час, коли вони не спілкувались, [PERSON] мала відносини з [PERSON] протягом 2010-2011 років вони зустрічались, разом проводили час, особливо на свята. Зустрічались вони у будинку бабусі [PERSON] У судовому засіданні свідок [PERSON] судові показала, що знала померлу [PERSON] з 1995 року. Зазначила, що була хрещеною матір’ю доньки [PERSON] – [PERSON], тому час від час приїздила до с. Лозуватка. [PERSON] мала відносини з [PERSON], з яким час від час проживала. Незадовго до смерті [PERSON] зійшлась з [PERSON] Після того, як вона померла, вона та чоловік [PERSON] почали організовувати похорони, приїхали до [PERSON], якому повідомили, що [PERSON] померла. Померла вона від того, що зловживала алкогольними напоями. Однак, [PERSON] не здійснював поховання [PERSON], а всі організаційні витрати, поминальні обіди здійснювали родичі [PERSON] Оцінюючи покази свідків, які є суперечливими, суд приходить до висновку, що жоден з свідків не показав суду, що [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого часу, а саме не менш як 5 (п’ять) років, та включно по день смерті [PERSON] безперервно проживали за однією адресою як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, мали спільний побут, домогосподарство, спільний бюджет, взаємні права та обов’язки, притаманні подружжю. В якості письмових доказів на обґрунтування позовних вимог позивачем надано копії актів, оригінали яких представлені суду. Так, згідно з ксерокопії акту б/н від 12.11.2009 року складеного сусідами та посвідчений депутатом сільської ради [PERSON] з травня 2006 року і до дня складання акту (12.11.2009р.) мешкав разом з [PERSON] за адресою с. Лозуватка, Криворізького району, по вул. Леніна у будинку № 93 разом з [PERSON] (а.с.5). Згідно з ксерокопії акту б/н від 23 квітня 2012 року складеного сусідами та посвідчений депутатом сільської ради [PERSON] з листопада 2009 року до лютого 2012 року проживав разом з [PERSON] за адресою с. Лозуватка, Криворізького району, по вул. Леніна у будинку № 93. Представлений акт від 23.04.2012 року не може бути належним доказом сумісного проживання, оскільки в ньому зазначається, що [PERSON] померла у лютому 2012 року, тоді як [PERSON] померла в березні 2012 року. Інших доказів, які б свідчили що [PERSON] та [PERSON] починаючи з 2006року і по день смерті [PERSON] 03.03.2012 року проживали однією сім’єю, мали спільний побут, спільне господарство, взаємні права та обов’язки, притаманні подружжю та членам однієї сім’ї. Таким чином, під час розгляду справи судом не встановлено факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] протягом п’яти років та по день смерті спадкодавця, не встановлено що таке проживання мало місце за адресою відкриття спадщини, Позивачем не доведено ведення ними спільного господарства, бюджету, існування спільного побуту та взаємних прав і обов'язків, чи було набуто ними за час проживання майна, чи здійснювався ними ремонт за адресою проживання, чи придбували вони предмети домашнього вжитку для спільного користування, чи проводився ремонт помешкання, що Позивачем здійснено витрати на поховання [PERSON], що саме позивач здійснював її поховання. тощо. Таким чином, позивач не надав суду безспірних доказів того, що він з [PERSON] в період з травня 2006 року по 03.03.2012 року проживали однією сім'єю з [PERSON], був для неї чоловіком, мав перед нею взаємні обов’язки, притаманні подружжю, членам сім’ї. Оцінюючі зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про недоведеність факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім’єю без реєстрації шлюбу в період з травня 2006 року по 03 березня 2012 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed