Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у володінні та користуванні квартирою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що позивач [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 1984 року. 25.07.1990 року [PERSON] як член житлово-будівельного кооперативу отримав ордер на жиле приміщення - квартиру [ADDRESS]. В 1992 році він повністю сплатив паєнакопичення за вказаний об'єкт нерухомого майна. З 2000 року через постійні сварки він залишив зазначене житло і оселився в квартирі [ADDRESS], яку отримав у спадщину. В подальшому з метою оформлення права власності на спірну квартиру позивач звернувся до КП „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" 31.07.2012 року про проведення інвентаризації квартири, виготовлення технічного паспорту на квартиру та отримання свідоцтва про право власності на житло. Однак 6.08.2012 року відповідач ні його, ні працівників БТІ не допустила до квартири і заперечувала їх діям у подальшому. Тому просить зобов'язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у володінні та користуванні квартирою та забезпечити допуск працівників БТІ для обміру квартири та складання технічного паспорта. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, пояснивши, що вона ніколи не заперечувала позивачу щодо володіння та користування квартирою, однак його мета отримати свідоцтво і продати дану квартиру. 6.08.2012 року з ранку позивач прийшов до спірної квартири і сказав, що через деякий час повинні прийти працівники БТІ для інвентаризації квартири. Вона запитала позивача мету його дій, на що останній повідомив, що бажає оформити право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна та продати їх квартиру. Вона категорично заперечувала йому і сказала, що ні позивачу, ні працівникам БТІ не даст здійснювати будь-які дії, пов'язані з продажем квартири. А коли приїхала на її виклик донька, то викликала працівників міліції. Заслухавши представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі ст.4 ЦПК України усяка заінтересована особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу. 27.01.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у володінні та користуванні квартирою. За змістом ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції" кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. За змістом ч.1, ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як наголошує ч.1, ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ч.1, ст.15 Закону України „Про власність", який діяв з 7.02.1991 року по 27.04.2007 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Стаття 16 цього Закону наголошує, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Як встановлено у судовому засіданні, 18 лютого 1984 року позивач та відповідач уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Дніпровським відділом ЗАГС м. Києва, актовий запис №224 (а.с.6). 25.07.1990 року [PERSON] як член житлово-будівельного кооперативу отримав ордер на жиле приміщення №033509 - квартиру [ADDRESS] (а.с.9). 26 квітня 1992 року позивач повністю сплатив паєнакопичення в розмірі 10 253,85 крб. за вказаний об'єкт нерухомого майна (а.с.5). У відповідності до ч.1, ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Спірна квартира [ADDRESS] є двохкімнатною, ізольованою квартирою, жилою площею 30,1 м2, розташованою на 10 поверсі 12-типоверхового будинку. Зареєстрованими в квартирі є три особи - позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та їх син [PERSON], що підтверджується довідкою Ф-3 №32 від 19.04.2012 року (а.с.4). Згідно ч.1, ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як передбачають ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. 31.07.2012 року позивач [PERSON] з метою виготовлення технічного паспорту на зазначену квартиру звернувся до КП „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" та оформив замовлення КВ-2012 №122426, де було зазначено: чекати інженера з 9-00 до 18-00 годин 6.08.2012 року (а.с.10). Як пояснила відповідач, з ранку 6.08.2012 року позивач з'явився до спірної квартири і розповів, що цього дня до квартири повинні прийти працівники КП БТІ і здійснити інвентаризацію квартири, для подальшого виготовлення технічного паспорту квартири. На її запитання позивач відповів, що бажає оформити право власності на квартиру і продати її. Однак вона категорично заперечувала йому і сказала, що ні позивачу, ні працівникам БТІ не даст здійснювати будь-які дії, пов'язані з продажем квартири. Згідно відповіді КП „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" від 5.09.2012 №33082 замовлення №122426 не було виконане в зв'язку з тим, що при виході на об'єкт за адресою [ADDRESS] доступ до квартири не було забезпечено (а.с.11). Як вбачається з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 15.08.2012 року працівниками Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві було встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 6.08.2012 року в спірній квартирі виник словесний конфлікт в зв'язку з тим, що позивач привів до квартири працівників БТІ і в подальшому планує продати квартиру, тому в майбутньому сторонни будуть вирішувати всі питання у судовому порядку (а.с.23). Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які є дітьми сторін, пояснили, що дійсно 6.08.2012 року між батьками виник конфлікт, на підставі виклику батьком працівників БТІ, а відповідач заперечувала щодо їх діяльності, поскільки не бажає продажу квартири. Оцінюючи викладене, суд вважає, що вказані докази є належними і допустимими в розумінні ст.57-59 ЦПК України, так як вони повність вказують на підстави умисних дій саме відповідачки щодо перешкод позивачу у користуванні спірною квартирою, яка булла придбана за їх спільні кошти, перебуваючи в шлюбі. За таких обставин в судовому засіданні знайшло своє повне підтвердження перешкоджання відповідачкою у користуванні позивачу спірною квартирою, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. За змістом ст.79; 88 ЦПК України поскільки суд задовольняє позов позивача, тому з відповідача на його користь необхідно стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Outcome: approved