Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення до житлового приміщення. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що з 2002 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали спільно однією сім'єю без реєстрації шлюбу. 6.10.2011 року сторони уклали між собою шлюб. В шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO]. З кінця 2011 року [PERSON] та [PERSON] спільно проживали в [ADDRESS] Рішенням Дарницького районного суду м. Києва зареєстрований шлюб між сторонами по справі було розірвано. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 8.07.2015 року було затверджено мирову угоду, за якою було визнано право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] Після розірвання шлюбу позивач залишився проживати в спірній квартирі, доглядати та виховувати свою доньку [PERSON] В січні 2016 року до квартири заселився співмешканець [PERSON] [PERSON], який постійно створював передумови для сварок та конфліктів. 16.01.2016 року, перебуваючи на роботі, до [PERSON] зателефонувала його донька та повідомила, що до квартири прийшов [PERSON] і вона його боїться, тому попросила його забрати з квартири. Приїхавши до квартири, позивач [PERSON] виявив заміну замків вхідних дверей. На його вимогу впустити його до квартири, відповідач [PERSON] в присутності викликаних працівників поліції відповіла відмовою. Вважають такі дії відповідача по створенню перешкод позивачу у користуванні спірної квартирою є незаконними і просять зобов'язати [PERSON] усунути їх та вселити [PERSON] до спірного житлового приміщення. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснивши, що спірна однокімнатна квартира належить на праві особистої приватної власності [PERSON] Зареєстрованими в ній є три особи: відповідач та двоє її дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. Позивач в спірній квартирі не проживає, речі свої забрав добровільно, його вселення порушить житлові права інших проживаючих осіб в даній квартирі. Крім того, він не може бути вселений до вказаного жилого приміщення, оскільки він не є членом сім'ї відповідача, спільне господарство він не з ким не веде і будь-який судовий орган не приймав рішення щодо визнання [PERSON] членом родини [PERSON] 3-я особа [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, повністю підтримавши пояснення відповідача та її представника. 3-тя особа: служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилась, а у направленому листі до суду просила розглянути справу у відсутність свого представника і винести рішення відповідно до діючого законодавства з максимальним врахуванням інтересів дитини (а.с.98). Заслухавши сторони, їх представників, 3-тю особу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч.4, ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року" ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як зазначає ч.1, ст.321 ЖК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавленийцього права чи обмежений у його здійсненні. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ст.47 Конституції України Кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Як встановлено у судовому засіданні, з 2002 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали спільно однією сім'єю без реєстрації шлюбу. 6.10.2011 року сторони уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1721 (а.с.8). Від зареєстрованого шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.9). З кінця 2011 року [PERSON] та [PERSON] спільно проживали в [ADDRESS] Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.05.2015 року зареєстрований шлюб між сторонами по справі було розірвано (а.с.10). Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 8.07.2015 року було затверджено мирову угоду, за якою було визнано право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (а.с.11). Спірна квартира є ізольованою, однокімнатною кімнатною, жилою площею 18,10 м2, розташованою на 1 поверсі 9-ти поверхового будинку. Згідно довідки форми №3 від 10.03.2017 року вбачається, що в квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] (власник квартири), [PERSON] (донька сторін), [PERSON] (син відповідачки від попереднього шлюбу) (а.с.58). За правилами ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. На день розгляду справи позивач [PERSON] не веде спільного господарства, немає спільного бюджету разом з колишніми членами сім'ї, зареєстрованими в спірній квартирі. Однак він спілкується з донькою, займається її вихованням, але з початку 2016 року між [PERSON] за [PERSON] загострилися відносини, відповідач змінила замки вхідних дверей спірної квартири та всіляко чинить перешкоди позивачу у праві користування вказаним житлом, впускати до квартири категорично відмовляється. Як вбачається з матеріалів справи, позивач після чергового конфлікту з відповідачем звертався до працівників до поліції. Згідно відповіді Дарницького управління поліції [PERSON] повідомлено, що за результатами звернення щодо вчинення насильства в сім'ї [PERSON], яка обмежила доступ до квартири, змінивши замки, зареєстроване до ЄО №3117 від 16.01.2016 року, під час розгляду звернення проведено усну профілактичну бесіду та винесено офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства в сім'ї (а.с.19). За правилами ч.4, ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2017 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення права користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] було відмовлено (а.с.100-103). Постановою Апеляційного суду м. Києва від 14.02.2018 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2017 року було залишено без змін (а.с.104-107). Описані вище обставини та докази були предметом розгляду, дослідження та оцінки судами першої та апеляційної інстанцій. За таких обставин, вони не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. Крім того, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.11.2016 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні приватною власністю жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] шляхом виселення було відмовлено (а.с.47-49). У відповідності до ч.3, ст.12; ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки позивач має рівні права та обов'язки разом із власником квартири у її користуванні, а обґрунтування позову вже було предметом розгляду судових інстанцій, тому він підлягає вселенню до спірної квартири в судовому порядку, а відповідача необхідно зобов'язати не чинити позивачу перешкоди у її користуванні. Згідно ст.133; 141 ЦПК України при задоволенні позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 102 грн. 42 коп. судового збору, сплаченого останнім при зверненні до суду.

Outcome: approved