Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] соціальної політики Тернопільської міської ради звернулось в суд із позовом до [PERSON], третя особа Державна фінансова інспекція в Тернопільській області про стягнення надміру нарахованої щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І або ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду врозмірі 4958,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням [PERSON] соціальної політики Тернопільської міської ради [PERSON] була призначена щомісячна грошова допомога особі, яка проживає разом з інвалідом І або ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним з 01.12.2013року по 30.05.2014р. 1218грн., з 01.09.2014р. по 28.02.2015р. 1218грн. При призначенні допомоги відповідач була попереджена про відмову в призначенні або припиненні виплати призначеної допомоги та про повернення надміру нарахованих коштів у разі подання недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім"ї. Після проведеної перевірки встановлено, що [PERSON] перебувала за межами України та не здійснювала догляд за своїм сином [PERSON],18.12.1973року народження та відповідно не мала права на отримання зазаченої вище допомоги. Сума надміру виплаченої допомоги склала за період з 15.02.2014року по 31 березня 2015року включно 4958,00грн., однак відповідач добровільно кошти не повернула, чим заподіяла шкоду державним інтересам та завдала збитки на суму 4958,00грн. Представник позивача подав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив задовольнити позов та розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилась, однак подала суду заяву про визнання нею позову та про розгляд справи у її відсутності. При розгляді справи судом встановлено наступне. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 31.10.2014року [PERSON],18.12.1973року народження визнано недієздатним та призначено його опікуном [PERSON]. Рішенням [PERSON] соціальної політики Тернопільської міської ради [PERSON] була призначена щомісячна грошова допомога особі, яка проживає разом з інвалідом І або ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним з 01.12.2013року по 30.05.2014р. 1218грн., з 01.09.2014р. по 28.02.2015р. 1218грн. Проведеною Державною фінінспекцією в Тернопільській області ревізією встановлено, що [PERSON] перебувала за межами України та не здійснювала догляд за своїм сином [PERSON],18.12.1973р.н. та відповідно не мала права на отримання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І або ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним. Після чого надання такої допомоги їй було припинено та був проведений перерахунок. Сума надміру нарахованої та виплаченої щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І або ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду за період з 15 лютого 2014 року по 31 березня 2015 року включно склала 4958грн. [PERSON] соціальної політики Тернопільської міської ради направлено [PERSON] повідомлення за вих.№2286/13.8 від 25.06.2015року про повернення переплати грошової допомоги в розмірі 4958 грн., однак до цього часу добровільно кошти не повернуті. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задовольнити позов з наступних мотивів. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п.13-1 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І або ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, затвердженого Постановою КМУ України від 02.08.2000р. №1192 зазначається, що якщовнаслідок зловживань з боку громадян (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на призначення і виплату допомоги на догляд тощо) були надміру виплачені суми допомоги, органи соціального захисту населення здійснюють такі заходи: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану особи; повідомляють одержувача допомоги про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі прийняття рішення про врахування надміру виплачених коштів при виплаті допомоги на догляд у наступні періоди провадять щомісячні відрахування у розмірі не більш як 20 відсотків призначеної допомоги; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача надміру нарахованої щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І або ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду в розмірі 4958,00 грн. Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1378 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved