Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 27.02.2018 року позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд: - стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 100,00 грн. на місяць з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття; - позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Ухвалами Приморського районного суду м. Одеси від 13.03.2018 року відкрито провадження у справі та витребувано із Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Позивач до судового засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Представник третьої особи органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та, на виконання ухвали суду від 13.03.2018 року висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні [PERSON], [INFO]. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 18.09.2004 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що органом державної реєстрації актів цивільного стану зроблено актовий запис № 19. Від даного шлюбу народилась дитина- [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 383. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10.05.2011 року у справі № 2-23/11 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу та на теперішній час дитина проживає разом з матір'ю- позивачем по справі за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання, наявною в матеріалах справи. На підтвердження заявлених вимог позивачем до позову додано копію нотаріально посвідченої заяви [PERSON], у якій він зазначає, що він є батьком [PERSON], [INFO], участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не приймає, проти позбавлення батьківських прав не заперечує. ІІІ. ОЦІНКА СУДУ. 1.ЩОДО СТЯГНЕННЯ АЛІМЕНТІВ Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Обов'язок виховувати, ростити дитину - найважливіший обов'язок матері та батька. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України). Як зазначено в п. 17 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 100 грн. щомісяця. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З наведеного вище суд вважає за необхідне позов в частині стягнення аліментів задовольнити, а саме стягувати з відповідача на користь позивача суму в розмірі 100 грн. щомісяця. 2.ЩОДО ПОЗБАВЛЕННЯ БАТЬКІВСЬКИХ ПРАВ. Згідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.3 цієї ж статті, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Згідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.3 цієї ж статті, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.15 постанови від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. З урахуванням викладених обставин справи, враховуючи висновок Органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав,

Outcome: approved