Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, Покровська районна державна адміністрація Донецької області, [PERSON] , [PERSON] про поновлення строку для прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який мешкав у с. Новооленівка Покровського району Донецької області. [INFO] померла його мати [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку ( пай), яка перебувала у власності КСП ім.. Суворова Красноармійського району, розміром 5,81 га. Про те, що після смерті батька залишилось спадкове майно йому стало відомо у січні 2019 року зі слів відповідачки [PERSON] . Оскільки йому було встановлено опіку лише у 1999 році , у 2003 році його перший опікун - бабка [PERSON] , померла у 2003 році, а з 2003 року по 2013 рік йому було призначено другого опікуна [PERSON] , які не знали про існування спадкового майна після смерті батька, посилаючись на норми ст.ст. 524-549 ЦК УРСР 1963 року, та на норми ст. 1268 ЦК України, просить продовжити строк для прийняття спадщини на право на спадщину на земельну частку ( пай) серії ДН № 019869 , державний акт серії ДН № 192798 від 15.02.2006 року, яка залишилась після смерті [PERSON] , надавши додатковий строк для прийняття спадщини 3 місяці. Представник відповідача [PERSON] надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 5,81 га, яке було посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДН № 019869 , виданого красноармійською райдержадміністрацією 25.03.1996 року і зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів 25.03.1996 року за № 993. Спадщину після його смерті прийняла мати спадкодавця [PERSON] , яка , в свою чергу не отримала свідоцтво про право на спадщину, проте заповіла зазначене спадкове майно (право на земельну частку(пай)) відповідачці по справі. Після смерті [PERSON] відповідачка прийняла спадщину у вигляді вищезазначеного права на земельну частку ( пай), отримавши свідоцтво про право на спадщину. Розпорядженням Красноармійської держадміністрації від 01.02.2006 року № 48 земельні паї(частки) були виділені [PERSON] в натурі та було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ДН № 2192798 на дві земельні ділянки взамін Сертифікатів ДН № 019869 та ДН 2192798, об`єднавши їх в одну загальною площею 9,2257 га за кадастровим номером 1422784000:05:000:0290 призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новотроїцької сільської ради Покровського району Донецької області. Зазначила, що норма ст. 550 ЦК УРСР визначає, що строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 ЦК УРСР може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску поважними, тобто норма визначає продовження строку, а не поновлення строку. Окрім того, позивачем не доведено поважність причин, на підставі яких він не звернувся до суду з вказаним позовом протягом дев`яти років, з моменту повноліття. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Пояснив, що про наявність права на земельну частку ( пай), яка залишилась після смерті батька йому стало відомо ще у 2013-2014 роках. Він звертався до сільської ради, але йому відповіли, що зазначена земля не є придатною для використання. Представник позивача адвокат Очеретько О.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача адвокат Малькевич Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, підтримала наданий відзив на позовну заяву. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представники третіх осіб ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, Покровської районної держадміністрації, Тищенко Д.М. в судове засідання не з`явились, про день і час слухання справи повідомлялись належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили (а.с.84,85,88,92,93,96). Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с.4,6), а [INFO] померла мати позивача [PERSON] (а.с.5,6). Як вбачається з матеріалів справи, згідно рішення Новотроїцької сільської ради Красноармійського району від 21.01.1999 року № 2 опіку здійснювала бабка неповнолітнього [PERSON] , [INFO] опікун померла ( а. с. 16). Згідно рішення виконкому Красноармійської міської ради від 19.03.2003 року за № 149 призначено [PERSON] опікуном над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] . ( а. с. 16). Згідно листа Покровської райдержадміністрації від 15.04.2019 року за № 01-0837-33, відповідно до книги первинного обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, [PERSON] 08.11.1997 року був взяти на облік дітей, що залишились без батьківського піклування. За даними книги вищезазначений батьківський будинок був закріплений за дітьми (рішення № 1 від 04.01.1998 рок) та призначено опікуна над майном та житлом дітей.(а.с.15). Згідно довідки Новотроїцької сільської ради за № 373 від 07.04.2003 року житловий будинок, що належить неповнолітнім [PERSON] 1987 року народження, [PERSON] 1989 року народження і [PERSON] , 1992 року народження, розташований в с. Новооленівка, перебуває в напівзруйнованому стані, ремонту не підлягає, іншого житла на території сільської ради діти не мають. Майно непридатне для використання. Неповнолітні з 1988 року проживають в сім`ї опікуна за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 17). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 5,81 га, яке було посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДН № 019869 , виданого Красноармійською райдержадміністрацією 25.03.1996 року і зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів 25.03.1996 року за № 993.(а.с. 11). Згідно листа Другої Покровської державної нотаріальної контори від 12.08.2019 року за № 802/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON] ,, який помер [INFO] , не відкривалась (а.с. 48). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.12.1990 року [PERSON] успадкувала право на земельну частку ( пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.. Суворова Красноармійського району розміром 5,81 га без визначення меж цієї частки в натурі після смерті [PERSON] , яка, в свою чергу, фактично прийняла спадщину після смерті свого сина [PERSON] ( а.с. 74). Розпорядженням Красноармійської держадміністрації від 01.02.2006 року № 48 земельні паї (частки) були виділені [PERSON] в натурі та було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ДН № 2192798 на дві земельні ділянки взамін Сертифікатів ДН № 019869 та ДН 2192798, об`єднавши їх в одну загальною площею 9,2257 га за кадастровим номером 1422784000:05:000:0290 призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новотроїцької сільської ради Покровського району Донецької області( а. с. 13). Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день особи або день, з якого вона оглошується померлою. Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право`застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. В даному випадку , до вказаних правовідносин слід застосувати ЦК УРСР 1963 року, оскільки спадщина у вигляді права на земельну частку ( пай) прийнята відповідачкою по справі відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до 01 січня 2004 року , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР ). Якщо спадкодавець помер до 01 січня 2004 року, то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки(усиновителі) померлого. До чилс спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилась після його смерті. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна. Аналогічні положення викладені в Листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13, відповідно до якого суди не повинні задовольняти позови про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавців, які померли до [INFO] , і спадщина прийнята кимось із спадкоємців, у тому числі шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (ст. 549 ЦК УРСР) або перейшла до держави на підставі управління та володіння спадковим майном (ст. 549 ЦК УРСР) або перейшла до держави на підставі ст. 555 ЦК УРСР. Передбачений ст. 549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. У разі продовження зазначеного строку суд одночасно вирішує питання про визнання за позивачем права на належне йому майно, що збереглося в натурі, або грошові суми, коли воно реалізовано. Така практика узгоджується із роз`ясненнями, що містяться в пунктах 3,4 ППВСУ від 24.06.1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування». Як встановлено судом, з моменту смерті спадкодавця [PERSON] , [INFO] , мати позивача до її смерті не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Після її смерті, з 21.01.1999 року опіку здійснювала бабуся позивача [PERSON] , а з 19.03.2003 року опіку здійснював опікун [PERSON] . Відповідно до ст. 14 ЦК УРСР за неповнолітніх, які не досягли п`ятнадцяти років, угоди укладають від їх імені батьки (усиновителі) або опікун. Як з моменту встановлення опіки з 04.01.1998 року (рішення № 1 від 04.01.1998 року (а.с.15)), та з 21.01.1999 року, так і з моменту виповнення повноліття протягом дев`яти років позивач не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Більш того, в судовому засіданні пояснив, що про існування спадкового майна, яке залишилось після смерті батька він дізнався ще у 2013-2014 роках, однак до суду звернувся лише у 2019 році, і зазначені обставини розцінюються судом як недоведеність поважності причин пропуску звернення до суду з даним позовом з моменту відкриття спадщини з 01.07.1997 року. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи,суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed