Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 серпня 2019 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, 15 березня 2013 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №19, про що свідчить Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 15.03.2013 року. Від цього шлюбу, в подружжя [INFO] народилася донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видано 09 квітня 2013 року виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, та [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видано 16 червня 2016 року виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області. Батьком дітей є Відповідач. З відповідачем позивач проживають окремо, шлюбні відносини фактично припинились з січня 2019 року, своїми доходами кожний розпоряджається самостійно. Відповідач офіційно не працевлаштований, однак позивач зазначає, що відповідач має дохід та в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] їй особисто. Відповідач кошти на утримання дітей не надає. Тому вона, змушена звернутися до суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 всіх видів доходу(заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми. Позивач працює заступником директора з виховної роботи Комунального закладу освіти «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійно-технічним трудовим навчання» Дніпропетровської обласної ради з початку 2019 року отримала дохід у вигляді заробітної плати у розмірі 88777,08 гривень(а.с.11). Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав, просив задовольнити . У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач від спільного життя з відповідачем мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , про що виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, 09 квітня 2013 року в книзі актів громадського стану про народження зроблено відповідний запис №3, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 09 квітня 2013 року, та [PERSON] , [INFO] , про що виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, 16 червня 2016 року в книзі актів громадського стану про народження зроблено відповідний запис №11, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 16 червня 2016 року(а.с.6-7) Як зазначено в позовній заяві, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач - фізично здорова людина, працездатний, та може надавати допомогу на утримання дітей до їх повноліття. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі - Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. 08.07.2017 року набрав чинності Закон України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів від 17.05.2017 року № 2037 - VII, відповідно до якого внесено зміни до ст. 182 СК України, а саме: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). Днем звернення позивача до суду є 21 серпня 2019 р., оскільки саме цим днем датована позовна заява та подана до суду . Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітніх дітей-доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/3 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, до досягнення повноліття дитини, щомісячно, починаючи з 21 серпня 2019 року.

Outcome: approved