Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до Державної казначейської служби України відшкодувати завдану шкоду відповідачем : матеріальної шкоди в розмірі 120 368,72грн., компенсацію моральної шкоди в розмірі 17 000грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач відмовився виконати вимогу Закону україни "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", оскільки не виконав судового рішення про стягнення на користь позивача грошових коштів. В судове засідання позивая [PERSON] не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, від представника позивача зазначеного у позовній заяві надійшла заява про розгляд справи у їх відсутнісь. Державне казначейство України в особі свого представника Гірявець М.В. під час судового розгляду вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення вимог зазначаючи про те, що останні є безпідставними. Суд вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1173 ЦК України ккода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Судом встановлено, що до Державної казначейської служби України надійшла заява [PERSON] від 22 липня 2014 року про виконання виконавчого листа, виданого 11 лютого 2.013 року Соснівським районним судом м. Черкас по справі № 2-144/12, щодо стягнення з Кредитної спілки «Фортеця» грошових коштів за договором внеску. Державна казначейська служба України 9 вересня повернула без виконаня зазначеного виконавчого документи, оскільки були відсутні законні підстави щодо виконання виконавчого листа, виданого 11 лютого 2013 року Соснівським районним судом м. Черкас по справі № 2-144/12, які виражаються в наступному. Так, відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України 13.04.2011 № 460/2011, Державна казначейська служба України забезпечує казначейське обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунка та управління наявними фінансовими ресурсами, що ним обліковуються. Державна казначейська служба України є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Тобто, Державна казначейська служба України виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов'язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до частини 1 статті 2 ЦК України. Завданням Державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Відповідно до пункту 1 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, державне підприємство, установа, організація. Кредитна спілка «Фортеця» не є державним органом, тому зазначений виконавчий лист не підлягає виконанню Державною казначейською службою України відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Крім цього встановлено, що виконавчий лист виданий 11 лютого 2013 року Соснівським районним судом м. Черкас по справі № 2-144/12 знаходився на виконанні у відділі ДВС Черкаського міського управління юстиції та відповідно до постанови державного виконавця від 15.05.2013р. був направлений для подальшого виконання до господарського суду Черкаської області , яким визнано боржника банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. 14 липня 2014 року на запит [PERSON] господарським судом Черкаської області було повернуто виконавчий лист. Згідно пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами від 25.05.2001), в позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Так, згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому, позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.60 ЦПК України). Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних і фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати в моральних переживаннях, пов'язаних з такими обставинами: втратою рідних, отриманням травм, захворювань; порушенням права власності (у тому числі і інтелектуальної), прав споживачів; неможливістю продовження активного ділового чи громадського життя; розголошенням особистої чи сімейної таємниці; незаконним перебуванням під слідством чи судом та іншими обставинами, які негативно впливають на потерпілого. Крім того, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має керуватися принципами поміркованості, розумності, справедливості. Під час судового розгляду не було доведено заподіяння шкоди позивачу, оскільки дії відповідача відповідали нормам Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». За таких обставин вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed