Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на наступне. 19.05.2008 року між ВАТ « ВТБ Банк» правонаступником якого є Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 40Г03-08, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 26 525,00 доларів США, зі сплатою 13,0% відсотків річних, та кінцевим строком погашення заборгованості до 19.05.2015року, а відповідач зобов»язався повернути кредит і сплатити за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 27.05.2009 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін №1 про внесення змін до кредитного договору від 19.05.2008 року № 40Г03-08, а 28.09.2010р. між позивачем та відповідачем укладено договір про внесення змін №1 до кредитного договору від 19.05.2008 року № 40Г03-08. У відповідності до кредитного договору позивач виконав свої зобов»язання перед відповідачем у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти (кредит) у розмірі 26 525,00 доларів США. В результаті порушень умов кредитного договору у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 30.09.2014 року складає у розмірі 86 862,65 гривень та 1 292,31грн. Посилаючись на вимоги ст.ст. 525, 526, 610, 625, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надав до суду заяву, якою позов підтримав, просив розглядати справу у його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом подачі оголошення через засоби масової інформаці, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.05.2008 року між ВАТ « ВТБ Банк» правонаступником якого є Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 40Г03-08, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 26 525,00 доларів США, зі сплатою 13,0% відсотків річних, та кінцевим строком погашення заборгованості до 19.05.2015року. Кредит надавався на придбання автомобіля. (а.с. 14-27). 27.05.2009 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін №1 про внесення змін до кредитного договору від 19.05.2008 року № 40Г03-08, а 28.09.2010р. між позивачем та відповідачем укладено договір про внесення змін №1 до кредитного договору від 19.05.2008 року № 40Г03-08.( а. с.28-38). Відповідно до п.1.1,3.3 кредитного договору,за користування кредитом позичальник прийняв зобов'язання сплачувати позивачу 13% річних, а у випадку невиконання або незабезпечення виконання позичальником зобов'язань, визначених п.п.5.3.3 договору ( застрахувати та забезпечити страхування особи позичальника та предмету іпотеки),-15% відсотків річних. Згідно п.п.3.3.4 кредитного договору у разі, якщо на виконання п.п.5.3.2 цього договору, позичальник застрахує автомобіль, вказаний у п.п.3.8 кредитного договору в страховій компанії « ВіДі», замість процентної ставки, передбаченої п.п.3.3.1 кредитного договору, встановлюється акційна процентна ставка 7,77 % річних. Згідно п.п.3.4,3.5,4.6,5.3.1 кредитного договору позичальник зобов'язався погашати кредит та проценти за користування кредитом щомісячно наступним чином : щомісячно сплачувати кредит та проценти ануїтет ним платежем відповідно до графіку погашення кредиту, в строк до 28 числа кожного місяця. У відповідності до кредитного договору позивач виконав свої зобов»язання у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти (кредит) у розмірі 133 951,25грн., що підтверджується випискою по особовим рахункам (а.с.39). Відповідно до умов кредитного договору встановлено, що відповідач зобов»язаний сплатити комісійну винагороду, повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, виконати інші зобов»язання в порядку та в строки, встановлені цим договором. Однак, всупереч вимогам кредитного договору, позичальник не виконує належним чином свої зобов»язання за кредитним договором. Згідно із п.7.1 кредитного договору, у разі несвоєчасного повернення кредиту та сплати процентів за його користування або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочки. Як вбачається з розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором станом на 30.09.2014 року становить на загальну суму 6 707,99 доларів США, що еквівалентно 86 862,65грн. та 1 292,31грн., яка складається з: 10 554,44 доларів США, що еквівалентно 136 680,85грн.- сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; 433,66 доларів США, що еквівалентно 5 615,98грн.- сума боргу за процентами ( плата за користування кредитом) з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів; 1 444,07грн.- сума боргу за комісією за користування кредитом, 5 685,98 доларів США, що еквівалентно 73 633,98грн.- пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів, кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу.(а.с.5-12). Згідно ст.526, 527, 530 ЦК України зобов"язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. На підставі ст.1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов"язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених договором. З врахуванням вищевикладеного суд вважає, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі заявлених вимог та виносить рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 86 862,65 грн. та 1 292,31грн. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесенні судові витрати в розмірі 881,55 грн. та 420,00грн. витрати на публікацію оголошення в засобах масової інформації. На підставі викладеного,

Outcome: approved