Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і просить суд визнати факт прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] після спадкодавця [PERSON], померлої [INFO], яка складається із 1\\4 частки квартири, що знаходиться у [ADDRESS] Просила визнати право власності на вказану квартиру. Позивач та представник в судове засідання не з,явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, та що проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Квартира за адресою: [ADDRESS] була приватизована, та належала станом на 31.12.2012р. на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 14.09.1993р., по 1\\4 частині наступним особам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.78,79). [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті спадщину отримали [PERSON] та [PERSON] по 1/8 частині квартири за адресою: [ADDRESS]. (а.с.14,15). Таким чином після смерті [PERSON], власниками спірної квартири стали: [PERSON] 3/8 частини (1/4 + 1/8), [PERSON] 3/8 частини (1/4 + 1/8), та залишилась [PERSON] 1/4, тобто 2/8 (1/8 + 1/8 = 1/4). [INFO] померла [PERSON]. Спадкова справа після її смерті не заводилась (а.с.55). Статтею 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963р.) визначається що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанції про здані у ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорту, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самоходну машину або механізм, державного акту на право приватної власності власності на землю чи інших документів, виданих відповідними органами на імя спадкодавця на майно, користування яким можливо лише після належного оформлення прав на нього, згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 р. №18/5. Судом встановлено, що спадкоємцем померлої [PERSON] була її рідна сестра - [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, що не оспорювалось сторонами, та вказано у постанові нотаріуса. Таким чином після смерті [PERSON], власниками спірної квартири стали: [PERSON] 3/8 частини, [PERSON] 5/8 частин (1/4 + 3/8). [INFO]. померла [PERSON]. Після її смерті за спадщиною звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, але вказана [PERSON] було направлено лист із проханням з,явитись до нотаріуса і оформити заяву належним чином, що ним не було виконано (а.с.86). Суду не надано підтвердження того, що [PERSON] отримував повідомлення нотаріуса про необхідність уточнення заяви. [INFO] померла [PERSON]. Спадкова справа після її смерті не заводилась (а.с.55). [INFO] помер [PERSON]. Який фактично не встиг виправити недоліки заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Крім нього за спадщиною ніхто не звертався, він є єдиним спадкоємцем. За спащиною після смерті [PERSON] не зміг звернутись т.як. помер за кілька місяців після неї. 4 вересня 2014 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Чорною О.С. було винесено Постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, саме: Відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого [INFO] [PERSON], який прийняв, але не оформив спадщину після [PERSON], померлої [INFO] у зв'язку із тим, що у спадкодавця відсутній факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] - [PERSON], яка померла [INFO] та не визначення [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом, як такої, що проживала разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1266. ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Враховуючи, що [PERSON] була [PERSON] рідною бабусею, а [PERSON] була [PERSON] рідною матір,ю, суд вважає можливим застосувати до даних правовідносин ч.1 ст. 1266 та ч.1 ст. 1276 ЦК України. [PERSON] відмовився від отримання та оформлення спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] звертався за спадщиною після смерті [PERSON], спадкова справа була відкрита, інших спадкоємців не було, не звертались. За спадщиною після смерті [PERSON] не встиг звернутись, т.як помер менше ніж через 2 місяці після її смерті. Спадкоємцем першої черги після [PERSON] є позивач [PERSON], яка була його дружиною, та [PERSON], який є третьою особою, та відмовився від прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність, набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яким відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved