Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики в розмірі 30000 доларів США, що підлягає сплаті у гривнях за офіційним курсом долару США на день платежу, 3% річних в сумі 43113 гривень 17 копійок, судовий збір в розмірі 8810 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.03.2012 р. між сторонами укладено Договір позики, відповідно до якого відповідач отримав суму коштів в борг в розмірі 30000 доларів США на строк до 21.03.2017 р. Станом на 06.12.2018 р. сума позики не була повернута. Оскільки відповідач не виконав умови договору позиви в добровільному порядку позивач просить стягнути суму боргу за договором позики в розмірі 30000 доларів США, а також застосувати положення ст..625 ЦК України та стягнути з відповідача 3% річних від суми позики. 12.03.2019 р. ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. 13.09.2019 р. ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва закрито підготовче провадження. 09.10.2019 р. представником позивача подана заява про зміну розміру позовних вимог, яка ухвалою суду від 02.06.2020 р. повернута позивачу. Представник позивача в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики. Крім того, представник позивача не підтримав вимог про стягнення процентів за користування коштами. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся у спосіб, передбачений ст..128 ЦПК України. На підставі положень ст. 280 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача, який повторно не з`явився в судове засідання. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.03.2012 р. [PERSON] отримав від [PERSON] позику в розмірі 30000 доларів США, яку зобов`ячався повернути до 21.03.2017 р. Отримання коштів підтверджується розпискою, оригінал якої досліджувався судом. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належнм чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України). Відповідно до положень ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з положеннями ст.1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. З боку відповідача суду не надано доказів на підтвердження виконання ним своїх зобов`язань щодо повернення суми боргу за договором позики. З огляду на викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази, беручи до уваги норми чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за договором позики є обґрунтованими, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, у разі несвоєчасного повернення грошових коштів позичальником позикодавець має право вимагати повернення суми боргу з врахуванням 3% річних від суми боргу за період невиконання зобов`язань. Розрахунок 3% річних від суми боргу за Договорами позики, проведений позивачем, ґрунтується на нормах чинного законодавства щодо порядку проведення розрахунку, а тому може бути взятий судом до уваги. Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за користування чужими коштами на підставі положень ст. 1048 ЦК України, оскільки дані вимоги не були підтримані представником позивача. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial