Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому вказав, що 18 серпня 2017 року між ПАТ «Європейський страховий альянс» та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії АМ №0664004, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Volkswagen, д/н [NUMBER] . 21 липня 2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля Volkswagen, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 07.09.2018 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Даною Постановою суду встановлено "Відповідач скоїв дорожньо-транспортну пригоду з автомобілем Volkswagen, д/н [NUMBER] , та до прибуття працівників поліції залишив міс це ДТП, до якого він причетний, чим порушив п.п. 2.10 "А" ПДР України. Згідно підпункту а) пункту 2.10 Правил дорожнього руху "у разі причетності до ДТП водій зобов`язаний негайно запинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди". Таким чином, Відповідач не виконав вимогу обов`язкової вимоги Правил дорожнього руху та поїхав з місця ДТП. На підставі сформованого страхового акту № 1869/18/50/ЦВ04/01 /2, заяви на виплату страхового відшкодування потерпілої особи, на виконання умов Полісу позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 13 500,00 грн. (тринадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок), що підтверджується відповідним платіжним дорученням. З цих підстав позивач звернувся до суду та просить стягнути з [PERSON] відшкодування в сумі 13 500,00 грн, та сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 04 вересня 2019 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що 21 липня 2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля Volkswagen, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а.с. 5-6). Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 07.09.2018 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 7). Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. 18 серпня 2017 року між ПАТ «Європейський страховий альянс» та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії АМ №0664004, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Volkswagen, д/н [NUMBER] (а.с. 4). 10.10.2018 позивач звернувся до СК ПАТ «Європейський Страховий Альянс» із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страховий акт №1869/18/50/ЦВ04/01/2, сума страхового відшкодування до виплати, становить 13 500,00 грн (а.с. 19) Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. До збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4, відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, джерелом підвищеної небезпеки, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved