overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

В січні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Кредитної спілки „Перше кредитне товариство" (далі КС „Перше кредитне товариство") про стягнення заборгованості за Договором № ЛБ-1/0004/09/1535 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 18.06.2009 року у розмірі 10000,00 грн., мотивуючи свої позовні вимоги невиконанням відповідачем своїх зобов'язань перед нею за цим Договором щодо повернення суми внеску та виплати процентів на внесок у встановлені цим договором терміни. Позивач підтримала позов і просила розглянути справу без її участі, про направила на адресу суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач не повідомив суду причину неявки свого представника, хоча про дату і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про одержання ним судової повістки. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно Договору № ЛБ-1/0004/09/1535 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 18.06.2009 року позивач [PERSON] зробила внесок (вклад) на депозитний рахунок до КС „Перше кредитне товариство" в сумі 13000,00 грн. на строк три місяці, початком якого є дата внесення внеску, а закінченням - 18.09.2009 року, а відповідач зобов'язався повернути позивачу цей внесок (вклад) разом з нарахованими на нього процентами за процентною ставкою у розмірі 22 % річних в повному обсязі в день, визначений у п.1.1 цього Договору в якості закінчення строку внеску, тобто 18.09.2009 року. Позивач повністю виконала свої зобов'язання за цим Договором щодо внесення внеску (вкладу) в сумі 13000,00 грн. на депозитний рахунок до КС „Перше кредитне товариство", що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 229 від 18.06.2009 року. Проте відповідач до теперішнього часу не виконав свої зобов'язання перед позивачем за цим Договором щодо повернення суми депозитного внеску (вкладу) в повному обсязі. Так, згідно складеного сторонами акту звірки розрахунків від 08.08.2011 року, заборгованість КС „Перше кредитне товариство" перед позивачем за згаданим Договором складає 10000,00 грн. по сумі внеску (вкладу). Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки, пояснюючи це тим, що 18.11.2005 року він уклав шлюб з відповідачкою. Шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №632. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. У сторін постійно виникали сварки та непорозуміння. На сьогоднішній день сторони проживають окремо. Налагодити сімейні стосунки позивач не бажає. Просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зв"явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд відповідно до ст.169 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення. Вислухавши сторін, дослідивши докази, зібрані в справі, в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, та не оспорювалось сторонами той факт, що 18.11.2005 року між сторонами було укладено шлюб. Це підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області 10.01.2014 року. Спільних дітей подружжя не має. Спільне життя з відповідачкою не склалося. У сторін постійно виникали сварки та непорозуміння. На сьогоднішній день сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу в сумі 11000 грн. та судових витрат. Свої позовні вимоги мотивує тим, що надав відповідачу кошти в сумі 11000 грн у борг, що підтверджується розпискою від 14.06.2013 року. Відповідач у визначений термін борг не повернув. В судове засідання позивач не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено, що позивач надав відповідачу у боргу гроші в сумі 11000 грн., що підтверджується розпискою від 14.06.2013 року. Як вбачається з наданої розписки строк повернення позики встановлений до 20 серпня 2013 року. Станом на день розгляду справи відповідач борг не повернув. Відповідно до ст..1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 11000 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати, а саме 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

В січні 2014 року позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку [PERSON],[INFO], батьком якої записаний відповідач. Спільно сторони не проживають. На даний час дочка навчається у Чемеровецькому медичному коледжі, відділення лікувальна справа і строком закінчення її навчання є 28 червня 2015 року. Відповідач добровільно допомогу на повнолітню дитину не надає, а тому позивачка просить стягувати з нього аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дочкою 23 річного віку. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно із ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Судом встановлено, що згідно із копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], відповідач вказаний її батьком. Відповідно до довідки Чемеровецького медичного коледжу №155 від 20 грудня 2013 року [PERSON] навчається на відділенні лікувальна справа. Термін навчання закінчується 28 червня 2015 року. Відповідач працює електромонтером у Жмеринській дистанції сигналізації та зв"язку Південно-Західної залізниці, отримує заробітну плату, а тому суд приходить до висновку, що у останнього є можливість сплачувати аліменти на повнолітню доньку на період її навчання. За таких обставин суд рахує можливим стягувати на користь позивачки на утримання повнолітньої доньки аліменти в частці 1/4 від усіх видів доходу на період навчання. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

В січні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з наступних підстав. 24.07.2012 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб, від якого мають спільну малолітню дитину, сина [PERSON], 2012 року народження. Фактично вони припинили шлюбні відносини з грудня 2013 року, оскільки відповідач постійно зловживав спиртними напоями, зраджував їй з іншими. Позивачка вважає, що подальше збереження сім"ї неможливе, тому наполягає на розірванні шлюбу. В судовому засіданні позивачка відсутня. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, залишити їй прізвище- [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні відсутній, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб( а.с.4) сторони уклали шлюб 24.07.2012 року , про що в книзі реєстрації шлюбівзроблено відповідний запис № 44. Від шлюбних відносин мають одну спільну неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Створити міцну сім'ю сторонам не вдалося, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, зраджує позивачці. Шлюбні стосунки вони припинили. Подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими, суперечать інтересам сторін, що мають істотне значення, тому відповідно до ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України їх шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 15.07.2006 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції про що зроблено запис №991. Від даного шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Позов мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, втрати поваги один до одного. На підставі вищезазначеного позивач просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, просила прийняти рішення без її участі. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак після закінчення строку на примирення до суду не з"явилась, заяв про залишення позову без розгляду не подавала (а.с. 16). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 29). Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Сторони перебувають в шлюбі з 15 липня 2006 року, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції про що зроблено запис №991 (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Ухвалою суду від 18 лютого 2015 року за клопотанням [PERSON], сторонам надавався строк для примирення, однак .ідповідних дій для вирішення спору в позасудовому порядку сторонами не виявлено. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Зі змісту позову вбачається, що спільне життя у сторін не склалося. Між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини. Викладені факти підтверджуються відповідними свідоцтвами про шлюб та народження дитини. Отже, наявність того факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до територіальної громади в особі Новоборовицької сільської ради Щорського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] року померла його бабуся [PERSON], яка заповіла все своє майно йому. Після її смерті лишилося спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS] та земельна ділянка розміром 2.8012 га, яка розташована на території Новоборовицької сільської ради Щорського району Чернігівської області. Інших спадкоємців немає. В зв"язку з юридичною необізнаністю позивач пропустив шестимісячний строк на прийняття спадщини і просить визначити йому додатковий строк. В судовому засіданні позивач [PERSON] був відсутній. В адресованій суду заяві просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує. В судовому засіданні представник відповідача Новоборовицької сільської ради Щорського району Чернігівської області в судовому засіданні був відсутній. Заперечень на позов не надав. В зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі і які належним чином повідомлені про час розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних письмових доказів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. [INFO] року померла [PERSON], бабуся позивача. Після її смерті лишилося спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS] та земельна ділянка розміром 2.8012 га, яка розташована на території Новоборовицької сільської ради Щорського району Чернігівської області . За життя спадкодавець розпорядився своїм майном склавши заповіт відповідно до якого заповів все своє майно [PERSON]. Інших спадкоємців немає. В зв'язку з юридичною необізнаністю позивач пропустив шестимісячний строк на прийняття спадщини і просять визначити йому додатковий строк. Згідно ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки заявник пропустив строк з поважних причин. Суд має визначити заявнику додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з вищеназваним позовом про розірвання шлюбу. В своїй позовній заяві вказувала, що 27.08.2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] і проживала з ним до червня 2013 року. Шлюб для сторін є першим. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Спільне життя не склалося у зв'язку з тим, що немає взаємопорозуміння. Позивач бажає створити нову сім"ю. Шлюбно-сімейні відносини між нею та чоловіком були припинені в червні 2013 року, в зв'язку з тим, що сторони мають різні погляди на життя та на вирішення сімейних проблем, внаслідок чого в сім'ї часто виникали сварки, які в свою чергу призвели до втрати почуття любові та взаємної поваги, що призвело до розпаду сім'ї, примирення вважає не можливим. А тому позивач просила суд шлюб розірвати. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач [PERSON] просила суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про слухання справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не прибула, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутності, проти винесення заочного рішення відповідач не заперечувала. Суд беручи до уваги відсутність з боку позивача заперечень щодо постановлення по справі заочного рішення та враховуючи факт повторної неявки відповідача в судове засідання та неповідомлення відповідачем про причини неявки до суду на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутність неприбувшого відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням по справі заочного рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, давши аналіз і оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що сторони 27.08.2011 року зареєстрували шлюб, котрий для сторін є першим. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами були припинені в червні 2013 року по причині різних поглядів на життя та на вирішення сімейних проблем, внаслідок чого між сторонами виникли непримиримі протиріччя щодо укладу життя, ведення спільного господарства та виховання дитини, що в свою чергу призвело до розпаду сім'ї. З червня 2013 року сторони ніяких сімейних стосунків не підтримують. Небажання підтримувати сімейні стосунки, викликане не випадковими причинами і підтверджено в судовому засіданні серйозними доводами. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі. Суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу між сторонами за згодою відповідача встановити [PERSON] прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що в грудні 1989 року вона була прийнята на роботу до відповідача на посаду майстра виробничого навчання, з якої її незаконно звільнили 02.02.2012 року, що було встановлено рішеннями Корольовського районного суду м. Житомира та апеляційного суду Житомирської області, які встановили чисельні порушення при її звільненні. Незаконним звільненням їй була спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що погіршився її стан здоров»я і вона змушена була докладати додаткових зусиль для організації свого повсякденного життя. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь 20 000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала із вказаних підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з тих підстав, що позивачу рішенням апеляційної інстанції було відмовлено в задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову належить відмовити у зв"язку з пропуском строку звернення до суду, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Судом встановлено, що згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 березня 2013 року по справі за позовом [PERSON] до Центру професійно-технічної освіти м. Житомира про поновлення на роботі та стягнення середнього місячного заробітку за час вимушеного прогулу позивач була поновлена на роботі і на її користь був стягнутий середній місячний заробіток за час вимушеного прогулу (а.с. 12-15). Згідно рішення апеляційного суду Житомирської області від 22 квітня 2013 року рішення суду першої інстанції було скасовано і ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову за пропуском строку звернення до суду (а.с. 16-17). При цьому, вищевказаними рішеннями були встановлені обставини про порушення вимог діючого законодавства при звільненні [PERSON], які по даній цивільній справі доказуванню не підлягать. Однак, з врахуванням вимог ст. 233 КЗпП України, позивач пропустила визначений строк звернення до суду, підстав для поновлення якого не вбачається і прохання про це позивачем не порушено. За таких обставин, підстав для відшкодування моральної шкоди згідно ст. 237-1 КЗпП України, на думку даного складу суду, не вбачається.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 серпня 1997 року Проскурівською сільською радою Ярмолинецького району Хмельницької області, посилаючись на те, що їх сім'я не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що від шлюбу з відповідачем в них народилися син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через несумісність характерів. Протягом тривалого часу вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, проживають окремо, а тому збереження сім'ї є неможливим. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала за обставин, викладених в позовній заяві та пояснила, що з вересня 2014 року вони з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільне господарство, а примирення між собою вважають неможливим. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, від нього надійшла заява про визнання позову. Заслухавши позивачку, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 серпня 1997 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від спільного проживання сторін в них народилися син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], які є неповнолітніми. З вересня 2014 року сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, а примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим. Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвами про одруження та про народження дітей, а також показаннями позивачки, допитаної як свідка. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а наданий судом строк на примирення наслідків не дав. За таких обставин та враховуючи те, що відповідно до ст. 174 ЦПК України визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав і свобод сторін та інших осіб, суд приймає визнання позову і вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved