Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просив постановити рішення, яким зобов'язати відповідача усунути перешкоди у його спілкуванні з сином [PERSON], [INFO] та визначити такі способи участі у спілкуванні та вихованні дитини: систематичні побачення з сином протягом двох діб: з п'ятниці 1700 годин по неділю 1700 годин) та протягом половини всіх шкільних канікул (осінні: три доби, зимові: один тиждень, весняні: чотири дні, літні: півтора місяці). Позов обгрунтований тим, що після розлучення з відповідачкою позивачу створені перешкоди щодо можливості повноцінно брати участь у вихованні сина, час їх зустрічей суворо лімітований матір'ю. Вказане не відповідає інтересам дитини та заважає виконанню батьківських обов'язків. У судовому засіданні вимоги позову позивачем підтримані з уточненням, що сторони узгодили час щотижневих побачень батька із сином з п'ятниці 1600 годин по неділю 1600 годин. Крім того, позивач зазначає, що має велике бажання виховувати свого сина, спілкуватись з ним, а тому судовим рішенням слід врегулювати питання його участі у вихованні сина з метою усунення перешкод, які чинить матір. Під час розгляду справи в попередньому судовому засіданні відповідач вказала, що не заперечує проти спілкування батька із сином і що попередню домовленість між сторонами щодо участі батька у вихованні сина позивач дотримувався, однак порушив її перед своїм зверненням до суду, внаслідок чого у сторін і виник конфлікт. У подальшому участь у судовому засіданні прийняв представник відповідача. Наділений всіма правами відповідача, уповноважений представник відповідача проти задоволення уточнених вимог позову не заперечував, вказав, що сторони дійшли згоди і способи участі батька у вихованні дитини відповідають інтересам неповнолітнього [PERSON], [INFO] Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує інтересів сторін, а тому за наявності законних підстав суд згідно ст. 174 ЦПК України вважає можливим ухвалити у справі рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, підтриманий його представником у судовому засіданні, а також висновок представника прокуратури, виражений після повного та всебічного дослідження обставин справи та заявлених в ній доказів, визначившись із правовою нормою, що підлягає застосуванню до правовідносин сторін, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими. З дослідженого в судовому засіданні актового запису про народження № 116 від 21.12.2005 року (а.с.35) встановлено, що 14 грудня 2005 року в м. Городня, Чернігівської області народився [PERSON], батьками вказані: [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. Запис про батька зроблений на підставі заяви [PERSON]. 21.12.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції, Чернігівської області видано відповідне свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Сторони разом не проживають. Позивачем 22.07.2014 року зареєстровано шлюб з [PERSON] Неповнолітній [PERSON] проживає разом з відповідачкою. Згідно ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Судом з'ясовано, що розпорядженням Городнянської районної державної адміністрації від 01.07.2013 року № 171 „Про участь батька у вихованні дитини" був визначений спосіб участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON], [INFO] у виді спілкування з сином протягом двох днів на тиждень (субота і неділя), оскільки батьком порушена домовленість і дитину повернуто матері не в неділю, а у вівторок між сторонами виник конфлікт. Вирішуючи справу даної категорії, судом враховуються інтереси кожного з батьків, направлені як на реалізацію їх прав, передбачених ст. ст. 151, 153 СК України, так і на виконання обов'язків, визначених ст. 150 СК України, а також інтереси самої дитини відповідно до положень ст. 159 СК України. Так, одним із принципових положень, закріплених в Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.ст.3,18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частини 1, 2 ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачають, що дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню. Батько-позивач у судовому засіданні підтвердив свій обов'язок відповідальності перед дитиною, а також обов'язок непорушності взятих ним зобов'язань. Згідно приписів ч.ч. 1, 2, 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. З урахуванням статі дитини, прихильності хлопчика до батька, його потреби в чоловічому вихованні та батьківських порадах у формуванні гармонічної особи-чоловіка, зважаючи на усвідомлення позивачем відповідального ставлення і до прав матері, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно встановити ці способи участі у вихованні сина, про які він просить у позові. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Ст. 153 СК України передбачено, що дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів, в тому числі й щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, участь органу опіки та піклування є обов'язковою. Згідно дослідженого в судовому засіданні висновку органу опіки та піклування (а.с.36), підтриманого його представником в судовому засіданні, встановлено, що визначення таких способів участі у спілкуванні та вихованні дитини як: систематичні побачення з сином протягом двох діб: з п'ятниці 1600 годин по неділю 1600 годин) та протягом половини всіх шкільних канікул (осінні: три доби, зимові: один тиждень, весняні: чотири дні, літні: півтора місяці), відповідає інтересам дитини. Сприяючи постановленню законного і обгрунтованого рішення у справі, у судовому засіданні взяв участь представник прокуратури, який як підсумок дослідженим матеріалам зазначив, що вимоги позову грунтуються на законі та відповідають інтресам сторін та їх неповнолітньої дитини.

Outcome: approved