Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2019 року звернулася до суду із позовом до відповідача Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання за нею права власності на Ѕ частину будинковолодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та складається із: житлового будинку загальною площею 89,0 кв.м, житловою площею 50,4 кв.м., літньої кухні, стайні, сараю, вбиральні, огорожі в порядку спадкування за законом після смерті її баби [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог вказала, що її батько [PERSON] , який помер [INFO] , є сином [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно-житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , який був побудований на земельній ділянці, виділеній спадкодавцю на підставі рішення виконавчого комітету Ворохтянської селищної ради народних депутатів №8 від 01.04.1977 року про виділення земельної ділянки під будівництво житлового будинку. За життя [PERSON] право власності на належне їй нерухоме майно в установленому законом порядку не оформила, заповіту не склала. Після смерті [PERSON] її єдиними спадкоємцями за законом є позивач та її двоюрідний брат [PERSON] 27.06.2018 року позивач звернулась у нотаріальну контору із метою оформлення своїх спадкових прав, однак постановою державного нотаріуса Яремчанської міської державної нотаріальної контори Мотрук Н.Д. від 27.06.2018 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском встановленого ст.549 ЦК УРСР, шестимісячного строку на прийняття спадщини та відсутністю доказів родинних відносин зі спадкодавцем. Вказала, що до моменту смерті спадкодавця вона проживала разом із нею в одному будинку, допомагала своїй бабусі та доглядала за нею, хоча була зареєстрована за іншою адресою, після її смерті вона продовжувала проживати у спірному будинку, вкладала у нього власні кошти, обробляла земельну ділянку, а відтак є такою, що вступила в управління спадковим майном після смерті [PERSON] та відповідно прийняла спадщину. Її брат [PERSON] заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не подавав, відомостей про прийняття ним своєї частки спадщини відсутні, а тому останній є таким, що спадщину не прийняв. Враховуючи те, що спадкове майно, яке є предметом позову, набуте її бабусею [PERSON] за життя на законних підставах, просить її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 30 липня 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01 жовтня 2019 року витребувано із Яремчанської міської державної нотаріальної контори завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 31 жовтня 2019 року позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] до Ворохтянської селищної ради, [PERSON] , про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на спадкове майно залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків. 31 жовтня 2019 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог відповідно до якої просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] в смт. Ворохта Яремчанської міської ради є бабусею позивача по лінії батька та встановити факт прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON] замість свого батька [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння майном померлої. В обґрунтування даної заяви зазначила, що її батько [PERSON] , який помер [INFO] в м. Майкоп Російської Федерації є рідним сином [PERSON] , яка померла [INFO] в смт. Ворохта, а позивач відповідно є онукою останньої, однак свідоцтво про народження батька нею втрачене внаслідок чого вона була позбавлена можливості надати нотаріусу докази на підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем. Факт родинних відносин між нею та [PERSON] можуть підтвердити свідки, а також він підтверджується наявністю у позивача оригіналу свідоцтва про смерть бабусі. Вказала, що вона звернулася до суду через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок та відсутність державної реєстрації права власності на спадкове майно за спадкодавцем. Підставами набуття права власності померлою [PERSON] на спірний житловий будинок є факт будівництва нею зазначеного будинку у 1980 році, що підтверджується даними технічного паспорту, рішенням органу місцевого самоврядування про виділення земельної ділянки під будівництво житлового будинку, випискою із Коломийського МБТІ про облік вказаного будинку за [PERSON] відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка була чинною на час побудови спірного житлового будинку. Ухвалою суду від 12 листопада 2019 року позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] до Ворохтянської селищної ради, [PERSON] про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на спадкове майно повернуто [PERSON] . Ухвалою суду від 03 лютого 2020 року за клопотанням позивача до участі у вказаній справі залучено в якості співвідповідача [PERSON] . Згідно розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №166 від 03 серпня 2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 серпня 2020 року у зв`язку із закінченням повноважень у попереднього складу суду(закінчення терміну відрядження судді Польської М.В.) вказану справу передано у провадження судді Ваврійчук Т.Л. Ухвалою суду від 14 серпня 2020 року вказану справу прийнято до провадження суддею Ваврійчук Т.Л. та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. 09 жовтня 2020 року від співвідповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому останній просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити за безпідставністю. Вказав, що з 1988 року по даний час він зареєстрований та проживає у житловому будинку по [ADDRESS] , який належав його бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . На момент смерті [PERSON] як і попередні 30 років він проживав разом із нею у вказаному житловому будинку, що підтверджується відповідними записами у його паспорті, будинковій книзі та довідкою Ворохтянської селищної ради №798 від 17 червня 2018 року. Будинок в якому проживала [PERSON] був побудований останьою спільно із ним. За життя бабусі він допомагав їй у всьому, купував продукти харчування, одяг, ліки, за власні кошти проводив капітальний та поточні ремонти будинку, що можуть засвідчити свідки. Твердження позивача про те, що на момент смерті вона спільно проживала із [PERSON] та допомагала їй не відповідають дійсності, як і її посилання на те, що він не прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки 11 лютого 2000 року він звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак через особисті обставини не завершив оформлення своїх спадкових прав. Зазначив, що в силу ст.1269 ЦК України щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем встановлюється презумпція прийняття спадщини, а видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємця, які прийняли спадщину жодним строком не обмежена. 11 листопада 2020 року від позивача [PERSON] надійшли письмові заперечення на відзив [PERSON] , в яких остання вказала, що на момент смерті [PERSON] відповідач фактично понад 20 років проживав у будинку своєї дружини [PERSON] у с. Микуличин, Яремчанської міської ради, а запис у його паспорті та будинковій книзі не підтверджує фактичне проживання, а є лише свідченням реєстрації місця проживання. Твердження [PERSON] про те, що він приймав участь у будівництві спірного житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] теж не відповідають дійсності, оскільки останній у період з 1978 року по 1980 рік проходив військову службу, а в подальшому до 1989 року проживав у м. Клайпеда, де був одружений. Зазначила, що факт її спільного проживання із померлою [PERSON] на протязі останніх 20 років можуть підтвердити свідки, натомість відповідач у жовтні 1999 року вимагав від бабусі щоб вона переписала на нього своє майно та застосовував до неї фізичну силу, внаслідок чого остання зверталась із заявою у селищну раду. Відповідач почав проживати у будинку [PERSON] лише після смерті спадкодавця і на даний час вони спільно проживають у вказаному будинку, при цьому відповідач займає перший поверх, а вона разом зі свої сином проживає на другому поверсі. Ухвалою суду від 11 листопада 2020 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити у повному обсязі. Вказала, що її батько [PERSON] був сином [PERSON] та помер у 1995 році, а донька [PERSON] -мати відповідача [PERSON] померла ще швидше. Вказала, що з 1995 року [PERSON] проживала сама, а вона хоча і була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , де отримала квартиру, фактично проживала разом із бабусею, допомагала їй по господарству та доглядала за нею. [PERSON] померла [INFO] і вона разом із іншими родичами хоронила бабусю та після її смерті у 1999 році разом із членами своєї сім`ї переїхала проживати у будинок [PERSON] за адресою [ADDRESS] , де до цього часу постійно проживає її син, а вона будучи художником на даний час орендує приміщення по [ADDRESS] , де має можливість працювати та постійно приходить до сина у спірний будинок. Вказала, що після переїзду у будинок [PERSON] вона з сім`єю оселилася на другому поверсі будинку, а на першому поверсі проживає відповідач. Зазначила, що вона купувала шифер, щоб перекрити будинок, добудовувала веранду та окремий вхід у будинок, поміняла дах на веранді, постійно обробляла город та разом з [PERSON] сплачувала половину земельного податку, при цьому городом та подвір`ям вони із відповідачем користувалися спільно. Вказала, що у 1992 році [PERSON] зламала ногу, [PERSON] на той час із нею не жив, і тоді вона фактично перебралась проживати до бабусі, близько п`яти років жила там разом із чоловіком до розлучення та дітьми, вони перевезли свої речі та оселилися в кухні на першому поверсі, [PERSON] займала жилу кімнату на тому ж поверсі, другий поверх на той час був побудований лише частково, [PERSON] хотів його добудувати для себе. [PERSON] завжди говорила, що у неї є двоє онуків і спадщина буде розділена між ними обома. Твердження відповідача про те, що він постійно проживав разом із [PERSON] не відповідають дійсності, оскільки останній у 1980-х роках пішов в армію, служив у м. Клайпеда, там одружився та залишився проживати, після розлучення він повернувся у смт. Ворохта, але вдруге одружився та проживав у своєї дружини у с. Микуличин. Після смерті [PERSON] . [PERSON] перевіз свою дружину та дітей та став проживати у будинку [PERSON] в смт. Ворохта. Зазначила що вона своєчасно не звернулась у нотаріальну контору за оформленням спадщини через брак часу. Відповідач [PERSON] та його представник-адвокат Кухарук Т.А. заявлені позовні вимоги не визнали та просять у задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Відповідач вказав, що з 1986 року він проживав разом зі своєю бабусею [PERSON] у її будинку по [ADDRESS] та з того часу постійно зареєстрований за вказаною адресою. Він працював по господарству, обробляв городи, займав приміщення літньої кухні, а баба жила на першому поверсі будинку у кухні, у жилій кімнаті на першому поверсі вони селили туристів. На другому поверсі на той час йшов ремонт і він добудовував собі там жилі кімнати. Його двоюрідна сестра [PERSON] з бабою ніколи не жила, він її до смерті [PERSON] не бачив. Твердження [PERSON] про те, що вона разом із чоловіком і дітьми до смерті [PERSON] жила у спірному будинку не відповідають дійсності. Батько [PERSON] на момент своєї смерті у 1995 році проживавав у Російській Федерації, де його похоронили. Їх баба [PERSON] померла [INFO] , він сам за власні кошти хоронив її, [PERSON] була присутня на похороні, на той час їй з сім`єю не було де жити, вони робили ремонти у себе на квартирі і він дозволив їм оселитись у будинку [PERSON] . [PERSON] разом із чоловіком та молодшим сином стали проживати у спірному будинку лише після смерті [PERSON] , потім з ними також поселився їх старший син. Сім`я [PERSON] проживала на другому поверсі, а він оселився на першому і такий порядок користування житлом триває між ними і до цього часу. Вказав, що земельний податок вони із позивачкою не платять, а оплату за комунальні послуги розділили на двох, город він обробляє сам, [PERSON] ним не користується, а подвір`ям вони користуються спільно. Зазначив, що у 2000 році він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак не завершив оформлення своїх спадкових прав. Представник відповідача Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області у судове засідання не з`явився, проте до суду надійшла письмова заява із клопотанням про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству зі сторонами по [ADDRESS] . Зазначила, що будинок по [ADDRESS] належав їх бабі [PERSON] , якій вона часто допомагала по сусідству. Вказала, що [PERSON] до смерті [PERSON] разом із нею не проживав, а жив у своєї дружини в с. Микуличин, та прийшов проживати у будинок баби лише після її смерті. Зазначила, що онука [PERSON] - [PERSON] до смерті доглядала за бабою, постійно приходила, відвідувала її, а десь рік чи за два роки до смерті [PERSON] разом з чоловіком та дітьми перейшла проживати до неї, бо баба була вже стара. Сім`я [PERSON] на той час проживала у будинку [PERSON] на першому поверсі. Після смерті [PERSON] позивачка разом із чоловіком та дітьми проживала у будинку померлої на другому поверсі. Також зазначила, що [PERSON] служив в армії, там одружився та тривалий час проживав окремо. Після розлучення повернувся до баби, але знов одружився та пішов проживати у с. Микуличин у своєї жінки, це було десь за 3-4 роки до смерті [PERSON] . [PERSON] бабу за життя провідував, приходив кілька разів на тиждень, але по господарству не допомагав, більше доглядала померлу [PERSON] , яка із нею жила та їздила з смт. Ворохта на роботу і вона особисто це бачила та знає, оскільки з 1986 року отримала землю, побудувалась і проживала по сусідству та постійно навідувала померлу, допомагала їй, а також готувала поминальний обід після її смерті. [PERSON] за життя казала, що поділить своє майно на обох онуків. Пояснила, що [PERSON] оселився у будинку [PERSON] відразу після її смерті та проживає на першому поверсі, [PERSON] на даний час окремо винаймає житло, бо є художником, а у спірному будинку на другому поверсі постійно проживає її син. Вказала що вона бачила, що [PERSON] перекривала дах у будинку баби, доробляла кімнати на другому поверсі, бо коли вона переселилась на другий поверх він був ще не добудований до кінця. Також зазначила, що у 1994 чи 1995 році [PERSON] зламала ногу і [PERSON] тоді не було, бо він знаходився на заробітках у Росії, померлій допомагала вона та постійно приходила [PERSON] , також був випадок, що [PERSON] зламала руку, але і тоді відповідач з нею не жив та не доглядав за нею, а його свідки набагато молодші за неї та не можуть знати і пам`яти цих подій. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою [PERSON] та часто приходила до неї у гості і при цьому завжди проходила повз будинок [PERSON] який знаходиться на відстані 15-20 м від стежки. Вона пам`ятає, що [PERSON] жила разом з онуком [PERSON] і його сім`єю на першому поверсі, а на другому жила її онука [PERSON] з чоловіком та двома синами, це було ще до смерті [PERSON] , але за скільки часу вона пригадати не може. Пояснила, що вона не заходила до сторін у будинок, лише постійно проходила повз. Коли переїхав проживати у будинок [PERSON] її онук [PERSON] і хто будував цей будинок їй невідомо. Вона знає, що [PERSON] з сім`єю жила на другому поверсі, бачила як вони ходили по подвір`ю, порались по господарству. Збирали сіно, сім`ю [PERSON] вона теж бачила, дружину та доньку із сином, вони жили з [PERSON] на першому поверсі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сином позивача. Вказав, що з дитинства він з батьками проживав у будинку баби у [ADDRESS] , де він проживає і до цього часу. На даний час він проживає на другому поверсі, а на першому поверсі живе його дядько [PERSON] . Вказав, що вони стали проживати у будинку баби ще до її смерті, йому на той час було 6-7 років, бо він пам`ятає, що в молодші класи школи він ходив з будинку баби, а в перший клас він пішов у 1991 році, потім він продовжив навчання у м. Дрогобич, однак у восьмому чи дев`ятому класі знову повернувся проживати у будинок баби і з 1997 чи 1998 року до цього часу постійно там проживає, пригадує, що на той час баба ще була жива. Вказав, що у дитячих роках він пам`ятає свого дядька [PERSON] , але на може сказати чи відповідач тоді проживав у баби, бо той якийсь період часу жив у с. Микуличин. Вказав, що коли вони з батьками оселились у баби, другий поверх будинку був ще не добудований, не було сходів, вони з батьками закінчували будівництво. Коли він повернувся з навчання у м.Львів, вони добудували веранду, міняли дах, [PERSON] допомагав перекривати дах. Вказав, що на момент смерті [PERSON] йому було 14 років, і він на той час вже жив із батьками у будинку по [ADDRESS] на другом поверсі. Дядько [PERSON] з моменту смерті [PERSON] живе у спірному будинку на першому поверсі, він також пригадує, що до смерті баби [PERSON] також жив у її будинку, але на протязі якого періоду часу сказати не може. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказав, що він проживає неподалік від сторін у справі по [ADDRESS] та знайомий із [PERSON] з 1984 року з того часу як побудувався по сусідству, а його сестру [PERSON] знає на протязі останніх 4-6 років. [PERSON] та його [PERSON] живуть у будинку по [ADDRESS] , який належав їх бабі [PERSON] . Після її смерті [PERSON] залишився проживати у вказаному будинку на першому поверсі, а [PERSON] з чоловіком та дітьми поселилась на другому поверсі. Вказав, що на той час коли він оселився по [ADDRESS] [PERSON] вже прийшов з армії і з того часу постійно проживав разом із бабою до її смерті, був відсутній лише два рази, коли їздив на заробітки в Росію на 2-3 місяці. Пам`ятає, що він ще за життя [PERSON] робив у спірному будинку підлогу на першому поверсі, вікна, двері, а на другому поверсі вікно та двоє дверей, допомагав [PERSON] . Чи був закінчений на той час другий поверх сказати не може, його добудовував [PERSON] , який там жив, а потім у будинок заїхала [PERSON] з сім`єю та стала проживати на другому поверсі. Пам`ятає, що був випадок коли [PERSON] за деякий час до смерті побила ногу, то [PERSON] з чоловіком тоді вже жила разом з нею, але також він пам`ятає, що був випадок коли [PERSON] зламала ногу та ходила на милицях-тоді її доглядав [PERSON] , а позивачку у будинку він тоді не бачив. Також вказав, що пригадує, що за кілька місяців до смерті [PERSON] . [PERSON] вже жила у будинку, і на момент смерті баби вона проживала на другому поверсі. Пояснив, що [PERSON] жив з бабою та вів спільне господарство з 1985 року, потім одружився, переїхав жити у с. Микуличин, але через деякий час повернувся. На момент одруження [PERSON] другий поверх будинку ще не був закінчений. Також вказав, що вперше побачив [PERSON] на похороні баби, а коли [PERSON] померла позивач у спірному будинку не проживала та заїхала туди з сім`єю пізніше, після смерті баби, кілька років проживала там разом з чоловіком та дітьми, потім з чоловіком розійшлася, а в будинку залишився проживати її син. Також зазначив, що [PERSON] та його жінка давали йому кошти для придбання продуктів на похорон баби. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він проживає в [ADDRESS] по сусідству із [PERSON] , який живе по [ADDRESS] Відповідач у 1980 році пішов служити в армію, він був у нього на проводах у вказаному будинку. На той час новий будинок ще не був повністю закінчений, вікна були закриті клейонкою. Цей будинок належить бабі [PERSON] [PERSON] , його будували брати баби та відповідач, який до служби в армії працював у лісовому господарстві, потім [PERSON] пішов в армію, оженився, тривалий час був у загранплаванні, потім у 1985-1986 роках повернувся, жив разом із бабою в смт. Ворохта, у 1993 році вдруге одружився на жінці з с. Микуличин, та їздив то до своєї сім`ї, то до баби. Зазначив, що на момент смерті баби [PERSON] жив разом з нею та займався похованням, оскільки перед цим баба зламала ногу і він тоді остаточно перебрався до неї. Вказав, що [PERSON] , до смерті [PERSON] він не знав, вперше побачив на похороні, вона почала проживати у будинку баби у 1999, 2000 чи 2001 році та жила там на другому поверсі на протязі десяти років, на даний час у будинку [PERSON] позивач не проживає. Після смерті баби [PERSON] попросила у відповідача дозволу тимчасово пожити у будинку, бо робила ремонт у своїй квартирі, але так і залишилась. Вона заселилась із чоловіком та дітьми, які на той час були ще малі та ходили до школи у селі. Також пояснив, що [PERSON] розділила онуків та залишила [PERSON] у спадщину свою земельну ділянку, яку остання продала. Пояснив, що другий поверх будинку будував [PERSON] , а потім [PERSON] добудовувала вхід з двору. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він проживає по [ADDRESS] та знає [PERSON] з 1989 року, коли оселився за тією адресою. Відповідач проживав по [ADDRESS] , з бабою, коли починав будуватись цей будинок йому невідомо. У189-1992 роках він вчився у школі та бачив у спірному будинку тільки [PERSON] , у 1992 році він поїхав на навчання у м.Львів, коли приїжджав додому, бачив, що [PERSON] постійно працював біля свого будинку, орав, косив, відкидав сніг. До смерті [PERSON] у будинку жила вона та [PERSON] . Відповідач на той час жив на другому поверсі, а [PERSON] на першому. [PERSON] до смерті баби він у будинку не бачив, вона поселилась там після смерті баби у 1999 чи 2000 році. Чоловіка [PERSON] - [PERSON] він бачив у будинку [PERSON] ще до її смерті у 1999 році. Він там жив та ночував через день десь з 1998 року, їздив звідти на роботу, він це пам`ятає, бо вони тоді разом здавали металолом, але він не знав, що це чоловік сестри [PERSON] . У 1996 році він був на заробітках у Росії кілька місяців, а коли повернувся, то дізнався, що [PERSON] зламала ногу, тоді її доглядав [PERSON] , допомагали сусіди і тоді ж він познайомився з [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] він знає з 1987 року, коли почав будуватись по [ADDRESS] , а відповідач на той час жив із бабою по [ADDRESS] , він допомагав йому будувати другий поверх будинку. У 1982 році [PERSON] прийшов з армії, потім поїхав на роботу, повернувся у 1986 році та постійно жив з бабою, потім одружився, їздив у с. Микуличин до дружини, але фактично проживав із бабою, яка була вже немічна, він за нею доглядав. Був випадок коли [PERSON] зламала ногу, тоді її доглядав [PERSON] та приходила його дружина. [PERSON] він вперше побачив у 1999 році на похороні баби на той час вона у будинку не проживала. Коли померла [PERSON] , [PERSON] дозволив [PERSON] з чоловіком та дітьми проживати у будинку баби, бо вона тоді робила ремонт у своїй квартирі по [ADDRESS] . Це було восени 1999 року і позивач жила у будинку до 2003 чи 2004 року, на даний час вона там не проживає, а її син живе постійно з часу смерті баби на другому поверсі. Вказав, що він особисто допомагав [PERSON] у будівництві другого поверху будинку, [PERSON] на той час він там не бачив, участі у будівництві вона не приймала. Дах [PERSON] перекривав особисто вже після смерті [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала в смт. Ворохта Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Ворохтянською селищною радою 02.11.1999 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.02.1962 року [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого ЗАГСом м. Яремче, Станіславської області 21.08.1951 року [PERSON] ,1921 року народження, 28.01.1937 року уклала шлюб із [PERSON] , 1912 року народження. Рішенням виконавчого комітету Ворохтянської селищної ради депутатів трудящих №8 від 01.04.1977 року «Про виділення земельної ділянки [PERSON] під будівництво житлового будинку» [PERSON] виділено земельну ділянку площею 800 кв.м. по [ADDRESS] під будівництво житлового будинку. Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого 25.09.2018 року Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» вказане будинковолодіння складається із житлового будинку, 1980 року побудови, загальною площею 89,0 кв.м., житловою площею 50,4 кв.м., літньої кухні 1957 року побудови, стайні, сараю, погреба, вбиральні та огорожі 1980 року побудови. Відповідно до висновку про вартість майна, наданого експертно-консалтинговою фірмою «ЕКА-Захід» ринкова вартість приватного будинковолодіння, а саме: житлового будинку загальною площею 89,0 кв.м., житловою площею 50,4 кв.м.(літ.А), та господарських будівель і споруд: літньої кухні(Б1), станій(Б), сараю(В), погреба(Д), вбиральні(У), та огорожі(№1), що знаходиться за адресою [ADDRESS] становить 233100 грн. Згідно довідки №1365, виданої виконкомом Ворохтянської селищної ради 18.10.2018 року житловий будинок загальною площею 24,29 кв.м. належав померлій [PERSON] та був розташований в [ADDRESS] . При зміні назви вулиць та нумерації будинків у смт. Ворохта відповідно до рішення виконавчого комітету Ворохтянської селищної ради №44 від 22.07.1987 року будинку померлої [PERSON] був присвоєний [ADDRESS] . Оскільки даний адресний номер будинку вже внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, будинку померлої попередньо присвоєний адресний номер [ADDRESS] . З досліджених судом матеріалів спадкової справи, вбачається, що після смерті [PERSON] 11.02.2000 року була заведена спадкова справа №9/2000 за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка надійшла від відповідача [PERSON] 11.02.2000 року та була зареєстрована за [ADDRESS] . У своїй заяві [PERSON] вказав про відсутність інших спадкоємців за законом. 27.06.2018 року із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] звернулась позивач [PERSON] , яка вказала про те, що її батько та син спадкодавця [PERSON] помер до відкриття спадщини [INFO] . Згідно наявної у спадковій справи довідки №791, виданої виконкомом Ворохтянської селищної ради 07.06.2018 року [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] була зареєстрована та проживала у будинку [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] у вказаному житловому будинку був зареєстрований та проживав [PERSON] , [INFO] . Заповіт від імені [PERSON] у Ворохтянській селищній раді не посвідчувався. Постановою державного нотаріуса Яремчанської міської державної нотаріальної контори Мотрук Н.Д від 27.06.2018 року №439/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Яремчанської міської державної нотаріальної контори Мотрук Н.Д від 27.06.2018 року №440/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] у зв`язку із відсутністю доказів родинних відносин зі спадкодавцем. Як вбачається із довідки №62226, виданої Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 31.08.2018 року, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року право власності на будинковолодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] не зареєстроване. Відповідно до відмітки у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я відповідача Яремчанським МВ УМВСУ в Івано-Франківській області 22.06.2006 року, [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Із записів у будинковій книзі на будинковолодіння по [ADDRESS] вбачається, що домовласником є [PERSON] , у вказаному будинковолодінні з 20.07.1962 року був зареєстрований [PERSON] , 1940 року народження, також з 16.09.1982 року у вказаному будинку був зареєстрований відповідач [PERSON] , який в подальшому був виписаний та повторно прописаний за вказаною адресою 08.08.1988 року. Згідно записів у військовому квитку серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] з 04.05.1980 року по 07.07.1982 року проходив службу в рядах Радянської армії та 19.07.1982 року був поставлений на облік у Надвірнянському РВК. 16.09.1982 року та з 29.10.1982 року поставлений на облік у Клайпедському ОГВК, знятий з обліку 25.05.1988 року та повторно поставлений на облік у Надвірнянському РВК 17.08.1988 року. З виданого [PERSON] акта обстеження матеріально-побутових умов, вбачається, що 17.09.2018 року депутатом Ворохтянської селищної ради Блащуком Н.В. у присутності [PERSON] та [PERSON] проведено перевірку якою встановлено, що у користуванні [PERSON] знаходиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , комісією встановлено, що [PERSON] побудував вказаний житловий будинок спільно з [PERSON] у 1980 році. З акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного депутатом Ворохтянської селищної ради Блащуком Н.В. 01.06.2018 року у присутності [PERSON] та [PERSON] вбачається, що у будинковолодінні по [ADDRESS] на день обстеження проживає сім`я [PERSON] , яка складається із п`яти осіб, в тому числі 1 неповнолітня дитина. Комісія прийшла до висновку, що земельною ділянкою якою користувалася [PERSON] по [ADDRESS] площею 0,9293 га після смерті останньої у 1999 році перейшла у фактичне користування її онука [PERSON] , який проживав разом з померлою та не змінював адреси проживання, належно користується земельною ділянкою веденням особистого селянського господарства та рекомендовано надати дозвіл [PERSON] на вказану земельну ділянку у зв`язку із довготривалим користуванням. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане 06.03.1966 року «Палаці щастя» м. Дрогобич Львівської області батьками позивача вказані [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 06.05.1995 року відділом ЗАГС м. [PERSON] , батько позивача [PERSON] помер [INFO] . Згідно довідки виданої Державним архівом Івано-Франківської області №В-21(Ц)/06-06 від 21.05.2018 року у метричній книзі реєстрації народжень церкви с. Ворохта Надвірнянського повіту(нині смт. Ворохта Надвірнянського району) актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Ворохта за 1936, 1937, 1939-1942 роки не виявлено. У вказаній метричній книзі відсутні актові записи про народження за 1938 рік. Як вбачається із відмітки у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я позивача Яремчанським МВ УМВСУ в Івано-Франківській області 15.09.2008 року, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. За змістом частин 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. З огляду на вищезазначені вимоги, зважаючи на те, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР 1963 року (надалі- ЦК УРСР). За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, або день, з якого вона оголошується померлою, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Статтею 524 ЦК УРСР було передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.2 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Статтею 529 ЦК УРСР визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до вимог ст.548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] згідно ст.525 ЦК УРСР відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 89,0 кв.м, житловою площею 50,4 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , який був побудований на виділеній спадкодавцю в установленому законом порядку земельній ділянці під будівництво житлового будинку. Вартість зазначеного будинковолодіння на даний час складає 233100 грн., однак, належний правовстановлюючий документ відсутній, реєстрація права власності за померлою [PERSON] не проводилась. За життя спадкодавець заповіту не залишила, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №52438804 від 27.06.2018 року, згідно якого інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до п.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності в Україні до моменту набрання чинності ЦК України з 01.01.2004 року регулювалися положеннями ЦК УРСР та Законом України «Про власність», який введено в дію з 15.04.1991 року. Статтею 100 ЦК УРСР визначалося, що в особистій власності громадян може бути, зокрема, і житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією. Відповідно до п.4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, реєстрації підлягали всі будинки та домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності та розташовані в межах міст і селищ міського типу. Обов`язок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у сільських населених пунктах вказаною Інструкцією передбачений не був. Закон України «Про власність» від 07.02.1991 року також не передбачав обов`язкової державної реєстрації права власності. Відповідно до положень ст.12 цього Закону було визначено, що громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Об`єктами права індивідуальної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення (ст. 13 Закону). За таких обставин, суд вважає, що житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] був належним чином набутий у власність померлою [PERSON] і на момент її смерті входив в об`єм спадкового майна. При цьому суд приходить до переконання, що відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно за спадкодавцем не може бути перешкодою для прийняття спадщини спадкоємцями [PERSON] , так як відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Єдиними спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є її онуки-позивач [PERSON] , батько якої син спадкодавця- [PERSON] , 1940 року народження помер [INFO] та відповідач- [PERSON] , який на момент смерті спадкодавця проживав та був зареєстрований разом із [PERSON] . Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлою [INFO] [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження [PERSON] (а.с.15), свідоцтвом про народження позивача(а.с.12), відміткою про реєстрацію місця проживання батька позивача [PERSON] у житловому будинку, що належав на праві власності померлій [PERSON] (а.с.48-51), а також даний факт у судовому засіданні не заперечив відповідач [PERSON] , вказавши, що позивач є донькою його дядька [PERSON] -сина [PERSON] та підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які засвідчили, що позивач є онукою померлої [PERSON] . Водночас у зв`язку із втратою свідоцтва про народження батька та відсутністю відомостей у метричній книзі про реєстрацію актового запису про народження [PERSON] позивач позбавлена можливості довести даний факт у позасудовому порядку. Дослідженими судом доказами, зокрема показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, підтверджується, що позивач [PERSON] після смерті її баби [PERSON] разом із членами своєї сім`ї переїхала та стала проживати у належному спадкодавцю будинковолодінні, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , де оселилась на другому поверсі, проводила добудову даного поверху, побудувала веранду, зробила окремий вхід в будинок, спільно з відповідачем приймала участь у перекритті даху та несла витрати по оплаті половини комунальних послуг за будинок, користувалась земельною ділянкою для обслуговування будинку і даний факт не заперечив у судовому засіданні відповідач. У спірному будинку до цього часу проживає син позивача [PERSON] , а відтак суд приходить до переконання, що вищевказані дії позивача свідчать про те, що вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, відповідно до ст.549 ЦК УРСР та вважається такою, що прийняла спадщину після смерті своєї баби [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, однак, відсутність правоустановлюючого документу на будинковолодіння та доказів родинних відносин зі спадкодавцем позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку. При цьому суд приймає до уваги те, що відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечив та не спростував належними доказами той факт, що після смерті [PERSON] він надав дозвіл на те, щоб позивач разом із членами своєї сім`ї оселилась у житловому будинку спадкодавця по [ADDRESS] , де він займав перший поверх, а [PERSON] із родиною -другий. Суд критично оцінює показання допитаних у судовому засіданні свідків в частині, що стосується проміжку часу протягом якого [PERSON] проживала зі спадкодавцем до моменту смерті останньої, оскільки усі свідки за плином часу не змогли ствердно вказати чи дійсно проживала позивач разом із померлою однією сім`єю до моменту відкриття спадщини та з якого часу. При цьому свідки [PERSON] , [PERSON] стверджували, що [PERSON] разом із [PERSON] до її смерті не проживала, свідки [PERSON] , [PERSON] вказали на те, що бачили членів сім`ї [PERSON] та саму позивачку, які допомагали померлій по господарству, однак не змогли підтвердити факт спільного проживання, свідок [PERSON] вказав, що до моменту смерті [PERSON] із нею протягом певного часу проживав чоловік позивача, свідок [PERSON] надав суперечливі показання, оскільки вказав, що пригадує, що за кілька місяців до смерті [PERSON] . [PERSON] вже жила у її будинку, однак в подальшому засвідчив, що вперше побачив позивача на похороні, на момент її смерті позивач у спірному будинку не проживала та заїхала туди з сім`єю після смерті баби. Будь-яких інших доказів на підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем до моменту відкриття спадщини позивачем суду не надано та в ході судового розгляду справи не встановлено. Разом з тим, усі допитані у судовому засіданні свідки, а також відповідач [PERSON] підтвердили той факт, що позивач була присутня на похороні [PERSON] та після її смерті з дозволу відповідача стала проживати у спірному будинковолодінні разом з чоловіком та дітьми. В обґрунтування заявлених заперечень відповідачем не представлено належних та достатніх доказів того, що спірне будинковолодіння було побудоване [PERSON] спільно з ним за рахунок його коштів, а також будь-яких доказів на підтвердження того, що позивач поселилась у даному будинку за пропуском визначеного ст.549 ЦК УРСР шестимісячного строку для прийняття спадщини. Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. За таких обставин, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, враховуючи те, що покійна [PERSON] за життя в установленому порядку набула право власності на будинковолодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , позивач є спадкоємцем першої черги за законом на майно померлої, прийняла спадщину, однак не може реалізувати своє право на оформлення спадкових прав в позасудовому порядку, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі, встановити факт родинних відносин та факт прийняття спадщини позивачем [PERSON] після смерті її баби [PERSON] , яка померла [INFO] в порядку ст.549 ЦК УРСР шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 89,0 кв.м, житловою площею 50,4 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved