Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Заявниця [PERSON] у березні 2018 р. звернулася до суду з зазначеною вище заявою, посилаючись на те, що вона 11.03.1978 р. уклала шлюб з громадянином [PERSON], після чого змінила своє дівоче прізвище на «[PERSON]». Далі заявниця зазначає, що упорядковуючи правовстаовлюючі документи вона виявила, що її та чоловіка прізвища у різних документах вказано як «[PERSON]» так і «[PERSON]», що утруднює оформлення права власності належного їй майна, у зв'язку з чим заявниця просить суд встановити факт, що вона, [PERSON] та [PERSON] є однією і тією самою особою. Заявниця в судове засідання не з'явилася, просила розглянути справу за її відсутності, вимоги заяви підтримала та просила її задовольнити (ас. 22). Представник зацікавленої особи: Київської міської ради в судове засідання не з'явився, який про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином (ас. 21). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності заявника та заінтересованої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, заявниця [PERSON] народилася [INFO] у місті Києві (ас. 6). Встановлено, що заявниця 11.03.1978 р. уклала шлюб з громадянином [PERSON], у зв'язку з чим змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (ас. 8). Як встановлено з вказаного вище свідоцтва про укладення шлюбу, прізвище заявниці та її чоловіка вказано саме «[PERSON]». Проте, судом встановлено, що заявниця [PERSON] та її чоловік [PERSON] змінили свої паспорта радянського зразка (на російській мові) та отримали у 1998 р. паспорти українського зразка, в яких помилково вказано їх прізвища «[PERSON]». Встановлено, що в подальших правовстановлюючих документах, оформлених на ім'я заявниці, її прізвище вказано як «[PERSON]» так і «[PERSON]», що, як вказує заявниця утруднює впорядкувати документи, в тому числі щодо майна, яке належить їй на праві власності, унеможливлює укладення правочинів, тощо. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж самою особою, при оформленні правовстановлюючих документів відносно якої були допущенні помилки саме в прізвищі. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно з роз"ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ; встановлення факту не пов»язується з наступним вирішенням спору про право. З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що вимоги заявниці обгрунтовані та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved