Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Зазначає, що у даному будинку крім неї зареєстровані: син - [PERSON] , 1984 р. н., дочка - [PERSON] , 1987 р. н. та відповідач по справі, який в даній квартирі не проживає з 24.05.2019 року. Посилається на те, що вона своєю працею та коштами підтримує квартиру у належному стані, а реєстрація відповідача перешкоджає їй належно користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. З посиланням на відповідні норми закону, просить суд визнати за [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням , а саме: квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] через канцелярію суду подала заяву, в якій позов підтримує повністю та просить розглянути справу за її відсутності. Погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи через оголошення, яке розміщене на офіційному веб сайті Судова влада. Будь яких заяв чи клопотань до суду від нього не надходило. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.02.1997 року, [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с.7). Згідно довідки, яка видана Неполоковецькою селищною радою Кіцманського району Чернівецької області № 476 від 12.05.2021 року про те, що у будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1963 року народження з [INFO] по даний час, [PERSON] , 1984 року народження, зареєстрований з 04.07.2001 року по даний час, [PERSON] , 1987 року народження зареєстрована з 18.08.1987 року по даний час та [PERSON] зареєстрований з 16.11.2017 року по 23.10.2018 року, з 12.12.2018 року по даний час. (а.с.8) Відповідно до акту обстеження соціально-побутових умов квартири, що розташована по [ADDRESS] , встановлено, що на момент обстеження господарства згідно опитування сусідів [PERSON] та [PERSON] зять [PERSON] у квартирі заявниці не проживає з 24.05.2018 року, виїхав з України. (а.с. 10). Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з викладеного та зважаючи на те, що відповідач змінив місце проживання, вибувши з квартири будинку позивача і з 2019 року в цьому житлі не проживає, однак є зареєстрованими за вказаною адресою, а позивач згідно ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved