Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], тертя особа: Києво-Святошинська державна нотаріальна контора Київської області про визнання права власності в порядку спадкування та про поділ майна в натурі. Позов обґрунтовує тим, що вона є донькою та спадкоємцем за законом після сиерті [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею0,1639 га., кадастровий номер [NUMBER], надана для ведення особистого селянського господарства розташована Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Мрія. Позивач звернулася до Києво-Святошинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] Однак постановою нотаріальної контори від 16 серпня 2017 року № 2051/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину , оскільки не враховано інтересів спадкоємиці за законом на 1/3 частини спадщини, а саме рідної онуки спадкодавці - [PERSON], у тому числі з урахуванням 1/6 частки спадщини від якої відмовилась на її корист рідна сестра [PERSON] З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просила визнати за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині спадкового майна, а саме: квартири , яка розташована за адресою: [ADDRESS] земельної ділянки площею 0,1639 га., кадастровий номер [NUMBER], що надана для ведення особистого селянського господарства та розташована: Київська обл., Києво-Святшинський район, с. Мрія в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Разом з тим відповідачем [PERSON] було подано до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], Києво-Святошинська державна нотаріальна контора Київської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Посилається на те, що виділити внатурі 1/3 частки однокімнатної квартири , загальною площею 30, 7 кв.м. без втрати її цільового призначення є технічно не можливим, тому позивач за зустрічним позовом вважає за доцільне відмовитись від своєї частки земельної ділянки, площею 0,1639 га., розділивши її між [PERSON] та [PERSON] а виплатити їм грошову компенсацію вартості їх частки у квартирі з врахуванням частки земельної ділянки, яка мала належати позивачці за зустрічним позовом. На підставі викладеного позивач за зустрічним позовом просить визнати за [PERSON] право власності на однокімнатну квартиру загальною площею 30, 7 кв. м., житловою площею 17,6 кв.м., кухня площею 5,4 кв.м., ванна площею 2, 9 кв.м., коридор площею 4,8 кв.м., яка розташована в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після бабусі [PERSON], померлої [INFO]. Стягнути з [PERSON] на корись [PERSON], [PERSON], по 41 800 грн. на користь кожної з них. Відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого остання заперечує щодо задоволення зустрічного позову, оскільки часки у спадкоємців є рівними,а також грошова компенсація за часку у спадковому майні можлива тільки за згодою спадкоємця, а оскільки така згода відсутня тому і позов не може бути задоволено. Під час судового засідання представник позивача [PERSON] просив первісний позов задовольнити у повному обсязі та у задоволенні зустрічного відмовити. Представник відповідача [PERSON] щодо задоволення первісного позову заперечувала, просила задоволити зустрічний позов. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позовної заяви, відповідно до якої просила визнати за кожним спадкоємцем по 1/3 частини спадкового майна. Представник Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, направив до суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі їх представника. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом слід задовольнити, разом з тим у задоволенні позовних вимог за зустрічним поовом слід відмовити. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Відповідно до наявних в матеріалах справи документів [PERSON] та [PERSON] є доньками померлої [PERSON]. Крім того онуками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], яка звернулась з заявою про прийняття спадщини по праву представлення свого батька (сина померлої) [PERSON], який помер [INFO] До спадкового майна померлої належить : квартира [ADDRESS] (належить на праві приваної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 травня 2000 року, видане згідно з розпорядженням № 268) та земельна ділянка площею 0,1639 га., кадастровий номер [NUMBER] надана для ведення особистого селянського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Мрія (згідно витягу з Державного земельного кадастру належить на праві приватної власності [PERSON], державний акт від 30.04.1991 [NUMBER]). З копії матеріалів спадкової справи встановлено, що після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини у встановлений шестимісячний строк звернулися [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 19 червня 2012 року [PERSON] подала до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття своєї частки спадщини на користь своєї сестри [PERSON], [INFO] 16.08.2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину [PERSON] на квартиру, а [PERSON] на земельну ділянку, без урахування інтересів спадкоємиці за законом на 1/3 частки спадщини, а саме онуки [PERSON] у .ч. з урахуванням 1/6 частки спадщини від якої відмовилась на її користь рідна сестра [PERSON] Разом з тим постановою Києво-Свяошинської районної державної нотаріальної контори Київської області від 16.08.2017 року гр. [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом та роз'яснено право на звернення до суду. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як встановлено ч.1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості). Згідно частини 1 статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно п. „а" ч. 1 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав. У відповідності до ч. 2 ст. 1278 ЦК України кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. У відповідності до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» При поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті 1278 ЦК України про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності. Згідно ч. 1 ст. 365 ЦК України Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Згідно ч. 2 ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. Таким чином, враховуючи вищевикладене, враховуючи наявні перешкоди в оформленні спадкових прав, суд приходить до висновку, права позивача та відповідачів порушені та підлягають захисту, тому позивач та відповідачі набули право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на спадкове майно в рівних частинах, а тому первісний позов підлягає задоволенню. Разом з тим в задоволенні зустрічного позову слід відмовити, оскільки позивачем не наведено жодних підстав та не надано підтверджуючих доказів необхідності припинення спільних часток сторін у спадковому майні у розумінні статті 365 ЦК України. Крім того слід зазначити, що рішення про припинення права на частку у спільному майні може бути постановлено за умови внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, разом з тим жодних доказів внесення [PERSON] коштів на депозитний рахунок суду подано не було.

Outcome: partial