Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона являється власником земельної ділянки площею 0,0916 га. по [ADDRESS] , яку вона отримала у спадок після смерті [PERSON] , якому вона належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 10.10.1997р. та зареєстрованому за номером 465. Відповідно до опису меж земельної ділянки суміжним землекористувачем від точки Е до точки Д є землі сільської Ради.Відповідач по справі є власником земельної ділянки площею 0,1842 га. Відповідно до опису меж земельної ділянки суміжним землекористувачем від точки А до точки А землі сільської Ради. Між її земельною ділянкою та земельною ділянкою Відповідача розміщена земельна ділянка Зіболківської сільської ради, яка слугувала проходом до канави. Однак, Відповідач по справі вказану земельну ділянку огородив та приєднав до своєї земельної ділянки. Чим порушує її право користування землями загального користування. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні з приводу пред"явленого позову заперечили. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідачу [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1842 га, яка розташована на території с.Зіболки Зіболківської сільської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 057302 від 17.02.2001р., який було оформлено на підставі свідоцтва про право на спадщину за померлим [PERSON] . Позивачу належить земельна ділянка площею 0,0916 га, яка розташована на території [ADDRESS] , згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 000631 від 10.10.1997р., яку вона отримала у спадок після смерті [PERSON] . Між даними земельними ділянками була розміщена земельна ділянка Зіболківської сільської ради, яка слугувала проходом до канави. Позивач зазначає, що відповідач вказану земельну ділянку огородив та приєднав до своєї земельної ділянки, чим порушив її право користування землями загального користування. Однак за весь час володіння земельною ділянкою, ні сама відповідачка, ні її спадкодавець ні інші члени її родини, не допускали жодних порушень прав сусідів, використовували земельну ділянку виключно у межах визначених рішенням сільської ради від 25.12.1996 року № 4. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідност.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.3) ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути припинення дії, яка порушує право. За правилами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю належної [PERSON] (спадкоємець якої є позивач [PERSON] ) земельна ділянка площею 0,0916, з описом меж від А до Б земля гр. [PERSON] ( довжиною 224.04; 33.70 м.), від Б до В землі сільської ради ( довжиною 22,38м.), від В до Г земля гр. [PERSON] (довжиною 12.60; 169.72м.), від Г до А землі сільської ради (довжиною 21.63м.), від Д до Е земля сільської ради (довжиною 22.45м). Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки згідно Державного акту на право приватної власності на землю належної [PERSON] земельна ділянка площею 0,1842, з описом меж від А до Б земля гр. [PERSON] , від Б до В землі сільської ради, від В до Г земля гр. [PERSON] , від Г до А землі сільської ради. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ- 4608519172019 від 29.01.2019р., земельна ділянка кадастровий номер 4622787200:01:010:0011, площею 0,0916 га, яка належить [PERSON] має наступний опис меж: від А до Б землі загального користування - 38,13м., від Б до В - [PERSON] - 22.12 м., від В до Г землі сільської ради - 37,16 м., від Г до А [PERSON] - 26.65 м. Таким чином, судом встановлено розбіжність в розмірах земельної ділянки належної позивачу [PERSON] , станом на 10.10.1997р. (відомості з Державного акту на право приватної власності на землю) та станом на 29.01.2019р. ( відомості з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку), а саме площа земельної ділянки є незмінною - 0,0916 га, однак змінилась конфігурація земельної ділянки, внаслідок чого і виник спір. Однак з копії заяви [PERSON] від 02.03.2020р. вбачається, що під час проведення землевпорядних робіт було встановлено невіповідність довжин ліній земельної ділянки в натурі ( на місцевості) площею 0,0916 га, кадастровий номер 4622787200:01:010:0011. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ- 4612710712020 від 05.03.2020р., земельна ділянка кадастровий номер 4622787200:01:010:0011, площею 0,0916 га, яка належить [PERSON] має наступний опис меж: від А до Б землі загального користування - 36,74м., від Б до В - [PERSON] - 22.79 м., від В до А землі сільської ради. А відтак, судом встановлено, що земельна ділянка належна позивачу [PERSON] приведена у відповідність до державного акту в розумінні площі та конфігурації земельної ділянки і як наслідок між ділянками сторін [PERSON] та [PERSON] є землі сільської ради. А відтак судом встановлено, що на час розгляду справи земельна ділянка належна позивачу була приведена у відповідність довжин ліній земельної ділянки зазначених в державному акті. Крім цього суд бере до уваги, що суду не було надано жодних належних доказів того, що відповідач [PERSON] вийшла за межі своєї земельної ділянки. Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з частинами першою, другою статті 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану (стаття 198 ЗК України). Статтею 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. На виконання статті 106 ЗК України наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками (далі - Інструкція). Відповідно до абз. 6 п.2.8. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 18.05.2010 року №376 одним із складових технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки. Стаття 5 ЦПК України передбачає способи захисту, які застосовуються судом. Так, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Пунктом 2 постанови пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed