Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.10.1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). \~ \~ \~ \~З копії свідоцтва про право власності на житло вбачається, що ј частина квартири [ADDRESS] приватизована [PERSON] відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», свідоцтво про право власності видане органом приватизації міськвиконкому 09.12.1999 року згідно з розпорядженням (наказом) від 09.12.1999 року №8882/1 (а.с.7-8). За договором купівлі-продажу квартири від 17.08.2020 року, засвідченим державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори Уваровою Г.І., зареєстрованим в реєстрі за №1-2216, [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] (а.с.9-10). Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №220574645 від 17.08.2020 року, право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] зареєстровано за відповідачем [PERSON] (а.с.11). \~ \~ \~ \~Як вбачається з витягу зі звіту про оцінку майна, виконаного ФОП [PERSON] на підставі договору на проведення експертної оцінки вартості майна №10/03/21 від 05.03.2021 року, ринкова вартість ј частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , складає 193 969 грн.; ринкова вартість квартири за адресою [ADDRESS] складає 470 000 грн. (а.с.14-15). Сторони погоджуються з висновками щодо вартості спірного майна, заперечень щодо вартості майна від відповідача не надійшло. \~ \~ \~ \~Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного. Статтею 60 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму\~статті 60 СК України\~та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма\~статті 60 СК України\~вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Відповідно до ч.1 ст.63 Сімейного кодексу України\~ дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України\~ дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України \~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.71 Сімейного Кодексу України\~ майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. \~Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до\~уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. \~Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. \~Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. У судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що квартира за адресою [ADDRESS] придбана сторонами під час шлюбу за спільні кошти, тому відповідно до ст.60 СК України є спільним майном подружжя та підлягає поділу між позивачем та відповідачкою у рівних частках по Ѕ частки кожному. Щодо вимог про визнання ј частки квартири [ADDRESS] спільним майном подружжя та його поділу суд зазначає наступне. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] 09.12.1999 року\~\~ відповідно до Закону України від 19 червня 1992 р. N 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду" (далі - Закон № 2482-XII) була приватизована ј частина квартири [ADDRESS] . На час придбання даної квартири правовідносини подружжя щодо спільного майна були врегульовані Кодексом про шлюб та сім`ю України (далі КпШС). Статті 22, 24 КЗпШС\~\~ не відносили придбане в порядку приватизації майно до спільного майна подружжя. Законом України « Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року N 2913-VI стаття 61 Сімейного кодексу України\~\~ доповнена частиною п`ятою такого змісту: « об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації". Однак, законом України від 17. 05. 2012 р. № 4766-VI "Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка" режим майна подружжя, набутого внаслідок приватизації, знову змінено. Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 1 ст. 57 СК житло та земельна ділянка, набуті за час шлюбу внаслідок приватизації, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Частину 5 ст. 61 СК виключено. Отже, оскільки ј частка квартири [ADDRESS] була приватизована відповідачем відповідно до Закону № 2482-XII, то вона, відповідно до наведених норм законодавства, не відноситься до спільного майна подружжя, а є особистою власністю відповідача [PERSON] , тому поділу не підлягає. Доводи позивачки щодо збільшення вартості ј частини спірної квартири з часу її придбання, суд вважає неспроможними з наступних підстав. Статтею 25 Кодексу про шлюб та сім`ю України 1969 року\~(далі за текстом\~КпШС) в редакції, діючій на момент придбання спірної квартири, визначено, що якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. Аналогічні за змістом норми містить і\~Сімейний кодекс України, що набрав чинність 01.01.2004 року (стаття 62), який діє на теперішній час. Так, відповідно до ч.1 ст.62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Однак, позивачкою не надано суду доказів того, що вартість ј частки спірної квартири [ADDRESS] збільшилася внаслідок особисто її затрат, або спільних трудових чи грошових затрат подружжя, тому суд не може прийняти такі доводи позивачки до уваги. Доводи позивачки про те, що вони разом з відповідачем [PERSON] мешкають у спірній квартирі та останній нехтує сімейними цінностями, ображає її, застосовує фізичне насильство, на підтвердження чого позивачкою надано роздруківку з Єдиного державного реєстру судових рішень постанови від 02.03.2021 року у справі №234/2345/21 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства, суд не може прийняти до уваги, оскільки зазначені доводи не мають правового значення при вирішенні спору про поділ майна подружжя. За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання ј частки квартири за адресою [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя та поділ вказаного майна шляхом визнання за [PERSON] права власності на ј частку квартири за адресою [ADDRESS] , припинивши право власності [PERSON] на неї , а також стягнення з [PERSON] різниці у вартості часток у сумі 41 031 грн. - не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя двокімнатної квартири, що розташована за адресою [ADDRESS] та її поділу між позивачкою та відповідачем шляхом визнання за ними права власності на зазначену квартиру - по Ѕ частки за кожним. Відповідно до частини 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у сумі 2350 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial