Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд до відповідача з даним позовом посилаючись на те, що [INFO] року померла його мати - [PERSON], яка проживала в м. Києві. На день її смерті залишилось спадкове майно у вигляді: садового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,06 га, розташована там же. Спадщину він прийняв, подавши до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом 6 місяців з дня смерті матері (спадкова справа № 196 за 2011 рік). 29.10.2012 року він звернувся в цю нотаріальну контору з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину на вказане спадкове майно. Свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку він отримав у той же день. 01.10.2013 року звернувся за отриманням такого свідоцтва на садовий будинок. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, оскільки не пред'явлено правостановлюючого документу на спадковий будинок. Цей факт підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3855 від 01.11.2013 року. У 1983-1984 роках матір позивача побудувала садовий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS], але ніяких правовстановлюючих документів на це майно не було оформлено. Документом, що підтверджує належність цього садового будинку матері позивача є довідка Блідчанської сільської ради від 08.04.2011 року за № 345 про те, що на належній [PERSON] земельній ділянці площею 0,06 га в садовому товаристві «Здоров*я», знаходиться належний їй будинок, якому за рішенням сільської ради від 30.11.2004 року № 124 присвоєна адреса [ADDRESS]. Ця ж адреса зазначена у Технічному паспорті, виготовленому на замовлення позивача, як спадкоємця. Земельна ділянка, на якій розташований будинок, успадкована позивачем у встановленому законом порядку, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.10.2012 року за реєстром № 3-3124. Вважаючи, що має право на спадкове домоволодіння, позивач просить визнати його право власності на зазначений вище будинок. Відповідач - його батько та чоловік матері - від спадщини відмовився на його користь і на спадкове майно не претендує. У судове засідання позивач не з*явився, про день і час слухання справи повідомлено вчасно, його представник [PERSON] написав заяву про те, що позов підтримує, просить справу розглядати без їх участі. Відповідач в судове засідання не з*явився. Про день і час слухання справи повідомлений вчасно. Направив суду заяву про те, що позов визнає, просить справу розглядати без його участі. Суд, вивчивши докази, якими обгрунтовуються позовні вимоги, враховуючи визнання відповідачем позову, приходить до висновку про задоволення позову як обгрунтованого доказами. В даному випадку позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері [PERSON] ( померла [INFO] року), якій належав садовий будинок, розташований на належній їй же земельній ділянці площею 0,06 га в садовому товаристві «Здоров*я». Адреса присвоєна будинку за рішенням сільської ради від 30.11.2004 року № 124: [ADDRESS]. Ця ж адреса зазначена у Технічному паспорті, виготовленому на замовлення позивача, як спадкоємця. Земельна ділянка, на якій розташований будинок, успадкована позивачем у встановленому законом порядку, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.10.2012 року за реєстром № 3-3124. Документів на право власності на садовий будинок мати позивача не оформила, у зв*язку з чим позивач, як її спадкоємець, не може оформити на цей будинок відповідне свідоцтво, хоча фактично це домоволодіння є об*єктом спадкового майна за законом. На даний час ніхто, крім позивача, на цей будинок не претендує. Ч.4 цієї ст.1268 передбачає, що незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, позивач вчинив дії, що свідчать про прийняття спадщини, подавши заяву про її прийняття у нотаріальну контору та частково оформив свої спадкові права ( на земельну ділянку отримав свідоцтво про право на спадщину). Відповідно до ст. 41 Конституції України „кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю". На підставі наведеного, ст. 1223, 1258, 1261, 1268, 1270, 1298 ЦК України,

Outcome: approved