Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він та третя особа по справі - [PERSON], є подружжям та співвласниками квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло №46 від 25.11.2003 року, виданого Коцюбинською селищною радою Київської області. Згідно довідки по формі №3 від 17.02.2014 року у квартирі є зареєстрованими дві особи: він та дружина [PERSON] Відповідач по справі [PERSON] - його син від першого шлюбу, а відповідачка [PERSON] - його дружина. Як йому стало відомо - відповідачі зареєстрували шлюб 24.02.2014 року у виконкомі Коцюбинської селищної ради Київської області та відповідач [PERSON] після одруження змінив прізвище на «[PERSON]». Ніхто із відповідачів не зареєстрований в спірній квартирі. У січні 2012 року відповідач [PERSON] попрохав його дозволити йому пожити тимчасово у квартирі так як у нього на той час виникли непорозуміння із його першою дружиною по місцю його постійної реєстрації в с.Вільні, Житомирської області. Крім того, він з 2010 року по 2012 рік мешкав у м.Олександрії, створював іншу громадянську сім'ю, але також без успіху. Він дозволив відповідачу тимчасово жити у кімнаті площею 9,2 кв.м його квартири до того часу, як він знайде собі орендоване житло. У нього є свідки такої домовленості між ними, які будуть допитані в суді. Але відповідач [PERSON] у травні 2012 року побив його та його дружину [PERSON], не бажаючи виселитися із квартири та вимагаючи зареєструвати його в їхній квартирі. Він та дружина тривалий час лікувалися, подавали відповідні заяви до правоохоронних органів щодо порушення кримінальної справи відносно протиправних дій відповідача [PERSON], але позитивної відповіді вони не отримали, тим більше, що працівники міліції підтримують відповідача. Весь цей час відповідач [PERSON] погрожує йому та дружині фізичною розправою, залякує. Восени 2013 року з ним почала мешкати його співмешканка [PERSON], яка заселилася у квартиру взагалі самовільно, без їхньої з дружиною згоди. Відповідачка [PERSON] мешкає у квартирі і зараз. Відповідачі займають кімнату площею 9,2 кв.м, яку він раніше дозволив зайняти сину. Зараз він переконався, що органи міліції та прокуратури ніяким чином йому допомогти не можуть і тому звертається за захистом до суду. Відповідачі заселилися в їхню з третьою особою квартиру не як члени його сім'ї, на момент заселення [PERSON] був повнолітнім, мав постійну реєстрацію у іншому місці, мав сім'ю, яка складалася із дружини та двох дітей. Ні він, ні дружина не надавала згоди на його постійне проживання у квартирі, вони за взаємною згодою дозволили його тимчасове проживання в жилому приміщення із визначенням користування однією житловою кімнатою, без стягнення плати за користування приміщенням, тобто визначили його статус, як тимчасового мешканця. У зв'язку з вищевикладеним, просить суд виселити без надання іншого житлового приміщення з квартири [ADDRESS] [PERSON], як тимчасового мешканця та [PERSON], як особу, що самовільно зайняла житлове приміщення. Позивач та його представник в судовому засіданні, позов підтримали в повному обсязі та просили його задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував по тим підставам, що його батько - [PERSON] обіцяв прописати його в квартирі постійно та не вважає себе тимчасовим жильцем. Просив в позові відмовити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання з'явилась проти позову заперечувала та просила відмовити. Третя особа по справі в судове засідання з'явилась, позов підтримала повністю та просила задоволити. Суд вислухавши учасників судового розгляду, пояснення свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов, підлягаючим до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що позивач та третя особа по справі - [PERSON], є подружжям та співвласниками квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло №46 від 25.11.2003 року, виданого Коцюбинською селищною радою Київської області. Згідно довідки по формі №3 від 17.02.2014 року у квартирі є зареєстрованими дві особи: він та дружина [PERSON] Відповідач по справі [PERSON] - його син від першого шлюбу, а відповідачка [PERSON] - його дружина. Як йому стало відомо - відповідачі зареєстрували шлюб 24.02.2014 року у виконкомі Коцюбинської селищної ради Київської області та відповідач [PERSON] після одруження змінив прізвище на «[PERSON]». Ніхто із відповідачів не зареєстрований в спірній квартирі. У січні 2012 року відповідач [PERSON] попрохав позивача дозволити йому пожити тимчасово у квартирі так як у нього на той час виникли непорозуміння із його першою дружиною по місцю його постійної реєстрації в с.Вільні, Житомирської області. Крім того, він з 2010 року по 2012 рік мешкав у м.Олександрії, створював іншу громадянську сім'ю, але також без успіху. Він дозволив відповідачу тимчасово жити у кімнаті площею 9,2 кв.м його квартири до того часу, як він знайде собі орендоване житло. У нього є свідки такої домовленості між ними, які будуть допитані в суді. Але відповідач [PERSON] у травні 2012 року побив позивача та його дружину [PERSON], не бажаючи виселитися із квартири та вимагаючи зареєструвати його в їхній квартирі. [PERSON] та його дружина тривалий час лікувалися, подавали відповідні заяви до правоохоронних органів щодо порушення кримінальної справи відносно протиправних дій відповідача [PERSON], але позитивної відповіді вони не отримали, тим більше, що працівники міліції підтримують відповідача. Весь цей час відповідач [PERSON] погрожує позивачу та його дружині фізичною розправою, залякує. Восени 2013 року з ним почала мешкати його співмешканка [PERSON], яка заселилася у квартиру взагалі самовільно, без їхньої з дружиною згоди. Відповідачка [PERSON] мешкає у квартирі і зараз. Відповідачі займають кімнату площею 9,2 кв.м, яку він раніше дозволив зайняти сину. Зараз він переконався, що органи міліції та прокуратури ніяким чином йому допомогти не можуть і тому звертається за захистом до суду. Відповідачі заселилися в їхню з третьою особою квартиру не як члени його сім'ї, на момент заселення [PERSON] був повнолітнім, мав постійну реєстрацію у іншому місці, мав сім'ю, яка складалася із дружини та двох дітей. Ні він, ні дружина не надавала згоди на його постійне проживання у квартирі, вони за взаємною згодою дозволили його тимчасове проживання в жилому приміщення із визначенням користування однією житловою кімнатою, без стягнення плати за користування приміщенням, тобто визначили його статус, як тимчасового мешканця. Відповідно до ч. 3 ст. 98 ЖК України, тимчасові жильці на вимогу наймача або членів його сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмови - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно ч.1 ст. 99 ЖК України, піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. Згідно ст. 116 України, також підлягають виселенню без надання іншого їм житла і особи, які самовільно зайняли жиле приміщення. Згідно ст. 321 ЦК України право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст.386 ЦК України право власності на Україні охороняється законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення дій, які можуть порушити його права, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема: заяви особи; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, заявлені позовні вимоги про виселення без надання іншого житла підлягають до задоволення. На підставі наведеного ст.ст. 9, 98, 99, 116 ЖК України, ст.ст. 316, 317. 319, 321, 386. 391 ЦК України,

Outcome: approved