Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна над малолітньою дитиною. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є рідною бабусею малолітньої [PERSON] , [INFO] . Батьками дитини є її син [PERSON] та відповідач [PERSON] , які перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.02.2012 року, який було розірвано рішенням Бородянського районного суду Київської області від 03.10.2018 року. Як зазначає позивач, [INFO] її син раптово помер. Відповідач веде антисоціальний образ життя, неодноразово перебувала на лікуванні від алкоголізму в реабілітаційних центрах, не працює, здійснює крадіжки, має борги. 03.02.2017 року за згодою батьків дитини на час чергового тривалого лікування відповідача у реабілітаційному центрі для залежних м.Буча Київської області, ними була спільно прийнята домовленість, обумовлена в першу чергу інтересами дитини, про її тимчасове проживання у неї (позивача). Ювенальна служба поліції та Служба у справах дітей смт Бородянка, підтримавши такий вчинок, зобов`язали її написати заяву на відкріплення дитини на її адресу. З того часу малолітня онука постійно проживає разом з нею, вона займається вихованням дитини, утримує її матеріально, піклується про її навчання та здоров`я. Відповідач участі у вихованні доньки не приймає, від встановлених законом батьківських обов`язків свідомо ухиляється, фінансової допомоги на дитину не надає, не створює умови для здобуття дитиною освіти, не цікавиться її потребами. Перешкод у спілкуванні з дитиною вона відповідачу, коли та в тверезому стані, не чинить. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити її вимоги, позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини; призначити її (позивача) опікуном над малолітньою дитиною, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1681,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 8730,00 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 20.10.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 18.03.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду в загальному порядку. В судове засідання позивач не з`явилась, надавши суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти постановлення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином за останньою відомою адресою. За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України, проти чого не заперечувала позивач у своїй заяві. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, надавши суду заяву про розгляд справи в їх відсутність. Від органу опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації надійшло подання про доцільність призначення позивача опікуном над малолітньою дитиною. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Батько дитини - син позивача [PERSON] помер [INFO] . Судом також встановлено, що з 2017 року малолітня дитина постійно проживає з рідною бабусею - позивачем по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації № 103/10317/41/3 від 23.12.2020 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з тим, що вона ухилилась від виховання та утримання дитини. Позивач просить задовольнити її вимоги, вказуючи на те, що відповідач жодним чином не приймає участі у житті дитини, нехтує покладеними на неї обов`язками, матеріально дитину не забезпечує, не проявляє до неї жодного інтересу, повністю самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Крім того, відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, встановити її місце перебування не є можливим. Суд вважає, що доводи позивача знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього . Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Згідно ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав зазначених у частині 1 цієї статті у випадках їх винної поведінки. Зокрема, однією з підстав зазначено ухилення батьків від виконання обов`язків по вихованню дітей, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя (п.2 ч. 1). Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, і способом захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 16 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюватись, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, з наданих письмових доказів, долучених до позовної заяви вбачається, що відповідач не здійснює належне виховання своєї дитини, матеріально дитину не утримує, її життям не цікавиться. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини ухиляється, нехтує батьківськими правами, не піклується про дитину, не вживає заходів для вирішення питання виконання батьківських обов`язків по її вихованню. Відповідно до ст.243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ч.3 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Оскільки батько малолітньої дитини помер, а мати за рішенням суду позбавляється батьківських прав, над малолітньою дитиною необхідно встановити опіку. Згідно подання Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації від 08.07.2021 року № 103/5620/41/3, визнано доцільним призначити позивача опікуном над малолітньою дитиною. З урахуванням наведеного, підлягають задоволенню вимоги позивача і в цій частині. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то відповідно до ст.141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1681,60 грн., а також витрати по оплаті юридичних послуг в розмірі 8730,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved