Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на наступне. В 1996 році позивач познайомився з [PERSON] з якою разом працював на підприємстві ЗАТ «НИКТИМсельхозмаш». На той час відповідачка мешкала у квартирі № 100 в будинку № 139 у м. Запоріжжя разом зі своїм сином від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. З лютого 1997 року позивач та відповідачка стали проживати однією сім'єю в її однокімнатній квартирі та вели сумісне господарство. Оскільки відповідачка отримувала незначну заробітну плату, позивач здебільшого робив основний вклад в сімейний бюджет за кошти якого купувалися їжа, речі та робилися інші витрати для існування відповідачки та її сина. В квартирі, яка на той час була в занедбаному стані, позивачем було проведено косметичний ремонт оскільки позивач працював в області будівництва та ремонту житлових будівель та мав змогу власними силами зробити ремонт у житловому приміщенні. [INFO] року у позивача та відповідачки народилася спільна дитина [PERSON], яку відповідачка користуючись довірою позивача, самостійно зареєструвала в органах РАЦС. З народженням дитини гостро постало питання про поліпшення житлових умов, оскільки мешкання в однокімнатній квартирі сім'єю у кількості чотирьох осіб ставало дуже проблематичним. 16 червня 2006 року подружжя, яке проживало у цивільному шлюбі, придбало трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу № 1-884 посвідченому державним нотаріусом П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON]. Договір купівлі-продажу був з розстрочкою, спочатку було сплачено 10 000 доларів США, з яких 10 000 доларів США позичили позивачеві його батьки, а 6000 гривень йому позичив кум [PERSON]. Відносини в сім'ї складалися на повазі та довірі одне до одного, тому за взаємною згодою між позивачем та відповідачкою придбана квартира була зареєстрована за відповідачкою незважаючи на той факт, що різниця коштів між вартістю проданої та придбаної квартири була надана батьками позивача. За час спільного проживання не поставало питання про частку позивача у квартирі, так як подружжя достатньо дружно проживало однією сім'єю, вели спільне господарство, позивач частково зробив в квартирі капітальний ремонт, придбав метало пластикові вікна. Всі наявні в квартирі меблі та техніка також придбані позивачем та відповідачкою за час ведення спільного господарства. За час проживання однією сім'єю та ведення спільного господарства позивачем та відповідачкою була придбана наступна побутова техніка: холодильник Samsung RL - 48RЕСVB - 5320,00 гривень; телевізор Samsung LE 32Н87 - 6100 гривень; мікрохвильова піч Samsung - 1217,00 гривень; хлібопіч ZELMER 43Z011 - 656,00 гривень; кондиціонер LG S12АN - 3000 гривень, а також меблі: стінний гарнітур - 2000 гривень; кухонний гарнітур - 1 000,00 гривень; ліжко двоспальне - 1000 гривень; м'який куток - 3 000 гривень. У зв'язку з розірванням шлюбних відносин, відповідачка 16 серпня 2013 року змусила позивача піти з їх квартири та заявила, що ніякого майна він не отримає: ні половину спільного, ні свого особистого. 18 серпня 2013 року відповідачка змінила на вхідних дверях квартири замок та не віддає позивачеві навіть особистий одяг, завдавши значної шкоди його особистим інтересам. В зв'язку з даною обставиною позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права та просить суд: Встановити факт проживання однією сім'єю без шлюбу [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з лютого 1997 року по серпень 2013 року. Визнати спільним майном [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] холодильник Samsung RL - 48RЕСVB, телевізор Samsung LE 32Н87; мікрохвильова піч Samsung; хлібопіч ZELMER 43Z011; кондиціонер LG S12АN, а також меблі: стінний гарнітур; кухонний гарнітур; ліжко двоспальне; м'який уголок. Поділити спільне майно [PERSON] та [PERSON] Виділити позивачеві ? частину квартири [ADDRESS], холодильник Samsung RL - 48RЕСVB, телевізор Samsung LE 32Н87. Визнати право власності за позивачем та відповідачкою по ? частині квартири [ADDRESS]. Стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 1395,68 гривень. В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог та пояснив, що він та відповідачка почали проживати разом з лютого 1997 року. У відповідачки від першого шлюбу був син. У 2002 році у них з відповідачкою народилась спільна дитина [PERSON]. Відповідачка зареєструвала дитину в органах РАГСу, при цьому позивач не був вказаний в графі батько. Відповідачка вчинила так щоб отримувати допомогу держави як мати одиначка. Цей факт не подобався позивачеві, однак він дружині не заперечував. Оформляти відносини відповідачка з позивачем також не хотіла, та наполягала на цивільному шлюбі. Мешкали [PERSON] та [PERSON] в однокімнатній квартирі позивачки, а потім купили трьохкімнатну квартиру. Квартиру купували в розстрочку. Відповідачка продала свою однокімнатну квартиру. Батьки позивача дали 10 000 доларів США на купівлю квартири, а кум позивача [PERSON] для цієї мети також позичив 6000 доларів США. [PERSON] зробив ремонт в квартирі. З 2006 року по серпень 2013 року цивільне подружжя проживали однією сім'єю. Позивач працював, забезпечував родину. Влітку сім'я їздила відпочивати на море. Борг, що брався [PERSON] та [PERSON] на купівлю квартири повернутий не був. [PERSON] віддав своїм батькам лише 1000 доларів США. В 2013 році в сім'ї [PERSON] та [PERSON] почалися конфлікти та вони почали мешкати окремо. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала, надала суду письмове заперечення в якому вказує, що вона не перебувала та не перебуває з позивачем у фактичних шлюбних відносинах. У період 1989 року по вересень 1992 року відповідачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. В даному шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. [INFO] року позивач народила доньку [PERSON], біологічним батьком якої є позивач, але він відмовився від дочки, не бажав визнавати батьківство, не бажав проживати з відповідачкою та донькою та реєструвати шлюб. Позивач проживав за адресою: [ADDRESS]. В зв'язку з даною обставиною відповідачка вимушена була зареєструвати дочку самостійно, та на протязі 11 років позивач не оскаржував цю реєстрацію та не намагався встановити батьківство. Відповідачка є одинокою матір'ю, отримує пільги та забезпечення дитини від держави, бо позивач не бажав приймати участі в утриманні та вихованні дочки та лише деколи її відвідував. Відповідачка не заперечувала проти спілкування доньки з батьком, в зв'язку з чим позивач почав бувати у них в квартирі, декілька раз влітку позивач оздоровлював доньку на Чорному морі. Відповідачці на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] Після продажу зазначеної квартири відповідачкою за власні кошти була придбана квартира [ADDRESS]. Відповідачка стверджує, що ніколи не проживала з позивачем в цивільному шлюбі та не вела спільне господарство, квартиру та майно, що знаходиться в квартирі купила за власні кошти, а отже позовні вимоги позивача вважає безпідставними. Частину грошей на купівлю квартири відповідачці дала мати її колишнього чоловіка, яка перед цим продала свою власну квартиру в Запоріжжі та купила квартиру в місті Миколаєві. Різницю від продажу своєї квартири в сумі 12 000 доларів США, вона й віддала відповідачці. В судовому засіданні свідок [PERSON] вказав, що є давнім знайомим позивача. [PERSON] відомо, що позивач познайомився з відповідачкою в 1996 році, [PERSON] та [PERSON] були гостями на його весіллі. В лютому 1997 року позивач перейшов жити до [PERSON] в її однокімнатну квартиру, де відповідачка мешкала разом з сином від першого шлюбу. Сім'я [PERSON] товаришувала з сім'єю [PERSON] та [PERSON], навідували один одного, разом свідкували свята. [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім'єю, планували та здійснювали покупки. В 2002 році у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON], [PERSON] є її хрещеним батьком. Сім'я [PERSON] та [PERSON] мешкали в однокімнатній квартирі та з появою доньки вирішили придбати нову квартиру. З цією метою [PERSON] продала однокімнатну квартиру. Однак коштів від продажу квартири не вистачало і батьки позивача дали їм для купівлі квартири 10 000 доларів США, а [PERSON] позичив 6 000 доларів США. Свідок допомагав оформляти купівлю-продаж квартири. Договір був оформлений з відстрочкою, одна частина коштів вносилась зразу, інша потім. Свідок допомагав [PERSON] та [PERSON] перевозити їх речі в нову квартиру, де вони потім мешкали однією родиною. Борг в 6000 доларів США свідку на даний час не повернутий. Даний борг підтверджений розпискою. Свідок [PERSON] вказує, що йому відомо, що [PERSON] та [PERSON] з 1997 року почали мешкати разом в однокімнатній квартирі відповідачки. Позивач перевіз до квартири відповідачки свої речі, а свідок допомагав йому перевозити холодильник. Сім'я свідка товаришувала з сім'єю [PERSON] та [PERSON], навідували один одного, разом свідкували свята. В 2006 році [PERSON] та [PERSON] купили разом трьохкімнатну квартиру. [PERSON] робив ремонт в квартирі, а він допомагав ставити вікна. [PERSON] завжди вважав сім'єю [PERSON] та [PERSON], вони разом проживали, відвідували друзів, їздили на відпочинок на море. Свідок [PERSON], вказує, що познайомилась з [PERSON] та [PERSON] на своєму весіллі. З 1997 року дружили сім'ями. Чоловік свідка є хрещеним батьком спільної дитини [PERSON] та [PERSON]. Спочатку цивільне подружжя [PERSON] та [PERSON] мешкали в однокімнатній квартирі відповідачки. Після народження спільної дитини вирішили купити трьохкімнатну квартиру. З цією метою позичили в її сім'ї 6000 доларів США, які по даний час не віддали. Сім'я [PERSON] товаришувала з сім'єю [PERSON] та [PERSON], навідували один одного, разом свідкували свята. [PERSON], [PERSON], син [PERSON] від першого шлюбу та спільна донька [PERSON] проживали разом, разом купували речі в квартиру, разом відпочивали на морі. Спільне життя цивільного подружжя існувало до 2013 року, потім [PERSON] та [PERSON] стосунки розірвали. За час проживання [PERSON] в квартирі він займався ремонтом квартири. Свідок [PERSON] вказує, що йому відомо, що в 2007 році [PERSON] та [PERSON] купили трьохкімнатну квартиру. Він допомагав робити ремонт в зазначеній квартирі, грошей у [PERSON] та [PERSON] за послуги по ремонту не брав. [PERSON] та [PERSON] завжди сприймав як родину. Часто бачив позивача та відповідачку, що прогулювались разом з дітьми. Також свідку відомо, що [PERSON] та [PERSON] раніше мешкали разом в однокімнатній квартирі. Свідок [PERSON], вказує, що є рідною матір'ю позивача. Її син [PERSON] познайомився з відповідачкою в 1996 році. В 2002 році в них народилась спільна донька. Відповідачка сама реєструвала дитину та в свідоцтві про народження не зазначила позивача батьком з тією метою щоб отримувати допомогу від держави як мати одиначка. Вона просила сина щоб він втрутився та зробив все необхідне щоб в свідоцтві про народження дитини він був зазначений як батько, однак син повністю довіряв дружині. [PERSON] прийшов до неї з проханням позичити на придбання квартири 10 000 доларів США. Вони з чоловіком дали зазначену суму своєму синові та син написав про це розписку. В 2006 році [PERSON] та [PERSON] купили трьохкімнатну квартиру. До цього вони проживали в однокімнатній квартирі, що належала [PERSON] [PERSON] та [PERSON] з лютого 1997 року мешкали разом як чоловік та жінка, разом купували речі в квартиру, святкували свята, відпочивали на морі. [PERSON] робив ремонт в квартирі. В 2013 році спільне проживання [PERSON] та [PERSON] припинилося. Свідок [PERSON] вказує, що знайомий з [PERSON] та [PERSON] з 1997 року, товаришували сім'ями вітали один одного з днем народження. Спочатку [PERSON] та [PERSON] мешкали в однокімнатній квартирі. Після народження спільної доньки вирішили купити трьохкімнатну квартиру. Свідку відомо, що [PERSON] зайняв у своєї матері гроші для купівлі квартири. Він був у гостях у [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] мешкав разом з [PERSON] як її чоловік. Свідок [PERSON] вказав, є давнім знайомим [PERSON] та [PERSON]. Йому відомо, що позивач та відповідачка почали проживати разом з лютого 1997 року в однокімнатній квартирі відповідачки. Трьохкімнатну квартиру вони купили в 2006 році. Гроші на купівлю квартири позивачеві позичали його батьки та кум [PERSON]. Він декілька разів був в квартирі [PERSON] та [PERSON] у гостях, та декілька разів ночував там. [PERSON] проживав в даній квартирі як чоловік [PERSON] та був господарем в квартирі, відносини між цивільним подружжям були нормальні. Свідок [PERSON] вказав, що є рідним братом позивача. З лютого 1997 року позивач та [PERSON] стали мешкати разом в однокімнатній квартирі відповідачки. З ними також жив син відповідачки від попереднього шлюбу. В 2002 році у цивільного подружжя народилась спільна дитина [PERSON]. Відповідачка зареєструвала дитину в органах РАГСу, при цьому позивач не був вказаний в графі батько. Відповідачка вчинила так щоб отримувати допомогу держави як мати одиначка. Оформляти відносини відповідачка з позивачем не хотіла, та наполягала на цивільному шлюбі. Позивач довіряв своїй цивільній дружині та не заперечував. Після народження дитини позивач та відповідачка придбали трьохкімнатну квартиру. 10 000 доларів США на купівлю даної квартири дала їх мати. В квартиру позивач купував меблі, холодильник, телевізор, пральну машину, водонагрівач, кухню, диван та ліжко. Всі покупки були придбані за кошти брата. Він працював та забезпечував родину, оплачував поїздки на відпочинок на морі. Свідок [PERSON] вказала, що є сестрою відповідачки. В однокімнатній квартирі проживали її сестра [PERSON] разом з сином. Потім сестра продала свою однокімнатну квартиру та купила трьохкімнатну. Гроші на купівлю квартири сестрі дала її бабуся. [PERSON] з [PERSON] ніколи разом не мешкали родиною, а лише зустрічалися. [PERSON] ніколи господарем в квартирі [PERSON] не був та ремонти не робив. Кошти для купівлі квартири сестрі дала мати її колишнього чоловіка, яка продала квартиру в Запоріжжі. Свідок [PERSON] вказав, що є сином відповідачки. Спочатку вони з матір'ю мешкали в однокімнатній квартирі. В цей час [PERSON] почала зустрічатись з [PERSON], який іноді приходив до них додому. В 2002 році народилася сестра свідка [PERSON]. Мати вирішила купити трьохкімнатну квартиру. З цією метою продала свою однокімнатну квартиру. Також для купівлі квартири його бабуся (мати батька) дала 12 000 доларів США. [PERSON] та [PERSON] ніколи не мешкали разом в цивільному шлюбі, не вели разом спільне господарство. Мати працювала та отримувала аліменти які сплачував батько [PERSON] [PERSON] ніколи не надавав кошти їм на утримання та ніколи не робив ремонтів у квартирі [PERSON]. Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь в справі, доводи їх представників, показання свідків, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вирішує позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна та визнання права власності та визнання факту проживання однією сім'єю задовольнити в повному обсязі. За змістом ст. 3 ч.2 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Встановлюючи факт проживання однією сім'єю позивача та відповідаки, суд бере до уваги показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з яких випливає, що позивач та відповідачка познайомились в 1996 році та з лютого 1997 року стали мешкати разом в однокімнатній квартирі відповідачки. З ними також проживав син відповідачки від першого шлюбу [PERSON]. У 2002 році в позивача та відповідачки народилася спільна дитина [PERSON], однак в графі батько позивач зазначений не був. Факт, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] відповідачкою був підтверджений в судовому засіданні. Після народження спільної дитини позивач та відповідачка купили трьохкімнатну квартиру, де разом мешкали з 2006 року по серпень 2013 року. [PERSON] та [PERSON] мешкали як одна родина, разом виховували доньку, відзначали свята, разом відпочивали на морі та купували необхідні речі в квартиру. Факт сумісно проживання [PERSON] та [PERSON] підтверджується також наданими у справі доказами фото з сімейного архіву.(а.с. 88-99). Системний аналіз вказаних доказів підтверджує стабільно-стійке проживання сторін, пов'язане із спільним їхнім побутом. На фото зафіксована атмосфера святкувань та відпочинку, притаманні сім'ї (днів народжень; святкування Нового року, відпочинок на морі); також фото містять і сцени суто побутового характеру (у домашній обстановці). Критично суд оцінює показання свідків: сестри відповідачки [PERSON] та сина відповідачки [PERSON] які вказують, що [PERSON] та [PERSON] ніколи не мешкали як одна сім'я. Таким чином, між сторонами склались правовідносини, які врегульовані Сімейним Кодексом України. Як передбачено ст.74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. При застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, зазначається у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Квартира за адресою: [ADDRESS] була придбана [PERSON] 16.06.2006 року згідно договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом П'ятої Запорізького нотаріальної контори [PERSON]В.( а.с.18-19), тобто у період проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON], а тому вказана квартира є об'єктом спільної сумісної власності сторін. Квартира згідно договору купівлі-продажу від 16.06.2006 року була придбана [PERSON] за 32 000 доларів США. Однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON] на праві приватної власності була продана нею 13.09.2006 року згідно договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за 18 000 доларів США ( а.с.10). Судом було також встановлено, що з метою купівлі квартири [PERSON] у 2006 році було позичено у [PERSON] 6000 доларів США та у свого батька [PERSON] ним було позичено 10 000 доларів США., що підтверджується відповідними розписками та показаннями свідків. ( а.с.136, 137) З цього випливає, що [PERSON] та [PERSON], проживаючи разом бажали придбати спільне житло та частки позивача та відповідачки в сумі, що була ними витрачена на купівлю квартири є рівнозначними. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Встановлено, що будь-яких письмових договорів між [PERSON] та [PERSON] щодо майна, набутого ними за час спільного проживання, не укладалось. Тому вимога позивача про визнання за ним права власності на ? частину квартири підлягає задоволенню. Статтею 71 СК України встановлені способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. У судовому засіданні було досліджено також розмір заробітних плат позивача та відповідачки, що дає суду зробити висновки, що речі які придбані сторонами за цей час, могли бути придбані за сумісні грошові кошти, а не на кошти одинокої матері [PERSON]. Оскільки встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] без шлюбу однією сім'єю у період з лютого 1997 року по серпень 2013 року включно, слід визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя наступне майно яке було придбане у вказаний період: квартира [ADDRESS]; холодильник Samsung RL - 48RЕСVB; телевізор Samsung LE 32Н87; мікрохвильова піч Samsung; хлібопіч ZELMER 43Z011; кондиціонер LG S12АN, а також меблі: стінний гарнітур; кухонний гарнітур; ліжко двоспальне; м'який куток. Факт придбання вказаного майна в період сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] підтверджується наданими у справі доказами. (а.с.176, 180, 181, 182, 183, 184, 185) Суд вирішує розділити сумісне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] виділити: [PERSON] - холодильник Samsung RL - 48RЕСVB; мікрохвильова піч Samsung; стінний гарнітур та м'який куток. [PERSON] - телевізор Samsung LE 32Н87; хлібопіч ZELMER 43Z011; кондиціонер LG S12АN; кухонний гарнітур; ліжко двоспальне. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування судових витрат необхідно стягнути 1395 грн. 68 коп., що підтверджено документально. Відповідно до ст. ст. 69, 70, 71, 74 Сімейного кодексу України, ст.ст.182, 640 ЦК України та

Outcome: approved