Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач Запорізька обласна кредитна спілка «Довіра» звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по процентам, в який вказав, що 23.02.2010 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 40000 гривень, відповідно до кредитного договору № 10896 від 23.02.2010 р, укладеного між Запорізькою обласною кредитною спілкою „Довіра" та [PERSON], що підтверджується видатковим касовим ордером від 23.02.2010 року. В п. 1.1 кредитного договору зазначено, що спілка надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру кредит в розмірі 40 000 грн. на 36 місяців тобто до 23.02.2013р., а позичальник повертає кредит протягом назначеного в договорі строку (або достроково) і сплачує 3% відсотки щомісячно наперед від залишку суми неповерненого кредиту. Оскільки відповідач [PERSON] не виконував умови кредитного договору, 19.05.2011 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. 30.06.2011 оку Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було винесено рішення про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 57 400 грн. (за період з 23.02.2010 року по 12.05.2011 року). На сьогоднішній день, зазначену суму боргу відповідачі сплатили частково. З метою забезпечення повернення кредиту, 23.02.2010 року між [PERSON] з однієї сторони, та Запорізькою обласною кредитною спілкою „Довіра", з іншої, був укладений договір поруки від 23.02.2010 р. Згідно п.1.1 договору поруки, поручителі поручаються перед спілкою за виконання умов кредитного договору, тобто гарантують виконання позичальником [PERSON] умов кредитного договору № 10896 від 23.02.2010 року по забезпеченню своєчасного і повного повернення кредиту і процентів позичальником, та зобов'язуються в порядку, передбаченому договором поруки, повернути борг позичальника перед спілкою. У зв'язку з тим, що рішення суду законної сили набрало 12.07.2012 року, за цей період кредитний договір не був розірваний, а кредит не сплачено, тому проценти за користування кредитом нараховувалися згідно з умовами договору. Нарахування процентів здійснювалося за період з 28.05.2011 року по 12.07.2012 року у розмірі 16 800 гривень. Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за процентами у розмірі 16 800 гривень та судовий збір. 14.04.2014 року представником позивача подано уточнену заяву відповідно до якої позивач просить стягнути проценти за договором за період з 28.05.2011 року по 11.07.2011 року у розмірі 4800 гривень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] -[PERSON] позовні вимоги не визнала, просить в задоволенні позовних вимог відмовити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 23.02.2010 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 40000 гривень, відповідно до кредитного договору № 10896 від 23.02.2010 р, укладеного між Запорізькою обласною кредитною спілкою „Довіра" та [PERSON], що підтверджується видатковим касовим ордером від 23.02.2010 року. В п. 1.1 кредитного договору зазначено, що спілка надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру кредит в розмірі 40 000 грн. на 36 місяців тобто до 23.02.2013р., а позичальник повертає кредит протягом назначеного в договорі строку (або достроково) і сплачує 3% відсотки щомісячно наперед від залишку суми неповерненого кредиту. Оскільки відповідач [PERSON] не виконував умови кредитного договору, 19.05.2011 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. 30.06.2011 оку Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було винесено рішення про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 57 400 грн. (за період з 23.02.2010 року по 12.05.2011 року). На сьогоднішній день, зазначену суму боргу відповідачі сплатили частково. З метою забезпечення повернення кредиту, 23.02.2010 року між [PERSON] з однієї сторони, та Запорізькою обласною кредитною спілкою „Довіра", з іншої, був укладений договір поруки від 23.02.2010 р. Згідно п.1.1 договору поруки, поручителі поручаються перед спілкою за виконання умов кредитного договору, тобто гарантують виконання позичальником [PERSON] умов кредитного договору № 10896 від 23.02.2010 року по забезпеченню своєчасного і повного повернення кредиту і процентів позичальником, та зобов'язуються в порядку, передбаченому договором поруки, повернути борг позичальника перед спілкою. Рішення суду законної сили набрало 11.07.2011 року, за цей період кредитний договір від 23.02.2010 року не був розірваний, а кредит не сплачено, тому проценти за користування кредитом нараховувалися згідно з умовами договору. Нарахування процентів здійснювалося за період з 28.05.2011 року по 11.07.2011 року у розмірі 4 800 гривень, що підтверджується розрахунком. Статтями 14 та 526 ЦК України встановлено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.2 ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених Законом України «Про кредитні спілки». Пунктом 6 частини 1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що фінансовою послугою вважається надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 ст.21 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою, види кредитів, що надаються кредитною спілкою, умови надання та строки повернення кредитів, способи забезпечення кредитних зобов'язань, вимоги щодо забезпечення погашення кредитів. Частиною 2 ст.1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Таким чином, суд вважає, що є підстави для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача суми заборгованості за процентами у розмірі 4 800 гривень відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають солідарному стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved