Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовною заявою про накладення заборони на відчуження майна. В обґрунтування позовної заяви вказував, що відповідно до ст. 121 Конституції України та ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів громадян в судах у випадках, визначених законом. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Дана норма ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» кореспондує ст. 45 ЦПК України. Прокуратурою Драбівського району установлено, що відповідно до свідоцтв про народження [PERSON], яка народилася [INFO] року, [PERSON], яка народилася [INFO] року, [PERSON], яка народилася [INFO] року, [PERSON], який народився [INFO] року, їх матір'ю є [PERSON], [INFO], та батьком [PERSON], відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Рішенням Драбівського районного суду від 14 вересня 2007 року у цивільній справі № 2-421/2007р. задоволено позов прокурора району до [PERSON] про відібрання дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Розпорядженням Драбівської РДА Черкаської області № 451 від 05.11.2007 [PERSON], [PERSON], [PERSON] направлено до школи-інтернату на повне державне утримання, а саме до Шполянської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів Черкаської обласної ради. Розпорядженням Драбівської РДА Черкаської області № 450 від 05.11.2007 [PERSON] направлено в Черкаський дитячий будинок для дітей дошкільного та молодшого шкільного віку компенсуючого типу Черкаської обласної ради на повне державне утримання. Рішенням Драбівського районного суду від 07 квітня 2010 року у цивільній справі № 2/183/10 відмовлено у позбавленні батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Рішенням судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 21 липня 2010 року у цивільній справі № 22ц-2545 рішення Драбівського районного суду від 07 квітня 2010 року скасовано та винесено нове - [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON],[PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Розпорядженням Драбівської РДА Черкаської області № 272 від 27.08.2010 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Драбівської РДА Черкаської області № 273 від 27.08.2010 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Драбівської РДА Черкаської області № 271 від 27.08.2010 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Драбівської РДА Черкаської області № 274 від 27.08.2010 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Шполянської РДА Черкаської області № 378 від 13.09.2011 з 13 вересня 2011 року утворено прийомну сім'ю на базі родини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають за адресою: [ADDRESS] та надано їм статус прийомної сім'ї. До вказаної сім'ї на виховання та спільне проживання влаштовано дітей, позбавлених батьківського піклування: [PERSON],[PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки, виданої головою Бойківщинської сільської ради від 26.01.2015 № 34, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Драбівським відділком КП «ЧООБТІ», та інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданої Реєстраційною службою Драбівського районного управління юстиції [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки Бойківщинської сільської ради від 26.01.2015 № 34 [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживали у вказаному будинковолодінні. Рішенням судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 21 липня 2010 року у цивільній справі № 22ц-2545 щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей, питання щодо накладення заборони на відчуження майна та житла дітей не вирішено. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною радою України 27.02.1991 року, № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Таким чином, діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишились без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави. П. 2 ч. 1 ст. 248 СК України закріплено право дитини на збереження за нею права користування житлом, у якому вона раніше проживала, у випадку позбавлення батьківського піклування. Відповідно до ст.317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 3 статті 32 вищевказаного Закону закріплено, що жилі приміщення, в яких проживали діти - сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватись лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. У відповідності до ч.3 ст.25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі, передачі дітей, позбавлених батьківського піклування під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи - інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Нормою ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» законодавчо закріплено право дитини на майно. Відповідно до п.3 ч.3 ст.71 ЖК Української РСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Відповідно до ст. 121 Конституції України та ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів громадян в судах у випадках, визначених законом. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Відповідно до ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є неповнолітніми та дітьми, які позбавлені батьківського піклування, що підтверджується актовими записами про народження та розпорядженнями Драбівської РДА, а тому через свій вік самостійно захистити свої права у суді не можуть, позов пред'являється до суду прокурором відповідно до ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру" та ст. 45 ЦПК України. В судовому засіданні позивач підтримав позов, просив суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, проти його задоволення не заперечував. Представник Служби у справах дітей Драбівьскої РДА вважає, що позов підлягає задоволенню. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Згідно копій свідоцтв про народження, [PERSON] народилася [INFO] року, [PERSON] - [INFO] року, [PERSON] - [INFO] року, [PERSON] - [INFO] року. Згідно копії рішення Драбівського районного суду від 14.09.2007 року у [PERSON] було відібрано без позбавлення батьківських прав її дітей - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Розпорядженням Драбівської РДА № 450 від 05.11.2007 року [PERSON] направлено в Черкаський дитячий будинок для дітей дошкільного та молодшого шкільного віку компенсую чого типу Черкаської обласної ради на повне державне утримання. Розпорядженням Драбівської РДА № 451 від 05.11.2007 [PERSON], [PERSON] і [PERSON] направлено до школи-інтернату на повне державне утримання. Згідно копії рішення Апеляційного суду Черкаської області від 21.07.2010 року [PERSON] була позбавлена батьківський прав відносно своїх дітей. Розпорядженнями Драбівської РДА №№ 271, 272, 273 та 274 від 27.08.2010 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Шполянської РДА № 378 від 13.09.2011 року з 13.09.2011 року утворено прийомну родину на базі родини [PERSON] та [PERSON], до якої влаштовані на виховання та спільне проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником на правах приватної власності житлового будинку за адресою [ADDRESS], Драбівського району Черкаської області. Згідно відповіді Бойківщинської сільської ради № 34 від 26.01.2015 року, з 01.03.2003 року по даний час в житловому будинку за адресою [ADDRESS], зареєстровані, в тому числі, власник будинку - [PERSON], її діти - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] На цей час в житловому будинку проживає лише [PERSON] Після рішення Драбівського районного суду від 14.09.2007 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вибули в Черкаський обласний притулок для неповнолітніх. Згідно рішення виконавчого комітету сільської ради від 14.05.2008 року № 32 за неповнолітніми дітьми [PERSON] закріплено дане житло. Відповідно до ч.2 ст.3 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 121 Конституції України та ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів громадян в судах у випадках, визначених законом. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорюванні права або реалізувати процесуальні повноваження. Дана норма ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» кореспондує ст. 45 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.45 ЦПК України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами. Виходячи з вищевикладеного, прокурор може представляти в суді інтереси неповнолітніх дітей [PERSON] П.2 ч.1 ст.248 СК України закріплено право дитини на збереження за нею права користування житлом, у якому вона раніше проживала, у випадку позбавлення батьківського піклування. Згідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 № 2342 за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У відповідності до ч.3 ст.25 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402, у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Враховуючи вищевикладене, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що позивач довів необхідність накладення заборони на відчуження майна, тому позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved