Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання нікчемним(недійсним) та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого [PERSON] та зобовязання відновлення стану належної йому земельної ділянки, який існував до порушення прав, а саме, відповідно до конфігурації, що існувала на момент купівлі ним домоволодіння. Посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу серії ВРА №219049 від 08.11.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Гусятинської державної нотаріальної контори він придбав в гр.[PERSON], [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями що знаходиться за адресою вул. Заміст, буд. 200 в с. Постолівка Гусятинського району Тернопільської області. Земельна ділянка площею 0,2375 га, на якій розміщена нерухомість перебувала в користуванні попередніх власників та відповідно до ч.2 ст. 120 Земельного кодексу України перейшла в користування до позивача, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Однак, в 2011 році відповідач поставив огорожу з шиферу на частині належної йому земельної ділянки, з приводу чого позивач неодноразово звертався до сільської ради, органів прокуратури. В цьому ж році відповідач оформляв документацію на приватизацію своєї земельної ділянки та звертався до нього за погодженням меж, які він не підписав. В 2013 році йому стало відомо, що [PERSON] незаконно оформив право власності на земельну ділянку, оскільки він(позивач) не погоджував йому межі та відповідач заволодів частиною належної йому земельної ділянки, яка відповідно до чинного законодавства відноситься до земельної ділянки, на якій розміщене придбане будинковолодіння з надвірними будівлями та спорудами. Ухвалою Гусятинського районного суду від 26.05.2015 року до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору залучено Постолівську сільську раду Гусятинського району Тернопільської області та відділ Держземагенства в Гусятинському районі. Позивач [PERSON], представники позивача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги уточнили та просять зобовязати [PERSON] відновити стан земельної ділянки шляхом знесення паркану між їхніми домоволодіннями, який існував до порушення прав. Додатково пояснили, що площа земельної ділянки, яку захопив відповідач, їй невідома. На захопленій частині земельної ділянки стояла глиняна літня кухня, яка значилась в правовстановлюючих документах на домоволодіння гр.[PERSON], [PERSON] та [PERSON] та яку відповідач незаконно розібрав і огородив забором. Претензій до відповідача щодо площі земельної ділянки немає, змінилась лише конфігурація. В його користуванні залишилась земельна ділянка площею 0,2375 га, оскільки сільська рада надала йому частину земельної ділянки, яку захопив [PERSON] в іншому місці, а частину подвір»я фактично [PERSON] привласнив. Просять задоволити позов. Відповідач [PERSON], представник [PERSON] в судове засідання 24.09.2015 року не зявилися. В судових засіданнях 22.06.2015 року, 27.07.2015 року заперечували проти позовних вимог та пояснювали, що підстав для визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним немає, оскільки він видавався Управлінням Держкомзему в Гусятинському районі на підставі рішення Постолівської сільської ради, яке чинне та недійсним не визнавалось. Жодних перешкод в користуванні житловим будинком, власником якого є позивач, він не чинить. Щодо земельної ділянки то в [PERSON] відсутні документи що свідчать про право власності чи користування на земельну ділянку. Просять відмовити в задоволені позову за безпідставністю та пропуском строку давності, так як позивач в позові зазначив, що про порушення своїх прав дізнався в 2011 році, клопотань про поновлення строку не заявляв. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог Постолівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області [PERSON], відділу Держземагенства в Гусятинському районі [PERSON] вважать, що позов безпідставний та задоволенню не підлягає. Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд встановив обставини та визначив відповідно до них наступні правовідносини. Позивач являється власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою вул. Заміст, буд. 200 в с. Постолівка Гусятинського району Тернопільської області на підставі договору купівлі-продажу серії ВРА №219049 від 08.11.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Гусятинської державної нотаріальної контори [PERSON] укладеного між гр.[PERSON], [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] Із договору купівлі-продажу вбачається, що земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій розташований житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який відчужується, - неприватизована, заг.площею-0.2375 га, кадастровий номер земельної ділянки: 6121686000:02:001:0236. На земельній ділянці розташований глиняний житловий будинок загальною площею 48.8 кв.м.. житловою площею 36,8 м.кв., що зазначений у генплані під літ. „А" і надвірні будівлі та споруди: сарай з дошки - під літ. «В», сарай з дошки під літ. «Г». сарай глиняний - під літ. «Д». огорожа металева - під № 1. ворота металеві під № 2. (а.с. 109-110). Як вбачається із Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №942453 від 15.08.2012 р. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2500 га. по вул.Заміст, 207 с.Постолівка Гусятинського району Тернопільської області. Згідно опису меж земельної ділянки, від літ.В до літ.А-землі [PERSON] (а.с.29,30) Позивач посилається на те, що територія земельної ділянки, на якій знаходилась літня кухня та яка огороджена парканом відповідачем, входить в земельну ділянку, яка перейшла йому в користування для обслуговування придбаного житлового будинку, господарських будівель і споруд в попередніх власників, оскільки в їхніх правовстановлюючих документах на домоволодіння значиться літня кухня. З оглянутої в судовому засіданні копії [PERSON] з реєстру прав власності на нерухоме майно Гусятинського РК БТІ, виданого 12.07.2010 року на гр.[PERSON], [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони являлися власниками житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою вул. Заміст, буд. 200 в с.Постолівка Гусятинського району Тернопільської області. Згідно Примітки: Літня кухню літ.Б знесено.(а.с.32) Згідно рішення №51 від 26.05.2011 року п»ятої сесії шостого скликання Постолівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області «Про надання дозволу на складання проекту із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку», [PERSON] надано дозвіл на складання проекту із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2375 га.(а.с.50) Із даних технічного паспорта на житловий будинок садибного типу по вул.Заміст,200 с.Постолівка Гусятинського району Тернопільської області [PERSON], виготовленого Гусятинським РК БТІ, зокрема, Характеристики будинку, господарських будівель та споруд слідує, що літня кухня не значиться.(а.с.12-19) Відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Як видно із матеріалів справи, літня кухня, про яку зазначає сторона позивача, не входила в перелік надвірних будівель та споруд домоволодіння за адресою вул. Заміст, буд. 200 в с.Постолівка Гусятинського району Тернопільської області, придбаного [PERSON] в [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки і в правовстановлюючого документі на домоволодіння останніх, літня кухня не значилась(згідно примітки-знесена). Звідси, безпідставним є посилання позивача на норми ч.2 ст.120 ЗК України щодо переходу до нього право користування земельною ділянкою, на якій була розміщена літня кухня, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попередніх землекористувачів. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що на території, яка огороджена забором відповідачем, стояла стара літня кухня, яку останній розібрав на матеріали. Наведене не заперечується і самим [PERSON], який пояснив, що літня кухня [PERSON] не належала. Відповідно до ч.1 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. В силу ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст.10,11,ч.1 ст.60\~ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доводи сторони позивача про те, що конфігурація земельної ділянки [PERSON] площею 0.2375 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, змінилась внаслідок захоплення відповідачем її частини, суд оцінює критично, оскільки жодних доказів на підтвердження такої обставини стороною позивача не надано, а судом їх не здобуто. Відповідно до ч.1\~ст. 21 ЦК України\~суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Позовні вимоги [PERSON] в частині визнання нікчемним(недійсним) та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім»я [PERSON] також не підлягають до задоволення, поскільки позивачем в судовому засіданні не доведено порушення відповідачем його прав землекористувача. Стосовно доводів позивача про те, що він не погоджував [PERSON] межі земельної ділянки у натурі (на місцевості) під час оформлення останнім права власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, то вони не підтверджені жодними доказами. Клопотань про призначення судових експертиз,\~ сторона позивача не заявляла. Стосовно заяви сторони відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, то підстав для їх застосування не має, поскільки як зазначив позивач, то про те, що [PERSON] виготовив Державний акт на право власності на земельну ділянку, він дізнався в 2013 році. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed