Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Заявник, [PERSON], звернувся до суду із заявою з заінтересована особа Харківська міська рада про встановлення факту належності документів, в якій просить суд встановити факт, що заповіт, який залишив [PERSON], який помер [INFO] на ім»я [PERSON] посвідчений Державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Ворвуль В.Г. належить [PERSON] В обґрунтування поданої заяви зазначає, що [PERSON] помер [INFO] та залишив два заповіти, у першому заповіті квартиру за адресою [ADDRESS] померлий заповів [PERSON], у другому заповіті померлий заповів заявнику грошові вклади, однак нотаріус при оформленні заповіту допустив помилку написанні прізвища спадкоємця та помилково зазначив прізвище «[PERSON]» замість "[PERSON]". У зв»язку із зазначеною помилкою у прізвищі , заявник не може отримати спадщину за вказаним заповітом. В судове засідання заявник не з»явився, надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності. Заінтересована особа ХМР, в судове засідання не з»явилась, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Ухвалою суду від 25.01.2019року за клопотанням ХМР були витребувані матеріали спадкової справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] ( копія свідоцтва про смерть а.с.4). Після смерті [PERSON] залишив два заповіти. Перший від 29.05.1999року, згідно якого [PERSON] все належне йому майно в тому числі належну квартиру [ADDRESS] заповів [PERSON], який мешкає [ADDRESS]. Другий заповіт від 28.04.2018року, згідно якого [PERSON] всі належні йому грошові рахунки, грошові вклади та депозити у ПАТ «Державний ощадний банк України» на загальну суму 99588 грн. заповів [PERSON] [INFO] З наданих матеріалів спадкової справи № 743/2018 після смерті [PERSON] вбачається, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], [PERSON] 13.09.2018року звернувся до Четвертої ХДНК із заявою про прийняття спадщини після померлого за заповітами від 29.05.1999року посвідченого Четвертою ХДНК за реєстровим номером №2-2795 та заповітом від 28.04.2018року за реєстровим номером №2-285 на вклади в ПАТ «Держаний ощадний банк України». Інші спадкоємці відсутні. Однак, листом державного нотаріуса Четвертої ХДНК Нікуліної О.М. від 30.11.2018року рекомендовано [PERSON] звернутись до суду для встановлення факту належності документа, а саме заповіту, посвідченого 28.04.2018року Восьмою ХДНК за реєстровим номером № 2-285, у зв'язку з неможливістю ідентифікувати особу спадкоємця за вказаним заповітом через різницю у написанні прізвища спадкоємця, а саме «[PERSON]» замість «[PERSON]». Заявником надано копію свого паспорту ( а.с.10), з якої вбачається, що дата народження, ім'я та по батькові співпадає з даними спадкоємця, що зазначений у заповіті від 28.04.2018року за реєстровим номером 2-285. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз'яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Досліджені докази вказують на те, що у заповіті від 28.04.2018 року за реєстровим номером №2-285, який посвідчений державним нотаріусом Восьмої ХДНК Ворвуль Г.Г. було допущено описку при написанні прізвища спадкоємця та замість «[PERSON]» зазначено «[PERSON]», враховуючи не обов"язковість присутності спадкоємця при посвідченні заповіту. При цьому в суду не виникає сумнівів у достовірності факту належності заповіту посвідченого 28.04.2018р. державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Ворвуль\~Г.Г., р.№ 2-285 , який залишив [PERSON], [INFO] на всі грошові рахунки, грошові вклади та депозити у публічному акціонерному товаристві ПАТ "Державний ощадний банк України" на загальну суму 99588,00грн. на ім'я [PERSON], [INFO] - [PERSON] [INFO]. Встановлення факту належності вказаного заповіту заявнику має для нього юридичне значення, оскільки наявність такої розбіжності позбавляє його можливості прийняти спадщину, а відтак суд вважає заяву заявника обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved