Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

До Апеляційного суду м. Києва 2 січня 2018 року звернувся позивач Публічне акціонерне товариство «ЕНЕРГОБАНК» (правонаступник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія») на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA № 19-001250-01 від 26 грудня 2013 року відповідач отримав у позивача кредит у розмірі визначеному додатковою угодою, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків в розмірі 35.00% річних. 14 січня 2014 року між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода № 1 до договору про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA № 19-001250-01, згідно з якою відповідач отримав у позивача кредит у розмірі 50000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв'язку з чим банк звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 186792, 09 грн. 16 січня 2018 року вказана позовна заява разом з ухвалою про визначення підсудності надійшла до Деснянського районного суду м. Києва. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 18 січня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та визначено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14 травня 2018 року призначено справу до судового розгляду по суті. 13.06.2018року до Деснянського районного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» з заявою про залучення його, як правонаступника позивача. 09.07.2018року в судовому засіданні було залучено в якості правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». В обґрунтування своєї заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» вказує на те, що 18 травня 2018 року між заявником та Публічним акціонерним товариством «Енергобанк» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 21, відповідно до якого право грошової вимоги за договором № 19-001250-01 від 26 грудня 2013 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Представникі позивача в судових засіданнях 27.03.2018року, 14.05.2018року, 09.07.2018року підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомити його за останньою відомою адресою не має можливості, оскільки, поштові відправлення УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України не приймаються поштою АР Крим та повертаються у зворотному напрямку. За даних обставин УДППЗ «Укрпошта» не має можливості пересилати поштові відправлення на півострів. У зв'язку з цим відповідач [PERSON] був повідомлений через офіційний портал «Судова влада України». Крім того, відомості про рух справи розміщенні на офіційному веб-сайті Деснянського районного суду м. Києва. За таких обставин, суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача, за наявних у справі матеріалах. За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтями 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA № 19-001250-01 від 26 грудня 2013 року відповідач отримав у "Енергобанк" кредит у розмірі визначеному Додатковою угодою, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків в розмірі 35.00% річних. 14 січня 2014 року між Банком та відповідачем була укладена додаткова угода № 1 до договору про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA № 19-001250-01 відповідно до якої відповідач отримав у позивача кредит у розмірі 50000,00грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до пункту 2.1.1 Договору банк відкриває держателю картковий рахунок [NUMBER] в гривнях та випускає кредитну картку типу VISA GOLD, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки. Згідно з п. 2.1.2 договору банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії. Кредит надається в межах кредитного ліміту за винятком випадків, передбачених договором, а держатель зобов'язується повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строк та в порядку, що передбачені цим договором. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до стаття 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок розірвання договору. Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 3.3.1 договору держатель зобов'язаний вчасно та в повному обсязі погашати банку суму боргових зобов'язань, але не менше суми мінімального платежу з урахуванням вимог п. 5.4.1 цього договору. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог статтями 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов'язання за вказаним вище договором не виконав. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Відповідно до частиною 2 статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до договору № 21 про відступлення права вимоги від 18.05.2018 року, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 19-001250 від 26.12.2013 року перейшло до ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути змінений внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Таким чином, згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін або вказівку закону (відступлення права вимоги) є частковим правонаступництвом (сингулярне правонаступництво), оскільки не передбачає переходу всієї сукупності прав та обов'язків до правонаступника (що має місце у випадку смерті фізичної особи або припинення юридичної особи), однак є різновидом правонаступництва. Зазначена правова позиція, про те, що відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва, було висловлена Верховним Судом України в Постанові від 20 листопада 2013 року по справі № 6-122ц13. Отже, у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором станом на 21 грудня 2017 року у нього виникла заборгованість перед банком у розмірі 186792,09грн, з яких: заборгованість за кредитом 35189,05 грн, заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості 74319,26 грн, заборгованість за штрафами за виникнення прострочених відсотків по кредиту 36496,94 грн, заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості 5250 грн, заборгованість за нарахованими відсотками 35536,84 грн. Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлено судом та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови укладеного договору не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» підлягає стягненню заборгованість за договором на загальну суму 186792,09 грн. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1867,92грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved