Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони з 24.05.2008 року перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя із відповідачем не склалося, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Ухвалою суду від 25.11.2019 відкрито провадження по справі, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. У підготовчому судовому засіданні 24.02.2020 позивач підтримала позовну заяву та просила її задовольнити. Відповідач визнав позов про розірвання шлюбу в повному обсязі, просив розірвати шлюб. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.05.2008 року між [PERSON] та [PERSON] Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім"ї було зареєстровано шлюб за актовим записом № 459, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від даного шлюбу народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам обох із подружжя. Таким чином, шлюб носить лише формальний характер та суперечить інтересам обох із подружжя. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved