Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Глобинського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1989 року по 2006 рік. Від спільного життя мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва № 44 від 23.11.1993 року, їй на праві особистої власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться по [ADDRESS]. В цьому будинку зареєстрований та проживає син позивача [PERSON] та її колишній чоловік, відповідач по справі [PERSON], який після припинення шлюбних відносин з липня 2003 року в ньому не проживає. В добровільному порядку вирішити питання про зняття відповідача з реєстрації у будинку відповідач відмовляється, а тому позивач прохає визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву, відповідно до якої прохала справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, відповідно до якої прохав справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав. Глобинський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Треті особи: Градизька селищна рада Глобинського району Полтавської області, [PERSON] в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, надіслали на адресу суду заяви, згідно яких не заперечували проти задоволення позову, прохали розглядати справу за їх відсутності. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву, відповідно до якої проти задоволення позову не заперечували та прохали справу розглядати без їх участі та підтвердили факт не проживання [PERSON] в будинку [PERSON]. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вивчивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок № 44. Із довідки Градизької селищної ради від 25.03.2014 року вих. №02-25/588 вбачається, що в житловому будинку зареєстрований [PERSON], проте згідно акту не проживання від 16.03.2014 року останній в ньому не проживає. Доказів на спростування даних фактів відповідач не надав, так само не надав доказів на підтвердження того факту, що залишив місце реєстрації і понад шість місяців був відсутній за місцем свого проживання з поважних причин. Тому підстав, за якими б за відповідачем зберігалось право користування жилим приміщенням, в судовому засіданні не встановлено. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом (ст.321 ЦК). Згідно ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Ст.72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено факт не проживання відповідача без поважних причин понад шість місяців,. Таким чином, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що відповідно до ст.72 ЖК України, відповідач будучи зареєстрованим в будинку на даний час там не проживає, а тому втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком. Ст.150 ЖК України встановлює, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) користуються ним для особистого проживання і проживання членів сім»ї і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.321 ЦКУ право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у цьому праві. Власник у відповідності до ст. 391 ЦКУ має право вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права власності. Оскільки наявність реєстрації відповідача за вказаною адресою є перешкодою для власника, то позивач має право вимагати усунення перешкоди у такий спосіб, як визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов ґрунтується на законі і підлягає задоволенню.

Outcome: approved