Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] надав до суду позовну заяву до [PERSON] про визнання особи втратившею право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], мотивуючи тим, що відповідачка після розірвання шлюбу, не проживає в спірному житловому приміщенні, не сплачує комунальні послуги, її речей в цьому приміщенні не має. Квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві власності, а саме підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду, договору дарування та свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Посилаючись на те, що відповідачка вибула на інше постійне місце проживання, фактично квартирою не користується, залишається зареєстрованою в цьому приміщенні, хоч не є членом сім»ї власника, чим перешкоджає власнику по користуванню своїм майном, а тому, просив суд визнати відповідача такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON]. позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, хоч про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно ст..74 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача в судовому засіданні, покази свідка, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, а по справі може бути постановлено заочне рішення. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так, в судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 28.11.2001р., згідно з яким за [PERSON] визнано право власності на 24/100 частини житлового будинку по [ADDRESS]. Також, згідно з договором дарування від 17.04.1993р. [PERSON] подаровано 4/100 частини цього будинку. А згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 16.01.1981 р. [PERSON] належить 1/ 4 частина житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно з технічним паспортом на житловий будинок по [ADDRESS], [PERSON] є власником 53/100 частини житлового будинку, а 47/100 належить співвласнику [PERSON] Дані обставини підтверджуються витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.04.2012р. Крім цього, позивачем до суду надані письмові докази тих обставин, що шлюб між сторонами був розірваний 17.11.2000року, але відповідачка залишилася зареєстрованою в будинку позивача, що підтверджується будинковою книгою та повідомленням ГУДМС України в м. Києві та Київській області. Згідно з показами свідка - [PERSON] - відповідачка є його матір»ю, яка виїхала на постійне місце проживання до РФ, там одружена і має постійне місце проживання. Відповідно до довідки форма -3 від 02.10.2013р., виданої КП Білоцерківської міської ради ЖЕК-1 в квартирі [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], зареєстрована бувший член сім»ї [PERSON] та син [PERSON] Також, згідно з актом встановлення факту не проживання від 02.04.2014р. складеного з участю мешканців будинку [ADDRESS] [PERSON], [ADDRESS] -[PERSON] по [ADDRESS] - відповідачка [PERSON] не проживає, особистих речей її в цій квартирі не має. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що в судовому засіданні надані докази порушення прав власника житла тим, що відповідач, хоч і не проживає в спірному житловому приміщенні, але залишається зареєстрованою в ньому, не сплачує житлово-комунальних послуг, а тому підлягає, на думку суду, визнанню такою, що втратила право користування житловим приміщенням в цьому будинку

Outcome: approved