Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому, з посиланням на ст.180 СК України, просить стягнути з відповідача на її (позивача) користь аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 850 гривень з проведенням відповідної індексації, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, розпочавши стягнення з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею (позивачем) та знаходиться на її утриманні, в той час як відповідач, з квітня, 2015 року, проживаючи окремо, фактично перестав займатися вихованням сина та надавати матеріальну допомогу на його утримання, та є необхідним стягувати аліменти в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про час та місце судового розгляду справи, в позовній заяві просила слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України шляхом направлення судових повісток про виклик в суд за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем його проживання (за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Кіровоградській області [PERSON], [INFO], з 23.02.2012 року зареєстрований за адресою [ADDRESS]), а так само повідомлявся шляхом направлення судових повісток про виклик за фактичним місцем проживання, а саме: [ADDRESS], при цьому, судові повістки про виклик в суд поверталися на адресу суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та ухвалив розглядати справу заочно. Враховуючи подану позивачем заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого 09 квітня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №624, в якому (свідоцтві про народження) батьками дитини зазначені: в графі "батько" [PERSON], в графі "мати" [PERSON]. Згідно з довідкою №700 квартального комітету №24 Ленінського району м.Кіровограда від 26 жовтня 2015 року [PERSON], 1991 року народження, проживає за адресою [ADDRESS], разом з нею проживає син [PERSON], 2013 року народження. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON], на підставі чого вона (позивач) має право звернення до суду з відповідним позовом до батька дитини [PERSON] про стягнення аліментів. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, за якою розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, приймаючи до уваги, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на утриманні, при цьому, судом під час розгляду справи не встановлено наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, не можливості сплачувати аліменти, а також інших обставин, визначених ст.182 СК України, які мають прийматися судом до уваги при розгляді питання про стягнення аліментів, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі з відповідача на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], розмірі, визначеному позивачем, обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, в зв'язку з чим підлягають задоволенню. При цьому, судом відзначається, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тим самим, сторони не позбавлені можливості звертатися до суду з позовною заявою про збільшення/зменшення розміру аліментів за наявності вказаних обставин. Згідно з п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. Відповідно до ст.ст.180, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved