Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до Озерецької сільської ради Володимирецького району Рівненської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . У день смерті останнього відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Заповіт відсутній. На момент смерті, [PERSON] , проживав одиноко. Позивач не звернувся у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини через карантинні обмеження, зокрема через обмежений рух транспорту в районі а також обмеженою роботою Державної нотаріальної контори. Коли [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, оскільки пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини. Просить визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] його батька - [PERSON] . Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 травня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Позивач і його представник в підготовче судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. 29.05.2020 року від сільського голови Озерецької сільської ради надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника, позовні вимоги визнають. Відзив не подано. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав: З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть останнього, серії [NUMBER] , яке видане виконавчим комітетом Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області. Згідно свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 03.03.2011 року, витягу про державну реєстрацію прав КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» від 18.03.2011 року №29351790 житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] , загальною площею 61,2 кв.м, належить на праві приватної власності [PERSON] . Як вбачається з довідки №519/01-16 від 22 травня 2020 року, виданої завідувачем Володимирецької районної державної нотаріальної контори, спадкову справу після смерті [INFO] [PERSON] , не заведено. Згідно довідок Озерецької сільської ради №318, №320 від 12 травня 2020 року, на день смерті [PERSON] проживав одиноко та був зареєстрований по [ADDRESS] . Позивач є сином покійного [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження останнього, серії [NUMBER] . Причиною пропуску прийняття спадщини позивач зазначає: запровадженням ряду карантинних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS8-СоV-2, зокрема згідно п. 7 ч. З Постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року на період дії карантину заборонено здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, а також - пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі. Як зазначено в Постанові Верховного суду від 26.06.2019 року, справа №565/1145/17, за загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК УКраїни). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року, справа № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, суд вважає наведені позивачем обставини поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Із досліджених судом доказів вбачається, що після відкриття спадщини, позивач не оформив свої спадкові права через ряд об`єктивних причин. Зокрема, в зв"язку з карантинними обмеженнями і обмеженою роботою нотаріальної контори. Дані обставини суд вважає достатньо вагомими причинами, які перешкодили позивачу своєчасно особисто звернутись до державної нотаріальної контори по місцю знаходження спадкового майна, як це передбачено ч.2 ст. 1269 ЦК України, у встановлений шестимісячний строк. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. А як в ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відмова у поновленні строку для прийняття спадщини порушить права спадкоємця, тому вважає причину пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини поважною. Враховуючи наведене, заявлений позов підлягає задоволенню, позивачу необхідно надати додатковий строк, достатній для прийняття спадщини - три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved