Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з цивільним позовом до [PERSON] про поділ спільної сумісної власності подружжя, мотивуючи його тим, що з 2010 року вона перебувала у зареєстрованому щлюбі з відповідачем. Сімя розпалась, тому [PERSON] прийняла рішення розірватись шлюб з відповідачем, тому звернулась до суду з окремим позовом. За час шлюбу сторонами набуте майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя. Позивачка просила суду поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за нею право власності на 1/2 частини грошових коштів, які знаходяться на банківських рахунках [PERSON] в ПАТ КБ «Приватбанк». Позивачка неодноразова уточнювала позовні вимоги, в остаточній редакції позовних вимог від 15 листопада 2017 року просила суд визнати, що грошові кошти в сумі 210 000,00 грн., які були внесені на депозитні рахунки [PERSON] в ПАТ КБ «ПриватБанк» є спільною сумісною власністю подружжя; стягнути з [PERSON] на її користь 1/2 частину грошових коштів в сумі 105 000,00 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі посилаючись на обставини, які є аналогічними наведеним у позовній заяві. Відповідач в останнє судове засідання не з"явився, тоді як в попередніх судових засіданнях заперечував проти задоволення позову. Вказав, що половину коштів від депозитних рахунків у розмірі 105 000,00 грн. він вже повернув позивачці особисто. Крім того, зазначив, що позивачка навмисно приховує відомості про зроблений капітальний ремонт та майно, яке було набуте протягом спільного життя і залишилося у її будинку. Зясувавши думку сторін по справі, повно та всебічно зясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03 липня 2010 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК №099443. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2016 року шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу 04 грудня 2012 року у них народилася донька Христина, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК №228685. Судом встановлено, та не заперечувалось сторонами, що в період шлюбу [PERSON] відкривав депозитні рахунки в ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідачем було відкрито 14 депозитних банківських рахунків в тому числі валютних, а саме: депозитний рахунок (гривня) № 26356607113241 від 19 липня 2010 року, сума вкладу 10 000,00 грн.; депозитний рахунок (гривня) №26350607662613 від 06 жовтня 2010 року, сума вкладу 2700,00 грн.; депозитний рахунок (гривня) №26355621272415 від 07 жовтня 2013 року, сума вкладу 90 333,00 грн.; депозитний рахунок (валюта) №26354607417949 від 22 вересня 2010 року, сума вкладу 510 доларів США; депозитний рахунок (валюта) №26352607812568 від 29 жовтня 2010 року, сума вкладу 615 доларів США; депозитний рахунок (гривня) №26359621686159 від 30 жовтня 2013 року, сума вкладу 0,62 грн.; депозитний рахунок (гривня) №26309613573800 від 22 грудня 2014 року, сума вкладу 152 500,00 грн.; депозитний рахунок (гривня) №26304614258185 від 25 березня 2015 року, сума вкладу 140 000,00 грн.; депозитний рахунок (гривня) №26303614636894 від 26 червня 2015 року, сума вкладу 179 397,54 грн.; депозитний рахунок (гривня) №26302614932221 від 28 вересня 2015 року, сума вкладу 171 458,80 грн.; депозитний рахунок (гривня) №26357602514015, станом на 23.01.2014 року сума вкладу 0,00 грн.; депозитний рахунок (гривня) №26309615197574 від 08 квітня 2016 року, сума вкладу 4 000,00 грн.; депозитний рахунок (гривня) № 26307615819207 від 01 липня 2016 року, сума вкладу 8 000,00 грн.; депозитний рахунок (гривня) №26354605435075 від 21 вересня 2009 року, залишок на рахунку станом на 16.04.2010 року - 0,00 грн. В період фактичного припинення шлюбних відносин, але до ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу, станом на жовтень 2016 року [PERSON] в результаті проведених банківських операцій з перерахунку грошових коштів з одного банківського рахунку на інший, акумулював на картковому рахунку 5168....6624 грошові кошти в сумі 210 000,00 грн. Вказані грошові кошти 10.10.2016 року [PERSON] з рахунку зняв. Ці обставини відповідач в суді не заперечував і визнав, що грошові кошти в сумі 210 000 грн є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] . Відповідач стверджував, що половину спільних коштів у розмірі 105 00,00 грн. він передав позивачці особисто в руки в жовтні 2016 року на зупинці міського громадського транспорту, тому вважає вимоги позивачки безпідставними. Будь-яких доказів на підтвердження факту передачі грошей відповідач суду не надав, позивачка категорично заперечувала отримання від нього цих коштів. Вирішуючи по суті даний спір, суд видить з наступного. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах , що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідачем не оспорювалась та обставина, що розміщені ним кошти на депозитних рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк» є спільним майном подружжя. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави відступити від принципу рівності часток, оскільки відповідні обставини сторонами не доводились, тому слід визнати право кожного із сторін на 1/2 частину коштів із депозитних рахунків, як частку у спільному сумісному майні подружжя. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто Використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Доводи відповідача, що він передав половину спірних коштів [PERSON] особисто в руки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Допитані за клопотанням відповідача свідки [PERSON] та [PERSON] таку обставину не підтвердили, ту обставину що розміщені кошти були розміщені відповідачем на депозитному рахунку в період шлюбу не спростували. Посилання відповідача на те, що позивачка [PERSON] навмисно приховує відомості про зроблений капітальний ремонт та майно, яке було набуте протягом спільного життя і залишилося у її будинку на увагу не заслуговують. Так, в силу ст.3 ЦПК України позивачка самостійно визначає обсяг прав, які вона вважає порушеними. Більше того, [PERSON] не був позбавлений можливості з власної ініціативи звернутись до суду з іншим позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя, у випадку, якщо [PERSON] не ставить питання про поділ такого майна. Висновком експерта №91/09/22-17 за результатами проведення експертного економічного дослідження по замовленню [PERSON] підтверджено, що 10.10.2016 року з депозитного рахунку було знято 210 000,00 грн.. Враховуючи, що відповідач не довів належними доказами ту обставину, що половина зазначеної суми ним повернута позивачці, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 105 000,00 грн. як 1/2 частину грошових коштів в якості спільного сумісного майна подружжя. Таким чином, суд вважає, що позивачем належними доказами доведено позовні вимоги в розмірі 105 000,00 грн., тому позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.79,88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1000,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71, 163, 368, 372 СК України,

Outcome: partial