Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача просила встановити факт постійного проживання однією сім'єю із [PERSON] померлим [INFO] на час відкриття спадщини. В обґрунтування позову зазначила, що її батька [PERSON], як інваліда 1 групи 19.10.1992 року було забезпечено автомобілем ЗАЗ-968М, 1992 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. [INFO] батько позивача помер, разом з ним на момент його смерті проживала позивач, тому просила встановити факт постійного проживання однією сім'єю зі спадкодавцем з метою подальшого вирішення питання про передачу їй автомобіля, як спадкоємцю померлого. У судовому засіданні позовні вимоги позивач та її представник підтримали. Представник відповідача покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] був забезпечений 19.10.1992 року, як інвалід І групи автомобілем ЗАЗ-968М, 1992 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Цей автомобіль був зареєстрований за [PERSON], що підтверджується копією технічного паспорту (а.с. 8). Батьком [PERSON] був [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). [INFO] помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с 7). Згідно п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №999 від 19.07.2006 року, після смерті інваліда, дитини-інваліда такий автомобіль може бути безоплатно переданий у власність члену його (її) сім'ї (за бажанням такого члена сім'ї), який на час смерті інваліда були зареєстровані за місцем реєстрації інваліда, дитини-інваліда. Разом із померлим [PERSON] на час прийняття спадщини постійно з 2000 року проживала член його родини - його донька [PERSON], що підтверджується копією довідки ОЖБК від 02.02.2015 року № 9000 (а.с. 10). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] повідомили суду про те, що [PERSON] проживала із батьком більше 10 років до часу його смерті, доглядала за ним. Згідно вимог ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Право на свободу пересування і вибору місця проживання в межах держави як невід"ємне право кожної людини закріплено також Загальною Декларацією прав людини 1948 року. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов'язки повинні визначатися виключно законом, а не іншими нормативними актами. Рішенням Конституційного Суду України у справі №15-рп/2001 від 14 листопада 2001 року, скасовано інститут прописки та визначено вільне пересування і вибір місця проживання є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним, непорушним та не може зазнавати жодних обмежень, зокрема не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками місця мешкання. З врахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за можливе встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем - [PERSON] померлим [INFO] на час відкриття спадщини для подальшо вирішення питання про передачу транспортного засобу спадкоємцю померлого. Оскільки в силу ч. 2 ст. 3 СК України, [PERSON] до часу смерті була членом сім'ї [PERSON], то не підлягає встановлення факту проживання саме однією сім'єю, оскільки вони були такими в силу Закону.

Outcome: partial