Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду 15 жовтня 2014 року з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 01.11.2012 року між сторонами був укладений кредитний договір № АN4PRX87060037, за яким відповідачу кредит у сумі 3729,05 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] в порушення умов кредитного договору та діючого законодавства України свої зобов»язання не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 30.07.2014 року становить 8328,48 грн.. Тому позивач вимушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та сплачений судовий збір. Згідно довідки Лозівського РВ ГУДМС України в Харківській області, відповідач [PERSON] знятий з реєстрації 30.08.2008 року до м. Харків. Позивач не забезпечив явку свого представника, але надали письмову заяву про слухання справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. У разі відсутності відповідача просять розглянути цивільну справу у заочному провадженні. Відповідач в жодне судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про отримання ним судової повістки. Не подани ним і заперечень на позовну заяву, право на яке йому судом роз"янено в Ухвалі суду про відкриття провадження по справі, яку ним отримано разом з позовом та додатками до нього. Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов’язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з’явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом з»ясовано, що 01 листопада 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір без номера , на підставі якого, відповідачу було надано кредит на суму в 3729 гривень 05 копійок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно до ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов”язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов”язується повернути кредит та сплатити проценти. Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе певні зобов”язання. Згідно умов укладеного договору Договір складається з Анкети-Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Але відповідачем [PERSON] порушено свої зобов”язання за Договором, у зв”язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем, яка склала відповідно до позовної заяви позивача - 8328,48 гривень, яка складається з наступного: 3729 (три тисячі сімсот двадцять дев»ять) гривень 06 копійок – заборгованість за кредитом, 2 (дві) гривні 68 копійок – заборгованість по процентам за користування кредитом, 820 (вісімсот двадцять) гривень 38 копійки –заборгованість по комісії за користування кредитом, 2903 (дві тисячі дев»ятсот три) гривень 58 копійок, а також штрафи : 500 (п»ятсот ) гривень 00 копійок (фіксована частина), 372 (триста сімдесят дві) гривень 78 копійок (процентна складова). Відносно викладеного, необхідно зазначити, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст.530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов”язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Із розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач, взяті на себе зобов”язання не виконав, в результаті чого у нього утворилася заборгованість по кредиту та іншим платежам, які передбачені в договорі. Відповідно до ст.610 ЦК України –порушенням зобов”язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов”язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов”язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, на підставі викладеного, суд знаходить позовні вимоги позивача, такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору. У позовній заяві позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь з відповідача судового збору на суму в 243 грн.60 коп. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві – пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved