Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ 1.1. 11.02.2020 [PERSON] (далі також позивач) звернулась до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом до [PERSON] (далі також відповідач), в якому просила стягнути з відповідача борг у розмірі 223 740 грн. 1.2. Поданий позов обґрунтовувався тим, що сторони уклади договір позики у письмовій формі у вигляді розписки, за яким позивач передала відповідачу грошові кошти на загальну суму 9000 доларів США, що на час звернення із позовом до суду за курсом НБУ становить 223740 грн., зі строком дії позики - до першої вимоги. Посилаючись на те, що в обумовлений строк грошові кошти повернуто не було, позивач звернулась до суду з даним позовом. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 01.11.2019 ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира відкрито провадження у цивільній справі №296/10065/19, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 2.2. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00025026632 від 20.12.2019, вбачається, що після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 36-37). 2.3. Представник позивача подав до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив справу розглядати за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи та просив долучити оригінали розписок від 07.04.2012, 16.06.2012 та 16.09.2014. 2.4. Відповідач у судові засідання не з`явилась, повідомлялась про розгляд справи шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання, а також шляхом публікації оголошення на сайті Судової влади. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. 2.5. Враховуючи повторну неявку відповідача в судові засідання 05.12.2019 та 11.02.2020, відсутність відзиву на позов, а також наявну згоду позивача, суд вирішив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. 07.04.2012 [PERSON] отримала від [PERSON] в борг 4 000 доларів США, а також 16.06.2012 отримала в борг 1 500 доларів США, що стверджується оригіналом розписки відповідача (а.с. 40). 3.2. 16.09.2014 [PERSON] отримала від [PERSON] в борг 3 500 доларів США, які зобов`язалася повернути за першою вимогою, що стверджується оригіналом відповідної розписки від 16.06.2012 (а.с. 41). 3.3. 12.09.2019 [PERSON] направила на ім`я відповідача за адресою її проживання письмову вимогу про повернення боргу за розписками у сумі 9 тис. дол. США, що стверджується квитанцією АТ «Укрпошта» від 12.09.2019 та описом вкладення у цінний лист (а.с. 16-17). ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 4.2. Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 4.3. Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. 4.4. Відповідно до частина 2 статті 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей 4.5. За змістом пункту 2 частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ 5.1. З матеріалів справи вбачається, що 07.04.2012, 16.06.2012 та 16.09.2014 [PERSON] позичила у [PERSON] в борг грошові кошти на загальну суму 9 (дев"ять) тисяч дол США, про що власноручно склала відповідні розписки. 5.2. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. 5.3. Враховуючи положення частини другої статті 1047 ЦК України суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із договорів позики, укладення яких підтверджується відповідними розписками від 07.04.2012, 16.06.2012 та 16.09.2014 та стверджує факт передачі позивачем грошових сум в борг відповідачу. 5.4. Суд звертає увагу, що договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. 5.5. З матеріалів справи вбачається, що 12.09.2019 позивач звернулась до відповідача з вимогою про повернення боргу у розмір 9 тисяч доларів США, шляхом направлення цінним листом на ім`я відповідача відповідної письмової вимоги. 5.6. За таких обставин та враховуючи, що строк повернення позики сторонами не був обумовлений, отже він визначається відповідно до частини другої статті 530 ЦК України. 5.7. Статтею 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. 5.8. Враховуючи наявність оригіналів боргових розпискок у позивача (кредитора) свідчить про те, що боргове зобов`язання у [PERSON] , яке виникло перед [PERSON] на час розгляду даної справи лишилось не виконане. 5.9. Встановлено, що предметом договору позики виступали кошти в іноземній валюті - доларах США, а розмір процентів сторонами не був визначений. 5.10. Судом враховується, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. 5.11. Зі змісту позову вбачається, що позивач обрав способом захисту порушеного права - стягнення з відповідача боргу за позиками саме в національній валюті - гривні, що відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України є диспозитивним правом позивача. 5.12. При цьому, обраховуючи заявлену до стягнення з відповідача суму грошових коштів позивач виходів з офіційно встановленого Національним банком України курсу гривні до долара США станом на 08.10.2019, в той час як звернувся до суду з даним позовом - 11.10.2019. 5.13. З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договорами позики у розмірі 9 000 дол. США, що за офіційно встановленим Національним банком України курсом гривні до долара США станом на дату ухвалення судом рішення, виходячи з розрахунку 24,5188 гривні за 1 долар США, складає 220 669,20 грн. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 2 206 грн. 69 коп., виходячи з розрахунку: 220 669,20 грн. х 2 237,40 грн. / 223 740 грн.

Outcome: partial