Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Сніжнянської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0717 га, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 05.11.2002 року вона є власником житлового будинку [ADDRESS], на підставі договору дарування, який був засвідчений державним нотаріусом Сніжнянської державної нотаріальної контори Таранцовим О.А. та зареєстрований у реєстрі за № 1-2314. Земельна ділянка, на якій розташований подарований їй будинок, було приватизовано дарувателем [PERSON] у 1998 році, проте, на момент оформлення договору дарування будинку, питання про земельну ділянку не ставало, тому договору дарування земельної ділянки оформлено не було. Даруватель [PERSON] померла [INFO] році і державного акту на земельну ділянку позивачці не надала. Сніжнянська міська рада відмовила позивачці в переоформленні права власності на земельну ділянку, у зв"язку з чим просить визнати право власності на дану земельну ділянку. До початку судового засідання позивачка надала письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає. Від представника відповідача виконавчого комітету Сніжнянської міської ради за довіреністю Мамєєвої Ж.О. до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи й надані сторонами докази на обґрунтування і спростування вимог, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно договору дарування від 05 листопада 2002 року позивачка [PERSON] прийняла у дар від [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до листа Відділу держземагенства у м. Сніжному Донецької області від 20.11.2013 р., вих. №858, станом на 01.01.2013 р. земельна ділянка площею 0,0717 га, розташована за адресою: [ADDRESS] обліковується у власності гр. [PERSON]. Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН від 099567, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2262 від 05.02.1998 р. (а.с.7). Відповідно до ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Як роз'яснено п.п.г п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду № 2 від 19.03.2010р. ґ) при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК ( 2768-14 ) до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільноправових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. Таким чином, оскільки договір дарування житлового будинку з побутовими та господарчими побудовами та спорудами було укладено 05.11.2002 року, то у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, оскільки право власності на земельну ділянку може перейти лише на підставі угоди.

Outcome: dismissed