Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON], ДП «Київпассервіс» з позовом про захист прав споживача, стягнення солідарно з відповідачів 100 гривень в рахунок зменшення вартості квитка, неустойки в розмірі 23,10 гривень, моральної шкоди в сумі 10000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.04.2010 р. на центральному автовокзалі м.Києва позивач придбав за 154 гривні квиток на додатковий рейс автобуса 325К за маршрутом Київ-Одеса, який мав відправитись 30.04.2010 р. о 22 год. 30 хв. Однак, в зазначений час автобус на автовокзал не прибув. На посадку автобус було подано 01.05.2010 р. о 00 год. 15 хв. і відправкою о 00 год. 30 хв., без надання пояснень про причини затримки. Від»їхавши 100 км від м.Києва автобус зламався і будь-яких пояснень також надано не було. О 05 годині ранку пасажири автобусу склали акт про невиконання договірних зобов»язань з боку відповідачів. До пункту призначення автобус прибув на п»ять годин пізніше призначеного часу. Позивач посилається на те, що 11.05.2010 р. ним були надіслані на адресу відповідачів письмові претензії з приводу неналежного виконання зобов»язань, однак відповіді він не отримав. Посилаючись на положення Закону України «Про захист прав споживачів» позивач просить стягнути з відповідача 100 гривень в рахунок зменшення вартості квитка за неналежно надані послуги, пеню на підставі ст..10 Закону та відшкодувати моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях та хвилюваннях, яких він зазнав з вини відповідачів. В ході судового розгляду позивач підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, посилаючись на те, що з боку відповідачів у неналежний спосіб були надані транспортні послуги, в зв»язку з чим він має право на захист порушеного права споживача на підставі положень Закону України «про захист прав споживачів». Відповідачі не забезпечили своєчасну подачу автобуса до автовокзалу і його відправку, а також послуги щодо перевезення до пункту призначення були надані із запізненням. Представник відповідача - ФОП [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що рейс, який здійснювався за маршрутом Київ-Одеса 30.04.2010 р. був додатковим рейсом. Перед подачею на автовокзал транспортний засіб пройшов відповідну перевірку щодо його технічного стану, однак, виникнення поломки під час здійснення перевезення можливе і обов»язок перевізника забезпечити доставку пасажирів за місцем призначення, який був виконаний ФОП [PERSON], шляхом надання іншого транспортного засобу. Крім того, представник відповідача посилалась на відсутність у відповідача письмової претензії позивача та просила застосувати до вимог [PERSON] положення ст.267 ЦК України в зв»язку з пропуском позивачем строків звернення до суду з даним позовом. Представник відповідача - ДП «Київпассервіс» заперечував проти задоволення позову, посилаючись на належне виконання зобов»язань з боку державного підприємства, а також заявив про пропуск позивачем строків звернення до суду з даним позовом. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] придбав квиток у касі центрального автовокзалу (автостанція «Автовокзал «Київ») 25.04.2010 р. на рейс Київ-Одеса з відправленням 30.04.2010 р. о 22 год 30 хв. Автобус рейсу № 325К марки «Мерседес» д.н. [NUMBER] під керуванням водія Гусак був поданий на посадку 01.05.2010 р. близько 00 год. 15 хв і відправився до пункту призначення близько 00 год. 35 хв, що підтверджується листом ДП «Київпассервіс» від 04.06.2010 р. № 1\\08-06\\Л-6 і не спростовані іншими доказами, які містяться в матеріалах справи. Перевізником за даним рейсом виступав ФОП [PERSON] Також судом встановлено, що в ході рейсу відбулась поломка транспортного засобу, внаслідок чого пасажири прибули до пункту призначення із запізненням на 5 годин та були доставлені іншим автобусом, наданим перевізником. Зазначені обставини були зафіксовані пасажирами даного рейсу, шляхом складання акту про невиконання зобов»язань. Факт виходу з ладу автобусу рейсу № 325 К і доставка пасажирів до кінцевого пункту призначення із запізненням не заперечувалась представником ФОП [PERSON] Відповідно до ст.31 Закону України «Про автомобільний транспорт» відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування приміських та міжміських, які виходять за межі території області (міжобласні маршрути),із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються дозволом органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на обслуговування автобусних маршрутів, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування 9рейсів), які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника. Положеннями ст.36 зазначеного Закону встановлено, що автостанції надають пасажирам послуги, пов»язані з їх проїздом автобусними маршрутами загального користування, а автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, -послуги, пов»язані з відправленням та прибуттям автобусів згідно з розкладом руху, До обов»язкових послуг, що повинні надаватися автостанціями пасажирам, належать: продаж квитків, користування приміщеннями для чекання поїздки, об лаштованими місцями для сидіння, можливість користування громадськими вбиральнями, інформування щодо розкладу руху автобусів та вартості поїздки. За надання обов»язкових послуг автостанцій з осіб, які купують проїзні квитки, стягують автостанційний збір, що входить до вартості квитка. Порядок надання послуг перевізниками регламентується Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 176 від 18.02.1997 р.. Відповідно до п.35 Порядку Перевізник самостійно забезпечує у повному обсязі перевезення пасажирів відповідно до умов договору про організацію перевезень або дозволу, в тому числі резервними автобусами, на випадок виходу автобуса з ладу чи збільшення пасажиропотоку. У разі виходу з ладу автобуса (припинення перевезення через настання надзвичайної або невідворотної за даних умов події) приміського чи міжміського сполучення водій здійснює пересадку пасажирів в інший автобус, яким пасажири будуть доставлені до найближчої автостанції чи кінцевого пункту призначення. У такому разі на приміському маршруті пасажиру повертається повна, а на міжміському невикористана вартість квитка. Перевізник організовує подальшу поїздку пасажирів (п.37 Порядку) Згідно з п.40 Порядку за договором перевезення пасажира автобусом перевізник зобов'язується безпечно перевезти пасажира до пункту призначення, а в разі здавання ним багажу - доставити до пункту призначення багаж та видати його пасажиру або уповноваженій ним особі. Пасажир зобов'язується внести установлену плату за проїзд, а в разі здавання багажу до багажного відділення - плату за його перевезення. Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов»язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, й замовник зобов»язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно- правовими актами. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу положень ст.530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов»язку не встановлений або визначений моментом пред»явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання убдь-який час. Боржник повинен виконати такий обов»язок у семиденний строк від дня пред»явлення вимоги. На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов»язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 906 ЦК України передбачена відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг, у виді відшкодування збитків, завданих замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилось неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» . споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону;6) звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. В силу положень ст.10 зазначеного Закону у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Крім того, відповідно до положень зазначеного Закону у разі, коли виконавець прострочує надання послуги згідно з договором, за кожну годину прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги. Відповідачем суду не надано доказів на підтвердження того, що неналежне надання послуг з перевезення пасажирів сталось з вини самого споживача або внаслідок непереборної сили. Виходячи з встановлених в ході розгляду справи обставин, суд приходить до висновку, що не забезпечення перевізником своєчасної подачі автобуса та приїзд із запізненням до кінцевого пункту призначення, а також не забезпечення для здійснення перевезення транспортним засобом у справному технічному стані, призвело до порушення прав [PERSON] як споживача послуг з перевезення пасажирів, в зв»язку з чим його вимоги до ФОП [PERSON] щодо зменшення вартості проїзду та відшкодування пені є обґрунтованими і доведеними в ході судового розгляду. Однак, позивач, звертаючись до суду, заявляє вимоги про зменшення вартості перевезення та відшкодування штрафних санкцій не лише до перевізника, але і до ДП «Київпассервіс», яке не є перевізником і в силу положень Закону України «Про автомобільний транспорт» не несе відповідальність за неналежне надання послуг з перевезення пасажирів, в зв»язку з чим зазначені вимоги не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин. В ході розгляду справи представники відповідачів подали заяви про застосування судом положень ст.267 ЦК України в зв»язку з пропуском судом строків позовної давності. Статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачений спеціальний строк позовної давності, у разі порушення прав споживача у виді надання послуг неналежної якості. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність становить 3 роки. Позовна давність переривається у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Судом встановлено, що позивач в 2013 р. звертався до суду з позовом до ФОП [PERSON], ДП «Київпассервіс» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, який відповідно до ухвали від 30.10.2013 р. був залишений без розгляду в зв»язку з неявкою позивача в судові засідання. В подальшому позивач звернувся до суду 14.04.2016 р., тобто з пропуском встановленого законом строку позовної давності. На підставі положень ст..267 ЦК України Сплив позовної давності, про застосування якої зазначає сторона у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на викладене, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача про зменшення вартості наданої послуги та відшкодування неустойки в зв»язку неналежним надання послуг з перевезення не підлягають задоволенню в зв»язку з пропуском позивачем строків позовної давності. Не підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди з огляду на наступне. Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист про споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В силу положень ст.4 зазначеного Закону споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до поданої заяви позивач просить відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 10000 гривень, яка завдана порушенням відповідачами його прав як споживача неналежним виконання умов Договору про надання послуг з перевезення пасажирів. Однак, Закон України «Про захист прав споживачів» передбачає можливість відшкодування моральної шкоди у разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Інших підстав для задоволення зазначених вимог законом не передбачено. У справі не встановлено обставин, з якими Закон пов'язує право споживача - позивача у справі, на відшкодування моральної шкоди. Закон покладає обов»язок доказування на сторони у справі. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суду не надано жодного доказу на підтвердження позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди. Враховуючи викладене, вимога позивача про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки не грунтується на положеннях Закону України «Про захист прав споживачів». З урахуванням викладеного, позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст..88 ЦПК України.

Outcome: dismissed