Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказало, що згідно з кредитним договором № від 22.03.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1192,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.03.2008 року. Згідно з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов Договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Кредитним договором встановлена позовна давність за вимогами стягнення кредиту, винагороди, неустойки пені, штрафів за договором тривалістю п'ять років. У порушення норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим станом на 18.04.2013 року має заборгованість у сумі 21574,74 грн. Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у зазначеному розмірі та понесені ним судові витрати у розмірі 229,40 грн. Згідно з рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19.08.2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволені частково в сумі 20 071 грн. 17 коп. та судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. 19.05.2014 року [PERSON] надав заяву про перегляд заочного рішення. В обґрунтування заяви він вказав, що відповідач дізнався про позов після винесення рішення по справі, отримав заочне рішення по даній цивільній справі тільки 16.05.2014 року. Вказав що його неявка в судове засідання мала поважні причини, оскільки він не отримував судову повістку про виклик в судове засідання у даній справі Відповідач [PERSON] просив скасувати та винести рішення по даній цивільній справі. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на його задоволенні на підставах поданої позовної заяви. Відповідач заперечував проти позовних вимог та зазначив, що йому на адресу надійшов лист про те, що у разі погашення в строк до 01.09.2011 року суми боргу у розмірі 2588,18 грн. , то залишок заборгованості буде списано банком та договір припинено. Він вважав, що борг ним погашено повністю, а тому не сплачував кошти на користь банківської установи. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. До матеріалів справи доданий кредитний договір № від 22.03.2007 року укладений між позивачем та [PERSON], згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1992,00 гривень у вигляді строкового кредиту га строк 12 місяців з 22.03.2007 року по 22.03.2008 року (а. с. 4-7). При цьому відповідно до заяви позичальника, яка була підписана ним особисто останній підтвердив своє ознайомлення та згоду з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були надані йому в письмовій формі та підтвердив факт про надану йому повну інформацію про умови кредитування в Приватбанку та виразив згоду, що вказана заява разом з запропонованими Приватбанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір. Відповідно до п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Вказаний пункт кредитного договору відповідачем не оспорений. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. В наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № від 22.03.2007 року укладеного між Приватбанком та [PERSON] станом на 18.04.2013 року, вбачається що останній платіж здійснено боржником 19.08.2011 року - проведено погашення процентів за користування кредитом. Таким чином з 19.08.2011 року у позивача виникло право пред'явити вимогу про виконання зобов'язань за договором кредиту і таку вимогу позивач пред'явив 20.06.2013 року, тобто в межах строку позовної давності, які були визначені сторонами при укладенні договору. Встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання за Договором № від 22.03.2007 року належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 18.04.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 21574,74 грн., яка складається з наступного: 9226,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 293,88 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом; 10550,76 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1003,56 грн. - штраф (процентна складова). (а.с.3) Відповідно до п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позивальник сплачує Банку пеню у розмірі 1,25% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше однієї гривні. П. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено, що при порушенні позивальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. З розрахунку заборгованості за Договором вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» нараховано штраф у розмірі 1003,56 грн. - що нарахований відповідно до п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам у розмірі 5% від суми позову. Зазначена сума нарахована позивачем з врахуванням сум заборгованості за кредитом, сум заборгованості за відсотками та суми пені за прострочення виконання зобов'язання. Позовна давність для стягнення пені та штрафів встановлена договором у 5 років. За вказаних обставин, суд вважає, що підлягає задоволенню позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 1003,56 грн. (процентна складова) у загальній сумі 1503,56 грн. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктом 3 ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання в частині сплати заборгованості за кредитним договором, що надає право банківській установи вимагати сплати відповідачем основного боргу, процентів та неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 9226,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 293,88 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, підлягають задоволенню повністю. Згідно п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Відповідач надав суду докази оплати боргу в сумі 2200 грн. на виконання листа банку від 10.06.2011 року № [NUMBER] (арк.с.42). Проте, сплату залишку у розмірі 388,18 грн. не довів належними доказами. Відповідно до ст.ст. 549,550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Суд враховуючи намагання відповідача сплатити суму боргу в серпні 2011 року повністю, з огляду розумності та справедливості, враховуючи майновий стан відповідача, вважає за можливе зменшити розмір пені та стягнути з відповідача 1055 грн. пені, в інші частині пені у розмірі 9475,96 грн. - відмовити в позові. З огляду на викладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по процентам за користування кредитом - 9226,53 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 293,88 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 1055,00 грн.; штраф(фіксовану частину) у розмірі - 500 грн., та штраф (процентна складова) у розмірі 1003,56 грн. у загальному розмірі 12078,97 грн. В задоволенні решти вимог відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial