Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду із позовною заявою про стягнення заробітної плати за листопад і грудень 2014 року та за січень 2015 року, вихідної допомоги, компенсації за невикористані відпустки, оплати праці за роботу у святкові та вихідні дні та за роботу у нічний час. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 14.01.2013 року він працював в ТОВ «Рекреаційно-оздоровчий центр «Зелений порт», прийняття на роботу здійснювалось по заяві, його ознайомили з наказом по TOB «Рекреаційно-оздоровчий центр «Зелений порт» і допустили до роботи. Копії паспорту, довідки податкового органу про присвоєння ідентифікаційного номера та трудова книжка були передані TOB «Рекреаційно-оздоровчий центр «Зелений порт». За час роботи в TOB «Рекреаційно-оздоровчий центр «Зелений порт», враховуючи специфіку роботи охоронців, позивач працював в вихідні і святкові дні, і у нічний час, однак компенсацію відповідач не здійснював, щорічна відпустка не надавалась і не виплачувалась компенсація за невикористану відпустку. Не виплата заробітної плати за листопад і грудень 2014 року та за січень 2015 року і стала причиною звільнення позивача за власним бажанням. Позивач вважає, що трудові відносини між позивачем та TOB «Рекреаційно-оздоровчий центр «Зелений порт» склались, оскільки 14 січня 12-13 року він був допущений до роботи і фактично з цього часу по 02 лютого 2015 року працював на підприємстві TOB «Рекреаційно-оздоровчий центр «Зелений порт». З викладених у позові обставин і підстав просив його задовольнити у повному обсязі (а.с.2-5 ). Представник відповідача не визнала позовні вимоги, категорично наполягаючи на наявності між сторонами виключно договірних відносин, відсутності будь-яких доказів в порушення умов, укладених договорів відповідачем, з викладених у письмових запереченнях обставин і підстав просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.41-42). Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, повно та всебічно з'ясував обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянув надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між TOB «РОЦ "Зелений Порт» та [PERSON] в період з 01.11.2013 року по 31.12.2013 року, з 01.04.2014 року по 31.12.2014 року були укладені Договори про надання послуг №6, за умовами яких позивач зобов 'язувався надавати відповідачу комплекс послуг (у тому числі, проте не обмежуючись наступними: забезпечувати охорону товарно-матеріальних цінностей від розкрадання; перевіряти цілісність дверей, вікон, замків, справність сигналізаційних пристроїв, освітлення, протипожежного устаткування; не допускати проникнення на територію сторонніх осіб; у зимовий період зчищати сніг тощо), а замовник зобов 'язувався оплачувати надані послуги. Позивачем на момент укладення вказаних договорів жодних застережень щодо їх умов вказано не було. З досліджених судом в судовому засіданні договорів вбачається, що їх предметом є надання позивачем певних послуг. Сторонами вказаних договорів є замовник в особі відповідача і виконавець в особі позивача. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно за ст.629 ЦК України договір є обов'язків для виконання сторонами. Ст.901 ЦК України передбачено що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Оскільки жодного наказу про призначення позивача на певну посаду із записом до трудової книжки здійснено не було, останній не входив до штатного розпису працівників, йому не нараховувалась і не виплачувалась заробітна плата з відрахуванням до фонду державного соціального страхування, доводи позивача, з огляду на укладенні між сторонами договори про надання послуги, щодо необхідності застосування до спірних правовідносин ст. 21 Кодексу законів про працю України є безпідставними. Враховуючи, що вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, на них не розповсюджуються встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги та індексації, позовні вимоги позивача щодо виплати йому заробітної плати за листопад і грудень 2014 року та за січень 2015 року, вихідної допомоги, компенсації за невикористані відпустки, оплати праці за роботу у святкові та вихідні дні та за роботу у нічний час не можуть бути задоволені судом. Суд не бере до уваги з огляду на положення ст.59 ЦПК України надані в судовому засіданні показання свідка [PERSON] У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зв'язку з тим, що спірні грошові кошти за своєю природою не є заробітною платою, з огляду на принцип диспозитивності, суд позбавлений можливості застосування норм Кодексу законів про працю України до вказаних правовідносин, а відтак в задоволенні позову в повному обсязі слід відмовити. На підставі п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності,

Outcome: dismissed