Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] (18001, [ADDRESS]) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (18001, м. Черкаси, бул. Шевченка, 399, кв. 68) про встановлення факту спільного проживання однією сімєю та поділ спільного майна подружжя, вказуючи, що 19.10.1991 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. В шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка - [PERSON] [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що 28.07.2009 року шлюб між ними було розірвано, але одразу ж вони примирилися і до березня 2017 року вони проживали як подружжя та вели спільне господарство. Вони спільно відвідували друзів, проводили разом відпустки та їздили на відпочинок. Їй, як медсестрі КНП «[PERSON] міська поліклініка» ЧМР та інваліду III групи по опорно-руховому апарату, надавалися путівки на санаторно-курортне лікування. Термін лікування по вказаним путівкам розподілявся між нею та [PERSON] і санаторії вони відвідували разом. В період спільного проживання однією сімєю з 2009 року по березень 2017 року ні вона ні відповідач у будь-якому іншому шлюбі не перебували. Враховуючи те, що вона інвалід III групи по опорно-руховому апарату, постала гостра потреба у більш комфортному пересуванні, і на той час вони із [PERSON] вирішили спільно заощадженні кошти у розмірі 9000 доларів США витратити на придбання автомобіля. В 2015 році вона вступила на навчання до автошколи, 01.10.2015 року отримала посвідчення водія, а 12.11.2015 року за спільні кошти вони придбали автомобіль RENAULT MEGANE, право власності на який було зареєстровано на [PERSON] Після фактичного припинення шлюбних відносин (березень 2017 року), [PERSON] забравши свої речі з квартири [ADDRESS], переїхав жити в іншу сім'ю. Разом із своїми особистими речами [PERSON] забрав і автомобіль RENAULT MEGANE, яким і на даний час користується. Із відповіді на адвокатський запит, стало відомо, що 08.08.2017 року на підставі договору купівлі-продажу №7143/2017/574600 [PERSON] відчужив вказаний автомобіль. Вважає, що оскільки автомобіль RENAULT MEGANE, придбаний в період спільного проживання і за спільні грошові кошти, в силу положень ст.74 СК України, вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя. Середньоринкова вартість RENAULT MEGANE, 2007 року визначена відповідно до п.173.1 ст.173 Податкового кодексу України з урахуванням вимог Порядку визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою КМУ № 403 від 10.04.2013 року становить 214538,29 грн. Просить суд встановити факт спільного проживання її та [PERSON], [INFO] однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з 2009 року по березень 2017 року; визнати автомобіль RENAULT MEGANE, кузов VF1 JMG6D639138137, 2007 року випуску спільною сумісною власністю подружжя її та [PERSON]; стягнути із [PERSON] на її користь компенсацію за 1/2 частину автомобіля \~ \~ \~ \~RENAULT MEGANE, кузов VF1JMG6D639138137, 2007 року випуску в розмірі 107269 грн.; стягнути із [PERSON] на її користь судові витрати, а саме судовий збір та витрати на правову допомогу. 27 червня 2018 року ухвалою суду позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Позивач [PERSON] та представник позивача за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задоволити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, надали суду відзив на позовну заяву (а.с. 39-40). Відповідач зазначив, що не заперечує факту спільного проживання з позивачкою однією сім'єю після розірвання шлюбу. Також зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього компенсації за ? частину автомобіля в розмірі 78175,47 грн. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON],, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази надаються сторонами та іншими.. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19 жовтня 1991 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. В шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 28 липня 2009 року, між [PERSON] та [PERSON] 28 липня 2009 року шлюб було розірвано. В рішенні Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 лютого 2018 року про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням було описано, що сторони фактично не припинили шлюбних стосунків і проживали однією сімєю та вели спільне господарство. Сторонами, на час розгляду справи, цей факт не заперечувався. Також, факт проживання однією сімєю не заперечувався сторонами та підтверджується письмовими доказами (попередніми рішеннями суду). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. А тому, суд вважає, що в частині встановлення факту проживання однією сімєю необхідно відмовити, оскільки, суд вважає їх доведеними. Судом встановлено,\~що відповідно до [PERSON] ААЕ від 02 листопада 2015 року, [PERSON] було придбано автомобіль марки RENAULT MEGANE, кузов № [NUMBER] вартістю 122000грн. 00 коп., в т. ч. ПДВ 20333грн.33 коп. Право власності на даний автомобіль було зареєстровано на [PERSON] Даний автомобіль був спільною сумісною власністю подружжя, що не заперечується відповідачем. Відповідно до Договору купівлі-продажу 7143/2017/574600 транспортного засобу від 08.08.2017 року, [PERSON] відчужив автомобіль RENAULT MEGANE. Відповідно даного договору, вартість даного автомобіля складала 95000 грн. 00 коп. , без згоди [PERSON] За статтею 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до вимог ст. 61 Сімейного Кодексу України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Крім того, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63СК України). Як зазначено у ст. 69 СК України, - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України). Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Згідно з\~Постановою Пленуму\~Верховного Суду\~України №11\~від 21.12.2007\~року "Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя",\~у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільногосумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснивйого відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Судом встановлено, що в даному випадку спірний автомобіль був відчужений відповідачем без згоди позивача, коштів від відчуження автомобіля позивачка не одержала, тому вартість зазначеного автомобіля слід врахувати при поділі майна подружжя, а враховуючи, що автомобіль відчужений, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню ? частини його вартості. Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~№11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засоюами доказування. Пунктами 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири та транспортні засоби тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Експертиза у справі призначається для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо (п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України). Згідно Висновку експерта № 085/18 від 28 вересня 2018 року дійсна (ринкова) вартість автомобіля [NUMBER] на дату його огляду (10.09.2018) складає 156350,93 грн. З даною сумою відповідач в судовому засіданні погодився. Позивач [PERSON] Просила врахувати вартість ремонту в розмірі 40755 грн. 02 коп., згідно ремонтної калькуляції, оскільки відповідач [PERSON] більше року користувався автомобілем та без її згоди відчужив даний автомобіль. Відповідно до ремонтної калькуляції №085/18 від 28.09.2018 вартість ремонту автомобіля [NUMBER] складає 40755 грн. 02 коп. (а.с. 58-60). А тому, суд вважає, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача дійсна вартість 1/2 частини автомобіля, яка складає 78175 грн. 47 коп.,. Враховуючи вищевикладене, надані суду письмові докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання автомобіля RENAULT MEGANE спільною сумісною власністю подружжя та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації за ? частину автомобіля в розмірі 78175 грн. 47 коп. Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Квитанцією № 7 від 22.12.2018 року про оплату за надання правової допомоги, Договором про надання правової допомоги від 18.12.2017 року, актом про прийняття передачі виконаних робіт від 22 грудня 2018 року підтверджується факт сплати витрат на сплату правової допомоги в розмірі 10052 грн. 10 коп. грн. Представник позивача оцінює представництво інтересів виходячи з витраченого часу та максимального розміру оплати за годину, а саме на ознайомлення з матеріалами , написання адвокатського запиту, складання позовної заяви, написання заяви з процесуальних питань про виклик свідків, складання відповіді на відзив, представницство інтересів у суді ([PERSON] виконаних робіт від 22 грудня 2018 року). Також, при подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 704 грн. 80коп. (квитанція про сплату № 40352 від 08.06.2018) за позовну вимогу про встановлення факту проживання однією сім'єю та судовий збір в розмірі 1072 грн. 69 коп. (квитанція про сплату № 40318 від 08.06.2018) за позовну вимогу про поділ спільного майна подружжя. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат пропорційну до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги в частині стягнення судового збору та витрат на правову допомогу підлягають задоволенню частково, а саме в сумі 78175 грн.47 коп., пропорційно заявленим вимогам (78175 грн. 47 коп. х 100%/107269 грн.00 коп. = 72,9%), тобто 72,9 % від суми послуг надання правової допомоги 72,9% * 10052 грн. 10 коп. грн./100% = 7327грн.98 коп. ), що складає 7327грн.98 коп. витрати на правову допомогу; Також з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог, тобто 72,9% від суми сплаченого судового збору (72,9% * 1072грн.69 коп./100% = 781 грн.99коп.), що складає 781 грн.99коп. На підставі ст. ст. 57,60, 61, 69, 63, 70 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя,

Outcome: partial