Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Пархомівської сільської ради про визнання права власності на землю. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що в жовтні 2006 р. померла його мати [PERSON], яка мала на праві приватної власності земелю площею 4,6506 га , що знаходиться на території Пархомівської сільської ради, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю . За життя мати склала заповіт та все майно заповідала позивачу. Після її смерті відкрилася спадщина на майно. Позивач успадкував частину майна та отримав свідоцтво про право на спадщину , але нещодавно дізнався , що був виготовлений державний акт на право приватної власності на землю, однак в нотаріальному порядку земельну ділянку успадкувати неможливо ,оскільки .Іншим шляхом спадщину оформити не можливо. Тому прохає суд визнати за ним право власності на земельну ділянку . У судове засідання представник позивача не з»яився , подав заяву слухати справу у його відсутність, позов підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з»явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , позов визнав. Суд, дослідивши письмові матеріали справи , дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець -[PERSON], яка проживала в [INFO], померла [INFO] що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 17.10.2006 року. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,6506 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , яка розташована на території Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області . Вказаний державний акт на право приватної власності на землю зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян за [NUMBER] від 28.06.2003 р., про що свідчить довідка відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Заповітом , посвідченим Пархомівською сільською радою від 02.07.2001 р.,[PERSON] на випадок смерті все своє майно заповідала [PERSON] Відповідно до довідки Пархомівської сільської ради , заповіт не скасований. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого державним нотаріусом Краснокутської ДНК від 19.05.2007 року, [PERSON] успадкував право на земельну частку (пай), майновий пай та грошовий вклад, що належать його матері. Державний акт на право приватної власності на землю , позивач не успадкував в зв»язку з його втратою. Оголошення в газеті « Промінь»від 23.09.2017 р. підтверджується , що державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] виданий на ім.»я [PERSON] вважати недійсним. Постановою Краснокутської державної нотаріальної контори від 22.11.2017 р. , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв»язку з тим , що відсутній державний акт на право власності на землю. Крім того , як вбачається з постанови , спадкова справа після [PERSON] заведена та відкрита спадкова справа № 343/2006 за заявою сина [PERSON] . Як передбачає ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини... У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Як передбачає ст. 1223 ЦК України, право на спадкування визначені у заповіті. В силу ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Таким чином спадкування майна [PERSON] здійснюється по заповіту. Інших спадкоємців, які б мали право на обов»язкову частку у спадщині не має. Частиною 1 ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1296 ч.3 ЦК України , відсутність свідоцтва на право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивача, так як він надав достатньо суду доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того , позивач пропустив строк звернення до суду , який прохає поновити . Суд ,розглянувши дане клопотання , вважає , що строк позовної давності пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Outcome: approved