overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач 16.12.2013 р. звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що після смерті його батька [PERSON], померлого [INFO] та матері [PERSON], [INFO] залишилася спадщина, а саме квартира розташована за адресою: [ADDRESS]. Квартира належала його батьку та матері згідно свідоцтво про право власності на житло № 11349, виданого 02.04.1996 р. Службою приватизації державного житлового фонду п/о „Селидіввугілля" та зареєстрованої в Селидівському БТІ 24.05.1996 року за № 322. Він є єдиним спадкоємцем померлих батьків. Оскільки він пропустив встановлений законом строк звернення до нотаріуса, не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Просить суд винести по справі рішення, яким визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив позов задовольнити та розглядати справу без його участі. Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив винести рішення на розсуд суду та розглядати справу без його участі. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що позивач пропустив з поважних причин строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Згідно довідки № 18/01-09 від 15.01.2014 року, виданої приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу [PERSON], спадкова справ № 69/2013, відкрита після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Спадкова справа була відкрита по заяві про прийняття спадщини сина померлої [PERSON] Дочка спадкодавця - [PERSON] від спадщини відмовилась на користь [PERSON] Спадкове майно - квартира [ADDRESS]. Квартира приватизована на [PERSON] та [PERSON] - чоловіка померлої, який помер [INFO]. Згідно спадкової справи № 84/2010 Новогродівської державної нотаріальної контори, відкритої по заяві про відмову від спадщини дружини спадкодавця - [PERSON], який помер [INFO] [PERSON], спадщина дружиною - [PERSON] не приймалася і на цей час ніким із спадкоємців першої черги спадкування неприйнята. Свідоцтва про право на спадщину за законом та постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії не видавались. Суд враховує усі добуті у судовому засіданні докази та ті, що знаходяться в матеріалах справи та вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач 16.12.2013 року звернулася в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Підставою для позову вважає те, що 09.08.2011 року вона із відповідачем вперше зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділу реєстрації актів громадянського стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, зроблено запис за № 52. Від даного шлюбу є неповнолітній син-[PERSON], [INFO]. Через постійні сварки, непорозуміння, їх взаємовідносини із відповідачем ускладнились, сумісне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Вони практично не спілкуються, спільно не проживають 6 місяців. Просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу прізвище їй залишити «[PERSON]». У судовому засіданні позивач позов підтримала, просить його задоволити. Не заперечує проти постановлення заочного рішення. У судові засідання відповідач двічі не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає, що, оскільки, відповідно до ст.10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв"язку із чим суд розглядає справу на підставі ст.169 ЦПК України у його відсутність, на підставі наявних матеріалів у справі, оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки, шлюб носить формальний характер, сторони не бажають примиритися та спільно проживати. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач 16.12.2014 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Він з 28.12.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають одну малолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось з причини систематичних конфліктів через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, права та обов'язки подружжя. Внаслідок чого між ними втрачене почуття любові та поваги один до одного, що є перешкодою для подальшого існування повноцінної сім'ї. З листопада 2014 року шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені. Вони проживають окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечать їх спільним інтересам. Майнового спору немає. Просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити йому прізвище «[PERSON]», а відповідачу - «[PERSON]». Між ним та позивачем досягнуто домовленість щодо місця проживання дитини разом з матір'ю. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.10). Вказав, що шлюбні відносини припинені з листопада 2014 року. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.11). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказала, що шлюбні відносини припинені з листопада 2014 року. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „[PERSON]". Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 28.12.2011 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з листопада 2014 року з причини систематичних конфліктів через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, права та обов'язки подружжя. Почуття любові сторонами втрачено. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Позивач 16 листопада 2021 року звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 15 вересня 2010 року з [PERSON] , аргументуючи свої вимоги тим, що від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , а спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність їх характерів та різні погляди на сімейні обов`язки. Між ними часто виникають сварки, вони втратили почуття взаємоповаги і подальше збереження шлюбу неможливе. Спору щодо поділу майна у них немає. Ухвалою від 26 листопада 2021 року постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався засобами поштового зв"язку за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений, відзив не подав, причини неявки в судове засідання не повідомив, суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, щопозивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 вересня 2010 року Вікторівською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області за актовим записом № 01. Згідно частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частини третьої статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені судом обставини свідчать, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, перебування у шлюбі носить формальний характер та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. При цьому, враховано, що суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач 17.03.2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Він з 25.02.2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось з причини різних поглядів на сімейне життя та обов'язки подружжя, що призводило до виникнення сварок, які у свою чергу призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Шлюбні відносини між ними припинені з березня 2015 року. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. На теперішній час у них фактично різні сім'ї. Примирення між ними неможливе. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Майнового спору між ними немає. Просить шлюб розірвати. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір'ю. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.14). Вказав, що шлюбні відносини припинені з березня 2015 року. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.13). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказала, що шлюбні відносини припинені з березня 2015 року. Майнового спору немає. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „[PERSON] ". Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 25.02.2009 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з березня 2015 року з причини різних поглядів на сімейне життя та обов'язки подружжя, часті сварки з цього приводу. Сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Примирення між ними неможливе. Фактично сторони створили інші сім'ї. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір'ю. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач 17.12.2015 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що сторонами 29 листопада 2014 року укладено договір про надання кредиту в розмірі 13762,42 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв»язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов»язань за кредитним договором її заборгованість станом на 20.10.2015 року склала 23394,35 грн., у тому числі заборгованість за кредитом - 12542,42 грн., заборгованість по процентах - 1145,26 грн., заборгованість за комісією - 4515,21 грн., штраф - 5191,46 грн., тому позивач просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість та сплачений судовий збір. У судове засідання представник позивача не з"явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідачка у судове засідання двічі не з'явилася, причин неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином повістками. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, регульовані нормами зобов'язального права. Як встановлено в судовому засіданні, сторонами відповідно до вимог ст.ст.1054, 1055 ЦК України 29 листопада 2014 року укладено кредитний договір у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, комісії та штрафів (у випадку порушення зобов»язань за кредитним договором). Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст. 1050, 1048, 625 ЦК України. Відповідачка свої зобов'язання за договором не виконала, що вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.5), відповідно до якого станом на 20 жовтня 2015 року заборгованість відповідачки становить 23394,35 грн., у тому числі заборгованість за кредитом - 12542,42 грн., заборгованість по процентах - 1145,26 грн., заборгованість за комісією - 4515,21 грн., штраф - 5191,46 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача сплачені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач 18.02.2014 року звернулась до суду з цим позовом та просить постановити рішення суду, яким стягнути з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення ним повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 26.02.2005 року, однак на даний час шлюб розривається в судовому порядку. На даний час відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість тому, що є здоровою та працездатною людиною. Офіційно відповідач не працює, однак має мінливі заробітки. Інших утриманців відповідач не має. В судове засідання позивач не з'явилась. В заяві просить справу розглядати без її присутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився також. В письмовій заяві зазначає, що позов визнає, згоден сплачувати аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON]. Просить справу розглядати без його присутності. Оскільки відповідно до положень ст. 174 ЦПК України визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання ним позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони з 26.02.2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3). [PERSON] - відповідач по справі, відповідно до свідоцтва про народження є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Син, відповідно до довідки, виданої виконкомом Красилівської сільської ради Новоград-Волинського району № 100 від 13.02.2014 року, проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с. 5). Відповідно вимог ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. [PERSON] має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки визнає позов у повному обсязі, здоровий, працездатний, інших утриманців не має. Відповідно роз'яснень Пленуму ВСУ України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Суд, зважаючи на ту обставину, що відповідач визнає позов, а син повністю знаходиться на утриманні позивача, враховуючи скрутне матеріальне становище позивача, стан здоров'я дитини та платника аліментів, приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та задовольняє його повністю. На підставі ст. 88 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивач 18.07.2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своєму позові, посилаючись на різні характери з відповідачем, постійні сімейні скандали, створення відповідачем іншої сім"ї з іншою жінкою, що явилось причиною розпаду їх сім`ї, яку на її погляд поновити не можливо, просить суд їх шлюб, що зареєстрований 13.05.2013 року виконкомом Себинської сільської ради, Новоодеського району, Миколаївської області, актовий запис № 02 - розірвати. В судове засідання сторони не з'явилися. До суду надійшла письмова заява від позивачки, в якій вона підтримує свої позовні вимоги та просить суд слухати справу у її відсутності та можливістю розгляду справи в порядку заочного розгляду. Відповідач в судове засідання втретє не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату і час розгляду справи. Про причини своєї неявки відповідач суду нічого не повідомив. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ст.. 74 ч.5 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. Неявка відповідача в судове засідання визнана судом без поважних причин. Справа розглянута у відсутність відповідача, у відповідності до вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного розгляду справи, так як позивач наполягає на такому порядку розгляду справи. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 13.05.2013 року. Їх шлюб зареєстровано виконкомом Себинської сільської ради, Новоодеського району, Миколаївської області, актовий запис № 02. Від спільного подружнього життя подружжя має і виховує спільну неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Спільне майно подружжя вирішило за спільною згодою розділити в добровільному порядку. Згідно ст.. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Подружжя припинили шлюбні відносин через різні характери, різні погляди на життя, через незнаходження спільної мови з питань спільного сімейного життя, ведення спільного домашнього господарства, в результаті чого подружжя втратило почуття поваги та любові один до одного і їх сім`я остаточно розпалась та її не поновити. За таких вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам обох із подружжя, а тому шлюб на підставі ст.ст.104-105,110-112 СК України між подружжям слід розірвати. У відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. витрат на оплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач 18.09.2014 року звернулась до суду з зазначеним позовом (а.с.2,9), посилаючись на такі обставини. Вона з 11.09.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають одну малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. З літа 2013 року спільне життя з відповідачем припинене. Відповідач вигнав її з грудною дитиною і тому вона з дитиною переїхала жити до свого дідуся. З цього часу вони проживають окремо та не спілкуються. Вважає подальше збереження сім'ї неможливим, так як подальше перебування у шлюбі буде суперечити її інтересам. Між нею та відповідачем наявний майновий спір. Просить шлюб розірвати. Дитина проживає з нею та після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.16). Вказала, що шлюбні відносини припинені з червня 2013 року. Між нею та відповідачем наявний майновий спір. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Просить після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне „[PERSON]". Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.14). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказав, що дає згоду на проживання сина з матір'ю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 11.09.2012 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами за посиланнями позивача припинені з червня 2013 року через те, що відповідач вигнав її з грудною дитиною з дому, у зв'язку з чим позивач з дитиною змушена була переїхала жити до свого дідуся. Сторони проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення між ними неможливе. З заяви позивача вбачається, що між сторонами наявний майновий спір. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved