Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати договір купівлі-продажу у вигляді письмової розписки від 18 жовтня 2004 року, укладеного між відповідачем і позивачем про купівлю-продаж будинку [ADDRESS] дійсним; визнати за [PERSON] право власності на будинок [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача: [PERSON] (діє згідно довіреності від 17.12.2014 року) заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що згідно розписки від 18 жовтня 2004 року відповідач продав позивачу житловий будинок [ADDRESS] за 2725 грн.. Відповідач [PERSON] передав позивачу [PERSON] будинок, а позивач в свою чергу передав відповідачу кошти, про що свідчить розписка, посвідчена секретарем Виконавчого комітету Червоно-чабанської сільської ради Каланчацького району Херсонської області. Із-за необізнаності щодо порядку укладання договорів купівлі - продажу нерухомого майна позивач і відповідач вважали, що оформили все вірно. Після продажу будинку відповідач та його члени сім"ї 19.10.2004 року знялися з реєстрації проживання в вище вказаному будинку, що підтверджується домовою книгою. Свідченням того, що відповідач мав право на здійснення продажу будинку являється договір купівлі продажу будинку від 28 серпня 1995 року, згідно якого відповідач набув право власності на цей будинок. Приблизно у 2012 році позивачу було роз"яснено, що на будинок немає правовстановлюючих документів і необхідно позивачу узаконити договір купівлі продажу шляхом його нотаріального посвідчення. Позивач звернувся до відповідача через його доньку з метою здійснити вказані дії, але бажаного результату не отримав. Після отримання правової консультації позивач виготовив технічний паспорт на будинок та направив відповідачеві офіційне письмове звернення щодо вимоги оформити договір купівлі продажу до 10.12.2014 року, однак відповіді не було отримано. Зазначене перешкоджає позивачу оформити належним чином право власності на вказаний будинок. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, причину неявки суду не повідомив. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача: [PERSON] в судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги підтримав та просив задоволити їх з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, причину неявки суду не повідомив. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи: голова Червоно-чабанської сільської ради Сучок А.М. в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада згодна з заявленими позивачем позовними вимогами, заперечень та доповнень не має. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів… Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідка, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Згідно розписки від 18 жовтня 2004 року відповідач продав позивачу житловий будинок [ADDRESS] за 2725 грн.. Відповідач [PERSON] передав позивачу [PERSON] будинок, а позивач в свою чергу передав відповідачу кошти, про що свідчить розписка посвідчена секретарем Виконавчого комітету Червоно-чабанської сільської ради Каланчацького району Херсонської області. Із-за необізнаності щодо порядку укладання договорів купівлі - продажу нерухомого майна позивач і відповідач вважали, що оформили все вірно. Після продажу будинку відповідача та його членів сім"ї 19.10.2004 року було знято з реєстрації проживання в вище вказаному будинку, що підтверджується домовою книгою. Свідченням того, що відповідач мав право на здійснення продажу будинку являється договір купівлі-продажу будинку від 28 серпня 1995 року, згідно якого відповідач набув право власності на даний будинок. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право власності, так як договір не оформлений належним чином. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах незаборонених законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документів, які засвідчують його право власності. За таких обставин захистити своє цивільне право позивач має змогу тільки згідно статті 16 ЦК України. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON], яка проживає [ADDRESS] - пояснила, що вона є дочкою відповідача [PERSON], та засвідчила той факт, що дійсно в 2004 році її батько продав будинок позивачу [PERSON] згідно розписки. Що стосується факту, вказаного позивачем, а саме неявки [PERSON], для належного оформлення нотаріально договору, пояснила слідуюче: [PERSON] на даний час хворіє після інсульту, а також він людина похилого віку і не може вже здійснювати такі дії. Згідно ст. 220 ЦК України передбачено. що у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, якщо сторони домовились, щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У даному разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги, заявлені [PERSON], підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved