Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

В травні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачаКосівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вона зазначила, що [INFO] року померла [PERSON], яка залишила заповіт, відповідно до якого заповіла все належне їй майно в користь позивачки. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS], з документації на вказане майно є тільки технічний паспорт. Тому отримала відмову Чортківської районної державної нотаріальної контори через відсутність правовстановлюючих документів, що змусило звернутися до суду. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] що залишилось після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги довірительки підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача Косівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, в суд від них надійшла заява, в якій просить справу слухати за відсутності представника, позовні вимоги визнають. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, від них надійшла заява, про слухання справи за їх відсутності, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Вислухавши представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивачка [PERSON] народилася [INFO] року в с. Ромашівка Чортківського району Тернопільської області, проживає в [ADDRESS] що підтверджується паспортними даними. 12 листопада 2009 року в с. Косів Чортківського району Тернопільської області [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яке все належне майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті належатиме їй і на що вона за законом матиме право, заповіла у власність [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [INFO], виданим 20 липня 2010 року Косівською сільською радою Чортківського району Тернопільської області. Відповідно до даних Чортківської районної державної нотаріальної контори „26" жовтня 2010 року заведена спадкова справа №646/2010 до майна померлої [INFO] року [PERSON] за заявою [PERSON] про прийняття спадщини. Інші заява до нотаріальної контори не надходили. Згідно довідки, виданої 27 квітня 2018 року за №363 Косівською сільською радою Чортківського району Тернопільської області, спадкодавець проживала та була зареєстрована одна. Спадкоємців, передбачених ст. 1241 Цивільного кодексу України у спадкодавця немає. Правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №10, що розташовані за адресою по [ADDRESS] відсутні. Позивачкою пред'явлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] з якого вбачається, що даний житловий будинок належав померлій [INFO] року [PERSON]. В. о. державного нотаріуса Чортківської районної державної нотаріальної контори надана відповідь №412/02-14 від 02 травня 2018 року про те, що у зв'язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на ім'я спадкодавця, не можливо оформити спадкові права на даний будинок з господарськими будівлями та спорудами, а тому потрібно вирішити дане питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Виходячи з ст. ст. 25, 30 ЦК України мати та набути цивільне право (право власності на нерухоме майно) може лише жива та дієздатна особа. Із змісту ст. ст. 391, 392 ЦК України вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За положеннями статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладене, суд має підстави дійти до висновку про законність і обґрунтованість вимоги щодо спадкування майна спадкодавця за заповітом, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та задовольнити позовні вимоги, визнавши право власності на вказане майно. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Outcome: approved