Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення банківського вкладу та процентів, які уточнив під час розгляду справи та в яких зазначив, що 10 червня 2013 р. між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладений договір № SАМDN№0000735806545 «Стандарт», відповідно до якого позивачем розміщений вклад в сумі 14 000,00 (чотирнад\-цять тисяч) доларів США під 8 % річних на строк 93 дні по 10.09.2013 р. включно. Поповнення даного вкладу він здійснював через Південне відділення Запорізького РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в наступному порядку: 10.06.2013 р. 14000 (чотирнадцять тисяч) доларів США; 13.09.2013 р. 216 (двісті шістнадцять) доларів США; 02.12.2013 р. - 11400 (одинадцять тисяч чотириста) доларів США. Відповідно до п. 4 Договору, його дія припиняється з виплатою [PERSON] всієї суми вкладу разом з процентами, належними від\-повідно до умов договору. Якщо закінчення строку вкладу доводиться на вихідний день, то ви\-плата суми вкладу здійснюється в перший робочий для Банку день. Позивач зазначає, що у січні 2014 року за життєвих обставин він опинився у м. Севастополь та маючи певні матеріальні проблеми звернувся до найближчого відділення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з проханням переоформити умови вищевказаного вкладу (за договором № SАМDN№0000735806545 «Стандарт» проценти нараховувались на тіло депозиту, а йому необхідно було проценти отримувати на картку). Працівник банку повідомила, що переоформити вклад не можливо, треба один вклад закрити, інший відкрити. Таким чином, між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» була підписана заява № SАМDNWFD0070064084400 про оформлення депозитного вкладу «ДЕПОЗИТ ПЛЮС» від 22.01.2014 р. і ним внесено в касу банку 26160 (двадцять шість тисяч сто шістдесят) доларів США; вклад оформлений на 6 місяців по 22.07.2014 р. включно; на суму вкладу нараховуються проценти по ставці 8,5 % річних; період нарахування процентів по вкла\-ду - 1 місяць; видано картку Голд 5168 7420 6396 1910 для нарахування процентів. 23 липня 2015 року, на наступний день після закінчення строку оформлення вкладу він письмово звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з вимогою повернення йому суми вкладу з нарахованими відсотками. У відповідь на своє звернення, він отримав лист від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 25.07.2015 р. щодо виникнення складнощів з обслуговування депозитів та рахунків, відкритих в кримських відділеннях ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». На момент подання цієї позовної заяви, сума вкладу та процентів позивачу не повернута. Позивач вказує, що заборгованість з виплати нарахованих процентів на момент подання позовної заяви становить 3680,82 доларів США, вираховується за наступною формулою: сума вкладу х 8.5 /100 /12 місяців х 6 місяців + сума вкладу х 10,5 /100/ - 177. 78 = 1111,8 +2746.8-177,78. Отже, загальна заборгованість ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» складає 29840,82 доларів СІІІА, що станом на 30.07.2015 р. еквівалентно 658586,90 (шістсот п'ятдесят вісім тисяч пятсот вісімдесят шість гривень 90 копійок) грн. згідно офіційного курсу гривні до іноземної валюти за даними НБУ. Також позивач вважає, що на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про за\-хист прав споживачів» з банку на його користь підлягає стягненню 124 435, 58 долари США пені, що еквівалентно 2 918 014, 35 грн. ( 23, 45 гри. офіційний курс НБУ на 16.12.2015р.) згідно даного розрахунку: 29 840, 82 доларів США - загальна заборгованість; 895,22 доларів США -3% відсотки від суми заборгованості; 139 днів - кількість днів прострочення (період з 30 липня 2015 року по 16 грудня 2015 року). 895. 22 х 139 - 124 435.58 доларів США. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 658\~586, 90 грн. заборгованості за банківським вкладом, пеню у розмірі 2 918 014. 35 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав на підставах, викладених в позові, просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала суду письмові заперечення, в яких зазначила, що матеріали справи не містять належним чином завіреної копії договору банківського вкладу, крім того, надана позивачем квитанція про внесення грошових коштів, не відповідають вимогам п. 10.1 Інструкції № 492. п. 2.9 глави IV «Касові операції банків філій, відділень з клієнтами» розділу 2 «Приймання готівки» Інструкції № 174. Загальновідомим фактом є (і не потребувало доведенню за ст.61 ЦПК України), що на окупованій території АРК орган країни-окупанта АНО «ФЗВ», за рахунок майна відповідача. здійснює виплати вкладникам ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», виплати здійснюються на підставі оригіналів документів, у тому числі договору депозитного вкладу та платіжного документу про внесення за ним коштів. Це свідчить про той факт, що позивачі мають можливість, зловживаючи своїми правами, отримувати грошові кошти як за рішеннями судів України, так і від АНО «ФЗВ» та рішень судів на тимчасово окупованій території. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Нормою ч.1 ст.1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» була підписана заява № SАМDNWFD0070064084400 про оформлення депозитного вкладу «ДЕПОЗИТ ПЛЮС» від 22.01.2014 р. і ним внесено в касу банку 26160 (двадцять шість тисяч сто шістдесят) доларів США (а.с.7,9); вклад оформлений на 6 місяців по 22.07.2014 р. включно; банк відкриває особистий рахунок № 26359623205152; на суму вкладу нараховуються проценти по ставці 8,5 % річних; період нарахування процентів по вкла\-ду - 1 місяць; мінімальний строк вкладу -6 місяців; рахунок/карта № 5168742063961910 для нарахування процентів. Позивач належним чином виконав взяті на себе договором № SАМDNWFD0070064084400 обовязки, внісши на депозитний рахунок № 26359623205152 грошову суму (вклад) у розмірі 26160 доларів США, що підтверджується квитанцією (а.с.7), оригінал якої було оглянуто в судовому засіданні. Представником відповідача в судовому засіданні не заперечувалось про наявність даного депозитного рахунку, що також підтверджується листом відповідача на адресу позивача (а.с.8). Позивач зазначає, що 23.02.2014 року йому на карту було перераховано відсотки у розмірі 188,85 доларів США, ним було знято 177,78 доларів СЩА, залишок 11,07 доларів США, але підтверджень на цю обставину позивачем суду не надана. 23 липня 2015 року, на наступний день після закінчення строку оформлення вкладу (вклад оформлений по 22.07.2014 р. включно і продовжувався ще на два строки), позивач звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з вимогою повернення йому суми вкладу № SАМDNWFD0070064084400 від 22.01.2014 р. з нарахованими відсотками. У відповідь на своє звернення, позивач отримав лист від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» №20.1.0.0.0/7- 20150723/1698 від 25.07.2015 р. щодо виникнення складнощів з обслуговування депозитів та рахунків, відкритих в кримських відділеннях ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.8). На час розгляду справи, сума вкладу та проценти позивачу не повернута. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність", вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до вимог ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Відповідач належним чином не виконав зобов'язання щодо повернення позивачеві вкладу на його вимогу за договором строкового банківського вкладу (депозиту) від 22.01.2014 року № SАМDNWFD0070064084400 допустив заборгованість зі сплати цієї суми у розмірі 26160,00 доларів США., які підлягають стягненню з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] та нараховані відповідно до його умов відсотки. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком процентів з урахуванням умов договору, за яким сума нарахованих процентів складає 3680,82 долара США та загальна сума заборгованості складає 29840,82 доларів СІІІА, що станом на 30.07.2015 р. еквівалентно 658586,90 (шістсот п'ятдесят вісім тисяч пятсот вісімдесят шість гривень 90 копійок) грн. згідно офіційного курсу гривні до іноземної валюти за даними НБУ 1 долар США = 22,07 грн.. На пропозицію суду, надати відповідачу контр розрахунок процентів за даним договором, останній не погодився. Відповідно до ч.2, 3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України сторони та інші особи , які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів , їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом. Що стосується позовних вимог про стягнення пені у розмірі 2918014,35 грн. за прострочку, суд виходить з того, що між сторонами у справі склались договірні правовідносини на підставі Договору про банківський строковий вклад (депозит), умовами якого не передбачено сплата пені банком у разі не виконання або неналежного виконання своїх зобовязань за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Частина 5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», на яку посилається позивач, застосовується до правовідносин між споживачем і виконавцем послуги (роботи). Між тим із встановлених обставин справи і характеру правовідносин між сторонами у даній справі вбачається, що ними не укладався договір з надання послуги (роботи), а сторонами укладений договір щодо прийняття банком від позивача грошової суми на певний строк за сплату йому відповідного доходу, що не є виконанням банком роботи за замовленням позивачки. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають. Також суд звертає увагу, що у справі Zolotas проти Греції (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі ст. 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави». Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Таке порушення виявилося в наступному: У ст. 1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України. Але, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які [PERSON] отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув. Оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку що відповідачем було порушено право позивача на отримання депозитного вкладу та відсотків нарахованих за ним. Відповідно до п.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, у зв'язку з чим [PERSON] звільнений від сплати судового збору. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial