Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати кредитний договір № 1606 від 13.12.2013 року, стягнути з відповідачів - [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку на користь позивача 5170,98 грн. на п/р 2650511133494 у філії АТ «Укрексімбанк» в м. Запоріжжі, МФО 313979, код ЄДРПОУ 26250467, одержувач - кредитна спілка «Капітал», з яких: 4666,65 грн. - сума основного боргу; 504,33 грн. - сума процентів за червень - серпень 2014 року, стягнути з відповідачів - [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку на користь позивача 243,60 грн. судового збору на п/р 2650511133494 у філії АТ «Укрексімбанк» в м. Запоріжжі, МФО 313979, код ЄДРПОУ 26250467, одержувач - кредитна спілка «Капітал». Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем, [PERSON], був укладений із позивачем кредитний договір № 1606 від 13.12.2013 року на отримання в кредит 8000,00 грн. терміном на 12 місяців. Виплата кредиту повинна була здійснюватись шляхом внесення грошових внесків щомісячно відповідно до графіку розрахунків, який є невід'ємною частиною кредитного договору № 1606 від 13.12.2013 року. У період з 13 січня 2014 року по 13 березня 2014 року відповідач своєчасно сплачував за кредитом згідно графіку погашення кредиту. Потім 23.06.2014 року [PERSON] сплатила заборгованість за квітень 2014 року, а лише 04.08.2014 року вона сплатила заборгованість за травень 2014 року. Після цього [PERSON] за кредитом не сплачувала. Оскільки відповідач порушив графік розрахунків більш як на один календарний місяць, кредитним комітетом кредитної спілки «Капітал» було прийнято рішення про подання до суду позовної заяви про дострокове розірвання кредитного договору № 1606 від 13.12.2013 року та стягнення грошових коштів за цим кредитним договором згідно п. 2.1 кредитного договору № 1606 від 13.12.2013 року, про що було повідомлено відповідачам. На момент прийняття рішення про розірвання кредитного договору, тобто на 31 серпня 2014 року, відповідач заборгував 4666,65 грн., кредиту та 504,33 грн. відсотків за користування кредитом. Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено виконання грошових зобов'язань по поверненню кредиту крім позичальника, ще і поручителем - [PERSON], з яким був укладений договір поруки № 1606 від 13.12.2013 року. Відповідно з пунктами 1 та 2 договору поруки та згідно ст. 543, 554 Цивільного кодексу України боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у повному обсязі, включаючи сплату кредиту, відсотків, додаткових відсотків та відшкодування збитків. Оскільки відповідач не зміг своєчасно виконати взяті на себе зобов'язання, позивач направив йому і його поручителю, який є другим відповідачем за цією позовною заявою, попереджального листа про необхідність сплати залишку кредиту та відсотків. Але позитивного результату таке звернення не мало. Таким чином, відповідачі повинні сплатити у солідарному порядку заборгованість із сплати кредиту у сумі 5170,98 грн., в тому числі: - сума основного боргу - 4666,65 грн.; - сума процентів за червень - серпень 2014 року - 504,33 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, від його представника надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає, просить задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явились, надали заяви з проханням слухати справу за їх відсутності, позов визнали повністю. Крім того, від відповідача [PERSON] також надійшла заява з проханням розстрочити суму виплати заборгованості на 1,5-2 року по 200,00 грн. - 300,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, тертіх осіб, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 60, 63, 70 СК України, ст. 372 ЦК України, встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і вони мають рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном. Це майно належить їм незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, встановленої договором. Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали в повному обсязі, а згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, розірвавши кредитний договір № 1606 від 13.12.2013 року та стягнувши у солідарному порядку на користь позивача суму заборгованості в розмірі 5170,98 грн. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачами не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв»язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, оскільки позивач був змушений звернутись з позовом до суду, через що ним були понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. Вказані витрати були належним чином підтверджені позивачем наданим платіжним дорученням /а.с.1/, відповідно до ст. 88 ЦПК України, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі в солідарному порядку. Разом з тим, суд не знаходить підстав для розстрочки виконання рішення, про надання якої клопоче відповідач [PERSON] у зв»язку з наступним. Із змісту ст. 217 ЦПК України вбачається, що розстрочення виконання рішення це пільга для того, хто повинен виконати рішення у зв'язку з існуванням обставин, за наявності яких вчасне виконання завдає шкоди правам або інтересам боржника або інших осіб. Підставами для розстрочення виконання може бути стан здоров'я боржника, тимчасове скрутне матеріальне становище, перебування на утриманні непрацездатних осіб та інші поважні причини, які утруднюють вчасне виконання рішення суду. З огляду на вищезазначене, вказану відповідачем [PERSON] причину для розстрочки, що її дочка - інвалід, також вона є її опікуном та утримує малолітнього онука, на підтвердження чого жодного доказу суду не надано, суд не вбачає поважною, яка утруднює вчасне виконання рішення суду, враховуючи також час неналежного виконання відповідачами своїх зобов»язань за кредитним договором. Крім того, інший відповідач-поручитель з подібним клопотанням щодо розстрочки виконання рішення до суду не звертався.

Outcome: approved