Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить: стягнути з Державного бюджету України компенсацію моральної шкоди у розмірі 172800 грн. , завдану посадовими особами поліції внаслідок навмисної імітації нагляду за досудовим розслідуванням , прийняттям незаконних і неправомірних рішень , протиправною тривалою бездіяльністю під час розслідування кримінального провадження №12016220540000799 , внесеного до ЄРДР 14.04.2016 року за ознаками ст.. 384 ч.1 КК України. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.04.2016 року він подав заяву до Комінтернівського ВП про надання [PERSON] завідомо неправдивих показань відносно нього . Його заяву було зареєстровано ЄРДР 14.04.2016 року за № 12016220540000799 за ст.. 384 ч.1 КК України . Зазначені матеріали кримінального провадження на той час знаходилися в провадженні слідчого СВ Слобідського ВП [PERSON] Слідчий СВ Слобідського ВП [PERSON] навіть не проаналізувавши отримані ним документи та не надавши їм належної оцінки, 17.11.2016 року виніс постанову про закриття кримінального провадження № 12016220540000799. Зазначену постанову про закриття кримінального провадження № 12016220540000799, було скасовано 23.11.2016 року слідчим суддею Комінтернівського районного суду м. Харкова [PERSON] В своїй ухвалі слідчий суддя зазначила «що постанова про закриття кримінального провадження є передчасною, оскільки слідчим не проведено всіх необхідних слідчих (розшуковик) дій під час досудового розслідування вищезазначеного кримінального провадження, не повно перевірено доводи [PERSON], не досліджено відеозапис, наданий [PERSON]. Крім того в постанові про закриття кримінального провадження не зазначено чому слідчий надав перевагу показанням [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], висновкам фахівця та експерта». 28.12.2016 року позивач ознайомився з матеріалами зазначеного кримінального провадження , де остання слідча дія датується 03.09.2016 року. Оскільки, після реєстрації заяви позивача до ЄРДР від 14.04.2016 року минули вже всі розумні та допустимі процесуальні строки, а слідчий [PERSON] навмисно проводив розслідування однобоко, поверхнево та з єдиною метою - захисту інтересів [PERSON] навіть усупереч вимогам КПК України, не надає оцінки відеозапису, наданому позивачем , жодної слідчої дії, направленої на встановлення істини по справі ним не проведено, про що свідчать самі матеріали кримінального провадження № 12016220540000799, то 06.01.2017 року позивач звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова зі скаргою на встановлення процесуального строку по кримінальному провадженню № 12016220540000799 від 14.04.2016 року.13.01.2017 року слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова [PERSON] встановила , що «що досудове розслідування триває повільно, слідчий суддя вважає за можливе скаргу [PERSON] задовольнити та встановити для слідчого строк два місяці для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування кримінального провадження за№ 12016220540000799, який обчислювати з 13.01.2017року». Тобто слідчим суддею встановлено процесуальні строки по кримінальному провадженню терміном в два місяці до 13.03.2017 року. 27.03.2017 року позивач звернувся до начальника Слобідського ВП ГУНП в Харківській області Козленко О.О. з заявою, про те, що слідчий [PERSON] навмисно не виносить підозру та не передає матеріали кримінальних проваджень № №12016220540000799; № 12016220540000817; № 12016220540001970; № 12016220540002416 до суду, незважаючи на той факт, що у кримінальних провадженнях №№ 12016220540000799; № 12016220540000817; № 12016220540002416 закінчилися встановлені судом процесуальні строки, та просив: надати можливість ознайомитися з матеріалами кримінальних проваджень № №12016220540000799; № 12016220540000817; № 12016220540001970; № 12016220540002416 , з одночасним надання можливості зробити фотокопії , де позивач є потерпілим; надати йому відповіді у письмовому вигляді , яких ще доказів в матеріалах кримінальних проваджень № №12016220540000799; № 12016220540000817; № 12016220540001970; № 12016220540002416 бракує слідству для притягнення винних осіб до відповідальності. Оскільки на свою заяву від 27.03.2017 року позивач відповідь не отримав , то він звернувся до начальника Слобідського ВП Козленко О.О. на особистий прийом з тими ж питаннями. 15.05.2017 року позивач звернувся на особистий прийом до начальника Слобідського ВП Козленко О.О. (замість нього прийом проводив [PERSON]). 22.05.2017 року позивач знов звернувся на прийом на начальника ВП Козленко О.О. , оскільки відповідей на свої звернення не отримав. Після чого, майже через 4 місяці , 24.05.2017 року позивачу нарешті надали ознайомитися з матеріалами кримінальних проваджень. 29.05.2017 року ,14.06.2017 року позивач знов звернувся на особистий прийом до начальника Слобідського ВП Козленко О.О. , оскільки відповідей на свої звернення не отримав. 26.06. 2017 року позивач знов звернувся на особистий прийом до начальника Слобідського ВП Козленко О.О. , оскільки відповідей на свої звернення не отримав (замість нього прийом проводив [PERSON]). 03.07.2017 року позивач знов звернувся на особистий прийом до начальника Слобідського ВП Козленко О.О. , оскільки відповідей на свої звернення не отримав , замість нього прийом проводив [PERSON]) На сьогоднішній день за своєю заявою від 27.03.2017 року позивач відповіді так і не отримав. І це незважаючи на те, що вже минуло майже 4 місяці, як сплив встановлений судом строк два місяці для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування кримінального провадження за № 12016220540000799, який обчислюється з 13.03.2017 року.Таким чином бездіяльність відповідача і незаконність його рішень підтверджуються невиконанням ухвал суду та відвертим, цілеспрямованим ігноруванням всіх звернень позивача :1) Комінтернівський районний суд м. Харкова від 19.12.2016 року (Справа № 641/9443/16-к, № провадження 1-кс/641/2332/2016). 2) Комінтернівський районний суд м. Харкова від 13.01.2017 року (Справа № 641/9443/16-к, № провадження 1-кс/641/41/2017). 3) Заява від 27.03.2017 року до начальника Слобідського ВП Козленко О.О. 4) Заява від 15.05.2017 року до начальника Слобідського ВП Козленко О.О. на особистий прийом. 5) Заява від 22.05.2017 року до начальника Слобідського ВП Козленко О.О. на особистий прийом.6) Заява від 29.05.2017 року до начальника Слобідського ВП Козленко О.О. на особистий прийом. 7) Заява від 14.06.2017 року до начальника Слобідського ВП Козленко О.О. на особистий прийом. 8) Заява від 26.06.2017 року до начальника Слобідського ВП Козленко О.О. на особистий прийом. 9) Заява від 03.07.2017 року до начальника Слобідського ВП Козленко О.О. на особистий прийом.Вищесказане свідчить про бездіяльність співробітників поліції, їх посадових та службових осіб, а також безпосередньо процесуального керівника прокурора в процесі розслідування скоєних проти позивача кримінальних злочинів і дій, які змусили його страждати від їхніх неодноразових вигаданих незаконних процесуальних рішень, які нехтують ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.12.2016 року та від 13.01.2017 року, По теперішній час ухвали суду співробітниками поліції і їх посадовими та службовими особами не виконано. Тобто, співробітники поліції та прокуратури, недбало ставляться до виконання своїх безпосередніх службових обов'язків, грубо порушили принцип законності і вимог кримінального процесу, викладених в ст. ст. 9, 25, 36 КПК України. На думку позивача , фактично , більше року посадовці поліції своєю бездіяльністю і незаконними рішеннями, не здійснюючи досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню навмисно і неправомірно не діяли й по теперішній час лише імітують досудове слідство, неодноразово приймаючи незаконні і невмотивовані процесуальні рішення - Постанови про закриття кримінального провадження, викладаючи в них завідомо неправдиві свідчення, фактично покриваючи осіб що скоїли злочин. Крім того, прокуратура виявляє небажання щодо розкриття злочинів посадовцями та сприяє їх приховуванню, а дії її посадових осіб не відповідають завданням кримінального провадження. В результаті протягом тривалого часу позивач змушений домагатися незалежного справедливого розслідування, ініціювати розгляди у судах та в інших інстанціях, що відбирає багато часу та сил на підготовку та участь у судах, де він змушений захищати свої інтереси, протистояти незаконним діям поліції та прокуратури, як органу, що здійснює нагляд. Крім того, бездіяльність слідчих і процесуального керівника прокурора свідчить про невиконання ними завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України) і не проведення необхідних законних дій в рамках кримінального провадження ( ст. 9 КПК України), коли вони навмисно не проводять належним чином передбачені Законом слідчі дії . Своїми тривалими неправомірними діями і довгостроковою неправомірною бездіяльністю співробітники поліції , завдали позивачу моральної шкоди , так як з вини відповідача позивач має глибокі моральні страждання, оскільки змушений протягом півтора року готувати документи й ходити по судам та на прийом до посадових осіб ; з вини відповідача позивач втратив відчуття безпеки, правової стабільності, верховенства права в правовій державі Україна;з вини відповідача порушене психологічне благополуччя позивача, оскільки зникає віра у справедливість; з вини відповідача позивач зневірився до уряду, так як реформи в поліції , на його думку,виявилися фіктивними;з вини відповідача позивач на протязі півтора року змушений витрачати свій час не на родину і своїх малолітніх дітей, а змушений звертатися до суду по захист своїх прав, гарантованих йому Конституцією України, що призвело до погіршення і позбавлення можливості реалізувати звички і бажання, неможливості продовжувати активне особисте життя, і вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити . Представник відповідача Головного Управління Національної поліції в Харківській області в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що позивач заявляючи позов про відшкодування йому моральної шкоди не надає будь-яких доказів , які б підтверджували саме незаконність бездіяльності посадової особи Слобідського ВП ГУНП в Харківській області та встановлення її вини. Суб'єктивне судження позивача про нібито незаконність рішень та ігнорування заяв позивача начальником Слобідського ВП не підтверджено ані процесуальним контролюючим прокурором, ані судовим рішенням. Що стосується нібито невиконання ухвали суду від 13.01.2017, якою для слідчого СВ Комінтернівського ВП встановлено строк два місяці для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування КП № 12016220540000799, представник ГУНП зазначила, що : відомості за вказаним кримінальним провадженням внесені до ЄРДР 14.04.2016 за заявою [PERSON] за фактом надання невстановленою особою завідомо неправдивих показів відносно нього. 16.04.2016 року до Комінтернівського ВП надійшла ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова про внесення до ЄРДР відомостей за фактом спричинення невідомим [PERSON] легкого тілесного ушкодження. Вказані відомості були внесені до ЄРДР за № 12016220540000817 за ч. 1 ст. 125 КК України. 30.08.2016 року до Комінтернівського ВП надійшла ухвала Комінтернівського районного суду про внесення до ЄРДР відомостей за заявою [PERSON] від 01.08.2016. Відомості були внесені в ЄРДР за № 12016220540001970 за фактом надання неправдивих свідчень [PERSON] по кримінальному провадженню № 12016220540001170 за ознаками ч. 1 ст. 384 КК України.17.11.2016 року слідчим Комінтернівського ВП було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 1201620540000799 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, однак 19.12.2016 слідчим суддею Комінтернівського районного суду вказану постанову скасовано як передчасну. 13.01.2017 року слідчий суддя Комінтернівського районного суду за заявою [PERSON] від 06.01.2017 винесла ухвалу про встановлення для слідчого СВ Комінтернівського ВП строк два місяці для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування кримінального провадження № 1201620540000799. Позивач не надав доказів про те, що вказана ухвала своєчасно надійшла до Комінтернівського ВП. 27.01.2017 року постановою прокурора Слобідського району м. Харкова [PERSON] кримінальні провадження №№ 1201622054000799, 1206220540000817 та 12016220540001970 об,єднані під загальним №1201622054000799. Тільки 10.04.2017 року проведення досудового розслідування за вказаним об,єднаним кримінальним провадженням доручено старшому слідчому Гармашу І.В. 29.06.2017 року старшим слідчим Гармашем І.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження №1201622054000799, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України , у зв,язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. На теперішній час вказану постанову не скасовано. Крім того , наданий позивачем розрахунок розміру моральної шкоди, проведений із застосуванням методики [PERSON], рішенням Міністерством юстиції України від 29.01.2016 року припинено застосування цієї методики, що вбачається з Реєстру методик проведення судових експертиз. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не надані докази спричинення йому моральної шкоди бездіяльністю посадової особи Слобідського ВП ГУНП в Харківській області . Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню . Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди, а також визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. FranceСуд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що постановою слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області [PERSON] від 17.11.2016 року кримінальне провадження , внесене до ЄДРР за №1201622054000799 від 14.04.2016 року , закрито у зв,язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. 19 грудня 2016 року ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова постанову слідчого СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області від 17 листопада 2016 року про закриття кримінального провадження №1201622054000799 скасовано та повернуто матеріали для проведення досудового розслідування. 13 січня 2017 року ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова , встановлено для слідчого СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області [PERSON] строк два місяці для проведення процесуальних дій необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування кримінального провадження №1201622054000799 .Даною ухвалою суду встановлено, що в зазначеному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення , досудове розслідування триває повільно. 27.03.2017 року позивач звернувся до начальника Слобідського ВП ГУНП в Харківській області Козленко О.О. з заявою з проханням надання можливості ознайомитися з матеріалами кримінальних проваджень № №12016220540000799; № 12016220540000817; № 12016220540001970; № 12016220540002416 , з одночасним надання можливості зробити фотокопії , де позивач є потерпілим та надання йому відповіді у письмовому вигляді , яких ще доказів в матеріалах кримінальних проваджень № №12016220540000799; № 12016220540000817; № 12016220540001970; № 12016220540002416, бракує слідству для притягнення винних осіб до відповідальності. 15.05.2017 року позивач звернувся до начальника Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області з заявою про надання йому відповіді на заяву від 27.03.2017 року. Як вбачається з заяви позивача від 22.05.2017 року , оскільки він не отримав відповіді за своїми заявами від 27.03.2017 року та 15.05.2017 року , він звернувся до начальника Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області з заявою про надання йому відповіді на заяву від 27.03.2017 року та 15.05.2017 року . Як вбачається з заяви позивача від 29.05.2017 року , оскільки він не отримав відповіді за своїми заявами від 27.03.2017 року та 15.05.2017 року, він звернувся до начальника Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області з заявою про надання йому відповіді у письмовому вигляді , щодо відсутності достатніх доказів в матеріалах кримінальних проваджень №№ 12016220540000799; № 12016220540000817; №12016220540001970; № 12016220540002416, для притягнення слідством винних осіб до відповідальності. Також , 14.06.2017 року ,26.06.2017 року , 03.07.2017 року позивач звернувся до начальника Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області з заявами про надання йому відповіді на його заяви від 27.03.2017 року , 15.05.2017 року та 22.05.2017 року. 27.06.2017 року позивач звернувся до ГУНП в Харківській області , щодо проведення службового розслідування і надання оцінки професійної придатності співробітників Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області . Постановою старшого слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області Гармаш І.В. від 29.06.2017 року , кримінальне провадження №12016220540000799 від 14.04.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень , передбачених ст.. ст.. 125 ч. 1 ,384 ч.1 КК України , закрито у зв,язку з відсутністю в діяннях складів кримінальних правопорушень. 17.07.2017 року позивач повторно звернувся до начальника Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області з заявою про надання йому відповіді на заяви від 27.03.2017 року, 15.05.2017 року та 22.05.2017 року. Відповідно до відповіді Слобіського ВП НП в Харківській області від 17.07.2017 року за №62/5791 , позивачу повідомлено, що відповіді на заяву від 15.05.2017 року та інші аналогічні заяви направлено поштою. 24.07.2017 року позивач повторно звернувся до начальника Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області з заявою про надання йому відповіді на заяви від 27.03.2017 року, 15.05.2017 року та 22.05.2017 року. Як вбачається з матеріалів справи 31.07.2017 року позивач звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова зі скаргою , в якій просив: скасувати постанову слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області Гармаша І.В. про закриття кримінального провадження № 12016220540000799 від 14.04.2016 року за ч. 1 ст. 125, 384 ч. 1 КК України та зобов,язати ВП розглянути в якості доказів зазначений в скарзі перелік документів. Постановою Прокуратури Харківської області від 22 серпня 2017 року , постанову слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області Гармаша І.В. від 29.06.2017 року про закриття кримінального провадження №12016220540000799 від 14.04.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень , передбачених ст.. ст.. 125 ч. 1 ,384 ч.1 КК України скасовано . Матеріали кримінального провадження направлено керівнику Харківської місцевої прокуратури №5 для організації проведення подальшого досудового розслідування. 06 вересня 2017 року позивачем до ГУНП в Харківській області подано скаргу , в якій він просив : зобов,язати Слобідський ВП розглянути в якості доказів по кримінальному провадженню №12016220540000799, зазначений в скарзі перелік документів , пред,явити підозру винним особам і передати матеріали кримінального провадження до суду. Постановою старшого слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області Гармаш І.В. від 25.09.2017 року , кримінальне провадження №12016220540000799 від 14.04.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень , передбачених ст.. ст.. 125 ч. 1 ,384 ч.1 КК України , закрито у зв,язку з відсутністю в діяннях складів кримінальних правопорушень. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб"єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Таким чином при розгляді даної справи застосуванню підлягають ст. 1173, 1174 ЦК України. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими правомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Викладені позивачем обставини узгоджуються з Правовою позицією , висловленою Верховним Судом України в постанові від 25.05.2016 року у справі № 6-440цс16, де зазначено, що шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова 19 грудня 2016 року скасовано постанову слідчого СВ Слобідського ВП НП в Харківській області від 17 листопада 2016 року про закриття кримінального провадження №12016220540000799 , оскільки слідчим не проведено всіх необхідних слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування; ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.01.2017 року встановлено факт тривалого повільного розслідування кримінального провадження №12016220540000799 ; постановою Прокуратури Харківської області від 22 серпня 2017 року , постанову слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області Гармаша І.В. від 29.06.2017 року про закриття кримінального провадження №12016220540000799 від 14.04.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень , передбачених ст.. ст.. 125 ч. 1 ,384 ч.1 КК України скасовано , у зв,язку з тим, що прийняття рішення про його закриття є необгрунтованим , оскільки слідчим під час досудового розслідування належним чином не перевірено доводи потерпілого щодо надання завідомо неправдивих показань відносно нього та не перевірено обставин спричинення заявнику тілесних ушкоджень. . Таким чином , факт незаконної бездіяльності посадової особи Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області є встановленим судовим рішенням та відповідно до ст.. 61 ЦПК України має преюдиційне значення . Аналізуючи зазначені обставини, суд вважає, що є підтвердження завдання позивачу моральних страждань, втрат немайнового характеру та вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 3000 гривень, виходячи із принципу розумності і виваженості, з огляду на конкретні обставини справи. При визначенні розміру моральної шкоди ,суд врахував важливість для позивача питань з якими він звертався до відповідача для вирішення. При визначенні важливості суд виходив з загальнолюдських принципів та суспільної моралі. Враховано також таку обставину, як тривалість, майже рік, негативного впливу на морально-фізичний стан позивача, що призвело до морально-психологічних перевантажень на нього. Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] 3000,00 гривень. У зв'язку з тим, що позивач [PERSON] . звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» судові витрати компенсуються за рахунок держави, що відповідає положенням ст.. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: partial