Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] вона народила від відповідача доньку [PERSON] . Відповідач визнав дитину своєю та від неї не відмовлявся, проте відмовився подати до органів РАЦСу заяву про реєстрацію батьківства, а також не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Посилаючись на вказані обставини та з підстав, передбачених ст.126, 180-182 СК України, позивач просить суд встановити та визнати, що відповідач є батьком малолітньої дитини, а також стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з квітня 2018 року. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 01.08.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 14.12.2018 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] на позовну заяву, в якому представник відповідача просить задовольнити позовні вимоги частково в частині визнання батьківства, в розгляді вимог про стягнення аліментів просить відмовити. 27.12.2018 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову, а також стягнути додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 12.06.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилась, надавши суду заяву, в якій просила слухати справу в її відсутність, а також уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, від стягнення судових витрат відмовляється. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги про визнання його батьком дитини та стягнення з нього аліментів в розмірі 2000,00 грн., а також просив розглянути справу в його відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надавши суду листа, в якому просить розглядати справу в його відсутність та ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що [INFO] позивач [PERSON] народила доньку [PERSON] , батьком якої зазначено [PERSON] . Відомості про батька дитини в актовому записі вказані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України зі слів матері. Згідно ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст.126 СК України, передбачено визначення походження дитини за заявою чоловіка та жінки, які не перебувають у шлюбі між собою та заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини. Статтею 128 СК України встановлено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи визнання відповідачем свого батьківства по відношенню до малолітньої дитини, вказана обставина не підлягає доказуванню і вважається доведеною. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження та відповідачем визнані, суд дійшов до висновку про задоволення вимог в частині визнання батьківства, а також вважає необхідним внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини про батька з метою забезпечення виконання рішення суду. Що стосується вимог про стягнення аліментів, то суд зазначає наступне. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із змісту статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя). Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача суд відповідно до статті 182 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність в матеріалах справи доказів про наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; відсутність в матеріалах справи доказів про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; відсутність в матеріалах справи доказів про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вимоги закону та те, що відповідач не заперечує проти сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 2000,00 грн., як про це просить позивач, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини у розмірі 2000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову (дата направлення позову до суду засобами поштового зв`язку - 27.07.2018 року) та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн. на користь держави. Про стягнення з відповідача на її користь судових витрат позивач не просить.

Outcome: approved