Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

До суду звернувся позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача [PERSON], посилаючись на наступне: відповідно до укладеного договору № б/н від 26.09.2005 року відповідач [PERSON], 26.09.2005 року отримала кредит у розмірі 4200 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.3.3. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом в заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін в формулярах або інших стандартних формах, який можу бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов»язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 6.5 Умов надання банківських послуг - позичальник зобов»язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг - у разі невиконання зобов»язань за договором, на вимогу банку виконати зобов»язання з повернення Кредиту та оплатити винагороди банку. Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову. Відповідач своєчасно не надала банку грошові кошти на погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що відображено у Розрахунку заборгованості за договором. У зв"язку з порушенням зобов»язань за кредитним договором відповідач [PERSON], станом на 31.12.2013 року має заборгованість 16624.32 грн., яка складається з наступного: - 4219.71 грн., - заборгованість за кредитом - 11136.79 грн.. - заборгованість за процентом за користування кредитом - 500 грн. - штраф (фіксована частина), - 767.82 грн. - штраф (процентна складова). Вказану суму заборгованості відповідач не сплачує в добровільному порядку, що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання представник позивача не з»явилась, подавши заяву про слухання справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному об»ємі. Відповідач [PERSON], а в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, при цьому пояснила, що вона дійсно отримувала кредит. І поки працювала, то погашення кредиту здійснювалось за рахунок відрахування з її заробітної плати. Після звільнення з роботи вона перестала погашати кредит, в чому визнає свою вину. Проте протягом тривалого часу банк ніяких вимог про повернення кредиту до неї не ставив, тому пройшов строк давності щодо повернення отриманих нею кредитних коштів. Вона згодна погасити лише той залишок кредиту, який у неї залишався не погашеним. Останню суму вона погашати не згодна. Крім того у неї тяжке матеріальне становище, хворіє чоловік та син. Вони з чоловіком отримують мінімальну пенсію, даних коштів не вистачає на саме необхідне, тому вона просто не в змозі погасити всю суму яку їй нарахував банк за цей період. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: Відповідно до ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з укладеного між сторонами договору № б/н від 26.09.2005 року відповідач [PERSON] 26.09.2005 року отримала кредит у розмірі 4200 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Судом встановлено, що підписавши заяву разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою відповідач уклала з банком договір, що підтверджується її підписом в заяві. Таким чином відповідач підтвердила свою згоду на укладення кредитного договору та кредитний договір, шляхом складання зазначених вище документів, був укладений у належній письмовій формі. Крім того, судом встановлено, що при укладанні договору сторони уклали договір про приєднання,

Outcome: approved