Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що 18.07.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір без номеру, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Укладений договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування кредитом. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконує неналежним чином, внаслідок чого станом на 31.08.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 22 624,04 грн., з яких заборгованість по кредиту - 5976,26 грн., заборгованість за відсотками - 15 094,25 грн., штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 1053,53 грн., яку просили стягнути на свою користь, а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача Циганкова Т.О. пояснила, що дійсно 18.07.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір без номеру. Відповідач свої зобов'язання за цим договором виконує неналежним чином, оплату здійснює частково, останній платіж по погашенню заборгованості відповідачем був здійснений у вересні 2013 року. Просила позов задовольнити у повному обсязі, стягнути судові витрати, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судові засідання призначені на 04.12.2013 р., 29.01.2014р., 14.02.2014 року не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином: судові повістки разом із розпискою і копіями відповідних документів надсилались йому поштою рекомендованими листами із повідомленням за адресою зазначеною позивачем. Однак, поштова кореспонденція повернулась до суду з відміткою поштового відділення "За закінченням терміну зберігання». У такому разі вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. За згодою представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши представника позивача, з'ясувавши повно та всебічно наявні у справі докази та взаємовідносини сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено наступне. 18.07.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір без номеру, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Укладений договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування кредитом. (а.с.6-10). Банк свої зобов'язання за цим договором виконав, відкрив картковий рахунок на ім'я відповідача з кредитним лімітом 8000 грн. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконує неналежним чином, внаслідок чого станом на 31.08.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 22 624,04 грн., з яких заборгованість по кредиту - 5976,26 грн., заборгованість за відсотками - 15 094,25 грн., штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 1053,53 грн. (а.с.4-5). Однак, вимоги банку про стягнення з боржника окрім штрафу у розмірі 500 грн., а також 5% від суми позову, що складає 1053,53 грн., як це передбачено п. 8.6 кредитного договору, не ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Тобто пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Заявлені позивачем вимоги про одночасне стягнення з відповідача фіксованого штрафу та штрафу, нарахованого у відсотку від суми заборгованості свідчать про безпідставне застосування до боржника подвійної цивільно-правової відповідальності одного й того ж виду за одне й те ж порушення договірного зобов'язання, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно до яких ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 549 ЦК пеня і штраф як різновид неустойки обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається. Таким чином умова кредитного договору про подвійну відповідальність боржника, викладена у пункті 8.6 Умов та правил, відповідно до ч. 2 ст.215 ЦК України являється нікчемною і не може застосовуватися до боржника. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приймаючи до уваги те, що на час розгляду справи суду не надано доказів про зупинення дії чи змін умов договору будь-якою із сторін, останній платіж відповідачем був здійснений у вересні 2013 року, договір вважається чинним. Відповідач має заборгованість за кредитним договором, доказів її погашення чи недостовірності не надав, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі 21 070, 51 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України у разі часткового задоволення позову, судовий збір, попередньо сплачений позивачем, має бути стягнуто з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог, тобто у розмірі 213,65 грн.

Outcome: partial