Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом та просить визнати незаконним наказ ДП Дрогобицьке лісове господарство №247 від 07.09.2016 року про звільнення його з посади лісничого Гаївського лісництва ДП Дрогобицьке лісове господарство, визнати незаконним наказ ДП Дрогобицьке лісове господарство №92-к від 07.09.2016 року про звільнення його з посади лісничого Гаївського лісництва ДП Дрогобицьке лісове господарство, поновити його на посаді лісничого Гаївського лісництва ДП Дрогобицьке лісове господарство та стягнути з відповідача в його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу. Покликається на те, що з 2009 року він працював на посаді лісничого Гаївського лісництва ДП Дрогобицьке лісове господарство. В період з 07.09.2016 року по 18.09.2016 року він перебував на лікарняному. 08.09.2016 року його викликано на роботу та ознайомлено з наказом №247 від 07.09.2016 року про його звільнення з роботи згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Після закінчення періоду тимчасової непрацездатності його було ознайомлено з наказом №92-к від 07.09.2016 року, що містив аналогічні відомості про його звільнення. Вважає накази про його звільнення незаконними, оскільки адміністрацією ДП Дрогобицьке лісове господарство проведено його звільнення в період тимчасової непрацездатності та без згоди профспілкового комітету. Перед застосуванням до нього стягнення у вигляді звільнення не було отримано його письмових пояснень про причини можливого проступку. Окрім того, вважає причини його звільнення, зазначені в оскаржуваному наказі (акти перевірки Державної екологічної інспекції), неналежними , оскільки вказані акти підписано з зауваженнями, так як при підрахунку деревини було застосовано неприпустимі методики, зокрема в листах Державного комітету лісового господарства від 29.09.2004 року №02-13/1246-12, в тому числі зазначено, що дерева, які були відведені в рубку відповідно до діючих правил та норм, і в подальшому зрубані лісокористувачем, не є незаконно зрубаними і визначення їх обєму після проведення рубки (в тому числі через переведення діаметра пня до діаметра на висоті грудей) для контролю якості відведення чинним законодавством не передбачено. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] позов заперечила та пояснила, що 07.09.2016 року згідно наказу №247 звільнено лісничого Гаївського лісництва [PERSON] на підставі п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Причиною даного звільнення послугували [PERSON] позапланової та планової перевірки Державної екологічної інспекції України № 426/06/567 від 08.07.2016 року та № 527/04 від 15.08.2016 року, в ході якої були виявлені численні порушення, самовільні рубки та не проведено догляд за лісовими культурами. В березні 2016 року відповідно до наказу по підприємстві № 90 за послаблення контролю за роботою підлеглих лісничого Гаївського лісництва [PERSON] попереджено, що при повторенні подібних випадків будуть застосовані більш суворі міри адміністративного впливу. Відповідно до наказу № 96 від 09.03.2016 року про незадовільний контроль за охороною лісу від самовільних рубок лісничому Гаївського лісництва оголошено догану. На підприємстві ДП «Дрогобицьке лісове господарство» серед Наказів директора з основної роботи є Наказ №24 від 11 січня 2013 року «Про відлучення працівників», де в п. 2 вказано, що відлучення працівника з робочого місця повинно здійснюватись згідно чинного законодавства. В п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку вказано, що у разі тимчасової відсутності на роботі працівник зобов'язаний передати своєму керівникові чи призначеній ним особі всі документи, які знаходяться на виконанні. Однак [PERSON] не попередив адміністрацію підприємства про тимчасову непрацездатність і не передав документи, які знаходяться у виконанні. Державне підприємство "'Дрогогобицьке лісове господарство» звернулось з запитом в Стрийську центральну міську лікарню стосовно листка непрацездатності [PERSON], звідки отримали інформацію, в якій вказано, що [PERSON] відкрив листок непрацездатності в період з 17:00 - 20:00 год. 07.09.2016 року. Отже, листок непрацездатності немає ніякого відношення до даної справи, оскільки був відкритий вже після звільнення. 08.09.2016 року позивач з'явився в ДП «Дрогобицький лісгосп», де був ознайомлений з наказом №247 від 07.09.2016р. та наказом №92-к від 07.09.2016р. про його звільнення, про що свідчить його підпис, а про те, що знаходиться на лікарняному, позивач нікого не повідомив. У зв'язку з тим, що голова профспілкового комітету перебував на лікарняному, засідання профкому було назначено на 28.10.2016 року, про що позивачу поштою надіслано повідомлення, однак позивач не з'явився, про причини неявки не повідомив. Засідання перенесено на 04.11.2016 року, про це позивачу знову ж таки надіслано повідомлення через поштове відділення м. Дрогобича. 04.11.2016 року [PERSON] знову не з'явився, в зв'язку з тим рішення профкому було прийнято без участі [PERSON] Враховуючи вищенаведене, просить відмовити в задоволенні позову. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідка, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно наказу ДП Дрогобицьке лісове господарство №247 від 07.09.2016 року [PERSON] звільнено з посади лісничого Гаївського лісництва ДП Дрогобицьке лісове господарство за систематичне невиконання ним без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України. Підстава для звільнення: наказ №96 від 09.03.2016 року; [PERSON] позапланової перевірки Державної екологічної інспекції України №426/06/567 від 08.07.2016 року; [PERSON] планової перевірки Державної екологічної інспекції України №527/04 від 15.08.2016 року.(а.с.4) Наказом №92-к від 07.09.2016 року [PERSON] звільнено з посади лісничого Гаївського лісництва ДП Дрогобицьке лісове господарство. Підстава звільнення: наказ №247 від 07.09.2016 року.(а.с.5) Згідно листка непрацездатності серії АГЛ №845671 виданого поліклінічним відділенням Стрийської центральної міської лікарні, [PERSON] з 07.09.2016 року по 16.09.2016 року перебував на лікарняному.(а.с.6) З протоколу засідання первинної профспілкової організації ДП Дрогобицький лісгосп №13/1 від 04.11.2016 року вбачається, що лісничий Гаївського лісництва [PERSON] звільнений згідно чинного законодавства на підставі документів, які були представлені (акти планової та позапланової перевірки державної екологічної інспекції та накази по підприємству про застосування адміністративних стягнень). (а.с.90-91) Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. Тому при звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання обовязків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли. Відповідач при застосуванні такого крайнього заходу, як звільнення, обмежився лише загальним посиланням на систематичне невиконання без поважних причин посадових обовязків та не врахував положення ч. 3 ст. 149 КЗпП, згідно з яким при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, необхідно зясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень. Відповідач в наказі про звільнення позивача не зазначив, у чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення позивача, та чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору. Оскільки тільки правомірно накладені стягнення можуть враховуватись і бути підставою для звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП, відповідач повинен був зазначити в наказі про звільнення, систематичне невиконання яких саме трудових обовязків позивачем передувало його звільненню. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює завідувачем терапевтичного поліклінічного відділення Стрийської центральної міської лікарні. 7 вересня 2016 року зранку вона разом з лікарем [PERSON] оглядали [PERSON], який звернувся з болями в голові., підвищене серцебиття, підвищений тиск. Оскільки вона згідно посадової інструкції має право консультувати, однак не має права видавати лікарняний лист, тому лікарняний лист відкривала [PERSON], яка працювала з 17.00 години. На лікарняному [PERSON] перебував з 07.09.2016 року по 16.09.2017 року з діагнозом: гіпертонічна хвороба, гіпертонічний криз. Згідно ч.3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Всупереч вказаної норми, позивача було звільнено в період його тимчасової непрацездатності. Згідно ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Всупереч вказаної норми, позивача було звільнено без попередньої згоди профспілкового комітету. Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача [PERSON] на те, що позивач не був членом профспілки, оскільки вказане спростовується довідкою ДП Дрогобицьке лісове господасртво від 21.04.2017 року №87 про доходи лісничого Гаївського лісництва [PERSON], з якої вбачається, що із заробітної плати позивача утримано профспілкові внески. Крім того, відповідач 28.10.2016 року після звільнення позивача з роботи звертався до голови профспілкового комітету ДП Дрогобицьке лісове господарство з поданням про надання згоди на звільнення позивача [PERSON]С.(а.с.81) Згідно ст. 148 КЗпП України дисциплiнарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пiзнiше одного мiсяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звiльнення працiвника вiд роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатнiстю або перебування його у вiдпустцi. Як вбачається із наказу №247 від 07.09.2016 року підставою звільнення був [PERSON] позапланової перевірки Державної екологічної інспекції України №426/06/567 від 08.07.2016 року. Тобто, з моменту виявлення порушення до дисциплінарного звільнення позивача мунуло більше одного місяця. Згідно ч. 3 ст. 149 КЗпП України роботодавець при обранні виду дисциплінарного стягнення має враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, та попередню роботу працівника. Згідно ч. 1 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Однак в порушення вказаної вимоги відповідач не зажадав від позивача дати пояснення в письмовій формі стосовно вчиненого ним проступку. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що звільнення позивача було незаконним, а тому накази про його звільнення слід визнати незаконними, позивача слід поновити на роботі та стягнути з відповідача на його користь середній заробiток за час вимушеного прогулу.

Outcome: approved