Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що вона є власником житлового будинку №1, розташованого по вул.. Радянська в с. Щасливцево Генічеського району Херсонської області. У належному їй житловому будинку зареєстрований окрім неї також відповідач по справі [PERSON], який з 2010 року виїхав за межі Херсонської області та з того часу за вказаною адресою не проживає. Позивач зазначає, що реєстрація відповідача у належному їй житловому будинку порушує права позивача як власника нерухомого майна та тягне за собою матеріальну шкоду, яка виражається в тому, що він має постійно сплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично в будинку не проживає. В судовому засіданні позивач, вимоги заявлені у позові підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені у ньому. Додатково пояснила, що добровільно вирішити питання вона не має можливості, оскільки відповідач проживає за межами Херсонської області та з ним відсутній будь який зв'язок, а його реєстрація у будинку позивача створю для неї певні незручності. Вважає, що відповідач порушує її право на вільне користування власністю, тому просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком №1, розташованого по вул.. Радянська в с. Щасливцево Генічеського району Херсонської області. Також просить суд примусово зняти [PERSON] з реєстраційного обліку в належному їй будинку. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки в суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає в с. Щасливцево та здійснив у 2010 році працевлаштування відповідача по справі. Вказує, що дійсно певний проміжок часу [PERSON] проживав у будинку належному позивачеві, однак з осені 2010 року звільнився та виїхав у невідомому напрямку. Свідок [PERSON]. в судовому засіданні пояснила, що проживає по сусідству з позивачем та їй відомо, що остання прописала відповідача у себе в будинку у звязку з його працевлаштуванням, однак з осені 2010 року [PERSON] відсутній за місцем своєї реєстрації та їй відомо, що він проживає в АР Крим. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази по справі вважає, що позов підлягає задоволенню. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним майном, на власний розсуд учинити щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316,317,319,321 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований в житловому будинку, розташованому за адресою: вул.. Радянська, 1 в с. Щасливцево Генічеського району Херсонської області який на праві приватної власності належить [PERSON], але фактично в будинку не проживає з 2010 року з причин зміни місця проживання. Перешкод відповідачу в користуванні будинком з боку позивача не відбувалося. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власність на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати і оренду, обмінювати, закладати, укладати та інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що відповідач без поважних причин в зазначеному будинку не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням - для проживання, і відповідно не реалізував своє право на проживання в будинку протягом встановленого законом строку, а тому згідно ст. 405 ЦК України втратив право користування житловим будинком №1, який розташований по вул.. Радянська в с. Щасливцево Генічеського району. Також судом визнається, що реєстрація відповідача в зазначеному будинку, створює перешкоди в користуванні позивачем власністю. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком позивача. Разом з тим, суд вважає, що в задоволенні вимог позивача щодо примусового зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою необхідно відмовити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач бажає отримати рішення суду для подальшого його використання для зняття з реєстрації відповідача в житловому будинку, а згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою бо оголошення її померлою. Тобто для захисту прав позивача рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою є достатнім.

Outcome: partial