Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги він обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 21.05.2011 р. Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім»ї. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя, шлюб та сім»ю, несумісністю характерів та відсутністю взаєморозуміння. Протягом останніх двох років стосунки між сторонами поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті в жовтні 2014 року призвело до фактичного припинення між ними шлюбних стосунків. Сторони не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі, просила суд шлюб між сторонами розірвати, оскільки їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Кожен із них живе власним життям. Сторони не ведуть спільне господарство, не пов'язані спільним побутом. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена судом про місце і час слухання справи. На підставі ст. 224 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 21 травня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім»ї, про що складено актовий запис № 901. Від шлюбу у подружжя є неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. Спір про поділ спільного майна між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права і обов»язки. Судом встановлено, що з жовтня 2014 року сторони не підтримують шлюбних стосунків, між подружжям втрачено почуття любові та бажання на відновлення шлюбних стосунків. Шлюб існує формально. Зазначені обставини були встановлені при розгляді справи. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сім'я існує формально, а отже шлюб між сторонами може бути розірваний. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим.

Outcome: approved