Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 07 вересня 2017 року вона зареєструвала право власності на транспортний засіб - автомобіль MAZDA СХ7, 2006 року випуску, колір чорний, кузов № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Даний автомобіль вона надала у користування своєму сину [PERSON] та його дружині [PERSON] , які перебували в шлюбі. На початку жовтня 2018 року стосунки між сином та його дружиною припинись, і 25.10.2018 року рішенням Рівненського районного суду Рівненської області шлюб між ними був розірваний. На вимогу позивачки та її сина про повернення автомобіля [PERSON] не відповідає. Крім цього, як стало відомо позивачці пізніше, [PERSON] без її згоди і всупереч її волі, підробивши підпис, 22.05.2018 року переоформила автомобіль позивачки на свою матір [PERSON] на підставі договору комісії №009203 від 22.05.2018 року та договору купівлі продажу транспортного засобу між ТОВ Бімер та громадянкою [PERSON] . Додатково зазначає, що про вчинення незаконних дій відносно її власності, які завдали значної матеріальної шкоди, позивачка звернулась до ГУНП в Рівненській області про що внесено відомості в ЄРДР №12019180010000091 за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 366 КК України по факту внесення недостовірних відомостей службовими особами ТОВ «Бімер» до договору комісії № 009203 укладеного з [PERSON] , внаслідок чого незаконно відчужили її автомобіль MAZDA СХ7. Також, позивачка звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ТОВ «Бімер» про скасування договору комісії. Рішенням Рівненського міського суду в Рівненській області її позов про скасування договору комісії задоволено, та визнано недійсним договір комісії №009203 від 22.05.2018 року. За таких обставин позивачка звернулась до суду з даним позовом, відповідно до якого просить витребувати із чужого незаконного володіння належний їй транспортний засіб, а саме: автомобіль, марки «MAZDA СХ7», 2006 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак [NUMBER] . Крім того, просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати. Позивачка не з`явилась в судове засідання. Згідно поданої заяви позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити без її участі. В разі неявки відповідачки не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Представник відповідачки не з`явився в судове засідання. Відповідачка не з`явилась в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання, представник відповідачки та відповідачка є належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду даної цивільної справи на офіційному сайті Судова влада. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідачка та її представник мали можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від них не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без їх участі, відзив на позов до суду відповідачка не подавала, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка проти такого вирішення справи не заперечує. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін. Суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~Як встановлено в судовому засіданні, 07 вересня 2017 року [PERSON] зареєструвала право власності на транспортний засіб - автомобіль MAZDA СХ7, 2006 року випуску, колір чорний, кузов № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Вищезазначений автомобіль вона передала у користування своєму сину - [PERSON] та його дружині [PERSON] , які перебували в шлюбі. 25.10.2018 року рішенням Рівненського районного суду Рівненської області у цивільній справі №570/1854/18 шлюб між [PERSON] та його дружиною [PERSON] був розірваний. На вимогу позивачки [PERSON] автомобіль не повернула. Крім цього, як стало відомо позивачці, [PERSON] без її згоди і всупереч її волі, підробивши підпис, 22.05.2018 року переоформила автомобіль позивачки на свою матір [PERSON] на підставі договору комісії №009203 від 22.05.2018 року та договору купівлі продажу транспортного засобу між ТОВ «Бімер» та громадянкою [PERSON] . Зокрема, згідно Договору комісії №009203 від 22 травня 2018 року, ТзОВ «Бімер», в подальшому Комісіонер, в особі директора [PERSON] та [PERSON] в подальшому Комітент, укладено договір, предметом якого, згідно п.1.1 комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу (який підпадає під визначення вживаного транспортного засобу відповідно до п. 189.3 статті 189 Податкового кодексу України) модель MAZDA CX-7, 2006 року випуску, колір чорний, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , зареєстрований за власником (комітентом за договором комісії) транспортного засобу 07.09.2017 року (надалі - Транспортний засіб або ТЗ) за ціною не нижче узгодженої Сторонами, а саме 49100 гривень. Відповідно до копії договору купівлі-продажу транспортного засобу між ТОВ «Бімер», який діяв як комісіонер на підставі договору комісії № 009203 від 22 травня 2018 року та [PERSON] , яка діяла як покупець, продавець передав у власність покупцеві транспортний засіб автомобіль «MAZDA CX-7», 2006 року випуску. Відповідно до заяви [PERSON] № 142196958 від 22 травня 2018 року про перереєстрацію на нового власника за договором купівлі-продажу було перереєстровано автомобіль "MAZDA CX-7» (дата першої реєстрації 17.02.2009) та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Суд звертає увагу, що вищезазначені факти є преюдиційно встановлені і не потребують доказуванню. Зокрема, вищезазначені обставини було встановлено Рівненським міським судом Рівненської області, до якого [PERSON] звернулась із позовом до ТОВ «Бімер» про скасування договору комісії та рішенням якого 12.11.2019 у цивільній справі №570/3006/19 було задоволено її позов про скасування договору комісії задоволено, та визнано недійсним договір комісії №009203 від 22.05.2018 року. Однак, всупереч зазначеному, [PERSON] автомобіль позивачці [PERSON] не повернула. За таких обставин у позивачки виникла необхідність у зверненні до суду з позовом про витребування із чужого незаконного володіння належного їй транспортного засобу, а саме: автомобіля марки «MAZDA СХ7», 2006 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак [NUMBER] . Надаючи оцінку спірним правовідносин, суд зазначає наступне. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Положення статті 387 ЦК України передбачають право власника на витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст. 1212 ЦК України, особа,\~яка набула\~майно або\~зберегла його\~у себе\~за рахунок\~іншої особи\~(потерпілого)\~без достатньої\~правової підстави\~(безпідставно\~набуте майно),\~зобов`язана\~повернути потерпілому\~це майно.\~Особа зобов`язана\~повернути майно\~і тоді,\~коли підстава,\~на якій\~воно було\~набуте,\~згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. З системного аналізу норм вправа, вбачається, що зобов`язання безпідставного набуття, збереження майна породжують такі юридичні факти: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Аналогічну правову позицію було висловлено в постанові Верховного суду від 30 серпня 2018 року (справа №334/2517/16-ц). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд зважає на ту обставину, що договір комісії, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бімер» та [PERSON] від 22 травня 2019 року № 009203, на підставі якого ТОВ «Бімер» здійснив продаж спірного транспортного засобу [PERSON] (договір купівлі-продажу транспортного засобу № 009203 від 22 травня 2018 року) та як наслідок слугував підставою для здійснення перереєстрації автомобіля на нового власника - рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від12.11.2019 (справа №570/3006/19) визнано недійсним. Крім того, суд зважає, що постановою Рівненського апеляційного суду від 11.08.2020 р. у цивільній справі №570/3006/19 вищезазначене рішення Рівненського міського суду залишено без змін. А тому наявні всі підстави для повернення безпідставно набутого майна, зокрема транспортного засобу автомобіля марки «MAZDA СХ7», 2006 року випуску, чорного кольору із чужого незаконного володіння законному власнику [PERSON] . За наведеного, суд прийшов до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved