overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в здійсненні права власності та примусового зняття з реєстрації , мотивуючи свої вимоги тим , що позивач є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 12 серпня 2014 року . Після чого позивачка вселилася у вказану квартиру . Крім позивачки у вказаній квартирі є зареєстрованою відповідач по справі , який є сином колишній власників квартири , продавців за договором купівлі-продажу . Однак в квартирі він з моменту придбання її позивачкою не проживав , його речей в квартирі не має . Витрат по утриманню квартири відповідач також не несе .За умовами договору п.3.1. відповідач мав бути знятий з реєстраційного обліку до 01.09.2014 року . Своєю реєстрацією відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні свого законного права як власника квартири на вільне користування ,володіння та розпорядження. В судове засідання позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності та повним підтриманням позову . Відповідач в судове засідання не з»явився .Причина його неявки суду невідома. На підставі наявних в справі доказах суд ухвалив провести заочний розгляд справи . Дослідивши матеріали справи вважаю , що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено , що позивач по справі є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 12.08.2014 року (а.с.3-6) .За умовами якого ,а саме п.3.1 продавця зобов"язуються знятися з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою до 01.09.2014 року . ( відповідач є сином продавців) У вказаній квартирі , згідно довідки форми № 3 зареєстровані сторони по справі (а.с.3) . Однак в даний час відповідач за вказаною адресою не проживає ,його речей в квартирі не має . Факт не проживання відповідача за спірною адресою стверджується актами КП «ЖЕО 103» від 16.01.2015 року (а.с.11) ,від 16.02.2015 року (а.с.12). Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє , користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії , які не суперечать закону . Згідно Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 , наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою , яка там проживала чи вселилась туди як член сім»ї наймача ( власника ) приміщення . За наведеного вище відповідач по справі перешкоджає позивачу вільно користуватися , володіти та розпоряджатися своєю власністю . За наведеного вище суд вважає , що доводи позивача обгрунтовані і як такі , що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки [PERSON] своєю реєстрацією у спірній квартирі чинить перешкоди позивачу в здійсненні його права власності на вищевказану квартиру . Згідно викладеного , ст..ст. 319 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати їх із відповідачем шлюб, який був укладений 19.11.2005 року та зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Сокальського РУЮ Львівської області, про що зроблено актовий запис за №244. Зазначає, що від спільного подружнього життя у них із відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося, часто виникали суперечки та конфлікти, що привело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спору про поділ майна не виникло а примирення є недоцільним оскільки суперечить інтересам позивачки. Після розірвання шлюбу бажає залишитись на дошлюбному прізвищі - [PERSON]. В судове засідання позивач не прибула, надала заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання 02.06.2015р. повторно не прибув, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення в газеті «Львівська пошта» №54(1665) від 23.05.2015р., про причини неявки суду не повідомив, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позивач у поданій заяві не заперечила проти такого порядку вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сокальського РУЮ Львівської області 19.11.2005 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №244. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що у сторін є син [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім"ї, примирюватись позивач не бажає, таким чином, подальше спільне життя сторін не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому їх шлюб з відповідачем слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був укладений 18.06.2009 року та зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Сокальського РУЮ Львівської області, про що зроблено актовий запис за №106. Від даного шлюбу дітей у сторін немає. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем часто виникали сварки і непорозуміння, примирення між ними неможливе, в наслідок чого стали проживати окремо. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, проте надав заяву у якій просить розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не прибув будучи належно повідомленим про час розгляду справи шляхом розміщення оголошення в газету «Високий Замок» №52(5308) від 19.05.2015р. та не повідомив суд про причину неявки. За таких обставин та зі згоди позивача наданої у поданій заяві, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сокальського РУЮ Львівської області 18.06.2009 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №106. Відповідно до акту про фактичне місце проживання від 25.05.2015р. складеного депутатом міської ради спільно із власником житла та сусідами встановлено, що [PERSON] з 2010року не проживає за вказаною адресою спільно із позивачкою. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім"ї, примирюватись позивач не бажає, таким чином, подальше спільне життя сторін не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому їх шлюб з відповідачем слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача Зборівської міської ради Тернопільської області з вимогами про визнання права на спадкове майно. Представник позивача позовні вимоги підтримують, просять визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок та земельні ділянки, які належали [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є спадкоємцем цього майна, згідно закону і прийняла спадщину, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину її відмовлено. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, заперечень не має. Дослідивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] - тітка позивача, якій на праві власності належали: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] ; земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га (кадастровий номер: 6122610100:02:008:0204) , яка розташована [ADDRESS] , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ТР № 3317 від 12 січня 1999 року; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,4475га., (кадастровий номер 6122610100:02:008: 0205), яка розташована в м.Зборів Зборівського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ТР № 3317 від 12 січня 1999 року; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7781га (кадастровий номер 6122610100:01:001:1864), яка розташована на території Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області; майновий пай в СВЗП "Верхостав (м. Зборів Зборівського району Тернопільської області ), згідно майнового сертифікату ТР VII 016504. Позивач прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса та заведено спадкову справу № 2/2020. Однак, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовлено у зв`язку з втратою правовстановлюючих документів, згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №140/02-31 від 28 липня 2020 року. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до\~уваги,\~що позивач\~є спадкоємцем\~майна,\~згідно закону\~і прийняла\~спадщину, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, до неї правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за нею слід визнати право власності на спадок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, після померлого [PERSON] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємцем майна та прийняла спадщину, однак в позасудовому порядку не може її оформити. Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, при неявці відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 21 грудня 2018 року виконавчим комітетом Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області, актовий запис № 95. Після його смерті відкрилася спадщина: на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна, яка спадщину прийняла. Відповідно до вимог ст.1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття". Відповідно до ст. 1262 ЦК України в другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого законодавством для прийняття спадщини він не заявив про відмову від неї. Отже, позивач згідно ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину. Як вбачається із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна і прийняла спадщину, інші особи не претендують на спадок, до неї правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за нею слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-15 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд із заявою заінтересована особа [PERSON] з заявою про надання права на шлюб з наступних підстав : та в заяві вказала, що на даний час вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], [INFO] з яким вони хочуть створити сім"ю, а тому є необхідність зареєструвати шлюб. Однак, вона ще не досягла шлюбного віку, а тому просить суд надати йому право на шлюб з [PERSON] при цьому просить врахувати те, що заявниця вагітна на 12-13 тижні. В судове засідання заявник [PERSON] прибула, заяву підтримала, просила заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання зявився, заяву визнав . Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 23 СК України вбачається, що за заявою особи, яка досягла чотирнадцятирічного віку, за рішенням суду їй може бути, надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. За наслідками розгляду справи суд прийшов по висновку, що надання права на шлюб відповідає інтересам заявниці [PERSON]., а тому є всі підстави для надання їй права на шлюб із [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд із заявою заінтерисовані особи [PERSON], [PERSON] про надання права на шлюб з наступних підстав : на даний час вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] [INFO] з яким вони хочуть створити сім"ю, а тому є необхідність зареєструвати шлюб. Однак, вона ще не досягла шлюбного віку, а тому просить суд надати йому право на шлюб з [PERSON] при цьому просить врахувати те, що заявниця вагітна на 8-9 тижні. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав: Згідно довідки виданої 17.04.2015 року Сокальською ЦРЛ, вбачається, що [PERSON] вагітна на 8 тижні. Відповідно до ст. 23 СК України вбачається, що за заявою особи, яка досягла чотирнадцятирічного віку, за рішенням суду їй може бути, надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. За наслідками розгляду справи суд прийшов по висновку, що надання права на шлюб відповідає інтересам заявниці [PERSON]., а тому є всі підстави для надання їй права на шлюб із [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони люди різних поглядів на життя, через що у них постійно виникали непорозуміння. Між ними припинилися близькі стосунки, вони не ведуть спільного господарства, фактично вони стали чужими людьми. Даний шлюб носить формальний характер, а тому збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, щодо примирення заперечує. У судове засідання відповідач не з"явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання ним позову, щодо примирення заперечує. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 28.10.2010 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №1834 від 28.10.2010 року. В шлюбі у сторін народилася дитина: син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], актовий запис за №1834, зроблений Відділом РАЦСу Тернопільського в міського управління юстиції Тернопільської області від 28.10.2010р.) Між подружжям склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Щодо примирення сторони заперечують, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. За нормами ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 28.10.2010 року відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №1834. В силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати, а саме 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини посилаючись на те, що подружнє життя між ними не склалося. Вони люди різних характерів та поглядів на життя, через що в сім»ї часто виникають непорозуміння, тривалий час не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Крім того, відповідач не приймає належної участі в утриманні їх неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO], хоча спроможний та зобов»язаний надати дитині матеріальну допомогу. Вважає, що їх шлюб існує формально, сім»я розпалася і зберегти її неможливо. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні підтримала та просить суд шлюб розірвати, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, в розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення дочкою повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав та погодився на стягнення з нього аліментів в розмірі 800 грн. щомісячно. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 20 вересня 2012 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 20.09.2012 року Відділом ДРАЦСу Тернопільського міського управління юстиції. У даному шлюбі сторони мають одну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Судом з'ясовано, що сторони тривалий не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Між ними існують неприязні відносини. Причиною погіршення стосунків є те, що вони люди різних характерів, мають різні погляди на життя та різні інтереси, що призводить до виникнення в сім"ї непорозумінь та конфліктів. Проти надання терміну на примирення сторони заперечують. Шлюб носить формальний характер. Крім того, як встановлено у судовому засіданні відповідач [PERSON] належної участі в утриманні неповнолітньої дитини не приймає, дитина проживає з позивачем [PERSON], оскільки відповідач залишив сім'ю, проживає окремо та самоусунувся від виконання батьківського обов»язку щодо утримання дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб слід розірвати, так, як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує стан здоров'я дитини та її матеріальне становище, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 06 років, тому суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення в цій частині, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про повернення позики, посилаючись на те, що 12 січня 2016 року між ними було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичив у неї кошти в сумі 100000 (сто тисяч) грн. Вказану суму позики відповідач зобовязався повернути до 14 червня 2016 року, однак її не повернув. Просить стягнути із відповідача неповернуту суму позики в розмірі 100000 (сто тисяч) грн., а також судові витрати. Позивач в усдове засідання не з"явилася, одннак в позовній заяві міститься прохання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак до суду не зявився, про що свідчить оголошення в пресі і не повідомив про причини своєї неявки. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив 12 січня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 100000 (сто тисяч) грн., які зобовязався повернути останньому до 14 червня 2016 року. Однак, добровільно повернути позику у розмірі 100000 (сто тисяч) грн. відповідач відмовився. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідачем порушено права позивача, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення в її користь суми неповернутої позики в розмірі 100000 (сто тисяч) грн. підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved