Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить дозволити виготовлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон без згоди батька [PERSON], і дозволити виїзд за кордон, у Польщу, неповнолітній дитині [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON], у її супроводі терміном на один рік, посилаючись на те, що через неприязні стосунки та тривалу відсутність по місцю проживання відповідач такої згоди не надає. Вказує, що вона працює у Польщі, має постійне місце роботи та місце проживання. Донька проживає з бабусею. Бажає частіше бачитися з донькою, спілкуватися та виховувати ту. а також вважає, що поїздки за кордон з туристичною метою сприятимуть зміцненню здоров»я дитини, а також сприятимуть духовному та моральному розвитку дитини, а тому не надання відповідачем згоди на виїзд дитини за кордон з мотивів неприязних стосунків з матір»ю дитини здійснюється ним всупереч інтересам дитини, а тому є протиправним. Судом до участі в розгляді справи в якості третьої особи залучено орган опіки і піклування Борщівської районної державної адміністрації. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, від неї поступила письмова заява, в якій просить розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON], будучи належно повідомленим про час та місце слухання справи, в судове засідання не з»явився, причин неявки не повідомив. Представник служби в справах дітей Борщівської районної державної адміністрації в судове засідання не прибув, подав письмовий висновок органу опіки та піклування з приводу вирішення спору. Суд ухвалив слухання справи проводити у відсутності сторін, третьої особи, та ухвалити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] року народження (свідоцтво про народження серії [NUMBER], копія актового запису № 52 від 5 вересня 2000 року про одруження між [PERSON] та [PERSON], витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 22 квітня 2014 року). Шлюб між сторонами розірваний згідно рішення Борщівського районного суду від 26 грудня 2011 року. На даний час неповнолітня [PERSON] проживає разом із матір»ю [PERSON], бабусею та дідусем у [ADDRESS] Мати дитини [PERSON] періодично виїжджає на роботу в Польщу, тимчасове місце проживання такої зареєстроване, відповідно до підтверджуючого документа від 20 травня 2014 року, у [ADDRESS] до 10 травня 2015 року. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Тернопільській області останнім відомим місцем реєстрації [PERSON] значиться [ADDRESS] 13 січня 2012 року останній знятий з реєстрації у м.Борщеві з метою виїзду у м.Тернопіль. Інші відомості відсутні. З висновку органу опіки та піклування Борщівської районної державної адміністрації від 15 травня 2014 року №293/01-04, вбачається, що після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] разом з дитиною [PERSON] не проживає, до дитини не телефонує, не цікавиться навчанням останньої, станом здоров»я, не надає матеріальної допомоги. Мати дівчинки - позивач [PERSON] самостійно займається вихованням та утриманням дитини, а на час відсутності матері вихованням дитини займаються батьки позивача. . Позивач періодично їздить в Польщу, де має постійне місце роботи та місце проживання,, забезпечене роботодавцем. Мати виявила бажання на час шкільних канікул з метою оздоровлення та відпочинку взяти доньку до Польщі. Дівчинка також бажає їздити до матері в іншу країну. А тому орган опіки та піклування вважає за доцільне надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України та Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України. Відповідно до ст..313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Виходячи з наведеної норми для безперешкодного виїзду неповнолітньої [PERSON] за кордон разом із матір'ю на оздоровлення та відпочинок необхідний дозвіл батька. Батько без жодних об'єктивних причин дозвіл на виїзд дитини за кордон в добровільному порядку не надає, чим фактично позбавляє доньку права на оздоровлення та відпочинок. У відповідності до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Стаття 150 СК України передбачає, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ст.155 СК України). Відповідно до ст.4 Закону України „Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Враховуючи те, що сторони у шлюбі не перебувають, дитина проживає з матір»ю та на її повному утриманні, а також той факт, що дитина потребує оздоровчого відпочинку, а відповідач знаходиться з позивачем в неприязних стосунках, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині надання позивачу дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька [PERSON] При цьому такий дозвіл слід надати з врахуванням вищенаведених обставин впродовж одного року у період шкільних канікул до країни Польща з моменту вступу рішення в законну силу. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: partial