Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

В серпні 2018 року позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача, в якому просили суд постановити рішення, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Свої позовні вимоги позивачі обґрунтували тим, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири. До травня 2015 року позивачка [PERSON] проживала у цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON], який є громадянином Ізраїлю та 27.06.2013 року був зареєстрований у їх квартирі щоб отримати посвідку на постійне проживання на території України, однак, після народження дочки [INFO] року стосунки між ними погіршились і відповідач залишив їх квартиру та проживає у іншому місці. Рішенням суду з нього стягнуті аліменти на утримання дочки, однак, аліменти відповідач не сплачує та не цікавиться життям дитини. Жодних витрат по утриманню квартири відповідач не несе, однак залишається зареєстрованим, чим перешкоджає позивачам у користуванні своєю власністю та змушує нести додаткові витрати, щодо утримання вказаного майна. Оскільки в досудовому порядку спір вирішити не можливо, позивачі вимушені були звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх прав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала суду заяву з проханням розгляду справи в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутність, відзиву на позовну заяву суду не надав. Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив та не подав до суду відзив, а позивачка просила слухати справу у її відсутність, суд вважає можливим розглянути дану справу відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в [ADDRESS] зазначена квартира належить їм на праві власності, згідно договору дарування від 27.02.2012 року. Згідно акту обстеження квартири [ADDRESS], затвердженого головою ЖБК «Автотранспортник», відповідач за місцем реєстрації фактично не проживає (а.с.5). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON], сусіди сторін, вказували суду на те, що відповідача не бачили останні 3 роки, факти, викладені у позовній заяві, підтвердили. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. У п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р. № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України зазначено, що у справах визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. У відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню

Outcome: approved