Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який згодом уточнив, в обґрунтування позову [PERSON] зазначено, що між ним та відповідачем було укладено договір добровільного страхування життя №МФ.002674.01 від 19.05.2006 року, строк дії договору до 30.06.2016 року. Між ПрАТ «ММК імені Ілліча» та ТДВ «СК «Іллічівська» також був укладений договір страхування життя №МФ.19/2954.01 від 14.06.2006 року на користь позивача, строк дії договору до 30.06.2016 року. Після закінчення строку дії договорів [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про виплату страхових сум в сукупному розмірі 20173,44грн., вказані суми були повністю виплачені позивачу тільки 10.11.2016 року. 24.10.2016 року, у звязку з затримкою виплат страхових сум [PERSON] стало дуже погано, його було госпіталізовано до лікарні, де він по теперішній час проходить лікування, вартість якого склала 2673,46грн. Вважає, що відчуває сильну фізичну біль за вини відповідача, йому морально неприємно, що він був вимушений неодноразово звертатись з проханнями виплатити страхові виплати. Свої моральні страждання [PERSON] оцінює в 10000,00грн. Також зазначає, що відповідачем порушені його права як споживача послуг страхової компанії, та відповідно до ст.15 п.15.9 ЗУ «Про захист прав споживача», ТДВ «СК «Іллічівська» має відшкодувати всі збитки у звязку з недобросовісним наданням або ненаданням послуг. На підставі викладеного [PERSON] остаточно просив стягнути з відповідача завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 2673,46грн., відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10000,00грн., а також стягнути понесені позивачем судові витрати. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутністю, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача ТДВ «СК «Іллічівська» [PERSON], яка діє на підставі довіреності, до судового засідання не зявилась, надала заяву з проханням розгляду справи за її відсутності, а також заперечення, в яких зазначила наступне. Страхова виплата за договором МФ.002674.01 від 19.05.2006 року в сумі 11771,01грн. була виплачена позивачу 02.11.2016 року, страхова виплата за договором МФ19/2954.01 від 14.06.2006 року в розмірі 8402,43грн. виплачена 10.11.2016 року, також 30.11.2016 року відповідачем було сплачено три відсотки річних від прострочених сум в розмірі 202,95грн. Стосовно вимог щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди зазначила, що моральна шкоду в даному випадку може відшкодовуватись лише у випадках, встановлених договором або законом. Пунктом 5 частини 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, яка завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції). Виходячи з узагальнень в Судовій практиці Верховного Суду України від 01.02.2013 року, моральна шкода відшкодовується лише у випадку, коли вона завдана внаслідок недоліків товарів, які є рухомим майном. Окрім того, з доданих до позовної заяви доказів, не вбачається причинно-наслідкового звязку між несвоєчасною Представник третьої особи ПрАТ «ММК імені Ілліча» до судового засідання не зявився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, враховуючи наступне. Статтею 60 ЦК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень - це є основною вимогою, що є невід'ємною для будь-якої судової справи, що розглядається судами з дотриманням принципів гласності, рівності, змагальності, неупередженості та законності. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до норм ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між [PERSON] С.В.19.05.2006 року та відповідачем було укладено договір добровільного страхування життя №МФ.002674.01, строк дії договору до 30.06.2016 року, що підтверджується полісом страхування життя серії АА №0002080. Крім того, згідно страхового сертифікату, 14.06.2006 року між ПрАТ «ММК імені Ілліча» та ТДВ «СК «Іллічівська» також був укладений договір страхування життя №МФ.19/2954.01 на користь позивача, строк дії договору до 30.06.2016 року. Відповідачем 21.07.2016 року затверджені страхові акти про страхову виплату [PERSON] №841 та №842. 18.10.2016 року [PERSON] звернувся до ТДВ «СК «Іллічівська» з запитом щодо надання розяснень по невиплаті страхових сум. Позивачем на підтвердження спричиненої матеріальної та моральної шкоди надані виписки з історії хвороби №1750, з якої вбачається, що [PERSON] з 26.10.2016 року перебуває на лікуванні в МЛ №5 м.Маріуполя з діагнозом остеохондроз шийного відділу хребта, у виписках з історії хвороби також зазначено перелік необхідних препаратів та проходження МРТ. Також позивачем надані квитанції від 26, 27.10.2016 року на придбання ліків на суму 1364,42грн. та 189,04грн., а також квитанція про здійснення МРТ шийного відділу на суму 700,00грн. Як убачається з платіжних доручень №305 від 02.11.2016 року, №378 від 10.11.2016 року, № 488 від 30.11.2016 року, відповідачем було виплачено [PERSON] суми страхових виплат за актами №№841, 842, а також пеню. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається та керується ЗУ «Про захист прав споживачів». Так, п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі під час придбання продукції для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої споживачу, передбачено п.5 ч.1 ст.4 та ст.16 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якою шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону. 17 вересня 2011 року набув чинності Закон від 19 травня 2011 р. №3390-VI "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», яким установлено порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, які є рухомим майном. Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, які є нерухомим майном, а також шкоди, завданої внаслідок недоліків робіт і послуг, регулюється нормами ЦК (статті 1209 - 1211). У вказаному Законі надано визначення понять "шкода" (ст.1) і "дефектна продукція" (ст.5), чим усунуто раніше існуючу прогалину. Отже, відповідно до цього Закону шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Таким чином, згідно вимог чинного законодавства, які були детально узагальнені в Судовій практиці Верховного Суду України від 01.02.2013 року, моральна шкода відшкодовується лише у випадках, коли вона завдана внаслідок недоліків товарів, які є рухомим майном, а порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, які є нерухомим майном, а також шкоди, завданої внаслідок недоліків робіт і послуг, регулюється нормами ЦК (статті 1209 - 1211). Крім того, позивачем стосовно відшкодування матеріальної шкоди, не надано суду жодного доказу, який и підтверджував причинно-наслідковий зв'язок між несвоєчасною виплатою страхових сум та поставленого позивачу діагнозу: остеохондроз шийного відділу хребта. Також суд вважає за необхідне зазначити, що між сторонами існували договірні правовідносини, які врегульовані спеціальним ЗУ «Про страхування», який не передбачає такого виду відповідальності страховика як відшкодування моральної шкоди, не передбачають такого виду відповідальності й договори добровільного страхування життя. Натомість п.17.5 Правил добровільного страхування життя ТДВ «СК «Іллічівська» передбачена майнова відповідальність страховика за несвоєчасне здійснення страхової виплати шляхом сплати страховику пені. Як вже було встановлено пеня за несвоєчасну виплату страхових сум вже була виплачена позивачу, будь-якого іншого виду відшкодування матеріальної шкоди договорами не передбачено. Враховуючи викладене, уточнені позовні вимоги [PERSON] не знайшли своє підтвердження, у звязку з чим задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. [PERSON] заявлені вимоги щодо відшкодування понесених судових витрат, які задоволенню не підлягають, оскільки рішення ухвалено не на його користь, а також позивачем не надано жодного підтвердження понесених судових витрат.

Outcome: dismissed