Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Органи опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького звернулись до суду з позовом про відібрання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] у матері, [PERSON] без позбавлення батьківських прав, з переданням дітей на опікування органам опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького, стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) на утримання [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , до повноліття дитини [PERSON] , тобто до [INFO] , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, а потім продовжувати стягнення у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), до повноліття дитини [PERSON] , тобто до [INFO] , та накладення заборони на відчуження 1/2 частини будинку [ADDRESS] , право користування яким мають діти [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування поданого позову зазначено, що діти [PERSON] та [PERSON] знаходяться на обліку управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького (далі-Управління) як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах. Відомості про батька дітей записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не працює, не забезпечує належний догляд та харчування дітей. Відповідно до актів обстеження умов проживання, складених спеціалістами Управління, діти разом з матір`ю проживають за адресою: [ADDRESS] . В будинку не створені умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Згідно з інформацією комунального закладу «Спеціальна школа № 1 Міської ради міста Кропивницького» від 11.03.2020 року № 117 відповідач неналежним чином виконує батьківські обов`язки, не цікавиться навчанням дітей, не здійснює їх виховання, не забезпечує належного догляду. Родина [PERSON] перебуває під соціальним супроводом Кропивницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Відповідач не створює належних умов для проживання, виховання та розвитку синів. Згідно з інформацією комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико - санітарної допомоги № 1 міста Кропивницького» Міської ради міста Кропивницького від 06.08.2020 року № 1318/02-20 [PERSON] неналежним чином виконує батьківські обов`язки: не з`являється з дітьми на прийом до дільничного лікаря - педіатра, не турбується про стан здоров`я синів, не приводить їх на профілактичні щеплення. Працівниками Управління неодноразово роз`яснювались відповідачу батьківські права, обов`язки та відповідальність за ухилення від їх виконання. Однак, проведені заходи виховного характеру не дали позитивних результатів. Під час відвідування сім`ї відповідача за місцем проживання встановлено, що в помешканні брудно, дитячий одяг розкиданий, потребує ретельного прання. Діти сплять разом на зламаному брудному дивані без постільної білизни. За результатами відвідування складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини. Рівень безпеки оцінено як «небезпечно». [PERSON] та [PERSON] вилучено з родини та тимчасово влаштовано до закладу охорони здоров`я. Відповідно до характеристики квартального комітету № 8 Фортечного району міста Кропивницький, від 14.07.2020 року відповідач зловживає алкогольними напоями, кошти державної допомоги на дітей використовує не за призначенням, на зауваження голови квартального комітету не реагує. Постановою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18.02.12019 року (справа № 404/896/19) відповідача визнано винною за статею 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Рішенням Виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького від дітей [PERSON] та [PERSON] влаштовано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] . Орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницький вважає доцільним відібрання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, що підтверджується відповідним висновком від 03.08.2020 р. № 3894/49-05-24, затвердженим рішенням Виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького. Крім того позивач вказує, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , згідно з довідками Департаменту надання адміністративних послуг Міської ради міста Кропивницького від 23.07.2020 року № 1922, 1923 зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 22.07.2020 року № 566-17/20 власником ? частини домоволодіння за адресою [ADDRESS] , є дідусь дітей [PERSON] , який помер [INFO] . Враховуючи, що відповідач, яка є його рідною дочкою, постійно проживала разом з ним, то відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України вважається такою, що прийняла спадщину, а відтак позивач, просить накласти заборону на відчуження 1/2 частки будинку [ADDRESS] , право користування яким мають діти [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.3). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 листопада 2020 року, за клопотанням представника позивача, витребувано у Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 інформацію чи заводилась спадкова справа та про коло осіб, які звернулись з заявою про отримання спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а в разі заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , надати суду належним чином засвідчену копію спадкової справи (а.с.65). На виконання вимог ухвали Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 листопада 2020 року Кропивницька міська державна нотаріальна контори № 2 повідомила, що за даними спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] заведена приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бабіч Л.Ю. (а.с. 71). У зв`язку з чим, ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 січня 2021 року витребувано у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Бабіч Лідії Юріївни належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 90). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 10 лютого 2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 129) Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час, та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 130), через канцелярію суду подав заяву (вх. № 7459 від 24.02.2021 року) про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 135-137) Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час, та місце проведення судового засідання повідомлена належними чином (а.с. 130), через канцелярію суду подала заяву (вх. № 5345 від 10.02.2021 року) про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги про відібрання у неї дітей без позбавлення батьківських прав визнає в повному обсязі (а.с. 131). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, в судове засідання не з`явилась, про дату, час, та місце проведення судового засідання повідомлялась, через канцелярію суду подала заяву (вх. № 7449 від 24.02.2021 року) про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.138) Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, судом встановлено таке. Згідно свідоцтва про народження (повторно) серія [NUMBER] , та свідоцтва про народження (повторно) серія [NUMBER] виданих 22 липня 2020 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] (а.с. 6-7). Відомості про батька дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 8-9). Працівниками управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького, 25 січня 2019 року, 20 серпня 2019 року, 10 липня 2020 року, 03 серпня 2020 року, складено акти обстеження умов проживання, відповідно до яких в будинку не створені умови для проживання, виховання та розвитку дітей (а.с. 11-15). Відповідно до інформації комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 міста Кропивницького» Міської ради міста Кропивницького від 06.08.2020 року року, діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , проживають за адресою [ADDRESS] , та перебувають під наглядом медичних працівників амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 10, та комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 міста Кропивницького» Міської ради міста Кропивницького. Декларація на медичне обслуговування дітей підписана мамою [PERSON] з лікарем-педіатром амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 10 [PERSON] . Мати, [PERSON] не належним чином виконує батьківські обов`язки, не з`являється з дітьми на прийом до дільничого лікаря-педіатра, не приводить дітей на профілактичні щеплення, не турбується про стан здоров`я дітей (а.с. 17). Згідно з інформацією комунального закладу «Спеціальна школа № 1 Міської ради міста Кропивницького» від 11.03.2020 року № 117, [PERSON] недостатньо приділяє увагу вихованню дітей, не відвідує батьківські збори, на телефонні дзвінки класних керівників не відповідає, навчанням дітей не цікавиться. Діти одягнуті по сезону, але не охайно. [PERSON] часто гуляє допізна на вулиці. Потрапляє в неприємні ситуації. Умови проживання незадовільні (а.с. 16). За результатами відвідування сім`ї [PERSON] складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини. Рівень безпеки оцінено як «небезпечно» (а.с. 21-28). Голова квартального комітету № 8 Фортечного району міста Кропивницький надала негативну характеристику [PERSON] та зазначила, що відповідач одержуючи допомогу на утримання дітей витрачала на алкоголіні напої, потім відбувались сварки та бійки. На зауваження голови квартального комітету не реагувала, продовжувала вживати алкогольні напої (а.с. 19). Крім того, 18 лютого 2019 року постановою Кіровського районного суду міста Кіровограда [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладено на неї стягнення у вигляді попередження (а.с. 20). Рішенням виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького № 417 від 25 серпня 2020 року вирішено влаштувати в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] терміном на три місяці з можливістю продовження терміну перебування дітей в сім`ї патронатного вихователя до шести місяців (а.с. 32). Відповідно до рішення виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького від 25 серпня 2020 року № 414 затверджено висновок щодо доцільності відібрання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав (а.с. 33) та надано суду висновок № 3894/49-05-24 від 03.08.2020 року. У відповідності до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»: «Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Згідно частини другої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (частина перша стаття 152 Сімейного кодексу України). Як підставу для позову про відібрання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та про передачу дітей органу опіки та піклування, позивачем зазначено те, що мати дітей ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У пункті 1 статті 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За змістом статей 151, 163 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Згідно статті 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України. Відповідно до пункту 2-5 частини першої статті 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Таким чином, підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров`я і морального виховання. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Європейський суд у своєму рішенні у справі «Гаазе проти Німеччини» (заява від 08 квітня 2004 року № 11057/02) зазначив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте ,необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складової нормального виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підтвердження підстав позову щодо ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, органом опіки та піклування надані Акти від 25 січня 2019 року, 20 серпня 2019 року, 10 липня 2020 року, 03 серпня 2020, лист комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 міста Кропивницького» Міської ради міста Кропивницького від 06.08.2020 року, та лист «Спеціальної школи № 1 Міської ради міста Кропивницького» від 11.03.2020 року № 117, характеристика та інші докази зазначені вище. При розгляді даної цивільної справи було достовірно встановлено, що відповідач по справі, протягом тривалого часу не займається вихованням своїх дітей, не проявляє до них батьківської уваги та турботи, не спілкується з синами в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не піклується про здоров`я дітей. За таких обставин, повернення дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , в сім`ю матері є неможливим, а тому суд вважає за необхідне, відібрати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] від матері [PERSON] , без позбавлення батьківських прав; передати дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] 18 вересня 2013 року на опікування органу опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького, для вирішення питання щодо подальшого влаштування дітей. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину (частина третя-четверта статті 170 Сімейного кодексу України). Одним із способів захисту прав малолітньої або неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов`язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частини перша - третя статті 181 Сімейного кодексчу України). Відповідно до частин першої, другої статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є обов`язком матері, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Положеннями частини шостої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. За частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом з`ясовано, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Проте, щодо вимоги позивача про накладення заборони на відчуження 1/2 частки будинку [ADDRESS] , право користування яким мають діти [PERSON] та [PERSON] , суд зазначає, що відповідно до статті 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», за дітьми сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особам з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно із пунктом 3 частини третьої статті 71 Житлового кодексу України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Частиною четвертою статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Відповідно до частини третьої статті 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Разом з тим, стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України покладає на кожну сторону обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На обгрунутвання зазначеної позовної вимоги позивачем вказано, що згідно довідок Департаменту надання адміністративних послуг Міської ради міста Кропивницького від 23.07.2020 року № 1922, 1923, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 22.07.2020 року № 566-17/20 власником ? частки домоволодіння за адресою [ADDRESS] , є дідусь дітей [PERSON] , який помер [INFO] . Враховуючи, що відповідач, яка є його рідною донькою, постійно проживала разом з ним, то відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України вважається такою, що прийняла спадщину. При цьому суд зазначає, що позивачем не надано доказів належності на праві власності [PERSON] ? частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , а тому позовна вимога про накладення заборони на відчуження 1/2 частини будинку [ADDRESS] , не може бти задоволена. Водночас, частиною тринадцять статті 24 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що контроль за умовами виховання і проживання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, в сім`ях опікунів (піклувальників), усиновителів, у дитячих будинках сімейного типу, в прийомних сім`ях покладається на органи опіки і піклування, центри соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді або інші уповноважені органи. Отже, в майбутньому орган опіки та піклування, діючи в інтересах [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] не позбавлені процесуальної можливості звернутися до суду з відповідним позовом у разі набуття матір`ю права власності на житловий будинок чи інше житлове приміщення. Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. З відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір у загальному розмірі 1681,60 грн. (840,80 грн. - за позовну вимогу про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та 840,80 грн. - за позовну вимогу про стягнення аліментів). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial