Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2016 року предявив до суду позов до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 27 жовтня 1990 року , про що зроблено актовий запис №8 Чернелево-Руською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Від шлюбу 20 жовтня 1991 року народилась дочка [PERSON], на даний час повноліття. Причина розірвання шлюбу у тому, що понад одинадцять років\~ він та відповідачка разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх та\~ сімейних стосунків, шлюб носить формальний характер, однак відповідачка відмовляється подавати заяву у орган державної реєстрації актів цивільного стану про розірвання шлюбу. За таких обставин\~ просить шлюб розірвати,\~проти примирення категорично заперечує,\~ оскільки перебування у шлюбі суперечить його інтересам, що мають істотне значення. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно, до суду не зявилася, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони вступили у зареєстрований шлюб 27 жовтня 1990 року, про що зроблено актовий запис №8 Чернелево-Руською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України та 10 листопада 2016 року Тернопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області видане , повторно, Свідоцтво про шлюб серії 1-ИД №131751 . Від шлюбу 20 жовтня 1991 року народилась дочка [PERSON], яка, на даний час, є повнолітньою. Понад одинадцять років сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх та\~ сімейних стосунків, що свідчить про те, що сім"я сторін розпалася та шлюб має формальний характер. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Натомість позивачем зазначено, що перебування у шлюбі суперечить\~\~його інтересам, що мають істотне значення . Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя - проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За вказаних обставин суд вважає\~ що сімя сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер.\~ Таким чином, судом установлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким,\~ що суперечить\~ інтересам позивача, що мають істотне значення, тому\~ відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved