Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Заявник звернувся до Яготинського районного суду, заінтересовані особи: Яготинська районна державна нотаріальна контора, [PERSON] , [PERSON] , про встановлення факту, що має юридичне значення, в котрій зазначено, що [INFO] у віці 86 років померла [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай). В силу ст. 1223 ЦК України він є спадкоємцем померлої згідно заповіту, посвідченого секретарем Кулябівської сільської ради Яготинського району Київської області 11 грудня 2006 р. за р. № 50. Спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України немає. В передбачений законодавством шестимісячний термін до нотаріальної контори він не звертався, але вважає, що прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Нотаріус не має можливості додати до спадкової справи, як доказ його постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, довідку сільської ради щодо постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини з причин того, що відповідно до п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Тобто нотаріусу необхідно надати довідку органу реєстрації місця проживання щодо спільної реєстрації спадкодавця та спадкоємця, а не щодо спільного проживання. На день смерті спадкодавця він був зареєстрований за іншою адресою, але фактично постійно проживав зі спадкодавцем за однією адресою: [ADDRESS] . Просив встановити, що він постійно проживав із [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини за адресою [ADDRESS] . В судове засідання заявник та його представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник заявника звернувся до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у їх відсутності, заяву підтримав. Зацікавлені особи та представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, в заяві до суду просили розглянути справу у їх відсутності, проти заявлених вимог не заперечували. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. В силу ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні установлено, що [INFO] у віці 86 років померла [PERSON] , (копія свідоцтва про смерть, а.с. 6). Після смерті останньої залишилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), (копія сертифікату на право на земельну частку (пай), (а.с. 8). В силу ст. 1223 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] згідно заповіту, складеного останньою та посвідченого секретарем Кулябівської сільської ради Яготинського району Київської області 11 грудня 2006 р. за р. № 50, (а.с.7). Спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України немає. В передбачений законодавством шестимісячний термін до нотаріальної контори заявник не звертався, але прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом постійного проживання разом з нею на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними проживали: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , (довідка Кулябівської сільської ради, а.с. 9). Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Способи захисту цивільних прав визначено ст. ст.15, 16 ЦК України. З точки зору закону справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Суд зважає при цьому також на те, що Україна, ратифікувавши Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, взяла на себе зобов`язання гарантувати права, закріпленні в ній, в тому числі й право на доступ до правосуддя. В статті 6 Конвенції міститься детальний опис гарантій, в тому числі доступу до суду. З аналізу практики Європейського суду з прав людини випливає, що будь-яка особа може звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.При цьому, обмеження цього права, які можуть бути запроваджені державою, не повинні позбавляти особу права на захист. Європейський суд у своїх рішеннях констатує, що особа має не лише право порушити провадження у справі, але й право отримати «вирішення» спору судом, тобто, розгляд справи повинен завжди закінчуватися судовим рішенням. Ураховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що заява грунтується на законі та підлягає до задоволення.

Outcome: approved