Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Мотивуючи свої вимоги тим, що 15 листопада 2000 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано 27 серпня 2014 року. За час шлюбу ними, як подружжям, набуто майно - квартиру [ADDRESS], та оформлено право власності на його ім'я. Вважає, що 2/3 частина вказаної квартири має бути визнано його власністю, оскільки цей об'єкт нерухомості придбано ними вбільшості за кошти, які належали йому особисто, й лише невелика частка коштів була вкладена відповідачкою у придбання цього майна, тому за нею просить визнати 1/3 частини вказаної квартири. При цьому, [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Вважаючи, що ними, як подружжям, за спільні кошти було набуто нерухоме майно (квартиру), відтак воно має належати їм на праві спільної сумісної власності й поділено порівно по ? частці на кожного. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], діючий на підставі договору про надання правової допомоги від 18 листопада 2014 року (а.с.14-16), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задоволенти, вимоги [PERSON] не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], діюча на підстві договору про надання правової допомоги від 23 січня 2015 року (а.с.29-31), позовні вимоги [PERSON] не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, а на своїх вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, свідчення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а вимоги [PERSON] - частковому задоволенню із наступних підстав. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року об"єднано в одне провадження два вказані позови (а.с.43). Судом встановлено, що сторони з 15 листопада 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 27 серпня 2014 року (а.с.9); від шлюбу дітей не мають. У період шлюбу сторонами набуто нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано на [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 06 квітня 2001 року в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності та об»єкти нерухомого майна 09 квітня 2001 року за реєстровим № 188/31104 (а.с.10, 11). Вказана квартира була придбана частково за кошти, які особисто належали [PERSON], оскільки були подаровані його батьками за продаж 12 березня 2001 року їх власної квартири (а.с.12) в загальній сумі 8 000 доларів США, 2 000 доларів США - надані йому в позику його рідною сестрою, ще 1 000 доларів позивач позичив, решта 2 000 доларів США - надала [PERSON], як власні кошти, що визнано [PERSON], й підтверджено показами свідків, будь-які докази про те, що вона внесла більшу частину коштів, матеріали справи не містять. Свідки [PERSON], [PERSON] в ході розгляду справи надали свідчення про те, батьки позивача [PERSON] надали особисто йому, а не для сім»ї кошти, які вони отримали від продажу своєї власності квартири в загальній сумі 8 000 доларів США, а його рідна сестра - [PERSON] позичила йому особисто 2 000 доларів США, які згодим він повернув їй, ще 1 000 доларів позивач позичив, а решту 2 000 доларів США для придбання квартири надала особисто відповідачка. Свідок [PERSON] вказала, що позивачка/відповідачка [PERSON] в період придбання квартири працювала на базарі, була продавцем, квартиру разом з двома дітьми, які були у неї на утриманні, знімала, коштів на придбання власного житла, на її думку, не мала. Вважає, що спірна квартира була придбана за кошти [PERSON] Тобто, фактично квартира була придбана на кошти в іноземній валюті - доларах США й в загальній сумі понад 13 000 доларів, а не в гривнях, як вказано до договорі купівлі-продажу квартири - 28 200 грн. 00 коп. (а.с.10), що не спростовується відповідачем. Відповідачка [PERSON] не надала жодного доказу походження та внесення нею особистих коштів та в якій кількості, й з підстав визнання [PERSON] факту внесення нею 2 000 доларів США, суд вважає за необхідне визнати цей факт, й вважати, що нею надано для купівлі спірної квартири 2 000 доларів США, а решту коштів 11 000 доларів США - придбано квартиру за особисті кошти позивача, а тому 2/3 частини квартири має бути визнано за ним, решта 1/3 - за відповідачкою. П.3 ч. 1 статті 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Враховуючи викладене й на підставі п.3 ч.1 ст. 57 СК України, правових підстав для визнання ідеальних часток сторін щодо спірної квартири рівними, немає. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 57, 68-71 СК України, з урахуванням Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя»,

Outcome: partial