Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації за невикористану відпустку та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що із 05.08.2013 р. почав працювати у відповідача - ПАТ «Київфундаментбуд» на посаді машиніста бетононасосу 5 розряду. 17.02.2014 р. позивач звільнився за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП, але відповідач не провів остаточного розрахунку із позивачем при звільненні. При цьому позивач отримав від відповідача довідку про існування заборгованості по зарплаті у сумі 7669,02 грн., а також за невикористану щорічну відпустку за період роботи із 05.08.2013 р. по 17.02.2014 р. в кількості 14 днів. Тому просить суд стягнути із відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 7669,02 грн., грошову компенсацію за невикористані 14 днів щорічної відпустки в розмірі 3796,68 грн. та середній заробіток за 45 днів затримки розрахунку в розмірі 12202,65 грн. Також позивач вважає, що діями відповідача по невиплаті грошового забезпечення йому заподіяно моральну шкоду у сумі 2000 грн. У судовому засіданні позивач підтримав у повному об'ємі позовні вимоги. Представник відповідача - ПАТ «Київфундаментбуд» у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений. Суд, дослідивши матеріали справи та подані документи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач з 05.08.2013 р. по 17.02.2014 р. почав працювати у відповідача - ПАТ «Київфундаментбуд» на посаді машиніста бетононасосу 5 розряду, що підтверджується витягом із трудової книжки (а.с. 9-10). Як з'ясовано судом, 17.02.2014 р. позивач звільнився за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП, але відповідач не провів остаточного розрахунку із позивачем при звільненні. Основним документом, що регламентує порядок обчислення середньої заробітної плати, є постанова Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), що визначає підстави для її обчислення, періоди, за які такі нарахування проводяться, перелік виплат, що включаються і не включаються в розрахунок середньої заробітної плати, а також порядок розрахунку виплат у всіх випадках її збереження. Відповідно до положень пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як з'ясовано судом, позивач отримав від відповідача довідку про існування заборгованості по зарплаті у сумі 7669,02 грн., а також за невикористану щорічну відпустку за період роботи із 05.08.2013 р. по 17.02.2014 р. в кількості 14 днів. Згідно ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як з'ясував суд і даний факт не заперечується сторонами станом на 17.02.2014 р. заборгованість відповідача перед позивачем по зарплаті складає 7669,02 грн. Як з'ясував суд, позивач у січні місяці працював не повний місяць, у зв'язку з перебуванням в цей час на лікарняному в період з 15.01.2014 р. по 24.01.2014 р., при розрахунку суми середнього заробітку беруться два останні місяці які він пропрацював, отже, в даному випадку береться розрахунок за грудень та листопад 2013 р. У відповідності до довідки № 81/14 від 07.04.2014 р. за листопад 2013 р. позивачу [PERSON] була нарахована заробітна плата в сумі 4280,80 грн., а за грудень 2013 р. нарахована заробітна плата в сумі 7379,60 грн. Тобто, таким чином, на день пред'явлення позову до суду сума середнього заробітку, який відповідач - ПАТ «Київфундаментбуд» зобов'язався сплатити на користь позивача у сумі 12202,65 грн. (11660.40 грн. - фактична заробітна плата за 21 робочий день в листопаді місяці 2013 р. в сумі 4280,80 грн. та за 22 робочих дня в грудні місяці 2013 р. в сумі 7379,60 грн. : 43 дні (кількість фактично відпрацьованих робочих днів за два останні місяці роботи) = 271,17 грн. (розмір середньоденної заробітної плати) х днів (кількість днів затримки)). Так як позивач не використав щорічну відпустку за період роботи із 05.08.2013 р. по 17.02.2014 р. в кількості 14 календарних днів, відповідач повинен виплатити грошову компенсацію за вказаних 14 днів невикористаної ним щорічної відпустки в розмірі 3796,68 грн. (з розрахунку: 271,17*14 = 3796,68 грн., де 271,17 грн. - середньоденна заробітна плата помножена на кількість невикористаних днів відпустки). У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно вимог ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 7669,02 грн., грошову компенсацію за невикористані 14 днів щорічної відпустки за період роботи з 05.08.2013 р. по 17.02.2014 р. у розмірі 3796,68 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку із 18.02.2014 р. по 18.04.2014 р. у сумі 12202,65 грн. Згідно до п. 2 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за 1 місяць. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивачки щодо задоволення її вимог в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 500 грн. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку та моральної шкоди знайшли своє часткове підтвердження в судовому засіданні. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 766 грн. 90 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial