Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

В травні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просить: - встановити факт володіння [PERSON], померлим [INFO] року та [PERSON], померлою [INFO] року по 1/3 частині житлового будинку з господарчими спорудами по [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу будинку, розташованого в сільській місцевості від 16.01.1971 року та відповідно до договору купівлі-продажу будинку 05.10.1977 року; - визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину житлового будинку з господарчими спорудами по [ADDRESS], які він успадкував після смерті вищевказаних осіб. В позові на обґрунтування заявлених вимог, посилався на те, що [INFO] року помер [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у вигляді 1/3 частини житлового будинку та господарчих будівель, що розташовані по [ADDRESS], яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу будинку, розташованого в сільській місцевості від 16.01.1971 року. Зазначений житловий будинок та господарчі споруди розташовані на земельній ділянці площею 0,555 га, яка розподілена між співвласниками будинку: [PERSON] - 0,34 га, [PERSON] - 0,045 га, та [PERSON] - 0,17 га. [PERSON] до дня смерті проживав та був зареєстрований у вказаному будинку. Разом з ним постійно проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON]. За життя [PERSON] заповіту не залишив, тому відповідно до ст. 524 ЦК України (ред. 1963 року), мало місце спадкування за законом. Спадкоємцями першої черги після його смерті були його дружина та діти. Однак діти спадкодавця спадщину не прийняли, а тому спадщину прийняла тільки дружина - [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді частини житлового будинку та господарчих споруди, що розташовані по [ADDRESS], яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу будинку від 05.10.1977 року. Відповідно до особового рахунку [NUMBER] 2001 -2005 років [PERSON] була власником 1/3 частини вказаного будинку, аналогічно вказана інформація відображена в особовому рахунку [NUMBER] 2011-2015 років Кучуганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини вказаного будинку та господарських будівель, яку вона прийняла, як дружина померлого [PERSON], але за життя не оформила спадкових прав, а також 1/3 частини зазначеного житлового будинку та господарчих споруди, що належала їй на підставі договору купівлі-продажу будинку від 05.10.1977 року. Заповіту за життя [PERSON] не залишила, тому мало місце спадкування за законом. Спадкоємцями першої черги після її смерті є він позивач по справі, а також [PERSON], син спадкодавця, який помер [INFO] року, а тому відповідно до ст.1266 ЦК України право на спадщину після смерті [PERSON] має її онук (син [PERSON]) [PERSON], [INFO]. У встановленому порядку він та [PERSON] звернулися до Роздільнянської районної держаної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], однак в видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено, так як згідно інформації, наданої КП СВТГ Роздільнянського району «БТІ» та оригіналів документів, вказаний житловий будинок належить одразу 3-м особам - [PERSON], згідно договору купівлі-продажу на цілий будинок, [PERSON], згідно договору купівлі-продажу на цілий будинок, та [PERSON] на підставі договору дарування на 1/3 частку будинку, що унеможливлює видачу відповідного свідоцтва. Тому просить суд, задовольнити його вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити, встановивши факти володіння [PERSON] та [PERSON] житловим будинком з господарчими спорудами по [ADDRESS] по 1/3 частині кожний, та визнати за ним, право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину житлового будинку по [ADDRESS], будинку під літ. «А» загальною площею 218.10 кв.м., в тому числі житлова 125.40 кв.м. та господарських споруд: сараїв під літ. «Б», «Г», душу під літ «В», кладової під літ. «Д», вбиральні під літ. «Є», літньої кухні під літ. «Ж», підвалу під літ. «З», огорожі №1-2, яка складається з 1/6 частини успадкованого будинку (1/2 від 1/3 частини) , які належали [PERSON], померлому [INFO] року та яку прийняла у вигляді спадщини [PERSON], померла [INFO] року та 1/6 частини (1/2 від 1/3 частини) успадкованого будинку, які належали [PERSON], яка померла [INFO] року. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Представник відповідача Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Надали суду заяву, в якій позовні вимоги визнали повністю, просили справу розглядати за відсутністю їх представника. (а.с.45) Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачів, вивчивши матеріали справи, оглянувши спадкову справу, дослідивши представлені докази, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 07.12.2007 року Кучурганською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №53 від 25.11.2003 року. (а.с.5) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку з господарчими спорудами, який складається з: житлового будинку під літ. «А» загальною площею 218.10 кв.м., в тому числі житлова 125.40 кв.м. та господарських споруд: сараїв під літ. «Б», «Г», душу під літ «В», кладової під літ. «Д», вбиральні під літ. «Є», літньої кухні під літ. «Ж», підвалу під літ. «З», огорожі №1-2 , який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу будинку, розташованого в сільській місцевості від 16.01.1971 року, посвідчений секретарем виконкому Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області зареєстрованим в реєстрі сільради за № 9, зареєстрованим в реєстрі за №51. (а.с.6) Наявність житлового будинку підтверджується технічним паспортом, наявним в матеріалах справи. Згідно довідки Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області [NUMBER] від 04.01.2017 року житловий будинок на даний час розташований по [ADDRESS], раніше рахувався, як [ADDRESS]. (а.с.11) Згідно розпорядження Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області [ADDRESS] (а.с.12) Вище зазначений житловий будинок та господарчі споруди розташовані на земельній ділянці площею 0,555 га, яка розподілена між співвласниками будинку: [PERSON] - 0,34 га, [PERSON] - 0,045 га, та [PERSON] - 0,17 га, що підтверджується довідкою Кучурганської сільської ради №1683 від 26.12.2016 року. (а.с.13) Окрім того [PERSON], належить 1/3 частина вказаного житлового будинку, на підставі на підставі договору дарування, посвідченого Роздільнянською державною нотаріальною конторою Одеської області 03.03.1987 року за реєстровим №1046 на 1/3 частку будинку. [PERSON] до дня смерті проживав та був зареєстрований в будинку по [ADDRESS], що підтверджується особовим рахунком [NUMBER] погосподарської книги Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області за 1971-1975 роки та особовим рахунком [NUMBER] погосподарської книги Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області за 2001-2005 роки.(а.с.14, 18-19) Окрім того згідно вказаних погосподарських книг власником будинку зазначений [PERSON]. (а.с.14,16-17) Таким чином суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні документами підтверджено факт належності померлому [PERSON] 1/3 частини вказаного житлового будинку, а тому вона входить до складу спадщини, яка відкрилась після його смерті. За життя [PERSON] заповіту не склав, тому відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року) мало місце спадкування за законом. Ст. 529 ЦК Української РСР передбачено, що при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Таким чином, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були: - [PERSON], дружина померлого, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.04.1958 року, актовий запис №6 (а.с.24); - [PERSON], [INFO], син померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Селинською сільською радою Дмитріївського району Курської області, актовий запис №32 (а.с.32) - [PERSON], син померлого. Інших спадкоємців за законом не було. Відповідно до ст. 548 УК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкодавцю з часу відкриття. Ст. 549 ЦК УРСР, що діяв на час відкриття спадщини, було встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У встановленому законом порядку [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], фактично вступивши в управління спадковим майном, так як на час смерті постійно проживала та була зареєстрована разом з померлим, що підтверджується вищезазначеними витягами погосподарської книги сільської ради. В свою чергу діти померлого [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли, з відповідними заявами до нотаріуса не звертались, в управляння спадковим майном не вступали. Тобто після смерті [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину у виді 1/3 частини будинку по [ADDRESS] Оскільки спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосуванню підлягають норми цього кодексу, згідно яких спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Так в період життя [PERSON] спадщину не оформила, однак успадковане нею майно належить їй з часу відкриття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 21.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції Одеській області, актовий запис №123.(а.с.25) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді частини житлового будинку та господарчих споруди, що розташовані по [ADDRESS], який складається з: житлового будинку під літ. «А» загальною площею 218.10 кв.м., в тому числі житлова 125.40 кв.м. та господарських споруд: сараїв під літ. «Б», «Г», душу під літ «В», кладової під літ. «Д», вбиральні під літ. «Є», літньої кухні під літ. «Ж», підвалу під літ. «З», огорожі №1-2, що підтверджується дублікатом договору купівлі-продажу будинку від 05.10.1977 року посвідченого секретарем виконкому Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, зареєстрованим в книзі записів нотаріальних дій за №67 та зареєстрованим в реєстрі за №58. Наявність вказаного житлового будинку підтверджується наявним в матеріалах справи технічним паспортом. Відповідно до особового рахунку [NUMBER] за 2001-2005 років [PERSON] була власником 1/3 частини будинку, що розташований по [ADDRESS], що підтверджується інформацією, що міститься в особовому рахунку [NUMBER] 2011-2015 років Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. (а.с.20-21) Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини житлового будинку та господарчих будівель, що розташовані по [ADDRESS], яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу, а також у вигляді 1/3 частини цього ж будинку, яку вона прийняла у спадок після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року. Згідно звіту по встановленню ринкової вартості житлового будинку по [ADDRESS] вартість вказаного будинку складає 111205,00 грн. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст.1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. За життя [PERSON] заповіту не склала, тому має місце спадкування за законом. Ст. 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги по закону після смерті [PERSON] є її син - позивач по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Селинською сільською радою Дмитріївського району Курської області, актовий запис №32 (а.с.32) [INFO] року помер син [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Кучурганською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №29. (а.с. 67) Згідно ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Тому також спадкоємцем після смерті [PERSON] є син померлого [PERSON] - [PERSON]. Ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] прийняли спадщину, своєчасно звернувшись із заявами про прийняття спадщини, на підставі яких була заведена спадкова справа №89/2013, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену частку вказаного житлового будинку по [ADDRESS], однак в видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено, так як згідно інформації, наданої КП СВТГ Роздільнянського району «БТІ» та оригіналів документів, вказаний житловий будинок належить одразу 3-м особам - [PERSON], згідно договору купівлі-продажу на цілий будинок, [PERSON], згідно договору купівлі-продажу на цілий будинок, та [PERSON] на підставі договору дарування на 1/3 частку будинку, що унеможливлює видачу відповідного свідоцтва і рекомендовано звернутися до суду. Згідно п. 4.18 розділу 4 Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання судовому порядку. Так, згідно з письмовими роз'ясненнями Державної архітектурно-будівельної інспекції України №40-19- 7155 від 11.10.2012 року, домоволодіння, завершені будівництвом до 05 серпня 1992 року, не підлягають введенню в експлуатацію, тобто право власності набувається забудовником за декларативним принципом шляхом отримання свідоцтва про право власності на майно в органах реєстраційної служби за місцем розташування об'єкту будівництва. На момент завершення будівництва будинку та споруд - до серпня 1992 року - не існувало жодного нормативного акту, що передбачав би процедуру введення завершеного будівництвом приватного житлового будинку в експлуатацію. Пізніше Радою Міністрів Української РСР була ухвалена Постанова від 12 березня 1981 року №125 «Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів». Відповідно до п.п. «к» п.2 Постанови передбачалось прийняття в експлуатацію державними приймальними комісіями (призначеними виконкомами районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів) жилих будинків, гуртожитків, будинків дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, незалежно від їх відомчої належності, а також усіх об'єктів житлово-цивільного призначення, які збудовані на кошти міжгосподарських підприємств (організацій) у сільському господарстві, а також колгоспів, інших кооперативних та інших громадських організацій або замовниками (забудовниками) яких є виконкоми районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів. Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва". Зазначеною Постановою було встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів АРК, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями за погодженням з Держбудом. У відповідності до цієї Постанови місцевими органами влади в свій час були розроблені та затверджені, за погодженням з Держбудом, Положення про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів недержавної власності (по всіх регіонах України) державними технічними комісіями. Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Згідно п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 р. N 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року; Згідно з п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим Наказом №91 від 24.06.2011 року, прийняття в експлуатацію об'єктів (крім закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них) здійснюється безоплатно територіальними органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - Інспекція) за результатами технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, шляхом реєстрації поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація), яка складається за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку. За приписами абзацу 2 п.3.1 Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. За даними технічного паспорту, складеного станом на 03.08.2015 року, об'єкти стосовно яких заявлено позов збудовані до серпня 1992 року, і не є самовільними будовами. Після прийняття Верховною Радою 17 лютого 2011 року Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» згідно з пунктом 9 розділу 5 Прикінцевих положень прийняття в експлуатацію збудованих до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюють інспекції державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження таких об'єктів. Разом з тим, відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність осіб. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Вищевикладене свідчить про те, що правові засади прийняття в експлуатацію об'єктів, побудованих до 05 серпня 1992 року, наразі відсутні. Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений перелік випадків, у яких видається свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності. Так згідно з п. 44. Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. N 703, державна реєстрація прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно щодо новозбудованого або реконструйованого нерухомого майна проводиться за наявності державної реєстрації речового права на земельну ділянку, на якій розташоване таке майно, за заінтересованою особою (крім випадків проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на квартиру, житлове чи нежитлове приміщення). Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого, державний реєстратор у встановлених законом випадках за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно, на підставі якого проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник подає органові державної реєстрації прав, зокрема, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта (пункт 46 вказаного Порядку). Разом з тим, Державна реєстраційна служба України у зв'язку з неоднозначністю правозастосовної практики в Листі від 12.03.2013 № 95-06-15-13 роз'яснила, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992 року, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. З технічного паспорту виданого на житловий будинок [ADDRESS] судом встановлено, що вказаний житловий будинок 1989 року забудови. Згідно ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 321 ЦК України, непорушність права власності право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Тому суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину житлового будинку по [ADDRESS], будинку під літ. «А» загальною площею 218.10 кв.м., в тому числі житлова 125.40 кв.м. та господарських споруд: сараїв під літ. «Б», «Г», душу під літ «В», кладової під літ. «Д», вбиральні під літ. «Є», літньої кухні під літ. «Ж», підвалу під літ. «З», огорожі №1-2, яка складається з 1/6 частини успадкованого будинку (1/2 від 1/3 частини), які належали [PERSON], померлому [INFO] року та яку прийняла у вигляді спадщини [PERSON], померла [INFO] року та 1/6 частини (1/2 від 1/3 частини) успадкованого будинку, які належали [PERSON], яка померла [INFO] року. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір по справі повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України ( в редакції Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. На підставі ст. 524, 529, 548, 549 ЦК України 1963 року, ст.1216, 1217, 1223, 1261, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, ст.3,4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень",

Outcome: approved