Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР», Комунального підприємства «Кривбасводоканал», Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоспецтранс», про виключення з обліку по особових рахунках заборгованості за спожиті комунальні послуги попереднього власника квартири за період до 12 березня 2021 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Позивач є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] належить 1/1 квартири розташованої на другому поверсі чотириповерхового будинку за адресою: [ADDRESS] . Зазначена вище квартира придбана позивачем у громадянина [PERSON] . Після набуття права власності на вказану квартиру Позивач стала перед фактом наявності нарахованої заборгованості на особових рахунках за спожиті послуги, яка виникла до 12.03.2021 року, за попереднього власника. Позивач вважає, що вона не брала на себе зобов`язань стосовно сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги попереднього власника, якими фактично не користувалася, то у неї відсутні зобов`язання по оплаті заборгованості за вказані послуги, так як вони виникли до часу придбання у власність квартири та початку фактичного користування цими послугами, а тому необхідно виключити з її особистого рахунку чужу заборгованість, про що вона просить суд зобов`язати відповідачів. Ухвалою судді від 30 серпня 2021 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, роз`яснено право та строки на подачу сторонами заяв по суті справи. 22 вересня 2021 року 20 липня 2021 року від представника відповідача КПТМ «Криворіжтепломережа» надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач не погодився з позовними вимогами у повному обсязі, вважає їх безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав. Звертаючись з позовною заявою позивач не обґрунтувала, яким чином заборгованість, яка вже була предметом судового розгляду та про стягнення якої постановлені судові рішення, стосується захисту прав позивача як споживача. Заборгованість у розмірі 58622,49 грн. вже стягнута з попередніх споживачів на підставі судових рішень і позивач не має зобов`язань по погашенню цієї заборгованості. Особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу, відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже існуючого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника. Особовий рахунок, відкритий за адресою: [ADDRESS] , є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій КПТМ «Криворіжтепломережа» і списання з цього документа будь-яких сум є господарською діяльністю відповідача. Крім того, з огляду на загальні засади цивільного законодавства та судочинства, зокрема ст. 16 ЦК України, якою визначений перелік способів захисту цивільних прав і інтересів, відповідачем жодних прав позивача не порушено. У відзиві представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача КП «Кривбасводоканал» надав в передбачені строки та за встановленими законодавством правилами відзив на позовну заяву, згідно якого з позовом не погодився, оскільки відповідач не вчиняв жодних дій з примусового стягнення заборгованості з позивача в судовому порядку, крім того заборгованості не встановлює для Позивача будь-яких обов`язків, а отже позивач обрав невірний спосіб захисту його прав. Крім того, зміна власника приміщення , за яким обліковується послуга, не є підставою виключення заборгованості за особистим рахунком, який закріплено за певною адресою до якої надаються послуги. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоспецтранс» надав в передбачені строки та за встановленими законодавством правилами відзив на позовну заяву, згідно якого з позовом не погодився, оскільки на даний час стягнення заборгованості неможливе, заборгованість за адресою: [ADDRESS] визнана безнадійною та списана за порядком, встановленим чинним законодавством. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» наддав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки Відповідач жодним чином не порушував права Позивача, як споживача або власника квартири. Особовий рахунок, який відкрито на житлове приміщення [ADDRESS] є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» і виключення з цього документу будь-яких сумм є правом тільки кредитора, тобто ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР». Тому вважає, що зміна власника квартири не може бути підставою для виключення заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно норм чинного законодавства України. Виключення або стягнення такої заборгованості є правом суб`єкта господарювання при здійсненні ним господарської діяльності, що охоплюється загальними засадами цивільного законодавства та свободи підприємницької діяльності. В судове засідання сторони не викликалися. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У зв`язку з викладеним, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справи. Отже, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 12 березня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В., зареєстрованого у реєстрі за № 825, [PERSON] придбано квартиру [ADDRESS] (а.с. 7-8). Відповідно до п.8 Договору купівлі-продажу від 12 березня 2021 року, за домовленістю Сторін заборгованість з оплати комунальних послуг , що утворилась станом на 12 березня 2021 року, залишається за Продавцем, який зобов`язується її сплатити за власний рахунок (а.с.7 зворот). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності , [PERSON] належить 1/1 квартири розташованої на другому поверсі чотириповерхового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Станом на 01 квітня 2021 року за адресою: [ADDRESS] існує заборгованість, зокрема за послуги, надані КП Кривбасводоканал, особовий рахунок [NUMBER] , сума до сплати 9086.44 грн., ТОВ «Сітісервіс-КР»,особовий рахунок [NUMBER] , сума до сплати 7069.39+1066,38-8135,77 грн., КПТМ «Криворіжтепломережа», особовий рахунок [NUMBER] , сума до сплати 50570,87 гри., та виконавчий лист (теплоенергія) 8051, 62 грн. Загальна сума заборгованості складає 58622,49 грн., ТОВ «Нкоспецтранс», особовий рахунок [NUMBER] , сума до сплати 1747,56 грн., що підтверджується копією Інофрмації з сайту Єдиної міської автоматизованої системи комунальних розрахунків Нова-Ком (а.с. 11), і факт такої заборгованості та її розмір не оспорюється відповідачами. Звертаючись до суду з позовом про зобов`язання відповідачів вчинити певні дії, позивач посилається на те, що у період нарахування відповідачами заборгованості за надані послуги, станом на 12.03.2021, вона фактично не була споживачем таких послуг, оскільки не була власником квартири [ADDRESS] . Позивач не є правонаступником попередніх власників квартири і тому вважає, що у неї відсутній обов`язок сплачувати нараховані суми боргу за послуги, що були надані до виникнення у позивача права власності на зазначену вище квартиру й тому вважає за необхідне зобов`язати відповідачів виключити з її особистого рахунку чужу заборгованість. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України, за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги"» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України, на власника покладається тягар утримання майна. Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Укладений договір купівлі-продажу квартири від 12 березня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В., зареєстрованого у реєстрі за № 825, згідно з яким позивач набув право власності на квартиру [ADDRESS] , не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні). На підставі наведеного суд приходить до висновку про те, що діючим законодавством не передбачено обов`язку нового власника квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це не обговорено у відповідному правочині, який повністю узгоджується із сталою практикою Верховного Суду та подібні висновки висловлені, зокрема, в Постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19, провадження № 61-3604св20, Постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 522/19127/18, провадження № 61-20547св19. Суд відхиляє доводи відповідачів КПТМ «Криворіжтепломережа», КП «Кривбасводоканал» про те, що особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, і відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже існуючого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника, у зв`язку із чим неможливо списати та не обліковувати заборгованість попередніх власників, оскільки особовий рахунок є номерним, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє собою сукупність даних про житлове приміщення. Згідно з ст.8 Закону України від 16 липня 1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», з наступними змінами та доповненнями, бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку. Згідно зі ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Виходячи з положень Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства. Особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий за адресою: [ADDRESS] , є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідачів і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто підприємств відповідачів, і можливість здійснення таких операцій допускається наведеними вище правовими нормами. Також, судом відхиляються доводи КПТМ «Криворіжтепломережа» про те, що заборгованість за надані послуги стягнута з боржника на підставі судових рішень, які є обов`язковими для виконання й це виключає можливість списання такої заборгованості та виключення її з обліку господарських операцій відповідача, оскільки вказана заборгованість стягнута судовими наказами з попереднього власника, а не з особового рахунку житлового приміщення, і виконання судових рішень відбувається шляхом стягнення або інших виконавчих дій саме з попереднього власника, тому саме попередній власник відповідає за погашення стягнутих судовими рішеннями сум заборгованості за надані послуги. Крім того, судом не приймаються до уваги доводи відповідачів про те, що зобов`язання щодо здійснення виключення заборгованості не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав, з огляду на наступне. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу, що визначено в статтях 8, 9 Конституції України, а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за послуги теплопостачання споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку. Подібні висновки викладені Верховним Судом України у Постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13 та Верховним Судом у Постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 209/4456/16-ц та Постанові від 27 серпня 2020 року у справі № 207/2990/18. Крім того, судом не приймаються доводи відповідачів про те, що включення до особового рахунку позивача сум заборгованості попередніх власників не порушує жодних прав та інтересів позивача, оскільки як вбачається з копій досудових вимог-попереджень, надісланих на адресу позивача, останню попереджено про необхідність негайного погашення заборгованості, при цьому висловлено попередження абоненту про законодавчу можливість обмеження її конституційних прав, зокрема на її право вільного пересування (попередження про обмеження у праві виїзду за кордон) (а.с.23). Отже, незважаючи на обізнаність відповідачів про перехід права власності на житлове приміщення до іншої особи, зазначені вище вимоги-попередження надходять саме на адресу позивача, а не попереднього власника, що спростовує їхні доводи про те, що заборгованість не стосується позивача і не впливає на її права споживача комунальних послуг. Надаючи оцінку встановленим обставинам, суд виходить з вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, яка передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд у постанові від 01 вересня 2020 року по справі №686/6276/19, провадження № 61-3604св20, зазначив, що діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу, а тому рішення судів першої та апеляційної інстанції про виключення з обліку по особовому рахунку заборгованість за комунальні послуги попередніх власників квартири є законними. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та зобов`язанню відповідачів не включати до особового рахунку [PERSON] заборгованість з надання відповідних послуг, яка виникла з вини попередніх власників, а саме що виникла за період до 12.03.2021 року. При цьому, позовні вимоги позивача щодо повного виключення заборгованості задоволенню не підлягають, оскільки стороною позивача не надано суду доказів відображення недостовірної інформації у електронних системах нарахування послуг з тепло та водопостачання, а повне виключення суми заборгованості з особового рахунку зазначеної квартири, що мала місце до 12.03.2021 року, виключить змогу відповідачів звернутися до суду з позовом щодо стягнення цієї суми заборгованості з колишнього власника (користувача) квартирою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів судовий збір по 227,00 грн. з кожного.

Outcome: partial