Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] в лютому 2012 року звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про поділ майна набутого за час шлюбу. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовував тим що, 31 грудня 2004 року між сторонами укладено шлюб, який 26 травня 2009 року розірвано. Спільних дітей у подружжя немає. За час спільного проживання подружжям було придбане наступне майно: земельна ділянка площею 0,1491 га, що розташована в Україні, Київська область, Києво-Святошинський район [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки 3222481201:01:006:0048. Домоволодіння знаходиться на території України, Києво-Святошинський району Київської області, [ADDRESS]. Будинок та земельна ділянка придбана ним за кредитні кошти та передано в іпотеку, в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором; житловий будинок орієнтовна площа 250 м. кв., що знаходиться в [ADDRESS]; земельна ділянка орієнтовною площею 0,10 Га, що знаходиться в [ADDRESS] автомобіль марки INFINITI QX 56, державний номерний знак [NUMBER]; автомобіль марки INFINITI FХ 50S, 2008 року випуску, придбаний у 2008 році; автомобіль марки INFINITI FX35, придбаний у 2007 році. За час спільного перебування у шлюбі ним було отримано за згодою відповідача кредит у розмірі 3 780 000 гривень з процентною ставкою 18,5 % річних. На день подання позову кредит повністю не погашений, і за кредитом залишилось сплатити 3 638 888 гривень. Договір кредиту № 338/980-00 та договір іпотеки від 30.02.2008 укладений ним в інтересах сім'ї за попередньою згодою відповідачки. Кошти від отримання кредиту були спрямовані на придбання житлового будинку та земельної ділянки. З урахуванням змінених позовних вимог, просив визнати спільною сумісною власністю подружжя садовий будинок [ADDRESS]: визнати за ним право власності на 1/2 цього будинку; визнати право власності за [PERSON] на ? частину даного будинку. Визнати земельну ділянку, за адресою с. Жорнівка спільною сумісною власністю подружжя; визнати право власності по ? частині її за ним та за відповідачкою. Визнати [PERSON] єдиним власником автомобіля марки INFINITI FX 35. 2007 року, номер кузова [NUMBER]. Визнати відповідачку [PERSON] єдиним власником автомобіля марки INFINITI QХ 56, тип кузова: легковий універсал-В, № кузову [NUMBER]; № шасі [NUMBER]; державний номерний знак [NUMBER]. Покласти на [PERSON] обов'язки за кредитним договором 48/980-ФО від 19.04.2007 . Визнати особистою власністю [PERSON] домоволодіння, що знаходиться на території Киво-Святошинського району Київської області, в [ADDRESS] Визнати особистою власністю [PERSON] земельну ділянку площею 0,1491 га, що розташована в [ADDRESS], кадастровий номер 3222481201:01:006:0048. Припинити право власності на частку відповідача на земельну ділянку площею 0,1491 га, що розташована в [ADDRESS]. Визнати сторін солідарними боржниками за кредитним договором № 338/980-ФО від 13.02.2008 як такого, що був взятий на потреби сім'ї, під час перебування у шлюбі. В подальшому позивачем була подана заява про зміну позовних вимог. 15.08.2013 [PERSON] було подано до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], яку мотивувала тим що садовий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка, що розташована під будинком, є її особистою власністю, оскільки набуте за особисті кошти, що нею взято в борг грошові кошти у [PERSON], в сумі 100 000 доларів США., та 19.04.2005 [PERSON], придбано згідно договору купівлі-продажу спірну земельну ділянку площею 0.0813 га, яка розташована за адресою: Київська область, с. Жорнівка, СТ «Тюльпан». 05.12.2006 рішенням Виконавчого комітету Княжицької сільської ради Києво- Святошинського району Київської області №115 «Про визнання права власності на садовий будинок в с. Жорнівка за [PERSON].» - визнано право власності . Спірний будинок було збудовано нею , позивач в придбанні та будівництві даного майна участі не брав, згоду на укладення зазначених правочинів не надавав, так як вказані правочини укладалися [PERSON] не в інтересах сім'ї. Стосовно позовної вимоги щодо визнання єдиним власником автомобіля марки INFINITI FХ 35, 2007р. позивача, то станом на момент подання позовної заяви, вказаний автомобіль не належить жодній із сторін, бо був проданий [PERSON] у 2009 р. на підставі нотаріально посвідченого договору знайомому [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] був присутній при продажі та надавав свою письмову згоду (посвідчену нотаріально) на продажу зазначеного авто, більше того вказане авто було знято з реєстрації у зв'язку з реалізацією, Стосовно позовної вимоги щодо визнання [PERSON] єдиним власником автомобіля марки INFINITI QХ 56» відповідачка заперечує, адже ніколи не претендувала на автомобіль, який до того ж був придбаний за особисті кошти позивача. Позовні вимоги щодо покладення на [PERSON] обов'язків за кредитним договором №48/980-ФО від 19.04.2007 р.» відповідачка не визнає, адже їй невідомо, що це за кредитний договір та позивач не надав ані копії, ані оригіналу договору. Позивач за зустрічним позовом не заперечувала проти визнання земельної ділянки та будинку, що знаходиться в с. Віта Поштова, котедж не містечко «Денді», особистою власністю [PERSON], за умови покладення на нього обов'язків, як на єдиного боржника за кредитним договором №338/980-ФО від 13.02.2008. Стосовно позовної вимоги про визнання сторін солідарними боржниками за кредитним договором №338/980-ФО від 13.02.2008 як такого, що був взятий на потреби сім»ї, під час перебування у шлюбі, вважає таку позовну вимогу такою, що не відповідає способам захисту передбаченим чинним законодавством України. Тому позивач за зустрічним позовом [PERSON] просила визнати особистою власністю її садовий будинок № [ADDRESS]; земельну ділянку 0,0813 га, розташована за адресою: Київська обл. Києво-Святошинський р-н СТ «Тюльпан». [PERSON] не заперечувала проти визнання особистою власністю [PERSON] домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] земельну ділянку площею 0,1491 га, що розташована в [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки 3222481201:01:006:0048. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.10.2013 року первісний позов [PERSON] задоволено частково, а у вимогах зустрічного позову [PERSON] відмовлено. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину садового будинку № [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину садового будинку № [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки за адресою с. Жорнівка, СТ «Тюльпан». Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки за адресою с. Жорнівка, СТ «Тюльпан». Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку загальною площею 416, 2 кв.м. [ADDRESS] Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку загальною площею 416, 2 кв.м. [ADDRESS] Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 1491 га, розташованої: в [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки 3222481201:01:006:0048. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 1491 га, розташованої: в [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки 3222481201:01:006:0048. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 27 січня 2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області в частині визнання за [PERSON] та [PERSON] по ? частині будинку кожному загальною площею 416,2 кв.м. [ADDRESS] Києво-Святошинського району Київської області та в частині визнання за [PERSON] та [PERSON] по ? частині земельної ділянки кожному площею 0,1491 га, розташованої: Київська область, Києво-Святошинський район, [ADDRESS] б/н кадастровий номер земельної ділянки 3222481201:01:006:0048, скасовано та ухвалено нове рішення. Визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на будинок загальною площею 416,2 кв.м. [ADDRESS] Києво-Святошинского району Київської області. Визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на земельну ділянку площею 0,1491 га, розташованої: Київська область, Києво-Святошинський район, [ADDRESS] б/н кадастровий номер земельної ділянки 3222481201:01:006:0048. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київсько області від 10 жовтня 2013 року та рішення апеляційного суду Київської області від 27 січня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Після надходження даної справи до Києво-Святошинського районного суду позивачем за первісним позовом було подано заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої він просив визнати спільною сумісною власністю подружжя садовий будинок [ADDRESS], Києво-Святошинський р-н, Київська область та земельну ділянку загальною площею 0,0813 га, що розташована у [ADDRESS], Київська область, кадастровий номер: 32222483600:04:011:0031. Визнати за ним право власності на ? садового будинку [ADDRESS], Києво-Святошинський р-н, Київська область та ? земельної ділянки загальною площею 0,0813 га, що розташована у [ADDRESS], Київська область, кадастровий номер: 32222483600:04:011:0031. Представником [PERSON] було подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно яких вона просила: Визнати особистою приватною власністю [PERSON] садовий будинок 2 загальною площею 242,7 кв.м. у садовому товаристві «Тюльпан» в с. Жорнівка Київська область. Визнати особистою приватною власністю [PERSON] земельну ділянку, площею 0,0813 га, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Жорнівка, садове товариство «Тюльпан». В порядку поділу майна набутого подружжя за час шлюбу визнати за [PERSON] право власності на ? частину домоволодіння в [ADDRESS], будинок 6 та визнати ? частину даного домоволодіння за [PERSON] В порядку поділу майна набутого подружжя за час шлюбу визнати за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,1491 га, що розташована по [ADDRESS] кадастровий номер 3222481201:01:006:0048 та визнати ? частину даної земельної ділянки за [PERSON] Представник [PERSON] первісний позов підтримала, проти зустрічного позову заперечувала. Представник [PERSON] зустрічний позов підтримала, вимоги первісного позову заперечувала. Представник [PERSON] просив вирішити спір відповідно до вимог закону. ПАТ «Конверсбанк» (ПАТ «Міський комерційний банк») про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, наявні письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі, а зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 59 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. В силу ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 65 СК України визначає, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч.3 ст. 70 СК України). Відповідно до п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за № 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до роз"яснень, які містяться у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Як встановлено судом, що 31 грудня 2004 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] 26 травня 2009 року шлюб сторін розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] Спільних дітей у подружжя немає. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.02.2008 року [PERSON] було набуто у власність земельну ділянку що розташована на території [ADDRESS] кадастровий номер: 3222481201:01:006:0048. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.02.2008 року [PERSON] було набуто у власність житловий будинок що знаходиться в [ADDRESS] Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно вбачається що на праві власності [PERSON] належить садови будинок [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Княжицької сільської ради № 115 від 05.12.2006 року. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.04.2005 р. № 37, [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 0,0813 га, що розташована у [ADDRESS], Київська область, кадастровий номер: 32222483600:04:011:0031, цільове призначення для ведення садівництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ № 400712. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 26.02.2014 року припинено право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] Київська область, та на земельну ділянку площею 0,1491 га для будівництва і обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] Київська область, кадастровий номер 3222481201:01:006:0048, та визнано право власності на дані об'єкти за ПАТ «Міський комерційний банк». Таким чином чуд приходить до висновку, що позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності належить садовий будинок [ADDRESS], Києво-Святошинський р-н, Київська область та земельна ділянка загальною площею 0,0813 га, що розташована у [ADDRESS], Київська область, кадастровий номер: 32222483600:04:011:0031, цільове призначення для ведення садівництва, а отже за [PERSON] та [PERSON] підлягає визнанню право власності по ? на даний будинок та земельну ділянку. Вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON] стосовно визнання права власності на ? частину домоволодіння в [ADDRESS], будинок 6 та на ? частину земельної ділянки, площею 0,1491 га, що розташована по [ADDRESS] кадастровий номер 3222481201:01:006:0048, суд відмовляє оскільки дане майно на підставі рішення Апеляційного суду належить на праві власності тертій особі ПАТ «Міський комерційний банк». Крім того, суд не приймає до уваги посилання [PERSON] про те що спірні будинок в СТ «Тюльпан» та земельна ділянка площею 0,0813 га в СТ «Тюльпан» були набуті нею за власні особисті кошти, які вони отримала до шлюбу з [PERSON] в результаті одержання позики від гр. [PERSON], оскільки позивачкою за зустрічним позовом не надано письмових доказів в підтвердженням того ці кошти, були використані нею саме на набуття у приватну власність даного будинку і земельної ділянки. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення первісного позову в повному обсязі та часткового задоволення вимог зустрічного позову. В силу ст. 154 ЦПК України суд також вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову накладені згідно ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 вересня 2014 року. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial