Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району про тлумачення заповіту та визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,05га, що знаходиться в адміністративних межах Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області. Мотивує позов тим, що дана земельна ділянка належала [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивач є спадкоємцем за заповітом, померла заповідала йому свою земельну ділянку, яка належить їй згідно сертифікату. При цьому в подальшому за життя [PERSON] отримала інший правовстановлюючий документ на земельну ділянку - державний акт. Заповіт померла не змінювала. Відповідно виникла необхідність в тлумаченні заповіту. Позивач прийняв спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Не може оформити свої спадкові права у зв"язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності померлого на це нерухоме майно. В судове засідання позивач не з'явився, подано до суду заяву, в якій він просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району в судове засідання не з'явився. 10.08.2017 до суду надійшла заява, в якій сільський голова просить розглядати справу без участі представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER], а.с.10). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адмінмежах Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, що належала їй згідно державного акту серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Богодухівськоїї сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 16 лютого 2001 року № 7 (а.с. 13). 13 лютого 1998 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Богодухівської сільської ради народних депутатів Чорнобаївського району Черкаської області та зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під № 40, яким заповіла [PERSON] право на земельну частку (пай), що належить їй на підставі сертифікату [NUMBER] виданого Чорнобаївською райдержадмінстрацією 24 жовтня 1996 року (а.с.11). Оскільки померла заповідала позивачу право на земельну ділянку, що належало їй згідно сертифікату, а за життя отримала правовстановлюючий документ на вказане майно - державний акт, позивач просить здійснити тлумачення заповіту. Згідно зі ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 цього Кодексу. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При цьому частина 2 ст. 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO], заповідаючи [PERSON] право на земельну частку (пай), належне їй на підставі сертифікату серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Богодухівськоїї сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 16 лютого 2001 року № 7, мала на увазі земельну ділянку загальною площею 3,05 га на території Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну їй на підставі державного акту серії [NUMBER], оскільки на час вчинення правочину державного атку померла ще не мала. А відтак позовні вимоги про тлумачення заповіту підлягають до задоволення. У відповідності до п. 1,2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК , якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР . Оскільки [PERSON] померла [INFO], відповідно при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення чинного на той час ЦК Української РСР. У відповідності до ст. 534 ЦК Української РСР, при спадкоємстві за заповітом кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Згідно положень ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазанчені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З довідкок Богодухівської сільської ради від 21.06.2017 року № 781, 782 вбачається, що [PERSON] з 1969 року по жовтень 1990 року проживала однією сім"єю з [PERSON] в її будинку. [PERSON] після смерті своєї двоюрідної баби німенко П.К. вступив в фактичне володіння та управління спадковим майном шляхом отримання у власність речей домашнього вжитку (а.с.16, 17). З листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори № 1081-01/16 від 17.08.2017 та доданих документів вбачається, що після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем, який звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини є позивач (а.с. 28-30). Відповідно [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який у встановлений законом строк та спосіб прийняв спадщину. Інших спадкоємців померлої, які прийняли спадщину, судом не встановлено. Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом позивачу відмовлено, у зв"язку з відсутністю оригіналів правостановлюючих документів на спадкове майно (лист Чорнобаївської державної нотаріальної контори № 963/02-16 від 25.07.2017, а.с.12). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону, або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи викладені обставини, грунтуючись на вищезазначених нормах права, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач прийняв спадщину у встановлений законом спосіб, а наданими суду доказами підтверджено його право на спадкування зазначеного майна та його належність на час смерті спадкодавцю. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved