Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з листопада 2013 року по серпень 2014 року вона проживала разом з відповідачем, вони вели спільне господарство та фактично знаходились у шлюбних відносинах. У липні 2014 року вона завагітніла від відповідача, а у серпні 2014 року вони з відповідачем припинили проживати разом, так як відповідач знайшов собі іншу жінку. 23 квітня 2015 року у неї народився син [PERSON], відомості про батька якого було внесено до актового запису про народження дитини, відповідно до правил ст.135 СК України, оскільки визнати дитину у встановленому порядку відповідач відмовився, але обіцяв надавати матеріальну допомогу. На даний час вона не працює, так як доглядає за дитиною. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання та на утримання дитини не надає, хоча і може її надавати, так як працює в ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». На користь третіх осіб аліменти не сплачує. У звязку з чим, просить визнати, що відповідач являється батьком [PERSON], [INFO], внести зміни до актового запису про народження [PERSON] та вказати батьком дитини [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі до суду позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини його доходів, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою і до досягнення дитиною трирічного віку, стягнути на її користь витрати за проведення судової генетичної експертизи в сумі 5850 грн., а також стягнути з [PERSON] на її користь витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. Позивач в судовому засідання позовні вимог підтримала, просила позов задовольнити визнати відповідача батьком її дитини [PERSON], [INFO], внести відповідні відомості до актового запису про народження дитини, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів та стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів до досягнення дитиною трирічного віку, а також стягнути понесені нею витрати за проведення генетичної експертизи в сумі 5850 грн. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог про визнання батьківства відповідача не заперечували. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та позивача визнали частково, посилаючись на те, що на даний час відповідач працює в ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та розмір його заробітної плати в середньому складає 8000 грн. Тобто, при стягненні з відповідача аліментів у розмірі в якому просить позивач, отримуваних грошей йому не вистачатиме на проживання, так як він має кредитні зобовязання та щомісячно повинен сплачувати кошти в сумі 3000 грн. за автомобіль та 3200 грн. обовязковий платіж на кредитну карту. Крім того, на даний час він проживає з жінкою, яка не працює, так як доглядає за малолітньою дитиною, тому перебуває повністю на його утриманні. Тому просять позовні вимоги задовольнити частково, визнати відповідача батьком [PERSON], стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/8 частини його доходів та аліменти на утримання дружини в розмірі 1/12 частини його доходів. Щодо стягнення витрат за проведення генетичної експертизи, покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи надала до суду письмову заяву, згідно якої просила справу розглядати без її участі, у прийняті рішення покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту прав та інтересів фізичних осіб. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 Сімейного Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Згідно ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], виданного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управліняя юстиці у Дніпропетровській області, актовий запис № 90, відомості про батька дитини було внесено за правилами ст.135 СК України, що підтверджується копією витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Згідно розяснень, викладених в абз. 2 п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленного значення, він оцінює докази в їх сукупновсті, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів ї прийняття чи відхилення. Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 277 встановлено, що [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженого [PERSON], [INFO]. Вірогідність того, що [PERSON], дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв»язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999%. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Тому, враховуючи викладене, в даному випадку, суд приймає визнання в цій частині позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб, а також повністю відповідає правам та інтересам малолітньої дитини. Згідно ст.51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Ст.180 СК України передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності зі ст.182 СК України про визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно договору кредиту № 103АІ10130904001 на купівлю автотранспортних засобів, укладеного 04.09.2013 року, відповідач [PERSON] має кредитні зобовязання в сумі 120900 грн. Термін повернення заборгованості за кредитом 03.09.2018 року. Згідно довідки від 09.11.2015 року, виданої ПАТ «Укрсоцбанк», за договором кредиту № 103АІ10130904001 від 04.09.2013 року строкова заборгованість складає 70525 грн. Відповідно до акту № 1407 від 15.12.2015 року, за адресою: [ADDRESS] проживають без реєстрації з грудня 2015 року [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В заперечені на позовну заву відповідач посилається на ті обставини, що розмір його заробітної плати становить 8000 грн. та при стягненні аліментів в розмірі, що просить позивач, йому не вистачатиме коштів навіть на придбання продуктів першої необхідності, але при цьому ні до заперечення, ні під час судового засідання відповідачем та представником відповідача не надано жодних обєктивних доказів на підтвердження даної обставини, а тому при ухваленні рішення суд не може взяти до уваги вищенаведені обставини щодо розміру доходів відповідача. Таким чином,

Outcome: partial