Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

До Добропільського міськрайонного суду Донецької області звернулась заявниця [PERSON] з заявою про встановлення факту народження дитини. В заяві зазначила, що вона є матір'ю дитини [PERSON], яка народилася [INFO] в м. Донецьку. Заявниця зазначає, що зверталася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, але їй було відмовлено, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України. Заявниця просить суд встановити факт народження дитини жіночої статі [PERSON], народженої [INFO] у м. Донецьку Донецької області. В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала заяву та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Добропільського районного управління юстиції у Донецькій області - в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник УСЗН Добропільської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за їх відсутністю. (а.с. 14). Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], [INFO] народила дівчинку вагою 2 900,00 грамів у Центральній міській клінічній лікарні № 24 м. Донецька, що підтверджується обмінною картою пологового будинку, пологового відділення лікарні, дана обмінна карта містить відомості, що вона видана до вимог самопроголошеної ДНР (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Кіровським відділом ЗАЦС м. Донецька ДРПМЮ ДНР 12.02.2016 року [PERSON] народилася [INFO] в Кіровському районі м. Донецька, про що складено відповідний актовий запис № 92 від 12.02.2016 року (а.с. 12). Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII( з наступними змінами та доповненнями) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, суд вважає за необхідне прийняти до уваги зазначену обмінну карту пологового будинку, пологового відділення лікарні, свідоцтво про народження ДНР, оскільки інформація, яка міститься в них підтверджується іншими доказами про справі, які були дослідженні в судовому засіданні. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] дійсно зверталася до Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції з заявою про реєстрацію народження дитини, але листом № 920/15.32-94 від 18.11.2016 року було відмовлено в державній реєстрації народження дитини, оскільки для підтвердження факту народження дитини пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, та який не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р.№ 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. (а.с. 8). В судовому засіданні заявниця надала фотографії, на яких вона з дитиною, які також були досліджені в судовому засіданні(а.с.15). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON],суду показав, що знає [PERSON] з дитинства та підтверджує той факт, що заявниця народила [INFO] в м. Донецьку дівчинку, яка є інвалідом з дитинства. Також він зазначив, що заявниця є матір'ю-одиначкою. Відповідно до ч. 3 ст. 257-1 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч. 3 ст. 122 СК України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. В своїй заяві [PERSON] зазначила, що в зареєстрованому шлюбі не перебуває. Зазначену обставину вона підтвердила в судовому засіданні. Відповідно до абз.1 та абз.2 ч.4ст.13 Закону України«Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VI (далі - Закон № 2398-VI) підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку,визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану громадян підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження ( форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров»я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу ( форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою КМУ від 09.01.2013 року № 9, медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше. Згідно з абз. 5 ч. 4ст. 13 Закону № 2398-VI за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно ст. 7 Закону України "Про громадянство України" особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ч.1 ст. 144 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до п.7 ч.1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом встановлено, що заявник звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, однак їй було відмовлено в реєстрації народження дитини. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для державної реєстрації народження дитини. Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану",якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що [PERSON], [INFO], уродженка с. Новотроїцьке, Добропільського району, Донецької області, громадянка України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] народила дівчинку вагою 2900 грамів [INFO] в м. Донецьк Україна. Суд також зазначає, що в рішенні не може бути зазначено відомості відносно батька дитини, оскільки заявниця в судовому засіданні та в своїй позовній заяві повідомила, що є матір"ю-одиначкою. Оскільки заявнику відмовлено в державній реєстрації народження дитини з тих підстав, що нею для підтвердження факту народження дитини пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, то її заяву необхідно задовольнити, встановивши факт народження дитини, що в подальшому буде підставою для державної реєстрації акту про народження дитини та надасть відповідні гарантії як дитині, так і її матері.

Outcome: approved