Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - П'ята Одеська державна нотаріальна контора про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Свої позовні вимоги, з урахуванням уточнених, позивач обґрунтувала наступним. [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будину [ADDRESS]. Вказана частина домоволодіння належала батьку сторін, який помер [INFO]. [PERSON] фактично спадщину прийняла, але юридично своїх спадкових прав не оформила. На випадок смерті [PERSON] заповіту не залишала. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Також спадкоємцем першої черги є Відповідач. Для отримання спадщини у встановлений законом шестимісячний строк Позивач не звернулась до нотаріальної контори, оскільки через свою юридичну необізнаність вважала, що звертатись до нотаріуса необхідно після спливу шести місяців з часу смерті спадкодавця, а не в шестимісячний строк. Позивач була упевнена, що після звернення до нотаріусу зможе отримати свідоцтво про право на спадщину. Більш того, відповідач по справі запевнила її - позивача про те, що вона зможе звернутись із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у будь-який час. і тому вона була впевнена, що у будь-якому випадку після звернення до нотаріуса, зможе отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом. Крім того, 24.07.2013 року позивач отримала травму ноги, внаслідок якої їй був накладений гіпс, та з цього часу вона перебувала на лікарняному. Позивач звернулася до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті її матері та в нотаріальній конторі їй повідомили, що вона пропустила строк на подачу заяви про прийняття спадщини і порадили звернутись в суд для надання додаткового строку для прийняття спадщини. Письмової згоди на подання Позивачем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, відповідач не надає. На підставі викладеного, просить надати їй - [PERSON], [INFO], додатковий строк в два місяці, після набрання рішення суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог та надали в судовому засіданні зустрічний позов, у якому вказано наступне. За час життя, мати не склала заповіт та не розпорядилась своїм майном, на випадок своєї смерті. Вона, відповідач по справі, [PERSON], є дочкою спадкодавця і, як спадкоємець першої черги спадкування, звернулась до П'ятої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Також за законом мала право на прийняття спадщини її сестра, друга дочка спадкодавця [PERSON], яка проживала окремо від спадкодавця, рідко коли навіщала матір, не спілкувалась з нею та не допомагала за нею доглядати, і навіть при поховані матері відмовилась на себе брати половину фінансових затрат. На її думку, протягом десяти років, їх мати потребувала додаткового догляду, у зв'язку із погіршенням здоров'я, через травму хребта, похилий вік вона була у безпорадному стані, потребувала матеріальної допомоги, а відповідачка спілкувалася з нею по телефону. Враховуючи це, вона була вимушена запозичувати грошові кошти на ліки та достатнє харчування для матері; заощаджувати для себе на харчуванні, одязі; просити дочку (внучки спадкодавця) та внуків (правнуків спадкодавця), доглядати за хворою матір'ю. Вважає, що Відповідачка під час хвороби матері, мала можливість, але свідомо ухилялася від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки. Крім того, на думку позивача за зустрічним позовом, відповідачка за зустрічним позовом, в позовній заяві вводить суд в оману, оскільки вона відмовилась від прийняття спадщини, посилаючись на те, що спадкове майно їй непотрібне. У зв'язку з викладеним, просить прийняти рішення про усунення [PERSON] від права на спадкування за законом, після смерті матері - [PERSON]. Вивчивши надані до суду докази, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, на підставі всебічного, повного, об'єктивного і безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько сторін по справі - [PERSON].(а.с.34 звротній бік аркушу). На день його смерті залишилось майно, що складається з 1/2 частини будинку по [ADDRESS].(а.с.41). Після його смерті спадкоємцем була його дружина, [PERSON], яка прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.(а.с.44) [INFO] померла мати сторін по справі - [PERSON].(а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS]. На випадок смерті [PERSON] заповіту не залишала. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві, на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Сторони по справі є дочками померлої - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження.(а.с.6, 35). Згідно Витягу з держреєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, [PERSON] 26.03.2011 року уклала шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу, дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. (а.с.7). Зазначене також підтверджується ксерокопією паспорту позивача за первісним позовом.(а.с.3-4). Отже, позивач є спадкоємцем першої черги за законом, що сторонами не заперечується. Інша донька померлої, відповідач [PERSON] також є спадкоємцем першої черги за законом, що сторонами також не заперечується. На підставі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1270 та ч.2 ст. 1220 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з дня смерті спадкодавця. Для отримання спадщини, у встановлений законом шестимісячний строк, позивач не звернулась до нотаріальної контори. З матеріалів спадкової справи № 142/2013 вбачається, що 16.04.2013 року державним нотаріусом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори було відкрито Спадкову справу за заявою відповідача (а.с.32-33). Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Проте, письмової заяви про прийняття спадщини, або відмови від неї, позивачем нотаріусу не надсилалось. Відповідно до матеріалів спадкової справи, у заяві про прийняття спадщини від 16.04.2013 року, відповідач зазначила, що крім неї є спадкоємці, це дочка померлої -[PERSON].(а.с.33). Проте, повідомлення про відкриття спадкової справи, позивачу нотаріусом не було направлено. У заяві Відповідача від 16.06.2014 року до П'ятої Одеської державної нотаріальної контори про видачу Свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця, заявницею вказано, що, крім неї, інших спадкоємців, не має.(а.с.50, зворотній бік аркушу) Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Проте, такої згоди позивачу не було надано. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 16.06.2014 року державним нотаріусом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким [PERSON] отримала майно [PERSON], яка померла [INFO], що складалося з 1/2 частини житлового будинку та надвірних споруд по [ADDRESS], розташованих на земельній ділянці, площею 564 кв.м. (а.с.55 спадкової справи 142/2013). Тобто, відповідач прийняла спадщину після смерті спадкодавця та отримала свідоцтва про право на спадщину, витяги про державну реєстрацію прав. В судовому засіданні встановлено, що про смерть матері позивачці було відомо відразу і вона була присутньою на її похоронах. Відповідно до Довідки, [PERSON], 24.07.2013 року була доставлена швидкою допомогою в Міську клінічну лікарню №10 з діагнозом: гострий артроз правого колінного суставу, часткове пошкодження внутрішнього меніска з дегенеративними змінами. Кіста Веккера. Призначено лікування та накладено гіпс. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування " № 7 від 30 травня 2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як поважні причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути визнані: хвороба; від'їзд, відрядження; необізнаність особи з порядком прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно; необізнаність особи про наявність спадкового майна; юридичне не освідчення. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем, законодавством не передбачено. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що причини пропуску позивачем строку для звернення до нотаріальної контори можна визнати поважними, оскільки позивач, через необізнаність в діючому законодавстві, помилково вважав, що відповідну заяву потрібно надати не до, а після закінчення шестимісячного строку, а також враховуючи той факт, що позивач знаходилась на лікуванні з 24.07.2013 року в Міській клінічній лікарні №10, де їй було накладено гіпс. Оскільки, судом встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, в зв'язку з чим позовні вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягають задоволенню. Щодо зустрічного позову про усунення [PERSON] від права на спадкування за законом, після смерті [PERSON], суд прийшов до висновку про таке. Згідно ч.5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до матеріалів справи, згідно рішення Іллічівської райради депутатів трудящихся, [PERSON] було відведено земельну ділянку 11.12.1958 року для індивідуального будівництва будинку.(а.с.43). Відповідно до Договору, [PERSON], отримав земельну ділянку 04.02. 1959 року для будівництва будинку.(а.с.42). Згідно до реєстраційного посвідчення, на зазначеній ділянці, батьком сторін по справі, було побудовано в 1965 році будинок, ? якого, в 1990 році, була зареєстрована за [PERSON], а інша - ? частини будинку - за [PERSON].(а.с.41, 44). В зазначеній частині будинку, що раніше належав батькам сторін, [PERSON] проживала та виписалась в 2000році, після чого, у цій частині будинку стали проживати її діти. Після смерті батька сторін по справі - [PERSON], з 2000 року в зазначеній, іншій 1/2 частини будинку по [ADDRESS], залишилась проживати його дружина, [PERSON], яка являється матір'ю сторін по справі. Вона померла у віці - 82 роки, [INFO]. Причина смерті - атеросклеротична хвороба серця.(а.с.107-108). За зазначеною адресою проживання батьків, позивач за первісним позовом - [PERSON], не проживає значно більш тривалий час, ніж інша сторона по справі - [PERSON], про що свідчить відмітка в паспорті. (а.с.3-4). Зазначене також підтверджується зустрічною позовною заявою, згідно до якої [PERSON] проживала окремо від спадкодавця та рідко навіщала матір.(а.с.95). Оскільки, як встановлено в судовому засіданні, мати сторін - [PERSON] отримувала пенсію та, як зазначено, у зустрічному позові, у спадкодавця до її смерті наймало квартиру подружжя, тобто, вона отримувала ще додаткові кошти від здачі квартири в оренду, відповідач же за зустрічним позовом - [PERSON] працювала та відповідно до довідки (а.с.62), отримувала місячну зарплату в середньому у розмірі - 1465 грн., тому, не може бути прийнято до уваги заява позивача за зустрічним позовом про те, що покійна мати - [PERSON] потребувала матеріальної допомоги і відповідачка за зустрічним позовом мала можливість надати таку матеріальну допомогу матері. Крім того, як зазначено самим позивачем за зустрічним позовом у його позові, в період хвороби, загострення хвороб та перебування померлої на амбулаторному лікуванні у неї дома, брали участь в її утриманні, інші особи: [PERSON], який є лікарем та подружжя [PERSON], які наймали квартиру, де проживала спадкодавець та друзі (а.с.96). Отже, сама позивачка за зустрічним позовом у своєму позові вказує про те, що було кому доглядати за покійною матір'ю - [PERSON]. Окрім того, і сама позивач за зустрічним позовом могла більше часу приділити матері, оскільки вона частіше могла бути за місцем проживання матері, так як 1/2 частина будинку, де проживала мати, належить їй, та там проживали її діти, яких вона навідувала частіше, чим могла бути [PERSON], яка ще працює. Також, суд не може погодитись з заявою позивача за зустрічним позовом, що із-за ухилення [PERSON] від надання допомоги спадкодавцю, вона - позивач за зустрічним позовом була вимушена: запозичувати грошові кошти на ліки та достатнє харчування для матері; заощаджувати для себе на харчуванні, одязі; просити дочку (внучки спадкодавця) та внуків (правнуків спадкодавця), доглядати за хворою матір'ю, оскільки доказів для запозичення грошей на ліки матері, до суду не було надано, як і не надано доказів щодо заощадження грошей. Щодо заяви про те, що позивачка за зустрічним позовом просила свою дочку, яка є внучкою спадкодавця та внуків, доглядати за хворою матір'ю, то зазначене не свідчить про навмисне уникнення обов'язку відповідачем за зустрічним позовом надавати підтримку спадкодавцю на її вимогу. Також, проживаючи в іншій частині цього будинку її діти, внуки померлої, мали більше можливості та часу для догляду спадкодавці, при її житті. Надані позивачем за зустрічним позовом, до суду письмові докази: ксерокопії рахунку №1 на оплату в корчмі «Гетьман» 15 порцій борщу, 2 курок фаршированих та іншої їди на загальну суму 2780грн., ксерокопії чеку на інші продукти (а.с.100-102), не свідчать про ухилення відповідачки за зустрічним позовом від надання спадкодавцю допомоги. Крім того, надана позивачем за зустрічним позовом, до суду ксерокопія рахунку №2 бармена від 25.12.2011 року на оплату пива та 150 грам горілки на суму 21 грн.(а.с.101) . також не свідчить про те? що важкохвора, похила віком мати - [PERSON], при житті в 2011 році ходила до того бару та вживала пиво і горілку і за ці напої було сплачено позивачем за зустрічним позовом. Зазначене також не може свідчити про ухилення відповідачки за зустрічним позовом від надання спадкодавцю допомоги. Ті обставини, що відповідачка не проживала разом із спадкодавцем і не оплатила вартості за договором на проведення поховання, також не дають підстав вважати, що відповідачка ухилялась від надання допомоги спадкодавцю, оскільки позивачем за зустрічним позовом, було отримано допомогу на поховання, що сторонами в судовому засіданні не заперечувалось. Також судом не може бути прийнято до уваги те, що відповідачка за зустрічним позовом, як вказує позивачка за зустрічним позовом, спілкувалась за життя матері, з нею по телефону, оскільки вказане не являється підставою для усунення її від права на спадкування. Згідно із п.6 Постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи спір про усунення від права на спадкування, слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, якої він потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дії. Тобто, лише за вказаних умов, суду надано право усунути особу від права на спадкування за законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач за зустрічним позовом не надавав матеріальної допомоги спадкоємцю. Проте, сам по собі факт ненадання такої допомоги відповідачем не свідчить про його ухилення від виконання обов'язків по її утриманню та догляду, у зв'язку з вищезазначеним, оскільки, як встановлено, вона сама отримувала низьку місячну зарплату. За змістом ч. 5 ст. 1224 ЦК України, лише при одночасному настанні зазначених в ній обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд, при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Крім того, при вирішенні спору судом підлягає з`ясуванню і питання чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця, якого просять усунути від спадщини, за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. У судовому засіданні знайшли підтвердження доводи позивача про те, що спадкодавець через свою тяжку хворобу та похилий вік, перебував у безпорадному стані. Проте, суд вважає такими, що не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні посилання позивача на те, що спадкодавець потребував допомоги саме відповідача за зустрічним позовом, а вона мала змогу надавати допомогу, яку потребував спадкодавець через хворобу та/або безпорадний стан, проте ухилялася від надання такої допомоги. Зазначене також підтверджується доводами, викладеними у зустрічній позовній заяві стосовно того, що належну допомогу та догляд спадкодавець під час хвороби отримував від інших осіб. Також, суду не надано доказів на підтвердження того, що, за умови надання допомоги спадкодавцеві іншими особами, він потребував допомоги саме від відповідача [PERSON] Крім того, суду не надано доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] ухилялася від надання допомоги матері під час її хвороби. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 4 статті 60 ЦПК України встановлює, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з зазначеного, суд прийшов до висновку про відсутність доказів стосовно того, що відповідач за зустрічним позовом навмисно уникав обов'язку надавати підтримку та матеріальну допомогу спадкодавцю на її вимогу, тобто, відсутнє підтвердження факту ухилення відповідачем від надання допомоги спадкодавцю, яка через похилий вік (померла в 82 роки) та хворобу була у безпорадному стані і потребувала такої допомоги, у зв'язку з чим в задоволені зустрічного позову слід відмовити, за недоведеністю. Таким чином, у суді не здобуто доказів того, що відповідачка ухилялась від надання допомоги своїй матері, яка померла [INFO], а тому і відсутні підстави для усунення її від права на спадкування. Враховуючи зазначені судом обставини, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON], а тому в задоволенні зустрічного позову має бути відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved