Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з дійсною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у якій просив визнати втратившим право користування житлом свою дочку відповідача по справі [PERSON] . В поданій заяві позивач зазначив, що являється власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . У вищевказаному будинку зареєстрованана відповідач - дочка позивача [PERSON] , [INFO] . З 2005 року відповідачка не проживає за адресою своєї реєстрації у звязку з виїздом на інше місце проживання. Якої би то участі в утримані будинку вона також не приймає. Позивач має намір оформити субсидію на оплату за комунальні платежі, але у зв`язку з тим, що відповідач залишається зареєстрованою у належному йому будинку, він не має такої можливості. За викладених обставин, позивач не може розпоряджатися нерухомим майном, належним йому на праві власності, за власним розсудом. За таких підстав, позивач звертається до суду із дійсною заявою про визнання відповідачку такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням і проживання в ньому, у зв`язку з тим, що відповідачка тривалий час не проживає по зазначеній адресі за незалежних причин, являється родичем позивача, ніяких обов`язків по утриманню житлового будинку не несе. До початку судового засідання позивач надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив задовольнити поданий позов та справу розглядати без його участі. З боку відповідачки, до початку судового засідання на адресу суду надійшла заява, згідно якої вона визнає позовні вимоги, також просила розглядати справу без її присутності у судовому засіданні. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Предметом даного позову являється захист прав власності на житло, яке знаходиться у приватній власності позивача і це регулюються цивільним законодавством, а також деякими положеннями Житлового Кодексу України. Так, на підставі ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один (1) рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім"ї власника жилого будинку ( квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; - яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; Враховуючи визначені правові положення, суд зазначає. З копії свідоцтва про право на спадщину, вбачається, що позивач дійсно являється власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] .(а.с.4) Копією домової книги підтверджується факт реєстрації у вказаному будинку відповідача [PERSON] (а.с.7-8) При цьому, Актом (а.с.10), складеним головою вуличного комітету у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджено, що гр. [PERSON] , 1985 року народження з 2005 року не мешкає за місцем своєї реєстрації та мешкає у м.Київі. Вказаними матеріалами підтверджено, що відповідачка має інше місце проживання і ніяких домовленостей щодо житла за адресою: [ADDRESS] між сторонами не встановлено. Добровільно відповідачка з реєстрації не знялася, що створює труднощі у позивача у користування своїм житлом і позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном у розумінні ст..391 ЦК України. При цьому також суд враховує той факт, що відповідач визнав даний позов, в добровільному порядку, про що суду надана відповідна заява. Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що відповідачка не мешкає в житловому приміщенні, за адресою: [ADDRESS] - понад 14 років, а тому на підставі положень ст.405 ЦК України повинна бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки. На підставі ст.405 ЦК України, ст.156 Житловго Кодексу УРСР,

Outcome: approved