Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач 15.11.2016 р. звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. Визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Зняти з реєстрації [PERSON] з житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] з житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. При цьому посилаючись на те, що 27.08.2015 р. між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказаний будинок належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.03.2006р. Відповідно до п.3 вказаного Договору, договір купівлі-продажу (основний договір) повинен бути укладений не пізніше 27.10.2015 р. [PERSON] зобов'язується звільнити будинок від наявних у ньому речей, знятись з реєстрації особисто та з іншими особами, які зареєстровані в будинку. [PERSON] обов'язки перед відповідачами виконані в повному обсязі та надано право проживання у будинку. Також виконано всі вимоги п.6 Договору (звіти про експертну оцінку та нерухомого майна та земельної ділянки додаються). Також було сплачено збір з операцій придбання нерухомого майна позивачем. Згідно з п.11 Договору, якщо за п'ять діб після спливу терміну, передбаченого п.3 цього Договору, не буде укладено договір купівлі-продажу, зобов'язання придбати та продати майно припиняються на настають наслідки, передбачені п.9 цього Договору. Нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу не відбулося за відмови Відповідача. Відповідачі по сьогоднішній день проживають та зареєстровані в будинку, що належить позивачу на праві власності. Відмовляються в усній формі звільнити будинок та знятись з реєстрації. У будинку зареєстрована одна особа. [PERSON] зареєструвала з дозволу позивача свою неповнолітню доньку. [PERSON] будинкову книгу не повертає та відмовляється зняти з реєстрації свою доньку. Подальша формальна реєстрація [PERSON] у будинку позивача є порушенням прав власника, відповідачу належить квартира, де вона зареєстрована з відповідачем [PERSON] та де була зареєстрована [PERSON] Такі дії відповідачів створюють перешкоди у здійсненні прав власника позивача. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи без йог присутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Докази на підтвердження поважності причин неявки суду не надали. Представник третьої особи у судовому засіданні присутня не була, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Законних підстав для відкладення розгляду справи на іншу дату не вбачається. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.10.2015 р., земельна ділянка має кадастровий номер [NUMBER], розташована в [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), форма власності приватна, площа 0,0695 га, власником вказаної земельної ділянки є [PERSON] Вищевказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.10.2015 р. Із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 19.10.2015 р. вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], загальною площею 42,9 кв.м, житловою площею 23,4 кв.м, належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину 1-577 від 10.03.2006 р. На вказаний будинок накладено обтяження у виді заборони на нерухоме майно реєстраційний номер 4780167, підставою обтяження є договір іпотеки реєстр № 1366 від 11.04.2007 р., заявник є ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», іпотекодавцем є [PERSON] розмір основного зобов'язання складає 20400,00 грн. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 10.03.2006 р., спадкоємицею майно зазначеного в заповіті [PERSON], яка померла [INFO]. є [PERSON] Спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS]. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 10.03.2006 р., спадкоємицею майно зазначеного в заповіті [PERSON], яка померла [INFO]. є [PERSON] Спадкове майно складається з земельної ділянки площею 0,0695 га, розташованої на території [ADDRESS]. Довіреністю від 21.10.2016 р. [PERSON] уповноважила [PERSON] управляти та продати належний їй на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,0695 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. За договором від 27.08.2015 р. [PERSON] зобов'язалась передати [PERSON] у власність житловий будинок з надвірними будівлями за [ADDRESS] та розташовану при цьому будинку земельну ділянку площею 0,0695 га, що знаходиться там же, переданої для будівництва жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER]. Пунктом 3 вказаного договору встановлено, що договір купівлі-продажу (Основний договір) зазначеного вище майна повинен бути укладено не пізніше 27.10.2015 р. за суму 57900 грн. Із відповіді виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області від 14.11.2016 р. № 02-18/2448 вбачається, що у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] станом на 14.11.2016 р. зареєстроване місце проживання однієї особи. Із висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 07.08.2015 р. вбачається, що загальна оціночна вартість земельної ділянки площею 695,0 кв.м кадастровий номер [NUMBER] складає 19700 грн. Із висновку зі звіту про незалежну експертну оцінку ринкової вартості нерухомого майна - земельних поліпшень від 07.08.2015 р. вбачається, що ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] складає 46100 грн. Відповідно до ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. У відповідності до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, а саме власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Засадничим принципом у сфері захисту права власності є положення про те, що держава забезпечує рівний захист всіх суб'єктів права власності (ст.13 Конституції України) Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особо, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч.2 ст. 386 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відтак позовні вимоги власника будинку в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим будинком підлягають задоволенню, внаслідок того, що відповідачів не надали суду доказів на підтвердження існування в них прав на спірний житловий будинок, а також підстав виникнення цих прав. Так само підлягають задоволенню позовні вимоги власника будинку в частині зобов'язання відповідачів не чинити перешкоди власнику будинку у користуванні належним йому спірним житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Правові позиції Європейського Суду з прав людини , пункт 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, що охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Згідно з п. 4 ст.9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користуватися ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством. Відповідач [PERSON] не надала суду доказів укладення договору купівлі-продажу в установленому законом порядку. Договір купівлі-продажу укладений не був. Право власності на спірний житловий будинок належить [PERSON] Чинним законодавством не передбачено визнання в судовому порядку права власності на житло за попереднім договором. Проживання відповідачів у домоволодінні позивача [PERSON] порушує її право приватної власності і перешкоджає їй вільно розпоряджатися, володіти та користуватися своєю власністю. Крім того, основний договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] укладений у строк до 27.10.2015 року не був, а тому у [PERSON] не виникло право власності на спірний будинок по [ADDRESS] а тому позов [PERSON] в частині визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за вказаною адресою та зобов'язання відповідачів не чинити перешкоди у користуванні спірним будинком підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 116 Житлового кодексу, якщо члени сім"ї наймача квартири, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ним в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання і іншого жилого приміщення. Позивач, однією сім'єю з відповідачами не проживала, і на час розгляду справи в суді в спірному будинку не проживає. Вимога про виселення відповідачів задоволенню не підлягає через недоведеність підстав для її задоволення, оскільки, фактично позивач даним будинком по [ADDRESS] не користується і доказів користування (або планування у ньому проживати) суду не надано. Згідно із абз. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зазначена норма Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», дає підстави вважати, що зняття з реєстрації місця проживання проводиться відповідним органом реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, виселення, що набрало законної сили, а не судом. Тому вимога щодо зняття з реєстрації місця проживання відповідача не підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial