Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] до Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову вказує, що 09 січня 1975 року вона уклала шлюб із [PERSON], [INFO], який було зареєстровано Томашівським сільським Загсом Ярмольнецького району, Хмельницької області за актовим записом № 1, що підтверджується доданим до цієї заяви свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БВ № 272861 виданим 09.01.1975 року Томашівською сільською радою Ярмолинецького району, Хмельницької області. Шлюб між ними не розірваний. З 1976 року вони спільно з чоловіком проживали за адресою: [INFO] Крим. Рідна мати її чоловіка [PERSON], [INFO], постійно проживала за адресою : [INFO]. Родинні відносини її чоловіка з його матір'ю підтверджуються свідоцтвом про його народження серії ЯГ № 644725 виданим 17.06.1952 року Калінінським ЗАГСом м. Горлівка Донецької області, яке додано до цієї заяви. В січні місяці 2011 року вони забрали матір чоловіка до себе за місцем постійного проживання в зв'язку з погіршенням стану її здоров'я, де вона разом з нами постійно проживала, але місця реєстрації свого проживання не змінювала. 25 лютого 2012 року мати її чоловіка, [PERSON], померла, за місцем свого тимчасового перебування на території с. Урожайне, Сімферопольського району, Автономної Республіки Крим, де й була похована, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-АП № 234540 виданим 27.02.2012 року виконавчим комітетом Урожайнівської сільської ради, Сімферопольського району, Автономної Республіки Крим за актовим записом № 8. За життя [PERSON] склала заповіт, який 05.05.1993 року був посвідчений секретарем виконкому Брагинівської сільської ради, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, за реєстровим номером 75 , згідно якого все її майно, де б воно не знаходилось і в чому б воно не знаходилось, і взагалі, все те, що буде їй належати на день смерті і на, що вона буде по закону мати право, а також домоволодіння по вул. Радянська, буд. 30 в с. Сонцево, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, заповідала на користь [PERSON], - її єдиного рідного сина. Після смерті свекрухи позивачки залишилась спадщина, що складається із садиби розташованої за адресою : Радянська, буд. 30, в с. Сонцеве, Петропавлівського району, Дніпропетровської області та земельної ділянки призначеної для товарного сільськогосподарського виробництва площею - 4.810 гектарів, розташованої на території Брагинівської сільської ради, Петропавлівського району, Дніпропетровської області. Вищенаведена садиба належала спадкодавцю [PERSON], що підтверджується довідками сільської ради та технічним паспортом на якому стоїть відмітка про державну реєстрацію права його власника, але правовстановлюючого документу на таку садибу не збереглось. Земельна ділянка належала спадкодавцю [PERSON], що підтверджується державним актом серії ІУ-ДП № 124184 виданим 09.01.2004 року Петропавлівською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови за № 669-р-03 від 15.12.2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державна актів на право приватної власності на землю за 010412911104. Після смерті матері 11.03.2012 року чоловік позивачки одноосібно направився до с. Сонцево, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, з ціллю оформлення спадщини упорядкування родинної садиби і зник. З 21.03.2012 року [PERSON], 24.05.1952року народження, знаходиться в розшуку Петропавлівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області про що відкрита оперативно розшукова справа категорії «Розшук» №21212002 від 21.03.2012 року. Рішенням Петропавлівського районного суду, Дніпропетровської області 04.11.2015 року [PERSON], [INFO] було оголошено померлим з 16.11.2015 року. За вищенаведеним рішенням суду, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції в Дніпропетровській області було видано 27.11.2015 року свідоцтво про смерть [PERSON] про що внесено відповідний актовий запис № 01 до книги реєстрації смертей. Після отримання свідоцтва про смерть чоловіка позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON], але нотаріус надав відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини та відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивачка вказує, що у порядку ч.1 ст. 1276 Цивільного кодексу України, вона набула права на прийняття спадщини після смерті [PERSON] за спадковою трансмісією, строк на прийняття спадщини вона не пропустила, тому що раніше не мала права звернутись до нотаріальної контори, адже фактично спадкоємцем був її чоловік, який визнаний померлим за рішенням суду тільки через три роки після його зникнення. Позивачка зазначила, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкову садибу та земельну ділянку (пай), що перешкоджає оформленню спадщини. На підставі ст.ст. 392,1216-1218,1223,1261,1276 ЦК України, ст.ст. 3-5,15,118,119 УЦПК України позивачка прохає задовольнити її позов. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги повністю підтримав. Пояснив, що позивачкою строк не був пропущений тому, що вона звернулась до нотаріуса 07.12.2015 року після того як вона отримала свідоцтво про смерть її чоловіка спадкоємця за заповітом після смерті його матері - [PERSON]. Прохає задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивачки [PERSON], будучі повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилась, про причину неявки суд не повідомила, заяву про перенесення слухання справи до суду не надіслала. Представник позивачки [PERSON] вважає за можливе розглянути справу у її відсутність Відповідач в судове засідання надав письмову заяву з проханням слухати справу в їх відсутність. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали, справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з оглядом на наступні обставини. Судом встановлено, що 09 січня 1975 року позивачка уклала шлюб із [PERSON], [INFO], який було зареєстровано Томашівським сільським Загсом Ярмольнецького району Хмельницької області за актовим записом № 1, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БВ № 272861 виданим 09.01.1975 року Томашівською сільською радою, Ярмолинецького району, Хмельницької області. Шлюб не розірваний. З 1976 року позивачка спільно з чоловіком проживали за адресою: [INFO] Крим. Родинні відносини чоловіка позивачки з його матір'ю підтверджуються свідоцтвом про народження серії ЯГ № 644725 виданим 17.06.1952 року Калінінським ЗАГСом м. Горлівка, Донецької області, яке додано до цієї заяви. Рідна мати чоловіка позивачки [PERSON], [INFO], постійно проживала за адресою: [INFO], проживала і була зареєстрована одна, що підтверджується довідками відповідача ( а.с. 21,22). В січні місяці 2011 року позивачка забрала матір чоловіка до себе за місцем постійного проживання в зв'язку з погіршенням стану її здоров'я, де вона разом з нами постійно проживала, але місця реєстрації свого проживання не змінювала. 25 лютого 2012 року мати її чоловіка, [PERSON], померла, за місцем свого тимчасового перебування на території с. Урожайне, Сімферопольського району, Автономної Республіки Крим, де й була похована, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-АП № 234540 виданим 27.02.2012 року виконавчим комітетом Урожайнівської сільської ради, Сімферопольського району, Автономної Республіки Крим за актовим записом № 8. За життя [PERSON] склала заповіт, який 05.05.1993 року був посвідчений секретарем виконкому Брагинівської сільської ради, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, за реєстровим номером 75 , згідно якого все її майно, де б воно не знаходилось і в чому б воно не знаходилось, і взагалі, все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона буде по закону мати право, а також домоволодіння по вул. Радянська, буд. 30 в с. Сонцево, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, заповідала на користь [PERSON], - її єдиного рідного сина, що підтверджується копією заповіту ( а.с. 13). Після смерті свекрухи позивачки залишилась спадщина, що складається із садиби розташованої за адресою : Радянська, буд. 30 в с. Сонцеве, Петропавлівського району, Дніпропетровської області та земельної ділянки призначеної для товарного сільськогосподарського виробництва площею - 4.810 гектарів, розташованої на території Брагинівської сільської ради, Петропавлівського району, Дніпропетровської області. Вищенаведена садиба належала спадкодавцю [PERSON], що підтверджується довідками сільської ради та технічним паспортом на якому стоїть відмітка про державну реєстрацію права його власника, але правовстановлюючого документу на таку садибу не збереглось про що вказано також і у довідці КП Павлоградське БТІ ( а.с.40). Земельна ділянка належала спадкодавцю [PERSON], що підтверджується державним актом серії ІУ-ДП № 124184 виданим 09.01.2004 року Петропавлівською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови за № 669-р-03 від 15.12.2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державна актів на право приватної власності на землю за 010412911104. Після смерті матері 11.03.2012 року чоловік позивачки одноосібно направився до с. Сонцево, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, з ціллю оформлення спадщини упорядкування родинної садиби і зник. Заяву про прийняття спадщини він подати не встиг. З 21.03. 2012 року [PERSON], 24.05.1952 народження, знаходиться в розшуку Петропавлівським РВ УМВС України і Дніпропетровській області про що відкрита оперативно розшукова справа категорії «Розшук» №21212002 від 21.03.2012 року. Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області 04.11.2015 року [PERSON], [INFO] було оголошено померлим з 16.11.2015 року. За вищенаведеним рішенням суду, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області було видано 27.11.2015 року свідоцтво про смерть [PERSON] про що внесено відповідний актовий запис № 01 до книги реєстрації смертей. Після отримання свідоцтва про смерть чоловіка позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON], але нотаріус надав відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини та відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується листом нотаріуса від 07.12.2015 року (а.с.23). Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На час смерті [PERSON] йому належали вищезгадані в цьому позові садиба та земельна ділянка, які ним фактично були прийняті у спадок після смерті його матері [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За життя спадкодавцем заповіт не посвідчувався, а отже спадкування після його смерті здійснюватиметься за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] залишилась його дружина - [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 46 Цивільного кодексу України для оголошення особи померлою встановлено трирічний термін з дня відсутності відомостей про її існування, і тільки після ухвалення відповідного рішення позивачка набула права на прийняття спадщини як після смерті чоловіка, так і після його матері в порядку спадкової трансмісії. Згідно ч. 1 ст. 1276 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець за законом або за заповітом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців ( спадкова трансмісія ). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 4 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 визначив: якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не були відновлені в передбаченому законом порядку, або якщо первинна реєстрацій нерухомого майна не була проведена, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності не визнається представниками державних органів та нотаріату в зв'язку з відсутність, мене правовстановлюючого документу на таке майно. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити і визнати за позивачкою, в порядку спадкової трансмісії, право власності на спадкові об'єкти нерухомого майна після смерті [PERSON]. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 1819,24 гривень, постільки позов його суд задовольняє, то в порядку ст. 88 ЦПК України, вказані витрати необхідно стягнути з відповідача, але позивач, враховуючи, що відповідачем є сільська рада, не наполягає на поверненні йому судового збору і тому суд вважає за можливе вказані витрати віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved