Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вишнівської міської лікарні про стягнення добових за час перебування у відрядженні і відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що відповідно до наказу головного лікаря Вишнівської міської лікарні від 29 грудня 2014 року № 47-К з 02 січня 2015 року по 07 липня 2015 року він перебував на курсах спеціалізації загальної практики сімейної медицини в Національній медичній академії післядипломної освіти ім. П. Шупика в м. Києві. Після закінчення навчання весь пакет документів, посвідчення, заяву про відшкодування матеріальних витрат ним було надано у відділ кадрів. Адміністрація лікарні у виплаті добових, або коштів на проїзд йому відмовила, посилаючись на те, що в кошторисі лікарні економістом не були закладені кошти на відрядження. Як аргумент він наводив приклад, що його колеги з Боярської ЦРБ, які разом з ним були на курсах, навіть за 4 місяці отримали на проїзд двічі по 600 грн., і що недбальство посадових осіб не може бути підставою до невиплат. Він звертався з скаргою в контрольно-ревізійне управління. Після перевірки КРУ підтвердив факт відсутності відповідної статті розходів в кошторисі лікарні і порадив йому звернутись до суду. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив стягнути з Вишнівської міської лікарні на його користь витрати на відрядження в розмірі 5430 грн. з розрахунку 30 грн. помножити на 181 день за весь термін відрядження (згідно наказу), і стягнути з Вишнівської міської лікарні на його користь моральну шкоду в розмірі 543 грн., як часткову компенсацію за моральне приниження і його час, який він витратив, оббиваючи пороги кабінетів чиновників: головного лікаря, начальника районного відділу охорони здоров»я, начальників районного і обласного КРУ. В послідуючому позивач [PERSON] звернувся до суду з додатковими вимогами до позовної заяви про виплату добових коштів на відрядження на курси підвищення кваліфікації з 02 січня 2016 року по 07 липня 2016 року, посилаючись на те, що додаткова вимога до Вишнівської міської лікарні полягає у виплаті йому добових коштів на планове відрядження на курси підвищення кваліфікації з 01 лютого 2016 року по 01 березня 2016 року. Адміністрація лікарні на його звернення втретє незаконно відмовила йому у відшкодуванні матеріальних затрат на відрядження, в яке його відряджено за планом і наказом головного лікаря Ціпкуна А.А.. Згідно з постановою КМ України від 02 лютого 2011 року № 98 максимальний розмір добових розраховується за схемою: мінімальна заробітна плата за 2015 рік-1378 грн. множиться на 0,20 і складає 275,60 грн. в 2016 році. За 22 робочих дні загальна сума непідтверджених документами витрат, які підлягають відшкодуванню, складає 6063 грн. 20 коп., але враховуючи жалюгідний стан вітчизняної економіки він погодився на половину від цієї суми-3030 грн.. Отже, як зазначив позивач, загальна сума позовних вимог складає 11 460 грн.. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав і просив його задовольнити. У судове засідання представник відповідача Вишнівської міської лікарні не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. В наданих суду поясненнях в судовому засіданні 12 квітня 2016 року і 12 травня 2016 року представник відповідача Вишнівської міської лікарні Ціпкун А.А., який є головним лікарем Вишнівської міської лікарні, позов [PERSON] не визнав і заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, показання свідка [PERSON], дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до путівки № 19 для направлення на цикл спеціалізація з загальної практики-сімейної медицини лікаря-невропатолога з терапевтичного відділення поліклініки Вишнівської міської лікарні [PERSON] відряджено було відповідачем в Національну медичну академію післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика з 02 січня 2015 року по 14 липня 2015 року. В матеріалах справи наявна копія заяви лікаря-невропатолога [PERSON] на ім»я головного лікаря ВМЛ Ціпкуна А.А. від 29 грудня 2014 року з проханням відрядити його на курси спеціалізації з сімейної медицини з 02 січня 2015 року по 14 липня 2015 року в КМАПО ім. П.Л. Шупика без оплати проїзду та добових. Згідно наказу від 29 грудня 2014 року № 47-К головного лікаря Вишнівської міської лікарні Ціпкуна А.А. «Про відрядження» [PERSON]-лікаря-невропатолога терапевтичного відділення поліклініки лікарні його відряджено на курси спеціалізації на цикл «Загальна практика-сімейна медицина» з 02 січня 2015 року по 14 липня 2015 року, очне навчання-з 02 січня 2015 року по 05 березня 2015 року, з 06 березня 2015 року по 08 травня 2015 року, з 12 травня 2015 року по 14 липня 2015 року в Національну медичну академію післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика без оплати проїзду та добових. В посвідченні про відрядження № 56 від 02 січня 2015 року, виданого [PERSON], лікарю-невропатологу терапевтичного відділення поліклініки, наявні відмітки про вибуття у відрядження (02.01.2015 з м. Вишневого), прибуття в пункт призначення (02.01.2015 до м. Києва), вибуття (07.07.2015 з м. Києва) та прибуття до місця постійної роботи (07.07.2015 до м. Вишневого). Позивач [PERSON] посилався на те, що в послідуючому в березні 2015 року він подав заяву головному лікарю Вишнівської міської лікарні, в якій відмовився від своєї заяви і вимагав сплатити йому грошові кошти за проїзд, або добові у зв»язку з відрядженням. З наявних матеріалів справи вбачається, що за результатами проходження підвищення кваліфікації [PERSON] був виданий Сертифікат спеціаліста (лікаря, провізора) [NUMBER] про те, що [PERSON] 03 липня 2015 року атестувався на визначення знань та практичних навиків в атестаційній комісії при Національній медичній академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика і наказом від 03 липня 2015 року за № 2778 йому присвоєно звання лікаря (провізора)-спеціаліста за спеціальністю «Загальна практика-сімейна медицина». Сертифікат дійсний до 03.07.2020. Судом встановлено, що відповідно до наказу головного лікаря Вишнівської міської лікарні від 26 січня 2016 року № 3-ВД «Про відрядження» [PERSON]-лікаря-невропатолога терапевтичного відділення поліклініки лікарні відряджено на курси «ПАЦ з неврології» в Національну медичну академію післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика з 01 лютого 2016 року по 01 березня 2016 року. Підстава: заява [PERSON]; путівка № 7. Дані обставини також підтверджуються посвідченням про відрядження № 3 від 01 лютого 2016 року, в якому зазначено термін відрядження-30 календарних днів, зазначено відмітки про вибуття у відрядження, прибуття в пункти призначень, вибуття з них і прибуття до місця постійної роботи. Згідно вимог ст. 121 КЗпП України працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв»язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. За відрядженими працівниками зберігаються протягом усього часу відрядження місце роботи (посада). Працівникам, які направлені у службове відрядження, оплата праці за виконану роботу здійснюється відповідно до умов, визначених трудовим або колективним договором, і розмір такої оплати праці не може бути нижчим середнього заробітку. Свідок [PERSON] в наданих суду показаннях вказувала, що склалась практика у Вишнівській міській лікарні, що працівники відряджались, але писали заяви про відмову від оплати за відрядження, і протягом п»яти останніх років діє практика щодо відряджень лікарів на курси без оплати за відрядження. В судовому засіданні представник відповідача Вишнівської міської лікарні Ціпкун А.А., який є головним лікарем даного медичного закладу, не заперечував, що добові за час перебування у відрядженні позивачу не сплачувались. Відповідно до наданого представником відповідача зведеного розрахунку видатків до бюджету по коду 2250 «Видатки на відрядження» середні витрати на день по проходженню курсів лікарем становлять 30 грн., на місяць-900 грн., на рік витрати складають 12600 грн.. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, і слід стягнути з відповідача Вишнівської міської лікарні на користь позивача добові за час перебування його у відрядженні в сумі 4 470 грн.. Вказана сума грошових коштів включає в собі добові за час відрядження за період з 02 січня 2015 року по 07 липня 2015 року, що складає 187 календарних днів, з яких 60 днів є вихідними днями (субота і неділя) та святковими днями. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача за вказаний період перебування у відрядженні підлягають добові за 127 днів перебування у відрядженні х 30 грн. =3 810 грн.. Також на користь позивача з відповідача підлягають стягненню добові за час відрядження за період з 01 лютого 2016 року по 01 березня 2016 року, що становить 30 календарних днів, з яких 8 днів є вихідними днями (субота і неділя), і тому за вказаний період перебування у відрядженні підлягають стягненню з відповідача на користь позивача добові за 22 дні перебування у відрядженні х 30 грн. =660 грн.. Як пояснив в судовому засіданні позивач [PERSON], всі вихідні і святкові дні за зазначений вище період часу він у відрядженні не перебував, а знаходився у місці свого постійного проживання. У решті вказаних вимог суд відмовляє позивачу у їх задоволенні у зв»язку з їх необгрунтованістю. Згідно вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач [PERSON] вказував, що йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінив у розмірі 543 грн., як часткову компенсацію за моральне приниження і його час, який він витратив в результаті звернень до головного лікаря, начальника районного відділу охорони здоров»я, начальників районного і обласного КРУ. Заявлені вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь 543 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди не можуть бути задоволені судом, оскільки з тих підстав, на які посилається позивач у своєму позові і в судовому засіданні, суду неможливо дійти висновку, що така шкода йому була заподіяна відповідачем. Підлягає також стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. на користь держави, що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial