Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулося ПАТ «ВТБ Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до кредитного договору № ВКЛ 188/12 від 12.12.2012 року, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Агрітон», останнім було отримано кредит у сумі 2 383 000 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,14 % річних, з кінцевим терміном повернення 10 грудня 2013 року. Згідно п. 1.1 кредитного договору ТОВ «Агрітон» зобов»язалося прийняти, належним чином використати та повернути банку кредит на умовах та в строки/терміни, визначені даним договором, але не пізніше 10 грудня 2013 року та сплатити плату за кредит та виконати інші зобов»язаня у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені даним договором. Кредит надавався позичальнику в українській гривні. Згідно п. 1.1.1 кредитного договору кредит надається у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в межах ліміту кредитування, визначеного відповідно до графіку, який зазначений в даному пункті договору. Згідно п. 3.1 кредитного договору плата за користування кредитом встановлюється у вигляді процентів за користування кредитом, розмір яких є фіксованим та складає 25,14 % річних. ПАТ «ВТБ Банк» договірне зобов»язання перед ТОВ «Агрітон» щодо надання кредитних коштів було виконано в повному обсязі, на підставі письмової заявки позичальника. Згідно п. 7.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов»язань з погашення заборгованості за кредитом, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожен календарний день прострочення заборгованості за кредитом враховуючи день повернення кредиту з розрахунку факт/365. Згідно п. 7.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов»язань з погашення плати за кредит згідно умов цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми простроченої плати за кредит за кожен календарний день прострочення зазначених зобов»язань враховуючи день сплати з розрахунку факт/365. ТОВ «Агрітон» зобов'язання за кредитним договором № ВКЛ 188/12 від 12.12.2012 року належним чином не виконало, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складає станом на 02.04.2014 року - 493 501,56 грн., з яких: 375 288,11 грн. - сума основного боргу - неповернута сума кредиту (отриманих грошових коштів за договором овердрафту); 31 130,53 грн. - нараховані відсотки; 24 809,06 грн. - пеня за порушення строків повернення кредиту; 56 548,70 грн. - штрафні, договірні санкції за порушення строку повернення кредиту; 5 725,16 грн. - 3% річних. В забезпечення виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № ВКЛ 188/12-ДП-1 від 12.12.2012 року, згідно умов якого [PERSON] на добровільних засадах поручився перед ПАТ «ВТБ Банк» щодо повернення кредиту, перерахування плати за користування кредитом, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін, умови повернення та сплати яких встановлені кредитним договором. На день звернення до суду заборгованість за кредитним договором № ВКЛ 188/12 від 12.12.2012 перед ПАТ «ВТБ Банк» не погашена, відповідач [PERSON], який згідно договору поруки є поручителем по зобов»язанню перед банком та солідарним відповідачем, не вживає ніяких заходів по поверненню кредиту ТОВ «Агрітон», тому банк звернувся до Золотоніського міськрайоного суду Черкаської області з даним позовом. В судове засідання представник позивача ПАТ «ВТБ Банк» не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив суд розглянути дану справу за його відсутності, позов підтримує повністю, не заперечує проти прийняття заочного рішення судом. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, про що в матеріалах справи є підтверджуючі докази, причини його неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. В порушення цих вимог, відповідач, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки у судове засідання, тобто не з'явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і , від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищезазначені обставини, а також на те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Отже, вивчивши матеріали справи, заяву представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, при цьому суд виходить з наступного. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст. 549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина третя ст. 1050 ЦК України передбачає, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Судом з»ясовано, що 12.12.2012 року ПАТ «ВТБ Банк» надав ТОВ «Агрітон» кредит у сумі 2 383 000 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,14 % річних, з кінцевим терміном повернення 10 грудня 2013 року, а ТОВ «Агрітон» в свою чергу, зобов`язалося забезпечити повернення кредиту та сплатити нараховані відсотки. Крім того, 12.12.2012 року для забезпечення своєчасного повернення кредитних коштів по кредитному договору № ВКЛ 188/12 між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № ВКЛ 188/12-ДП-1, згідно якого [PERSON] на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком по борговим зобов'язанням ТОВ «Агрітон» у випадку невиконання останнім взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, та відповідно до договору поруки нести солідарну відповідальність перед ПАТ «ВТБ Банк» за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Згідно із ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Загальна сума заборгованості перед ПАТ «ВТБ Банк» внаслідок неналежного виконання зобов»язань за кредитним договором № ВКЛ 188/12 від 12.12.2012 року станом на 02.04.2012 року становить 493 501,56 грн., з яких: 375 288,11 грн. - сума основного боргу - неповернута сума кредиту (отриманих грошових коштів за договором овердрафту); 31 130,53 грн. - нараховані відсотки; 24 809,06 грн. - пеня за порушення строків повернення кредиту; 56 548,70 грн. - штрафні, договірні санкції за порушення строку повернення кредиту; 5 725,16 грн. - 3% річних. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за клопотанням представника відповідача [PERSON] розгляд цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" до [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості було зупинено, оскільки в провадженні Господарського суду Львівської області перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ТОВ «Агрітон» про стягнення заборгованості, предметом якої є виконання одного й того ж кредитного договору. 01.07.2014 року Господарським судом Львівської області ухвалено рішення по цивільній справі № 914/1445/14 за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ТОВ «Агрітон» про стягнення заборгованості. Згідно вищевказаного рішення суду позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Агрітон» на користь ПАТ «ВТБ Банк» 375 288,11 грн. заборгованості по тілу кредиту, 31 130,53 грн. заборгованості по відсотках, 56 548,70 грн. штрафу та 5 725,16 грн. - 3% річних. Під час перевірки розрахунку розміру пені (24 809,06 грн.) суд встановив, що ПАТ «ВТБ Банк» не було враховано положення ч. 6 ст. 232 ГК України при нарахуванні пені за прострочення повернення тіла кредиту, тому здійснивши перерахунок дійшов висновку: стягнути з ТОВ «Агрітон» на користь ПАТ «ВТБ Банк» 21 333,75 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором № ВКЛ 188/12 від 12.12.2012 року, що підлягає стягненню з ТОВ «Агрітон» на користь ПАТ «ВТБ Банк» згідно рішення Господарського суду Львівської області від 01.07.2014 року становить 490026,25 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно роз»ясень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року N 14 під судовим рішенням, зазначеним у частині третій статті 61 ЦПК, мається на увазі будь-яке судове рішення, яким справа вирішується по суті, яке ухвалює суд у порядку цивільного судочинства (рішення, в тому числі й заочне, або ухвала, а також судовий наказ), у порядку господарського судочинства - відповідно до Господарського процесуального кодексу України, у порядку адміністративного судочинства - відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України. Отже, оскільки в позові ПАТ «ВТБ Банк» до ТОВ «Агрітон» про стягнення заборгованості та позові ПАТ "ВТБ Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості предметом спору є виконання одного й того ж кредитного договору № ВКЛ 188/12 від 12.12.2012 року, а відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, тому суд рахує за необхідне позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» задоволити в розмірі, встановленому до стягнення рішенням Господарського суду Львівської області від 01.07.2014 року. Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягнути судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved