Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

В мотивуванні позовних вимог позивач вказав, 02 лютого 2016 року сторонами було укладено договір про виготовлення та встановлення меблі, а саме столу. Того ж дня, позивачка передала відповідачки грошові кошти у розмірі 2500 грн. У накладній №1008 від 02 лютого 2017 року ФОП [PERSON] зазначила, що зобов'язується виготовити на доставити моє замовлення до 16 лютого 2017 року. Станом на сьогоднішній день відповідачка не виконала своє зобов'язання, а саме не виготовила меблі. Тому позивачка заявляє вимоги: - стягнути з відповідачки на користь позивачки суму грошових коштів у розмірі 2 500 ( дві тисячі п'ятсот) грн. 00 коп. Відповідачка своїх заперечень суду не надав. Представник позивача в судовому засідання на позові наполягав, що вказав в заяві наданої суду. Дослідивши та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, судом встановлені наступні факти та обставини: Статтями 10 ч.3, 11 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає позовні вимоги на підставі наданих доказів в межах заявлених вимог. Проте, статтями 57, 60 ч.1, 3, 4 ЦПК України визначено: Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вимогами статті 509 ч.1 ЦК України визначено: Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Вимогами статті 865 ч. 1, 3 ЦК України визначено: За договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. З аналізу вказаних норм закону, судом встановлено, що 02 лютого 2016 року між сторонами було укладено договір про виготовлення та встановлення меблі, а саме столу. Означені обставини підтверджені накладною за №1008 від 02 лютого 2017 року, згідно якої позивачка передала відповідачки грошові кошти у розмірі 2500 (дві тисячі п'ятсот) грн. Відповідно до накладной №1008 від 02 лютого 2017 року відповідачка зазначила, що зобов'язується виготовити на доставити моє замовлення до 16 лютого 2017 року. Станом на сьогоднішній день відповідачка не виконала свої зобов'язання, а саме не виготовила меблі за які отримала 2500 (дві тисячі п'ятсот) грн. в рахунок передоплати. Згідно ст. 615 ЦK України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦK України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, статтею 526 ПК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1 Закону України „Про захист прав споживачів" послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або інші документами (розрахунковий документ). Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Стаття 22 вказаного закону, захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Отже, враховуючи встановлені обставини яки відповідають вказаним норм закону, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved