Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою та з урахуванням уточнень просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . До цього вказана квартира належала його батьку - [PERSON] , 1965 року народження, який помер [INFO] . Він, як син, був спадкоємцем вищевказаного майна з урахуванням Ѕ частки, від якої відмовилась мати спадкодавця - [PERSON] . З відповідачкою він перебуває у родинних відносинах, вона є його бабусею та була зареєстрована у вищевказаній квартирі до оформлення ним спадкових справ. З початку 2015 року по сьогоднішній час відповідачка по справі фактично не проживає за вказаним місцем реєстрації та не з`являється. Вищевказані обставини свідчать про те, що відповідачка по справі, [PERSON] не проживає у належній йому квартирі з січня 2019 року по теперішній час. Тобто більше чотирьох років, без поважних причини, та в зазначеній квартирі відсутнє її майно та особисті речі. Відповідачка не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере і взагалі квартирою вона не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням він відповідачці не чинив. Місцезнаходження відповідачки йому наразі не відомо. У зв`язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2019 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням прийнята до розгляду та відкрито в справі спрощене позовне провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та будь-які клопотання від неї не надходили. За таких обставин суд на підставі ч. 4 ст. 280 ЦПК України розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою відео-(звуко)-записувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Позивачу [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 1-473, виданого 25.06.2014 року Мелітополсьькою державною нотаріальною конторою Запорізької області, належить квартира [ADDRESS] . Даний факт також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та технічним паспортом (а.с.10-13). У вказаній квартирі зареєстрована відповідачка - [PERSON] , [INFO] , яка є бабусею позивача. Згідно довідки старшої будинку, затвердженої директором ТОВ «ПБК «АКВІ-БУД» № 2245 від 30.10.2019 року відповідачка [PERSON] , [INFO] , з 01.01.2015 року не мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Зазначена обставина відповідачем не спростована та підтверджується наданою позивачем довідкою про не проживання відповідача за місцем реєстрації. Те, що відповідач зареєстрована у вищевказаній квартирі, але тривалий час в ній не проживає, перешкоджає позивачу в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належною йому квартирою. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не проживає за зареєстрованою адресою проживання: [ADDRESS] , понад рік, а тому, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. 02 квітня 2020 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ (далі - Закон № 540-ІХ). Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину". На підставі ст.ст. 321, 383, 405 ЦК України,

Outcome: approved