Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором №164/2008 USD від 24.09.2008 в розмірі 26\~581,30 дол. США, які складаються із наступного: -4\~642,01 дол. США прострочена заборгованість за кредитом; -4\~066,04 дол. США прострочена заборгованість за нарахованими відсотками; -2\~883,12 дол. США пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості; -14\~990,13 дол. США пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів, та судовий збір в розмірі 9\~910,81 грн. В своїх вимогах позивач посилається на те, що 24 вересня 2008 року між ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» (далі Позивач) та [PERSON] (далі Відповідач-1) укладено договір кредиту №164/2008 USD, відповідно до якого позичальнику надано кредит в сумі 4\~760,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 20% річних від суми кредиту. Строк повернення кредиту - не пізніше 23 вересня 2015 року. ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» є правонаступником ВАТ «Комерційний банк «Експобанк». З метою забезпечення виконання договору 24 вересня 2008 року між позивачем та [PERSON] (далі Відповідач-2) було укладено договір поруки відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником кредитного договору та відповідає перед кредитором як солідарний боржник у повному обсязі, як і позичальник, за порушення зобов'язання позичальником. \~Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу-1 кредиту у розмірі, встановленому договором. Відповідач-1 зобовязувався погашати заборгованність за Кредитом та відсотками за його використання на умовах, передбачених договором, проте свої зобов'язання за кредитним договором не виконував, у зв'язку з чим станом на 20 липня 2016 року виникла заборгованість в розмірі 26\~581,30 дол. США. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив\~ розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судові засідання, призначені на 12.09.2016 та на 28.09.2016 не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Справи Словяносербського районного суду". Відповідно до ч. 1\~ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. 28.09.2016 згідно ст.225 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до журналу судового засідання. В силу положень ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що 24 вересня 2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Експобанк», правонаступником якого ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» та [PERSON] укладено договір кредиту №164/2008 USD. Згідно з п.1.1 [PERSON] надає Позичальнику кредит в сумі 4760,00 дол. США на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання та платності. Згідно з п.1.2 [PERSON] Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом в розмірі 20% річних. Відповідно до п.1.3. [PERSON] Позичальник повертає Банку кредит у строки, що визначені графіком, але не пізніше 23 вересня 2015 року. Відповідно до п.3.3 договору банк відкриває позичальнику позичковий рахунок №22037401646202. Видача позичальнику кредиту з позичкового рахунку здійснюється шляхом видачі готівкових коштів через касу банку з позичкового рахунку після підписання сторонами цього договору. Відповідно до п.3.5 договору розрахунковим періодом для сплати процентів є період з першого по останнє число місяця, що передує місяцю сплати процентів. Позичальник щомісяця, до 24 числа кожного місяця, сплачує проценти за користування кредитом на рахунок банку №22082401646202. Проценти нараховуються за весь період користування кредитом. Остаточний розрахунок за процентами провадиться одночасно з поверненням кредиту у строки, що зазначені у цьому договорі. Проценти нараховуються виходячи з фактичної кількості днів у році 360 днів. Відповідно до п.3.7 договору позичальник повертає кредит банку шляхом внесення готівки через касу банку/переказу коштів на позичковий рахунок із спливом строку, що встановлений п.1.3 цього договору та графіком повернення кредиту. З графіку погашень по кредиту вбачається, що повернення кредиту та сплата відсотків має здійснюватися щомісячними платежами. Відповідно до п.4.5 договору позичальник зобов'язується у день отримання кредиту сплатити на рахунок банку №6111001 комісію за кредитне обслуговування у розмірі 21% від суми кредиту, ця комісія сплачується у національній валюті України за офіційним курсом обміну валют, що встановлений НБУ у день видачі кредиту. Відповідно до п.5.2 договору за несвоєчасне повернення кредиту/частини кредиту та/або несвоєчасну сплату процентів позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,2% від суми боргу за кожний день прострочення. Відповідно до п.5.3 договору за несвоєчасну сплату комісії за кредитне обслуговування (п. 4.5 цього договору) позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,2% від суми боргу за кожний день прострочення. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши позичальнику кредит у розмірі 4\~760,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки, на якій відповідач-1 поставив свій особистий підпис про отримання коштів (а.с.8, 9). Проте позичальник свої зобов'язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконує. Внаслідок цього у позичальника станом на 20.07.2016 утворилась заборгованість, яка, як вбачається з розрахунку суми заборгованості за кредитним договором, становить 26\~581,30 дол. США, і складається з наступного: -4\~642,01 дол. США прострочена заборгованість за кредитом; -4\~066,04 дол. США прострочена заборгованість за нарахованими відсотками; -2\~883,12 дол. США пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості; -14\~990,13 дол. США пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів. Таким чином між позивачем та відповідачем-1 виникли зобовязальні цивільно-правові відносини у сфері кредитування, а між позивачем та відповідачем-2 зобовязальні цивільно правові відносини у сфері забезпечення кредиту, шляхом укладання договору поруки. Вирішуючи спір по суті судом використано норми процесуального та матеріального права виходячи при цьому з наступного. Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~\~ст. ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону. Згідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.\~\~\~\~\~\~ Одностороння відмова від зобовязання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання вказано в\~ ч.2 ст.615 ЦК України. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням, як це передбачено\~ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно\~ст. 625 Цивільного кодексу України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як зазначено в\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитодавця достроково вимагати повернення частини позики, що залишилася , та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний звязок\~ у\~ сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову.\~ Так, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з відповідача-1, як осоновного боржника, на користь позивача в сумі 8\~708,05 дол. США, а саме: -4\~642,01 дол. США прострочена заборгованість за кредитом; -4\~066,04 дол. США прострочена заборгованість за нарахованими відсотками підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення боргу з Відповідача-2, як солідарного боржника за договорами поруки суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 24 вересня 2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Експобанк», правонаступником якого ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» (кредитор), та [PERSON] укладений договір поруки, згідно якого поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником договору кредиту та відповідає перед кредитором як солідарний боржник у повному обсязі, як і позичальник, зокрема, за повернення кредиту у встановлений договором строк, сплату процентів, неустойки. Відповідно до положеньст. 546-548 ЦК України виконання зобов'язання у тому числі такого, що виникає із договору, може забезпечуватись письмовим договором поруки. Відповідно до частин 1 та 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Разом з тим, відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Проте за змістом ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника /п.6.1/ не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Проте, згідно п 1.3 кредитного договору, 23 вересня 2015 року настав строк виконання позичальником основного зобов'язання. З вказаного дня банк мав право протягом шести місяців пред'явити вимогу до поручителя про погашення заборгованості за кредитним договором. Так, останній основний платіж [PERSON] повинна була сплатити згідно графіку погашення до 23 вересня 2015 року, проте не зробила цього, отже вимогу до поручителя можна було предявити до 23.03.2016 включно. Згідно штемпеля на конверті позивач направив позовну заяву до суду 27 липня 2016. Таким чином заборгованість основного боржника не підлягає стягненню в солідарному порядку з поручителем. Щодо вимог про стягнення\~ пені за вказаним договором. 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст. 2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно\~ цього Розпорядження м. Металіст Словяносербського району Луганської області, де зареєстровані відповідачі, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року №1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа №826/18330/14). Згідно зі ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року№33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України»затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м. Металіст Словяносербського району Луганської області. Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Крім того комерційним банкам Національним Банком України дані роз'яснення у листі № 18-112/62138 від 27.10.2014, відповідно до якого банки зобов'язані\~ у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. «Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу", сказано в листі. \~ \~ \~ \~Тобто, зазначені нарахування забороняються із 14 квітня 2014 року, а суми, що були нараховані до 14 квітня 2014 року підлягають стягненню. Із розрахунку заборгованості відповідача перед Банком станом на 20.07.2016 вбачається, що була нарахована пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості в розмірі 2\~883,12 дол. США та пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів в розмірі 14\~990,13 дол. США. Із цього ж розрахунку видно, що нарахування пені відбувалося вже після 14.04.2014 хоча і за період з 27.08.2013 по 20.07.2016 Таким чином вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають. - Законодавчими актами, що встановлюють право банку здійснювати операції в іноземній валюті, є Закон України «Про банки і Банківську діяльність» та Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Ці нормативно- правові акти можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені, штрафу. За ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. Станом на 28.09.2016 НБУ встановлено офіційний курс гривні за 100 (сто) доларів США 2582.9474 гривень. Таким чином необхідно стягнути з [PERSON], як осоновного боржника, на користь позивача заборгованість в сумі 8\~708,05 дол. США, що в перерахунку на гривні (станом на 28.09.2016 згідно офіційного курсу НБУ) становить 224\~924,35 грн. а саме: -4\~642,01 дол. США прострочена заборгованість за кредитом; -4\~066,04 дол. США прострочена заборгованість за нарахованими відсотками Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення від 25.07.2016 позивачем сплачено судовий збір в сумі 9910,81 грн, а тому він підлягає стягненню з відповіда на користь позивача. в сумі 3373,87 грн На підставі викладеного та

Outcome: partial