Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила вселити її в квартиру [ADDRESS] та зобов,язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні належною позивачу ? частиною даної квартири; стягнути на її користь 4000,00 грн. за надану правову допомогу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що вона є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS], яка належить їй на підставі заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2016 року, що набрало законної сили 31.05.2016 р. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право позивача на 1/4 частини квартири [ADDRESS] зареєстровано. Інша 1/4 частина вказаної вище квартири належить на праві спільної часткової власності сестрі позивача - відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.06.2016 p., виданого Сьомою харківською державною нотаріальною конторою. Спірна квартира є двокімнатною, загальна площа 43.1 кв. м., житлова площа - 27,6 кв.м. Однак, [PERSON] разом з її чоловіком змінила замки на вхідних дверях, чим перешкоджає позивачеві користуватися належною їй часткою в квартирі. Також відповідач не бажає спілкуватися з позивачкою, членами її родини та знаходити спільну мову. Відповідач не впускає до квартири їхнього рідного батька. Ключі від замка відповідач надавати відмовляється незважаючи на те, що позивач має право власності на 1/4 частину квартири. На сьогоднішній день, позивач фактично позбавлена можливості користуватися та володіти своєю часткою у квартирі. Між позивачем та відповідачем як власниками цього нерухомого майна виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна. Відповідач не усвідомлює те, що право власності є непорушним правом, яке охороняється законами України та Конституцією України. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що вона не перешкоджає позивачеві в користуванні спірною квартирою, ключі від квартири позивачу надала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що власниками квартири [ADDRESS] по ? частині кожен є - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ,Державного реєстру іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об,єктів нерухомого майна щодо об,єкта нерухомого майна; 1/2 частини - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 10 лютого 2003 року, р. № 3-03-234434. Як вбачається з матеріалів справи позивачем до Комінтернівського ВП ГУ НП в Харківській області 07.12.2016 року подано заяву про притягнення до кримінальної відповідальності відповідача [PERSON] , стосовно чинення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] . Згідно вимог ст. 150 ЖК України , громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вимог ст.ст. 319 ч.1, 391, 356, 358 ч.1 ЦК України , власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Оскільки позивачеві належить ? частина квартири, то вона має право щодо користування цим майном. Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57-59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки За таких обставин право позивача щодо користування належним йому майном порушується, а тому підлягає захисту. Не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення 4000,00 грн. за надану правову допомогу, з наступних підстав. Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року „Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом справи. Граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення в цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. З матеріалів справи вбачається, що позивачка сплатила 4000,00 грн. за консультаційно-правові послуги при подачі позову та ведення справи юридичній консультації Комінтернівського району м. Харкова. В матеріалах справи містяться виписка з договору про надання юридичної допомоги, укладеного між позивачем та адвокатом Коросташевським М.Н. та розрахунок суми витрат на правову допомогу ( вивчення документів , складання позовної заяви, ознайомлення з матеріалами справи , підготовка до дебатів , участь у судових засіданнях). При цьому в матеріалах справи відсутній розрахунок суми витрат на правову допомогу ,яка надавалася представником позивача [PERSON], яка, складала позовну заяву, що не заперечувалась позивачем в судовому засіданні, брала участь у судових засіданнях, знайомилася з матеріалами справи. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial