Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

Позивач 17.02.2021 звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що відповідач, як батько неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , не виконує свого обов`язку по його утриманню, а останній знаходиться на повному її забезпеченні. При цьому, відповідач являється працездатним, тому позивач просить задовольнити її позовні вимоги та стягувати з останнього на утримання їхнього неповнолітнього сина 1/4 частину усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 18.02.2021 ухвалою судді відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка в судове засідання на розгляд справи не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутність. При цьому свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з"явився, хоча був повідомлений про розгляд справи належним чином, заяв чи клопотань про відкладення справи не подав. З огляду на вказане суд провів розгляд справи у відсутність позивача та відповідача на підставі наявних у справі матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували з 03.12.2016 в шлюбі, який рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області 03.09.2018, розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Диканської селищної ради від 11.02.2021 позивачка [PERSON] має склад сім"ї - син [PERSON] . Як зазначено у позові позивач самостійно утримує їхнього спільного з відповідачем неповнолітнього сина. В той же час, останній добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча це є його обов`язком. При цьому, відповідач, являється працездатним, інших дітей на своєму утриманні не має, інші стягнення на утримання непрацездатних осіб відсутні. Документів, які свідчили б про протилежне, відповідач [PERSON] суду не надав. Відповідно до ст. ст.180, 182, 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ні 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умова життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи викладене, а також той факт, що неповнолітня дитина проживає із матір"ю [PERSON] - позивачем по справі, та знаходиться на її утриманні, відповідач не надав доказів того, що він виконує покладений на нього обов`язок щодо утримання неповнолітнього сина [PERSON] , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Враховуючи, що при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивач звільняється від сплати судового збору в дохід держави, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved