Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він з 01 березня 1995 року працював в КСП ім.Калініна на посаді тракториста і був прийнятий в члени КСП 05 серпня 1995 року. 04 травня 1995 року був звільнений з посади у зв'язку з відходом до лав Української Армії, однак залишився членом КСП, у зв'язку з чим на думку позивача він має право на земельну частку (пай) у відповідності до вимог п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП ім.Калініна Синельниківського району Дніпропетровської області та виділити земельний пай із земель запасу чи резерву Луб'янчської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Представник відповідача СФГ «Рой» надав суду письмові заперечення проти позову, де зазначив, що СФГ «Рой» не є належним відповідачем, оскільки не є правонаступником КСП «Калініна». У відкритому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити. Також зазначив, що він працював у КСП ім.Калініна до 04 травня 1995 року, звільнився у зв'язку з викликом на службу до Армії, однак після цього він ще рік працював в КСП, про що свідчать довідки про його заробітну плату, а відбув на службу 22 травня 1996 року. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити. Представник відповідача - Синельниківської райдержадміністрації - Бондарь Ю.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала і зазначила, що на час видачі державного акту на право колективної власності на землю КСП ім.Калініна, тобто станом на 09 червня 1995 року позивач у КСП ім.Калініна не працював, що доводиться його трудовою книжкою, у зв'язку з чим право на земельну частку (пай) він не отримав. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Представники відповідачів - Луб'янської сільської ради та Селянського (фермерського) господарства «Рой» - в судове засідання не з'явилися по невідомим суду обставинам. Під час розгляду справи по суті судом були оглянуті наступні докази: копія паспорту позивача; копія трудової книжки позивача; копія диплому позивача; копії довідок про заробітну плату позивача; копія архівної довідки про прийняття позивача в члени КСП ім.Калініна; копія державного акту на право колективної власності на землю КСП ім.Калініна; копія довідки Відділу Деджкомзему від 31 січня 2012 року; копія протоколу зборів СФГ «Рой»; копія статуту СФГ «Рой»; платіжне доручення про сплату позивачем судового збору. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. У відповідності до п.1 Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно п.2 зазначеного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Із вищезазначеного випливає, що право на земельну частку (пай) мають фізичні особи, які на день затвердження державного акту про право колективної власності на землю були членами колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства. З довідки Відділу Держкомзему у Синельниківському районі Дніпропетровської області вбачається, що державний акт на право колективної власності на землю КСП ім.Калініна було видано та зареєстровано в Синельниківській районній раді народних депутатів 09 червня 1995 року. Копією архівної довідки №48 від 20 лютого 2012 року доводиться факт прийняття позивача [PERSON] в члени колгоспу 05 серпня 1995 року. Отже, на час затвердження державного акту на право колективної власності на землю КСП ім.Калініна, тобто станом на 09 червня 1995 року, позивач членом КСП ім.Калініна не був, у звязку з чим і право на земельну частку (пай) не отримав. Крім того, згідно копії трудової книжки позивача, останній був звільнений з роботи в КСП ім.Калініна 04 травня 1995 року і жодних записів про його працевлаштування до часу його виходу на службу до Армії, тобто до 22 травня 1996 року, у трудовій книжці не існує, представник відповідача заперечує проти задоволення позову, посилаючись на недоведеність роботи позивача в КСП ім.Калініна у вказаний час, тому без встановлення факту перебування позивача у трудових правовідносинах з КСП ім.Калініна в період з 04 травня 1995 року до травня 1996 року неможливо вирішити питання щодо земельного паю. Також суд вважає за необхідне зазначити, що сам лише факт працевлаштування позивача на час видачі державного акту на право колективної власності на землю КСП ім.Калініна без його прийняття в члени КСП на час видачі такого акту не є підставою для визнання за останнім права на земельну частку (пай), оскільки таке право набувають лише члени КСП. Крім вищезазначеного, судом вбачається і пропущення позивачем позовної давності, передбаченої ст.71 ЦК України 1963 року, оскільки після повернення позивача з Армії пройшло бульше п'ятнадцяти років, що є наслідком застосування ст.80 цього Кодексу та відмови у задоволенні позовних вимог. Таким чином, суд не вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачкою судові витрати по справі стягненню з відповідачів не підлягають у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed