Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а саме, що [PERSON], [INFO], є матірю [PERSON]. Також просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла 23.12.2018 року у м. Красний Луч Луганської області. Обґрунтовує свої вимоги тим, що для встановлення факту смерті [PERSON] йому необхідно встановити факт родинних відносин з нею, оскільки наявні розбіжності в документах у прізвищі [PERSON]/[PERSON]. В свою чергу, документація про смерть видана на тимчасово непідконтрольній Україні території. Встановлення факту смерті йому необхідно для проведення державної реєстрації смерті за законодавством України. Ухвалою суду від 18 січня 2019року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання представник заявника [PERSON] і заявник не з"явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи в судове засідання\~ не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. З розяснень викладених у п. 7\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №5\~від 31\~березня 1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» вбачається, що\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія ІII-УР № 094442 від 30.05.1962 року, 19 травня 1962 року народився [PERSON], про що складено актовий запис за №868. Батьками зазначено [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) (а.с. 15). На підтвердження факту родинних відносин [PERSON] та [PERSON], останнім також надано копію свідоцтва про шлюб його батьків серія ІІІ-УР № 377639 від 23 листопада 1961 року (а.с. 13). Згідно з експертним висновком № 056/12-m-2 від 08.01.2019 року, прізвища МИГУКІН / МИГУКІНА (паспорт, запис [PERSON]) та МІГУКІН / МІГУКІНА (паспорт, запис [PERSON]) незважаючи на розбіжності в документах є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок відхилення від орфографічних норм української мови або правил і принципів міжмовного перетворення і зумовлені неоднозначною мотивацією похідної основи антропоніма ти ситуацією контактного білінгвізму (а.с. 14). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе задовольнити вимогу заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON], [INFO], є матірю [PERSON], [INFO]. Поряд з цим, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Тобто, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Суд встановив, що [PERSON] є сином померлої [PERSON] (а.с.14, 15). Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], померла у м. Красний Луч Луганської області 23.12.2018 року, що підтверджується довідкою про причину смерті № 267 від 24.12.2018 року, свідоцтвом про смерть серії І-ВВ № 073203, виданим 26.12.2018 року Краснолуцьким міським відділом запису актів цивільного стану, накладною № 2077 від 24.12.2018 року та фотознімком місця поховання (а.с.10-12,17). Судом встановлено, що у реєстрації смерті [PERSON] [PERSON] було відмовлено, оскільки для підтвердження факту смерті [PERSON] міському відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 16). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від\~18.01.2018\~№\~2268-VIII діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у звязку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті [PERSON] для реалізації майнових та особистих немайнових прав [PERSON] суд, приймає до уваги надані довідку про причину смерті, свідоцтво про смерть, та досліджує їх в сукупності з накладною та фотознімком місця поховання, і вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт смерті [PERSON] у м. Красний Луч Луганської області, що надасть можливість [PERSON] отримати свідоцтво про смерть матері відповідно до законодавства України.

Outcome: approved