Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів, вказавши, що між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» було укладено ряд договорів банківського вкладу, а саме: «Строковий» № 004903340 від 15.09.2016 року на суму 2500 доларів США, строком до 16.01.2017 року, процентна ставка - 9,5 % річних; «Строковий « № 00495254 від 03.10.2016 року на суму 2600 доларів США, строком до 02.02.2017 року, процентна ставка 10 % річних; «Строковий» № 004982292 від 10.10.2016 року на суму 2600 доларів США, строком до 09.01.2017 року, процентна ставка 9,5 % річних; «Строковий» № 00485576 від 30.08.2016 року на суму 1300 доларів США, строком до 29.11.2016 року, процентна ставка 9 % річних. На виконання умов позивач перерахував, а Банк прийняв грошові кошти на депозитний рахунок, що підтверджується меморіальними ордерами та після закінчення дії договорів Банк зобов`язаний повернути вклади разом з процентами. 24.02.2017 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 743 про початок процедури ліквідації ПАТ «Платинум Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду з питань ліквідації банку Ірклієнко Ю.П. 08.10.2018 року призначено уповноваженою особою Грошову С.В. 04.02.2019 року Фондом прийнято рішення № 248, згідно якого продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «Платинум банк» з 24.02.2019 року до 23.02.2020 року, ліквідатор Грошова С.В . Відповідачем було сплачено за договорами 200 000,00 грн. Залишок вкладу складає 110 580,94 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача залишок грошової суми 110 580,94 грн., судові витрати покласти на відповідача. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явилися. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності. 04.02.2020 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача позов не визнав та заперечував проти його задоволення. При цьому зазначав, що дійсно Національним банком України було прийнято рішення № 14-рш/БТ «Про віднесення ПАТ «Платинум Банк» до категорії неплатоспроможних», а в подальшому на підставі рішення Правління НБУ від 23.02.2017 року № 95-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Платинум Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 24.02.2017 року № 743, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації банку. При цьому позивача було включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів та віднесено його вимоги до четвертої черги, на суму 110 923,79 грн., та в 7 чергу на суму 0,09 грн., дата включення 27.03.2017 року. Також зазначив, що частина вимог позивача - у сумі 200 000,00 грн. була йому відшкодована Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами фізичних осіб. Вважає, що позов пред`явлений не до того відповідача, відповідачем повинен виступати ПАТ "Платинум Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, а не Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, як помилково зазначено позивачем. Відповідач в судове засідання не з`явився. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» було укладено ряд договорів банківського вкладу, а саме: «Строковий» № 004903340 від 15.09.2016 року на суму 2500 доларів США, строком до 16.01.2017 року, процентна ставка - 9,5 % річних; «Строковий « № 00495254 від 03.10.2016 року на суму 2600 доларів США, строком до 02.02.2017 року, процентна ставка 10 % річних; «Строковий» № 004982292 від 10.10.2016 року на суму 2600 доларів США, строком до 09.01.2017 року, процентна ставка 9,5 % річних; «Строковий» № 00485576 від 30.08.2016 року на суму 1300 доларів США, строком до 29.11.2016 року, процентна ставка 9 % річних. На підставі рішення Правління Національного банку України від 10 січня 2017 року № 14- ріп/БТ «Про віднесення ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 11 січня 2017 року № 85 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно яким розпочато процедуру виведення ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 11 січня 2017 року до 10 лютого 2017 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора, визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Ірклієнку Ю.П. на один місяць з 11 січня 2017 року до 10 лютого 2017 року включно. Виконавча дирекція Фонду гарантування прийняла рішення від 09 лютого 2017 року № 501, відповідно до якого продовжено строк тимчасової адміністрації у ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» з 11 лютого 2017 року до 10 березня 2017 року включно та продовжено строк повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ПТБ» Ірклієнка Ю.П. відповідно. Відповідно до рішення Правління Національного банку У країни від 23 лютого 2017 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Платинум банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 24 лютого 2017 року № 743 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ПтБ» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Платинум банк» з 24 лютого 2017 року до 23 лютого 2019 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «ПтБ», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 24 лютого 2017 року до 23 лютого 2019 року включно. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2743 від 08 жовтня 2018 року про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК». 04.02.2019 року Фондом прийнято рішення № 248, згідно якого продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «Платинум банк» з 24.02.2019 року до 23.02.2020 року, ліквідатор Грошова С.В . В судовому засіданні встановлено і не заперечувалось сторонами, що Фонд здійснив часткову виплату вкладів позивачу у розмірі 200 000,00 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-V Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Водночас, у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» неплатоспроможним є банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення його до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 року № 2121-ІІІ. Ліквідацією банку є процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до законодавства (п. 6, 8 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452- VI) Таким чином, правовий статус Фонду як юридичної особи публічного права, що має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні, не впливає на правовий статус ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», в якому запроваджено тимчасову адміністрацію або розпочато процедуру ліквідації, оскільки Фонд розпоряджається майном такого банку від імені останнього й у межах виконання покладених на нього законодавством функцій щодо виведення неплатоспроможного банку. Аналогічні висновки щодо застосування норм матеріального права сформульовані v постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 910/24198/16. За п. 7.1.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. У ч. 1 ст. 1066 ЦК України зазначено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. За положеннями ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. З врахуванням наведеного слід зазначити, що Фонд гарантування не вступав у правовідносини із позивачем, оскільки Фонд гарантування не здійснює розрахунково-касове обслуговування клієнтів неплатоспроможних банків, щодо яких Фонд виступає ліквідатором, а тому не вчинював жодних протиправних дій/бездіяльності щодо позивача. Так, підставою звернення позивача до суду із цим позовом стало невиконання банком умов договору щодо перерахування/зарахування грошових коштів, належних позивачеві, відповідальність у зв`язку із чим несе банк за неналежне виконання покладених на нього зобов`язань. З дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення (ч. 1 ст.36 Закону). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.37 Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку. Таким чином, з моменту введення в банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноважень органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій. Банк зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та є самостійним суб`єктом господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Оскільки договір банківського рахунку був укладений з Банком, відповідальність за неналежне виконання останнім зобов`язань за цим договором має нести саме це товариство, а тому належним відповідачем у цій справі є ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК». Аналогічні висновки щодо застосування норм матеріального права сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 559/1777/15-ц. За таких обставин, враховуючи, що позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що поданий позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed