Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до Державного підприємства «Український державний головний науково-дослідний і виробничий інститут інженерно - технічних і екологічних вишукувань УКРНДІІНТВ», в якому просить стягнути з відповідача на свою користь невиплачену заробітну плату за період з 01.06.2015 року по 30.06.2017 року в сумі 41029,42 грн. та моральну шкоду в розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивач була прийнята на посаду бухгалтера 1 категорії з 19.03.2012 року згідно наказу 10-Н від 16.03.2012 року спочатку тимчасово, а з 20.05.2012 року згідно наказу 19-Н від 18.05.2012 року на постійну роботу. У зв'язку з тим, що у виплаті заборгованості по заробітній платі позивачу відмовили, а поточна заробітна плата також не виплачувалась, позивач була вимушена звільнитись. Звільнена з посади бухгалтера вона була з 26.06.2017 року згідно наказу 13-Н від 23.06.2017 року. Починаючи з 01.06.2015 року відповідач не виплачував позивачу заробітну плату посилаючись на відсутність коштів. Всього станом на 01.01.2017 року відповідач заборгував позивачу41029,42 грн., але виплатити відмовився. Невиплата заробітної плати поставила її у складне матеріальне становище та призвела до моральних страждань і втрати нормального рівня життя. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок в строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу». Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства провадиться в день звільнення. Судовим розглядом справи встановлено, як вбачається з трудової книжки позивача 19.03.2012 року вона була прийнята тимчасово на посаду бухгалтера 1 категорії до ДП «Український державний головний науково-дослідний і виробничий інститут інженерно - технічних і екологічних вишукувань УКРНДІІНТВ» про що було видано наказ №10-Н від 16.03.2012 року (а.с.7). Згідно трудової книжки позивача, 20.05.2012 року переведена на постійну роботу на посаду бухгалтера 1 категорії наказом №19-Н від 18.05.2012 року (а.с.7). 26.06.2017 року позивач була звільнена з вказаної посади за згодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України наказом №13-Н від 23.06.2017 року (а.с.8). Як вбачається з довідки ДП «Український державний головний науково-дослідний і виробничий інститут інженерно - технічних і екологічних вишукувань УКРНДІІНТВ»від 11.07.2017 року, з червня 2015 року по червень 2017 року позивачці [PERSON] нараховано заробітну плату в розмірі 41029,42 грн. (а.с.9). Відповідно до заяви позивача від 11.07.2017 року до відповідача, просила виплатити їй заборгованість по заробітній платі в розмірі 41029,42 грн. Як вбачається з відповіді ДП «Український державний головний науково-дослідний і виробничий інститут інженерно - технічних і екологічних вишукувань УКРНДІІНТВ» №02/049 від 11.07.2017 року, станом на 01.07.2017 року сума заборгованості з виплати заробітної плати становить 41029,42 грн. та її буде погашено після зняття повного арешту з поточних рахунків інституту (а.с.12). На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення заборгованості по заробітній платі. Стосовно стягнення моральної шкоди суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується особо, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно ст. 23 ЦК України та роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від" 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Із матеріалів справи вбачається, що належних та допустимих доказів спричинення позивачу моральної шкоди, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, позивач не надала. Тому підстави для стягнення моральної шкоди відсутні. Судові витрати суд стягує на підставі ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене, на підставі ст. 116 КЗпП України, ст.ст.10, 11,58-60, 88, 209,212 - 215,224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial