Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Заявник звернувся до суду 04 липня 2014 року з вищевказаною заявою, яка передана в провадження судді Жмуд Н.М. 07 липня 2014 року, посилаючись на те, що [INFO] померла мати заявника, після смерті якої залишилася земельна ділянка площею 6,7461 га. Згідно державного акту на право власності на землю вказано прізвище - [PERSON], замість правильного [PERSON] В зв»язку з цим, він не може належним чином оформити спадщину, а тому змушений звернутися до суду та прохає задовольнити його заяву. Заявник по справі у судове засідання не з»явився, але його інтереси представляла адвокат [PERSON], яка також не з"явилася у судове засідання, проте, надала суду письмову заяву, відповідно до якої прохала суд задовольнити заявлені вимоги та слухати цивільну справу за відсутності заявника. Зацікавлена особа, [PERSON] до судового засідання не з»явилася, але надала суду письмову заяву, в якій не заперечувала проти задоволення заявлених вимог та просила розглядати цивільну справу за її відсутності. Зацікавлена особа, [PERSON] до судового засідання не з»явилася, але надала суду письмову заяву, в якій не заперечувала проти задоволення заявлених вимог та просила розглядати цивільну справу за її відсутності. Міськрайонним Управлінням Держземагенства у м. Лозова і Лозівському районі Харківської області не забезпечено явку свого представника, причини неявки суду не повідомили, про час та місце слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.№ 8). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 6,7461 га, розташовану на території Новоіванівської сільської ради, виділену згідно державного акту 11-ХР № 108019, зареєстрованого в Лозівському районному відділі земельних ресурсів за № 334 від 16.12.2002 року. Спадкоємцем за заповітом після смерті матері, складеного 13 червня 2006 року [PERSON], посвідченого секретарем виконавчого комітету Новоіванівської сільської ради Лозівського району Харківської області, є [PERSON] - заявник по справі (а.с.№ 9) [PERSON] звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, але оформити спадщину належним чином не зміг, оскільки існують певні розбіжності в документах, які вносять сумнів в родинний зв»язок, а саме: у свідоцтві про смерть матері її прізвище записано «[PERSON]», а в Державному акті прізвище матері зазначено як «[PERSON]». (а.с.№ 7). З заяви [PERSON] судом встановлено, що вказана помилка була допущена відповідальними працівниками Лозівської райдержадміністрації Ради народних депутатів при реєстрації Державного акту на право власності на землю померлої [PERSON] Відносно заявлених вимог заявником, необхідно зазначити, що ч.2 ст.234 ЦПК України визначено: суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 статті 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту - право належності правовстановлюючих документів, особі, прізвище, ім»я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім»ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Судом також встановлено, що заявник був вимушений звернутися до суду, оскільки встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу потрібно йому для отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В обґрунтування своїх заявлених вимог, заявником до матеріалів справи додано копію свідоцтва про смерть [PERSON], копію паспорта [PERSON], копію ідентифікаційного номеру [PERSON], свідоцтво про народження заявника, в яких прізвище, ім»я, та по-батькові померлої записано вірно, а саме: «[PERSON]». Дана обставина судом була з»ясована відповідно до положення пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року; «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в якому вказано, що при розгляді справ про встановлення факту належності правоустановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім»ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала правовстановлюючий документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Дослідивши письмові докази по справі, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. При зверненні до суду з даною заявою, заявником було понесено судові витрати, а саме: судовий збір на суму 243 гривень 60 копійок, про що свідчить наявна в матеріалах справи квитанція (а.с.№1). Однак, відповідно до ч.7 ст.235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved