Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Садівничого товариства «ДРУЖБА» про визнання незаконним рішення прийнятого членами правління садівничого товариства «ДРУЖБА» від 09.06.2013 року протокол №2 та його відміні. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд визнати незаконним рішення, що прийнято членами правління с/т «Дружба» від 09.06.2013 року та протокол №2, затверджений загальними зборами садоводів від 16.06.2013 року протокол №1, тобто не збільшувати площу ділянки [NUMBER] з 40 кв.м. до 443 кв.м. за рахунок зменшення площі її земельної ділянки [NUMBER]; встановити за закріпити існуючу пряму лінію межі між суміжними ділянками [NUMBER] (користувач [PERSON]) та [NUMBER](користувач [PERSON]), у продовження прямолінійної лінії межі, що проходить між всіма суміжними ділянками [NUMBER] через все садівництво з півночі на південь в с/т «Дружба». Представник Садівничого товариства «ДРУЖБА» у судовому засіданні просила суд у задоволенні позову відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю. Суд вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, допитавши свідків, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи дійшов до наступного. Так, згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позивачка є членом с/т «Дружба», як [PERSON], який має такі ж самі документи як і у самої позивачки [PERSON] - заява з рішенням профкому підприємства про виділ йому земельної ділянки згідно протоколу №8 та членська книжка на земельну ділянку [NUMBER] з прийомом [PERSON] у члени садівничого товариства з 19 липня 1995 року, з вказівками місця знаходження даної земельної ділянки, згідно плану розміщення ділянок, що підтверджується генеральним планом розміщення земельних ділянок у садівничому товаристві «Дружба». Судом встановлено, що 03 квітня 2014 року по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до голови садівничого товариства «Дружба» Швець Галини Степанівни, [PERSON], 3-тя особа: управління Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, про зобов'язання вчинити певні дії винесено судове рішення про відмову у задоволенні позову. Дане рішення суду залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2014 року. Зазначеним судовим рішенням було встановлено, що позивачка маніпулює обставинами щодо додаткового виділення їй земельної ділянки, що є суміжною з її земельною ділянкою [NUMBER] у садівничому товаристві «Дружба». Факт офіційного виділення [PERSON] додаткової площі до її земельної ділянки [NUMBER] у садівничому товаристві нічим не підтверджується. Також було встановлено, що позивачка вводить суд в оману, щодо розміру начебто додатково виділеної їй земельної ділянки (то вона стверджує, що їй було додатково виділено 2 сотки, то вона стверджує, що їй начебто виділялося 0,360 га). На плані земельних ділянок у садівничому товаристві «Дружба» числиться земельна ділянка [NUMBER] площею 0,04 га, а не 0,0763., яка була їй виділена рішенням адміністрації і профкомом ПАТ"Комбінат Придніпрвський" що вказано в її членській книзі №55 на земельну ділянку [NUMBER] та підтверджується довідкою ПАТ"Комбінат "Придніпровський" від 03.06.2014р. №8/441. Згідно наданих суду пояснень членів садівничого товариства «Дружба» [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] засідання комісії з приводу поділу меж між земельними ділянками [NUMBER] та [NUMBER] у садівничому товаристві «Дружба» не було. Як пояснила голова садівничого товариства «Дружба» Швець Галина Степанівна, для вирішення конфліктного питання про поновлення межових кордонів між земельними ділянками [NUMBER] та [NUMBER] у садівничому товаристві та встановлення фактичної площі земельних ділянок, нею як головою товариства, яка не має права одноособово вирішувати подібні питання, виконані згідно діючого Уставу товариства наступні дії - скликано правління товариства 09 червня 2013 року, за рішенням якого та за рішенням загальних зборів від 16 червня 2013 року здійснені заміри Агрокомісією товариства обох земельних ділянок з встановленням межових кордонів по кожній ділянці та встановлення при цьому фактичної площі по ділянці [NUMBER] [PERSON] - площею 0,0733 га та по ділянці [NUMBER] [PERSON] - площею 0,0443 га, з вирівнюванням прямолінійних кордонів ділянки [NUMBER] згідно указаних межових кордонів. Дані рішення з вищевказаними розмірами та площею обох земельних ділянок були затверджені загальними зборами садівничого товариства «Дружба». Однак підстав для виділу [PERSON] земельної ділянки площею 0,0763 га (тим паче 0,763 га як вказано у позові) членами товариства не знайдено, у результаті чого прийнято рішення про відмову у заяві [PERSON] не затверджувати рішення Агрокомісії. Відповідно до ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 cm. 58 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 cт. 59 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до письмових пояснень [PERSON], наданих у відповідь на запит голови садового товариства «Дружба, позивачем шляхом самозахопленням зайняла 2 сотки прилеглої до її ділянки [NUMBER] території, за які на протязі 15 років вносилася плата. Приблизно з 2005 року [PERSON] самозахопленням землі сусідньої ділянки [NUMBER] та громадського проїзду розширила використовуваний ділянку. Позивачкою не надано жодних достовірних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог та доводів. Позивачкою не надано доказів існування права власності на будь-які господарські будівлі, які, зокрема можуть бути об'єктами незаконного та самочинного будівництва. Не заслуговують на увагу й посилання позивачки на те, що ділянка [NUMBER] збільшена на за рахунок зменшення земельної площі ділянки її земельної ділянки [NUMBER] оскільки, зазначені обставини не є предметом судового розгляду у даній справі, та крім того, земельна ділянка позивачки жодних межових змін чи змін площі не зазнавала. Також необхідно врахувати заяву голови правління 2010-2012р. [PERSON], що він, як відповідальна особа товариства на той період, довідку на право приватизації земельної ділянки [NUMBER] з розміром площі 0,0763 га не видавав. Позовні вимоги [PERSON] до членів правління, що дали свої пропозиції в рішенні правління №2 від 09.06.2013р., яке не має юридичної сили, а тільки являється висловлюванням членів правління по даному питанню -є не коректним. Рішення по даному питанню прийнято Загальними зборами садівничого товариства згідно Протоколу №1 від 16 червня 2013року - 48 членами товариства, 67% від загальної кількості членів, яке являється легетивним і вираженням думки колективу до даного питання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивачці суд відмовляє у позову, то судові витрати необхідно віднести за її рахунок.

Outcome: dismissed