Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, мотивуючи свої вимоги тим, що з 13.11.2004 року по 04.11.2008 року вони перебували у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Після розірвання шлюбу їх спільна дитина проживає разом з відповідачкою [PERSON] Після розірвання шлюбу, відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні його з сином, забороняє спілкуватися з ним, хоча він бажає приймати участь у вихованні своєї дитини, проводити з ним час, дарувати свою любов, піклуватися про нього. Оскільки домовитися з відповідачкою він не може, вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд зобов»язати відповідачку не чинити йому перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, встановити наступний порядок участі його у вихованні дитини та спілкуванні з ним: встановити дні по яким він буде забирати дитину до себе по місцю проживання, а саме на вихідні дні кожного другого та четвертого тижня місяця, встановити, що першу половину літніх канікул та шкільних канікул дитина проводить з батьком та в наступний один день після дня народження. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову в повному обсязі, просив суд про їх задоволення. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вона не заперечує проти спілкування батька з сином. Зазначила, що немає жодних підстав для задоволення позовної заяви. Представник відповідачки в судовому засіданні підтримав заперечення своєї довірительки та просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову як необґрунтованому та не доведеному ним в судовому засіданні. Представник третьої особи - Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування - в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив в своїх письмових заявах проводити розгляд справи без його присутності. Вислухавши пояснення позивача, відповідачки, представника відповідачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.11.2004 року до 04.11.2008 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Частиною 2 статті 2 Сімейного кодексу України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір»ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бети забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім"ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене. Частиною 1 ст. 159 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 ст. 159 Сімейного Кодексу України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Як встановлено при розгляді справи, сторони не домовились про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною її батька, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визначити порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Відповідно до розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 16.04.2014 року №201 визначено порядок спілкування батька [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] відповідно до прийнятого графіку, а саме: перша субота місяця з 10.00. до 13.00, третя субота місяця з 14.00. до 17.00. Відповідно до висновку про участь батька у вихованні малолітньої дитини від 19.12.2014 року Служби у справах дітей Деснянської РДА в м. Києві залишено розпорядження Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 16.04.2014 року №201 «Про участь батька у вихованні малолітнього [PERSON]» без змін. З урахуванням вищевикладеного, встановлених судом обставин справи, суд вважає, що для позивача необхідно встановити порядок участі у вихованні дитини, який пропонує встановити Служба у справах дітей Деснянської РДА в м. Києві. Суд вважає, що встановлення саме такого порядку зустрічей з дитиною для позивача буде повністю відповідати інтересам дитини, а також не буде порушувати права матері дитини [PERSON] на виховання та спілкування з дитиною. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні підлягають частковому задоволенню з підстав, зазначених вище. На підставі викладеного,

Outcome: partial