Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом з тих підстав, що відповідач не проводить оплату за спожиту електричну енергію, допустив заборгованість в сумі 10 279,33 грн., добровільно сплатити заборгованість не бажає, тому просить стягнути її в примусовому порядку, а також 13,75 грн. пені, 0,91 грн. 3% річних. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, не заперечив проти відстрочення виконання рішення суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву в якій просить відстрочити виконання рішення суду терміном на 6 місяців у зв'язку з важким матеріальним становищем. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Ст. 26 Закону України "Про електроенергетику» вказує, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Правила користування електричною енергією, затверджені постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 року (із змінами та доповненнями), розділ 5 «Укладення договорів», пункт 5.1. вказують, що договір на постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається. Згідно з підпунктом 1 пункту 10.2 Правил споживач електричної енергії зобов'язаний користуватись електричною енергією для власних потреб виключно на підставі договору. Підпунктами 15-17 пункту 8.1 Правил користування електричною енергією визначено, що постачальник електричної енергії має право контролювати додержання споживачами та субспоживачами вимог цих Правил відповідно до умов укладених договорів, а також складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору про постачання електричної енергії та порушення вимог законодавства України в електроенергетиці. 20 липня 2012 року між публічним акціонерним товариством "Львівобленерго" та [PERSON] укладено договір на постачання електричної енергії № 51901 з додатками. Згідно п.п. 1,2,4 договору, енергопостачальна організація здійснює постачання електроенергії відповідачу в обсязі, передбаченому договором в нежитлове приміщення по вулиці Зеленій, 269 у місті Львові (додаток № 9 до договору), а відповідач зобов'язаний оплачувати спожиту ним електричну енергію шляхом перерахування належних до сплати сум у встановлені договором терміни В порушення умов договору відповідач [PERSON] не здійснив повної оплати за поставлену електричну енергію, внаслідок чого у нього виникла заборгованість станом на 01.09.2013 року у розмірі 10279,33 грн. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 525 ЦК України не допускає односторонньої відмови від виконання договору чи зміни умов його виконання. Відповідно до пункту 4.2.1 договору, Закону України № 543/96-ВР від 22.11.1996 р. "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", а також ст.ст. 549, 625 Цивільного кодексу України, ст. 230, п. 6 ст. 231, п. 2 ст. 343 Господарського кодексу України, відповідачу проведено нарахування пені в сумі 13,75 грн. Статтями 526, 549, 610, 625 Цивільного кодексу України, встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Тому позивачем проведено нарахування 3 % річних в сумі 0,91 грн. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підставні та підлягають до задоволення. Згідно ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Таким чином, клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду терміном на 6 місяців у зв'язку з важким матеріальним становищем підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з цим, суд вважає за необхідне стягнути відповідача в користь позивача сплачені судові витрати, а саме - 229,40 грн. судового збору.

Outcome: approved