Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований 28.02.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №202. В обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що з відповідачем вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з 2006 року, від шлюбу у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Спільне життя сторін не склалося. Шлюбні відносини фактично між подружжям припинені, спільного господарства не ведуть, сторони проживають окремо. Через відсутність взаєморозуміння подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою суду від 09.02.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по вищевказаній цивільній справі в порядку спрощеного провадження. У судове засідання позивач, не з`явилася, повідомлялася про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином. Однак надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] " Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надав. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав: Відповідно до ч. 3 ст 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.02.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №202 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 28.02.2006 року). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції міста Харкова 30.06.2006 року, актовий запис №395. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільне господарство. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, бо це суперечить її інтересам та інтересам дитини. З 19.12.2018 сторони проживають окремо. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї за неможливе. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка заявила клопотання, що після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін - « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved