Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 2003 року, в якому у них [INFO] народилася дочка [PERSON], яка на даний час проживає разом з матір»ю та перебуває на її утриманні. Поряд з тим, зазначила, що причиною розпаду сім»ї послужило те, що протягом останніх дев»яти років відповідач перебуває на роботі за кордоном. З кожним його приїздом вона відчувала відчуженість і байдужість, а після від»їзду не проявляв ініціативи підтримувати відносини, поступово переставав цікавитися сім»єю. Останні три роки взагалі не приїздив додому, і повністю припинив спілкування. З попередніх розмов їй стало відомо що в нього є інша сім»я і він має намір офіційно зареєструвати свої відносини. Таким чином шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам. Вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим в зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати, а також, залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, позов підтримала, при цьому зазначила, що згідна на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 24 жовтня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 24 жовтня 2003 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 76. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині «[PERSON]». В шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON], яка на даний час проживає разом з матір»ю та перебуває на її утриманні. Також судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, тривалий час разом не проживають. Взаєморозуміння та примирення досягти неможуть. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved