Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Шебелінського відділення технологічного транспорту і специфіки філії БУ «Укрбургаз» ПАТ Укргазвидобування», в якому відповідно до уточненого позову просив зобов'язати керівництво вказаного підприємства нарахувати та виплатити йому премію з нагоди 50-ти річчя, відповідно до Колективного договору підприємства з урахуванням особистого трудового вкладу, а також стягнути з відповідача судових витрат на правову допомогу в розмірі 2936грн. В обґрунтовування позову, позивач зазначає, що він працює слюсарем з ремонту автомобілів 5 розряду ремонтно-механічної майстерні Красноградського цеху Шебелинського відділення технологічного транспорту спецтехніки ФБУ «Укрбургаз». 8 грудня 2014 року йому виповнилося 50 років. Згідно колективного договору підприємства на 2012-2014 роки, укладеного між адміністрацією та трудовим колективом реєстраційний номер № 633 від 27.12.2011 року, а саме пунктом 4.4.11. передбачено, що до ювілейних дат в залежності від особистого трудового вкладу, проводиться преміювання працівників в межах посадового окладу (місячної тарифної ставки). За увесь період своєї робити порушень трудової дисципліни він не мав, нарікань за виконання трудових обов»язків також не отримував. Коли він звертався до адміністрації з приводу того, чому його позбавили премії з нагоди ювілейної дати, то конкретних відповідей не отримав. В зв'язку з вище викладеним він вважає, що його безпідставно позбавили вказаної премії та просить її нарахувати та виплатити. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, з підстав вказаних в ньому. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у повному обсязі, оскільки вважає, що дії підприємства по відмові в преміюванні позивача були обґрунтованими, оскільки це питання вирішує саме роботодавець. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. З пояснень позивача та досліджених документів в ході судового засідання встановлено що [PERSON] працює слюсарем з ремонту автомобілів 5 розряду ремонтно-механічної майстерні Красноградського цеху Шебелинського відділення технологічного транспорту спецтехніки ФБУ «Укрбургаз». 8 грудня 2014 року йому виповнилося 50 років, а відповідну премію до вказаної дати, як це передбачено пунктом 4.4.11. йому не виплатили. Вказані факти сторонами визнаються та не заперечуються, в зв'язку з чим відповідно до ст.60 ЦПК України вони не потребують доказуванню. При цьому згідно пункту 4.4.11 колективного договору підприємства на 2012-2014 роки, укладеного між адміністрацією та трудовим колективом, реєстраційний номер № 633 від 27.12.2011 року, передбачено, що до ювілейних дат(жінкам також в 55 років) в залежності від особистого трудового вкладу, проводиться преміювання працівників в межах посадового окладу (місячної тарифної ставки). Відповідно до ст.18 КЗпП України положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. Аналогічні положення містяться в п.1 ст.5 ЗУ «Про колективні договори і угоди". Так, положення ч.1 ст.2 ст.17 КЗпП України зазначає, що колективний договір набирає чинності з дня його підписання представниками сторін або з дня, зазначеного в ньому. Після закінчення строку чинності колективний договір продовжує діяти до того часу, поки сторони не укладуть новий або не переглянуть чинний, якщо інше не передбачено договором. Аналогічні положення містяться в ст.9 ЗУ «Про колективні договори і угоди». Таким чином, вбачається, що законодавством України в сфері регулювання трудових відносин взагалі не передбачено правового механізму призупинення дії колективного договору. При цьому, чинним законодавством України в сфері праці не допускається видача правових актів локального характеру із зворотною дією в часі. Стаття 14 ЗУ «Про колективні договори та угоди» зазначає, що зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач будь-яких змін та доповнень до колективного договору не ініціював і не вносив. Отже, зазначені вище положення колективного договору діють з моменту його укладання та є обов'язковим для всіх працівників Шебелінського відділення технологічного транспорту і специфіки філії БУ «Укрбургаз» ПАТ Укргазвидобування» Відповідно до вимог пункту 4.4.11 колективного договору підприємства на 2012-2014 роки, передбачена виплата премії до ювілейних дат(жінкам також в 55 років) в залежності від особистого трудового вкладу в межах посадового окладу (місячної тарифної ставки). Тому вказані виплати, передбачені п.4.4.11 вищезазначеного колективного договору не можуть бути скасовані, зупинені, або з будь - яких інших причин не здійснені. При визначенні розміру при нарахуванні відповідної премії, підприємству необхідно взяти до уваги ступінь особистого трудового вкладу [PERSON], як це передбачено п.4.4.11 колективного договору та визначити її розмір. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до Шебелінського відділення технологічного транспорту і специфіки філії БУ «Укрбургаз» ПАТ Укргазвидобування» про зобов'язання нарахувати та сплатити премію до 50 річчя, підлягає задоволенню. Що стосується стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 2936грн., то в цій частині позов підлягає частковому задоволенню. Так, позивач просить стягнути з відповідача 500грн. за складання позовної заяви та 2436 за надання послуг адвоката [PERSON] відповідно до наданого розрахунку відповідно до ЗУ «Про граничний розмір компенсації на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, а саме 40% від мінімальної заробітної плати за годину роботи(1218*40%=487,20грн.). Всього адвокатом була проведена робота по ознайомленню з матеріалами справи - 3 години та робота з ознайомленням діючого законодавства, яке регулює спірні правовідносини - 2 години, тобто всього 5 годин(5*487,2=2436грн.). Однак, будь-яких належних та допустимих доказів, відповідно до вимог ст.57-59 ЦПК України, про сплату адвокату 500грн. за складання позовної заяви матеріали справи не містять, не надано таких і в судовому засіданні. Так, в матеріалах справи мається квитанція про сплату адвокату [PERSON] 500 грн., на яку посилається позивач в обґрунтування позову(а.с.8). Однак з вказаної квитанції не можливо встановити, коли саме та за які послуги були сплачені вказані кошти, оскільки зазначена квитанція не містить дати її видачі, тобто неможливо встановити коли саме були сплачені кошти; виду правової допомоги, тобто яку саме допомогу надавав адвокат [PERSON]; також не зазначено конкретної справи по якій надавалася правова допомога, тобто не можливо встановити що саме по цій цивільній справі, а не будь якій іншій, сплачувалися вказані кошти. У зв'язку з вищевикладеним, в цій частині суд відмовляє в задоволенні позовних вимог. Стосовно витрат в розмірі 2436 за надання послуг адвоката [PERSON], то відповідно до ст.1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, дійсно передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В своєму розрахунку адвокат [PERSON] зазначає, що ним була проведена робота по ознайомленню з матеріалами справи - 3 години та робота з ознайомленням діючого законодавства, яке регулює спірні правовідносини - 2 години, тобто всього 5 годин(5*487,2=2436грн.), однак в заяві про ознайомлення зі справою не зазначений час ознайомлення, тобто не можливо визначити скільки саме часу адвокат фактично витратив на ознайомлення зі справою, що в свою чергу унеможливлює визначити розмір даної компенсації. Крім того, суд вважає значно завищеним такий розрахунок - 3 години на ознайомлення, оскільки на момент ознайомлення адвокатом, справа містила тільки 24 аркуші, певна частина з яких надано самим позивачем(а.с.25). Крім того адвокатом також не надано будь-яких доказів того, скільки фактично часу було ним витрачено на роботу з ознайомленням діючого законодавства, яке регулює спірні правовідносини в розмірі 2 години, що також в свою чергу унеможливлює визначити розмір даної компенсації. Однак враховуючи те, що адвокат [PERSON] фактично приймав участь у судових засіданнях та надавав своєму клієнту певну правову допомогу, то суд в цій частині позов задовольняє частково та стягує з відповідача вказані витрати в розмірі 1000грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved