Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 05.07.2012 року між публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] (надалі - відповідач) було укладено кредитний договір б/н відповідно до якого останній було надано кредит в сумі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок відповідно до "Умов та правил надання банківських послуг". Відповідач свої зобовязання не виконала, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 21.11.2017 року заборгованість перед позивачем становить 12638,40 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач та її представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково, надавши відзив на позовну заяву, в якій заперечили проти стягнення боргу в зазначеному позивачем розмірі у зв'язку із одночасним застосуванням позивачем подвійної відповідальності, що суперечать умовам договору та не узгоджується з вимогами законодавства. Крім того, просили застосувати строк спеціальної позовної давності до вимог про стягнення неустойки (пені), оскільки відлік заборгованості розпочато з 05.07.2012 року, що перевищує трирічний строк позовної давності. Крім того, нарахування відсотків сумарно на тіло кредиту та відсотки, а також на щомісячні комісії за обслуговування, пеню суперечить умовам договору, оскільки, виходячи з розміру 30% річної процентної ставки в межах строку позовної давності складає 365,58 грн., а пеня з розрахунку 0,24% за кожен день простроченняплатежу на суму заборгованості за кредитом 406,20 грн. в межах спеціальної позовної давності в один рік становить 355,83 грн., що в загальному становить 1127,61 грн. Решту заборгованості вважають безпідставно нарахованою. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Встановлено, що між сторонами 05.07.2012 року укладено кредитний договір б/н, за яким ПАТ ПриватБанк зобовязувався надати грошовий кредит в розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків на умовах та в строки визначених в умовах та правилах надання банківських послуг, а [PERSON] погашати заборгованість за кредитом, зі сплатою відсотків, комісій, передбачені договором. Свої зобовязання за договором відповідач виконував неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок цього станом на 21.11.2017 року, утворилась заборгованість, яка згідно наданого розрахунку позивача, становить 12638,40 грн., а саме: - Заборгованість по кредиту 406,20 грн.; - Сума заборгованості відсотків за користування кредитом 5125,80 грн.; - Сума заборгованості за пенею за прострочене зобов'язання 6028,38 грн.; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 578,02 грн. (процентна складова). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договір та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Стаття 527 ЦК України визначає, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути\~ кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Останній платіж проведений відповідачем 26 червня 2017 року в межах строку дії платіжної картки. Позов подано до суду 13 грудня 2018 року, тобто банком строк звернення до суду не пропущено. Разом з тим, наданий банком розрахунок суми заборгованості суперечить умовам договору та не узгоджується з вимогами законодавства, оскільки нарахування банком відсотків в даному випадку здійснювалось на тіло кредиту (406,20 грн.) та відсотки. Згідно з умовами та правилами надання банківських послуг, та тарифами для погашення заборгованості за кредитними картками для клієнтів передбачений пільговий період, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості. Строк та порядок погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних мінімальних обовязкових платежів. Розмір та строки внесення щомісячних мінімальних обовязкових платежів зазначені в тарифах, а саме: розмір щомісячного мінімального платежу складає 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше решти заборгованості; строк внесення щомісячного платежу до 25 числа місяця наступного за звітним. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості за кредитом. У анкеті-заяві сторони погодили процентну ставку за користування грошима у розмірі 30% річних. Така ж ставка зазначена й у тарифах. Враховуючи процентну ставку в розмірі 30%, заборгованість за процентами за користування кредитом в за період з 13.12.2014 року по 21.11.2017 рік становить 365,58 ( 406,20 х 30% х 3 роки) грн. Фактично банком при розрахунку кредитної заборгованості були застосовані нові ставки процентів, умови договору щодо права банку змінювати розмір відсотків в односторонньому порядку є нікчемними. З врахуванням заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності вимоги про стягнення заборгованості за пенею та комісією підлягають зменшенню до 676,08 грн. згідно наданого позивачем розхрахунку. Крім того, у задоволенні вимог про стягнення штрафу (фіксована частина) 500 грн. та 578,02 грн. (процентна складова) слід відмовити, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобовязання. Оскільки умови договору передбачають різні види цивільно-правової відповідальності (пеню та штраф) за несвоєчасне погашення заборгованості (за порушення строків внесення платежів), то одночасне застосування таких заходів відповідальності свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому вимоги щодо стягнення штрафу задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 183 грн. 36 коп.

Outcome: partial