Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м.Києва з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль «ЗАЗ» 2006 р. випуску, модель 110308, д.н.[NUMBER], номер кузовашасі [NUMBER], тип ТЗ - комбі, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором з вилученням транспортного засобу, документів на нього і комплекту ключів і передачею в заклад Банку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 липня 2006 р. між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № К3М0АU01954831, відповідно до якого Банк надав Позичальнику на купівлю автомобіля кредит в сумі 6 225,23 доларів США зі сплатою 12,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а також у розмірі 1 680,82 доларів США на сплату страхових платежів, з кінцевим терміном повернення 26.07.2011 р. Відповідно до умов Договору Позичальник зобов'язався використати кредит на визначені Договором цілі, здійснювати погашення кредиту у визначені Договором порядки та строки, сплачувати відсотки за користування кредитом, сплатити Банку винагороду і комісію. В забезпечення виконання умов Кредитного договору 27 липня 2006 р. між Банком та [PERSON] було укладено Договір застави рухомого майна - автомобіля ««ЗАЗ» 2006 р. випуску, модель 110308, д.н.[NUMBER], номер кузовашасі [NUMBER], тип ТЗ - комбі, що належить на праві власності [PERSON] Як зазначає позивач в обгрунтування позовних вимог, Позичальник належним чином не виконав умови кредитного договору, у зв'язку з чим наявна заборгованість, яка станом на 05.12.2013 р. становить 1 520,66 доларів США. На підставі Закону України «Про заставу», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», умов Договору застави, Банк, як заставодержатель має право на звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Представник подав заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та слухання справи за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи. Судова повістка, надіслана за адресою місця реєстрації, повернулась до суду за закінченням терміну зберігання. Оскільки на момент розгляду справи на адресу суду будь яких заяв про зміну місця проживання або реєстрації відповідача не надходило, на підставі ст.ст.74, 76 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим належним чином, в зв'язку з чим суд вважає за можливе, за згодою представника позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 27 липня 2006 р. між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № К3М0АU01954831, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику на купівлю автомобіля кредит в сумі 6 225,23 доларів США зі сплатою 12,00 % річних на суму залишку заборгованості, а також у розмірі 1 680,82 доларів США на сплату страхових платежів. Договір укладено на строк до 27.07.2011 р. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору [PERSON] зобов'язався періодично, з 24 по 28 число кожного місяця, починаючи з наступного місяця в період сплати здійснювати погашення кредиту. Відповідно до п.2.2.1 Кредитного договору, Позичальник зобов'язався використати кредит на визначені Договором цілі. Відповідно до п.2.2.2 Кредитного договору Позичальник зобов'язався сплатити відсотки за користування кредитом. Відповідно до п.2.2.4 [PERSON] зобов'язався щомісячно здійснювати погашення кредиту в порядку, сумах і строки, передбачені п.п.21.1,.3.,3 цього Договору Як встановлено судом, Банк виконав свої зобов'язання перед Позичальником, надавши останньому зазначені вище кошти. В забезпечення виконання умов кредитного договору 27 липня 2006 р. між Банком та [PERSON] було укладено Договір застави рухомого майна № К3М0АU01954831 - автомобіля «ЗАЗ» 2006 р. випуску, модель 110308, д.н.[NUMBER], номер кузовашасі [NUMBER], тип ТЗ - комбі, що належить на праві власності [PERSON] Відповідно до умов Договору застави, заставодавець надав свою згоду на звернення стягнення на предмет застави у разі порушення умов Кредитного договору. Судом встановлено, що Позичальник порушив взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором в частині погашення заборгованості по кредиту, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 05.12.2013 р. становить 1 520,66 доларів США (згідно курсу НБУ на день проведення розрахунку становить 12 150,07 гривень), з яких: - заборгованість за кредитом - 594,28 доларів США; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 477,78 доларів США; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання - 448,60 доларів США. 26 жовтня 2013 р. Банком на адресу [PERSON] було направлено повідомлення, яким відповідача проінформовано про наявну заборгованість по кредитному договору та попереджено про можливе застосування заходів у випадку невиконання ним умов Кредитного договору та Договору застави. Однак, [PERSON] не вчинив жодних дій, які свідчили б про його намір в добровільному порядку погасити заборгованість. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.15.7.2 Договору застави, у разі порушення Заставодавцем зобов'язань за Кредитним договором Заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань зі сплати кредиту, відсотків, винагороди, комісії а в разі невиконання - звернути стягнення на предмет застави. Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи оплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням забов»язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв»язку із пред»явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Згідно з положеннями ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов»язання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до п.24 Договору застави, укладеного між сторонами у даному спорі звернення стягнення на предмет застави за вибором Заставодержателя здійснюється з дотриманням встановленого чинним законодавством порядку будь-яким способом, визначеним Договором, а саме: шляхом передачі предмету застави у власність Заставодержателю, шляхом продажу Заставодержателем предмету застави з укладенням договору купівлі-продажу з третьою особою-покупцем або на публічних торгах; шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю, в тому числі з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені Заставодавця, або іншим незабороненим чинним законодавством способом. Відповідно до ст.28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Зазначені положення також містять в Договорі застави, укладеному між сторонами. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що вимоги позивача є обгрунтованими, доведеними в ході розгляду справи, відповідають вимогам чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, та положенням договору, укладеному між сторонами, а тому він підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 589, 590, 611, 625, 1049 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 88, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд

Outcome: approved