Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

І. Зміст і підстави позовних вимог. 1.24 липня 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Тиницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області з вимогою про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування. 2.Позов обґрунтував тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, в обсяг спадкового майна входить житловий будинок з надвірними будівлями. Позивач є спадкоємцем після померлої та прийняв спадщину відповідно до чинного законодавства. Враховуючи те, що правовстановлюючий документ на житловий будинок та надвірні будівлі не видавався, позивач не може оформити право власності на вказане будинковолодіння. ІІ. Позиція сторін. 3.У судове засідання сторони не з'явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач позовні вимоги визнав. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Встановлені Судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 4.Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.4) [PERSON] померла [INFO] року. 5.Відповідно до довідки Виконавчого комітету Тиницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 697 від 03 липня 2017 року (а.с.5), спірне будинковолодіння, яке розташоване в [ADDRESS], станом на 15 квітня 1991 року відносилось до суспільної групи дворів колгоспного типу. В ньому були зареєстровані та проживали : [PERSON], [PERSON] 6.Довідкою Прилуцького міжміського бюро технічної інвентаризації від 14 червня 2017 року (а.с.11) підтверджується, що право власності на спірний житловий будинок не зареєстровано. 7.Згідно з технічним паспортом на будинок № [ADDRESS] (а.с.12-14), дане будинковолодіння збудоване у 1970-1975 роках на відведеній в законному порядку земельній ділянці, його інвентаризаційна вартість становить 250670 гривень. 8.Інформацією приватного нотаріуса Бахмацького районного нотаріального округу Дорошенко Н.В. від 3 серпня 2017 року № 257/01-16 (а.с.22) підтверджується, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] відкрита за заявою позивача. 9.Позивач не може оформити право власності на спірне будинковолодіння, що підтверджується листом приватного нотаріуса Бахмацького районного нотаріального округу Дорошенко Н.В. від 3 липня 2017 року № 178/02-14 (а.с.7). ІV. Оцінка Суду. 10.Згідно з положеннями статті 120 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), що був чинним на час виникнення спірних відносин, колгоспний двір є сімейно-трудовим об'єднанням осіб, які використовують на праві спільної власності майно двору для ведення підсобного господарства та сімейних потреб. Сім'я селянина-колгоспника складає основу колгоспного двору, а належність до неї - одна з умов членства в колгоспному дворі. Виходячи із змісту пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (зі відповідними змінами) необхідно врахувати те, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. При цьому розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. 11.На підставі статей 1216; 1217; 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 12.Крім того, згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»: «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 3 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. 13.У зв'язку із чим, враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказане будинковолодіння в нотаріальній конторі не може, тому що правовстановлюючий документ на житловий будинок та надвірні будівлі не видавався, а також, він позбавлений можливості оформити належну йому частину „колгоспного двору", його право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачами права на частину житлового будинку та надвірних будівель не порушує права та законні інтереси інших осіб. Крім того, судом враховується, що відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підставив, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Outcome: approved