Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів за невиконання цивільно-правової угоди. В обґрунтування вимог посилається на те, що 19.10.2005 року між нею та відповідачем був укладений шлюбний договір з метою врегулювати на майбутнє майнові відносини та визначити взаємні майнові права та обов'язки. 18.04.2008року шлюб між сторонами було розірвано, син від даного шлюбу [PERSON], [INFO], проживає із позивачкою, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, через що вона змушена була звертатися до суду, Тернопільським міськрайонним судом було постановлено рішення про стягнення коштів на утримання дитини. Вище зазначене свідчить про те, що з моменту розірвання шлюбу по даний час відповідач не виконує вимоги укладеного між сторонами шлюбного договору (цивільно-правової угоди), відповідно до п.4.2 якого зобов'язаний сплачувати у в твердій грошовій сумі, не нижче суми, що є еквівалентом 200 доларів США на день такої виплати за офіційним курсом валют, встановлених Національним банком України. Добровільно умови шлюбного договору відповідач не виконує, тому позивачка просить суд стягнути в її користь 103909грн. заборгованості по виплаті коштів за цивільно - правовою угодою від 19.10.2005 року, а також з урахуванням того, що кошти їй сплачені не були, просить стягнути з відповідача 10275,32грн. - 3% річних від простроченої суми, а також витрати пов'язані із сплатою судового збору. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з'явилися, подано суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти винесення заяочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, заяв про розгляд справи за своєї відсутності не надсилав, а тому на підставі ч.4 ст. 169 ЦПК України в зв'язку з його повторною неявкою в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 18.04.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №40 від 18.04.2008року. В шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO] народження, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №860 від 04.05.2006року. Відповідно до довідки ДП «Люкс-Житло-1» від 21.02.2014року №85, дитина [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], відповідач проживає окремо від сина. 08.11.2013року Тернопільським міськрайонним судом постановлено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 200доларів США, що еквівалентно 1598,6грн., щомісячно, до досягнення неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], 10-річного віку. 19.05.2005року між сторонами [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюбний договір, який був зареєстрований Тернопільським міським нотаріальним округом та посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1216, п.4.1. якого передбачено, що той з подружжя, з ким після розірвання шлюбу чи встановлення режиму окремого проживання залишаються діти, незалежно від суми виплачуваних для них (дітей) аліментів, має право на отримання від другого з подружжя достатніх коштів (за погодженням між ними - як у грошовій, так і натуральній формі), необхідних для утримання дітей та забезпечення умов їхнього життя; п.4.2. передбачено, що той із подружжя, з ким після розірвання шлюбу чи встановлення режиму окремого проживання залишаються діти, які не досягли 10(десяти) років, незалежно від своєї непрацездатності та матеріального становища, має право на відповідне утримання від другого з подружжя, що виплачується в грошовій формі. Виплата утримання має здійснюватись щомісячно в строки та сумах, додатково узгоджених подружжям, але не нижче суми, що є еквівалентом 200 (двохсот) доларів США на день такої виплати за курсом валют, встановлених Національним банком України. Під утриманням подружжя розуміє ті кошти, які мають витрачатися (та бути достатніми для цього) отримувачем на придбання для себе та для народжених подружжям малолітніх до досягнення ними 10 років продуктів харчування. Одягу, медикаментів, оплату вартості в громадському транспорті, оплату комунальних послуг та здійснення інших виплат, пов'язаних із життям сім'ї. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковий для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.93, ч.1 ст.99 СК України, шлюбним договором регулюються майнові відносини між подружжям, визначаються їхні майнові права та обов'язки. Шлюбним договором можуть бути визначені майнові права та обов'язки подружжя як батьків. Сторони можуть домовитися про надання утримання одному з подружжя незалежно від непрацездатності та потреби у матеріальній допомозі на умовах, визначених шлюбним договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). В судовому засіданні встановлено, що добровільно умови шлюбного договору відповідач не виконує , з травня 2008року по жовтень 2013року заборгованість по виплаті коштів за цивільно - правовою угодою від 19.10.2005 року становить 13000доларів США, що еквівалентно (станом на 15.11.2013року курс долара за ставкою НБУ України становить 7,993грн.) 103909грн. Статтями 610 та 612 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А тому позивач має право на одержання від відповідача 3% річних від суми боргу за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 1285,54 доларів США, що еквівалентно (станом на 15.11.2013року курс долара за ставкою НБУ України становить 7,993грн.) 10275,32грн., відповідно до розрахунку представленого позивачем. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача в користь позивача 103909грн. заборгованості по виплаті коштів за цивільно-правовою угодою від 19.10.2005 року та 10275,32грн. - 3% річних від простроченої суми. Згідно ст. 88 ЦПК України в користь позивача із відповідача слід стягнути понесені судові витрати по справі. Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: approved