Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, вчинення дій та відшкодуання моральної шкоди, в якому просить визнати за Позивачем право власності на нежитлове приміщення [ADDRESS]. Зобов'язати Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішення суду про визнання права власності зареєструвати за Позивачем право приватної власності на нежитлове приміщення [ADDRESS]. Зобов'язати Відповідача встановити металопластикові вікна з двокамерним склопакетом та підвіконнями, як це передбачено Технічною характеристикою вбудованих нежитлових приміщень житлового будинку в нежитлове приміщення [ADDRESS]. Стягнути з Відповідача на користь Позивача 100 000, 00 гривень (сто тисяч гривень 00 копійок) моральної шкоди. Відшкодувати Позивачу за рахунок Відповідача суму сплачених судових витрат. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначивши, що 20.08.08 р. між Позивачем та відповідачем було укладено Інвестиційний контракт № 16-648/Н43, відповідно до пункту 1.2 якого Компанія (Відповідач) зобов'язувалася своїми силами і засобами за рахунок коштів Інвестора (Позивача) збудувати і передати Інвесторові нежитлове приміщення з функціональним призначенням «юридична консультація», а Інвестор узяв на себе обов'язок забезпечити відповідне фінансування об'єкту та оформити його у власність на умовах цього Контракту. Об'єкт інвестування знаходиться за поштовою адресою: [ADDRESS] проектною площею 88,13 кв.м. Даним Інвестиційним контрактом передбачено певну процедуру, відповідно до якої Інвестор набуває право власності на об'єкт інвестування. По-перше, Інвесторові необхідно дотримуватися порядку розрахунків, визначеного пунктом 3.1 Контракту, а саме зобов'язаний здійснити фінансування інвестування об'єкту на суму 896 282,10 грн. на ступним чином: - 448 141,05 грн. - до 22 серпня 2008 року; - 448 141,05 грн. - до 29 серпня 2008 року. По-друге, якщо загальна площа реально збудованого об'єкту перевищує загальну площу за цим Контрактом, у тому числі якщо збільшення загальної площі є наслідком коригування проекту об'єкту по індивідуальному замовленню Інвестора, різниця оплачується Інвестором за ціною 1 кв.м., яка діяла на момент здійснення останнього платежу. Ці розрахунки здійснюються сторонами в разі, якщо відхилення у метражі становить більше ніж 0,5 кв. м. (за даними БТІ) - пункт 3.2 Контракту.По-третє, після 100 % оплати та оформлення Державного акту про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту, протягом 20 днів прийняти за актом прийому-передачі об'єкт, або за наявності поважних причин, письмово попередити Компанію про подовження цього терміну - пункт 2.2.2 Контракту. По-четверте, після оформлення акту прийому-передачі оформити у державному управлінні комунальної власності м. Києва Свідоцтво про право власності на об'єкт - пункт 2.2.4 Контракту. Недотримання цього порядку не дає право Інвестору зареєструвати своє право власності на об'єкт інвестування. Свої зобов'язання, визначені Інвестиційним контрактом, Відповідач виконав, а саме збудував об'єкт згідно з проектом, ДБН, технічною характеристикою, що підтверджується Актом Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, зареєстрованого 13.10.08 р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва. Відповідно до цього Акту, Державна приймальна комісія прийняла в експлуатацію житловий будинок № 8 (секція 2-6) на житловому масиві «Позняки» 2 мікрорайон з підземним паркінгом та вбудованими приміщеннями (поштова адреса: м. Київ, проспект Григоренка, 22/20), в якому знаходиться об'єкт інвестування Позивача. Згідно з пункту 8 даного Акту, на об'єкті виконані згідно з державними будівельними нормами всі роботи, передбачені проектною документацією, змонтоване і випробуване обладнання, проведені пусконалагоджувальні роботи згідно з технологічним регламентом, створені безпечні умови для праці виробничого персоналу для перебування людей відповідно до вимог нормативно- правових актів з охорони праці, пожежної безпеки, екологічних та санітарних норм. Крім того, документом, що підтверджує відсутність будь-яких будівельних недоліків на об'єкті інвестування Позивача, є Технічний паспорт на нежитлове приміщення [ADDRESS]. Даний письмовий доказ виданий БТІ м. Києва, яким є компетентним органом, що здійснює первинну інвентаризацію об'єктів нерухомості, тобто встановлює їх фактичну площу. Згідно з даного документу, фактична площа об'єкту інвестування визначена 95,1 кв.м. Технічний паспорт на об'єкт інвестування Позивача є дійсним, ним не оскаржений. Позивач свої зобов'язання за Інвестиційним контрактом виконав лише частково, оплатив 896 282,10 грн., проте у порушення вимог пункту 3.2 Контракту не оплатив різницю вартості об'єкту між фактичною площею за даними БТІ м. Києва та його проектною площею. Своїми неодноразовими листами Відповідач звертав увагу Позивача на необхідності виконання вимог пункту 3.2 Контракту, а саме сплати вартості 6,97 кв.м. об'єкту інвестування, що становить 70 884,90 грн. Проте Відповідач не виконує зобов'язання, передбачені пунктом 3.2 Контракту, і вводить суд в оману, зазначаючи у позові, що він у повному обсязі виконав свій обов'язок щодо фінансування об'єкта інвестування. У своєму позові Позивач зазначає, що Відповідач не вчинив жодних дій щодо передачі об'єкту та усіх документів, передбачених пунктом 2.1.4 Контракту. Звертаю увагу суду на тому, що Компанія (Відповідач) не мала правових підстав підписувати з Позивачем акт прийому-передачі об'єкту інвестування, оскільки згідно з пунктом 2.2.2, лише після 100 % оплати об'єкту інвестування такий акт Інвестор зобов'язаний підписати з Відповідачем. Щодо посилання Позивача на обов'язок Відповідача надати йому документи, визначені у пункті 2.1.4 Контракту, то Відповідач не має права їх надати у зв'язку з тим, що Позивач не виконав свої зобов'язання за Контрактом у повному обсязі. Твердження Позивача, що Відповідач перебудував самовільно об'єкт, не дотримуючись проекту, а саме переніс зовнішню стіну приміщення, тим самим звузив арочний прохід житлового будинку на 0,5 м., а в приміщенні Позивача збільшив глибину прорізів для вікон та глибину тамбура у вхідних дверей, не відповідає дійсності, оскільки у позовній заяві не надано жодних письмових доказів на підтвердження вищевикладеного. Усе це є лише припущеннями Позивача. Позивач позбавлений можливості зареєструвати свої право власності на об'єкт інвестування у зв'язку із своєю бездіяльністю, не сплатою ним повної вартості об'єкту, не підписанням ним акту прийому-передачі об'єкту. Посилання Позивача на судові рішення від 07.04.10 р. у справі № 1052/10 Голосіївського районного суду м. Києва та від 23.06.11 р. у справі № 2-8783/11 Шевченківського районного суду м. Києва не можуть братися Судом до уваги, оскільки як Позивач, так і Відповідач не є сторонами у цих справах, тобто не можуть бути належними доказами та відповідати вимогам частини 3 статті 61 ЦПК України. У зв'язку з тим, що з вищезазначених підстав ПАТ «ХК «Київміськбуд» не є винною особою, відсутні підстави для стягнення з Відповідача суми морального відшкодування. Крім того, звернув увагу суду на те, що пунктом 2 прохальної частини позовної заяви Позивач просить Суд зобов'язати БТІ м. Києва на підставі рішення суду про визнання права власності зареєструвати за Позивачем право приватної власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] проектною площею 88,13 кв.м., фактичною площею 95,1 кв.м. Проте у позові Позивач не надає суду жодного письмового доказу, який підтверджує факт його звернення до БТІ м. Києва з проханням зареєструвати його право власності, письмову відмову БТІ у такій реєстрації. Таким чином, вважає, що Позивачем не доведено, чим БТІ м. Києва порушує його права та інтереси. А тому просить у позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, 20 серпня 2008 року між [PERSON] (надалі - Позивач) та Акціонерним товариством Холдингова компанія "Київміськбуд" (надалі - Відповідач) було укладено Договір про інвестування у нежитлове будівництво від 20 серпня 2008 року № 16-648/Н43 (надалі - Контракт), відповідно до п. 1.2 якого Відповідач зобов'язується своїми силами та засобами за рахунок коштів Позивача збудувати і пере лати Позивачу нежитлове приміщення [ADDRESS] у строк до 31.12.2008 poкy. 29 серпня 2008 року Позивач на виконання п. 3 Контракту повністю виконав свій обов'язок щодо здійснення інвестування об'єкта, сплативши Відповідачу у встановлений Контрактом строк суму у розмірі 896 282,10 гривень (вісімсот дев'яносто шість тисяч гривень двісті вісімдесят дві гривні 10 копійок). Таким чином, Позивач сплативши передбачену Контрактом суму, виконав свій обов'язок щодо фінансування об'єкта в повному обсязі та у зазначені терміни. Тому, виконавши свої зобов'язання за Контрактом, Позивач набув право на отримання в натурі оплаченого ним об'єкта інвестування. Разом з тим, п.п. 2.1.1-2.1.4 Контракту встановлено обов'язок Відповідача, зокрема збудувати об'єкт згідно з проектом, ДБН, технічною характеристикою; передати об'єкт після оформлення Державного акту про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва за актом прийому-передачі; надати Позивачу необхідні документи для оформлення права власності на об'єкт. Відповідно до Акту державної приймальної комісії про введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту від 30 вересня 2008 року (затверджене Розпорядженням Дарницької державної адміністрації № 1261), будівля за адресою [ADDRESS] введена в експлуатацію з такими показниками: - загальна площа приміщення за проектом: 88,13 кв. м.; - загальна площа за архітектурно-технічним паспортом / за довідкою БТІ: 88,13 кв. м. Всупереч вищезазначеним положенням Контракту Відповідач не вчинив жодних дій щодо передачі об'єкта та усіх документів, передбачених у п. 2.1.4 Контракту. Більше того, Відповідач після введення в експлуатацію приміщення перебудував самовільно об'єкт, не дотримуючись проекту, а саме, переніс зовнішньою стіну приміщення, тим самим звузив арочний прохід житлового будинку приблизно на 0,5 м., а в приміщенні Позивача збільшив глибину прорізів для вікон та глибину тамбура у вхідних дверей, що призвело до збільшення загальної площі приміщення, всього на 6,98 кв. м. Тобто в результаті таких дій, фактична площа приміщення складає 95,1 кв. м. Ні про зміну проекту, ні про перебудову приміщення Відповідач не повідомляв, хоча відповідно до п. 2.1.1 Контракту не мав права самостійно змінювати проект. Незважаючи на незаконність зміни проекту та перебудови Відповідач вимагає від Позивача доплати близько 70987,00 грн. В порушення своїх договірних зобов'язань Відповідач не виконав свого обов'язку передати Позивачу об'єкт фінансування, а саме нежитлове приміщення, характеристики якого встановленні п. 1.3 Контракту. Так, станом на день подання цієї Позовної заяви Відповідач не передав об'єкт інвестування за актом прийому-передачі. Відповідач наполягає на сплаті 70987,00 грн., хоча немає законних та договірних підстав вимагати цього. Також Позивачу не передано документи, необхідні для оформленні права власності на об'єкт. Право власності на вказане нежитлове приміщення за Позивачем не зареєстровано. Отже, оскільки Відповідачем не було виконано взятий відповідно до п. 2.1.1 Контракту обов'язок збудувати об'єкт згідно із проектом, ДБН, технічною характеристикою та передати об'єкт" Позивачу, Відповідач порушив цивільне зобов'язання, виконавши його з порушенням умов Контракту. Вимогу Відповідача про сплату різниці між проектною та фактичною площею у розмірі 70987, 00 грн. Позивач вважає не обгрунтованою. Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни в договорі після укладання договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Згідно до п. 3.2. Контракту якщо загальна площа реально збудованого об'єкту перевищує загальну площу за цим Контрактом, у тому числі якщо збільшення загальної площі є наслідком коригування проекту об'єкту по індивідуальному замовленню Інвестора, різниця оплачується Інвестором за ціною 1 кв. м., яка діяла на момент здійснення останнього платежу. Ці розрахунки здійснюються сторонами в разі, якщо відхилення у метражі становить більше ніж 0,5 кв. м. (за даними БТІ). Тому, виходячи з відсутності коригування проекту об'єкту за замовленням Позивача та обов'язку Відповідача збудувати об'єкт згідно з проектом, ДБН, технічною характеристикою, вважаємо, дії Відповідача по самочинній зміні проекту протиправними та такими, що порушують вимоги Контракту. Також дії Відповідача є недобросовісним виконанням умов Контракту в порушення принципу добросовісності, закріпленого в ч. 3 ст. 509 ЦК України. Не маючи законних підстав для реалізації свого права, передбаченого Контрактом (п.3.2. Контракту) та за умов належного та добросовісного виконання Позивачем своїх зобов'язань, Відповідач безпідставно та недобросовісно намагається стягнути з Позивача грошову різницю між проектною та фактичною площею. Відповідно до частин 1, 2 статті 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об'єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору, якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. У відповідності до статті 7 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Проте, внаслідок невиконання Відповідачем своїх зобов'язань за Контрактом в частині передачі об'єкту інвестування, а саме нежитлового приміщення у власність Позивача, останній позбавлений права володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктом та результатом інвестицій. Згідно частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Так, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків належать договори. Відповідно до частини 1 статті 182 та частини 2 статті 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), яке підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Проте у зв'язку із невиконанням Відповідачем своїх обов'язків за Контрактом щодо передачі об'єкту інвестування та усіх необхідних для оформленні права власності документів Позивач позбавлений можливості у встановленому чинним законодавством України порядку зареєструвати право власності на нежитлове приміщення. Згідно із статтею 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать законам України. У відповідності до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позивач внаслідок не виконання Відповідачем взятих обов'язків за контрактом позбавлений можливості реалізувати своє право власності на об'єкт інвестування. Відповідно до пункту 10 додатку №2 до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5, підставою для проведення реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна є рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна самочинного будівництва та про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна. Становище тривалої непевності, в якому опинився Позивач, об'єктивно спричинило, з одного боку, значні труднощі в плануванні рішень, що мали прийматися стосовно використання нежитлового приміщення (Позивач позбавлений можливості використовувати нежитлового приміщення для ведення підприємницької діяльності, що в умовах економічного кризису призвело до тяжких моральних страждань та фінансових збитків), а з другого - неприємності у стосунках Позивача як суб'єкта підприємницької діяльності із потенційними клієнтами (Позивач мав домовленість з потенційним Клієнтом, щодо використання приміщення, але через бездіяльність Відповідача не зміг виконати домовленість). Крім того, ця непевність завдала значної шкоди репутації Позивача (неможливість виконати домовленість призвела до повної втрати довіри потенційних клієнтів до Позивача). Невиконання взятих Відповідачем зобов'язань та ігнорування законних вимог Позивача, що позбавили можливості у встановленому чинним законодавством України порядку зареєструвати право власності на нежитлове приміщення, призвели до заподіяння моральної шкоди Позивачу. Ігнорування Відповідачем законних вимог Позивача, невиконання зобов'язань, бездіяльність стали причиною моральних страждань Позивача. Виходячи з характеру правопорушення (нехтування зобов'язань Відповідачем та його бездіяльність), глибини моральних страждань (майже три роки психологічної невизначеності Позивача щодо свого майбутнього), позбавлення можливості в подальшому здійснювати підприємницьку діяльність (повна втрата репутації Позивача), ступеня вини - завдану моральну шкоду слід стягнути з відплвідача в сумі 20000грн. Що стосується вимог позивача про зобов'язання Відповідача встановити металопластикові вікна з двокамерним склопакетом та підвіконнями, як це передбачено Технічною характеристикою вбудованих нежитлових приміщень житлового будинку в нежитлове приміщення [ADDRESS], суд вважає, що такі не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. А отже не можуть підлягати задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial