Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач - колишній чоловік - був зареєстрований в її будинку і проживав там до 2002 року, після чого, забравши свої речі, вийшов з будинку. З того часу в ньому не проживає, але з реєстраційного обліку не знявся, що порушує права позивача, як власника будинку. В зв"язку з цим вона просить визнати відповідача таким, що втратив право користування її житловим будинком. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві . Просила позов задовольнити та не стягувати з відповідача судові витрати. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що дійсно в будинку позивачки не проживає з 2002 року, але через те, що вона вигнала його з будинку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази та давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 07.03.1974 року, зареєстрованого Вінницьким обласним об»єднаним бюро технічної інвентаризації 12.09.1974 року за №340, власником ? частини житлового будинку , розташованого в [ADDRESS] є позивачка ( а.с. 4-8). Відповідач - колишній чоловік позивачки. У відповідності до рішення Липовецького районного суду від 09.01.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Акт обстеження матеріально-побутових умов життя ( а.с.9), підтверджує, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але фактично за вказаною адресою не проживає з 2002 року. Зазначену обставину відповідач не заперечує. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з положеннями ст. 405 ЦК України - Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ст.167 ЖК України, якщо із жилого приміщення в будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, вибуває наймач, то договір найму жилого приміщення вважається розірваним, а він втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Правовідносини, що виникли між сторонами є житловими та цивільними і врегульовані ст. 405 ЦК України. Приймаючи до уваги, що відповідач перестав бути членом сім»ї позивача, більше 11 років в житловому будинку, що належить позивачеві - не проживає, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] який належить [PERSON]. . . На підставі ст. 150, 167 ЖК України, ст.ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved