Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій вказує, що з 21.01.2002 року він був прийнятий на посаду учня формувальника ручної формовки до відповідача та з 28.08.2002 року йому була присвоєна кваліфікація формувальника ручного формування 2 розряду. Позивач працював повний робочий день в ТОВ „Науково-виробниче підприємство «ТехноМет» і за період з 28.08.2002 року по 16.01.2003 року виконував роботу формувальника ручного формування 2 розряду за професією, посадою формувальника ручного формування, що передбачена Списком № 2 розділ ХIV підрозділ 1 а код КП 2150100а-19430 підстава: постанова КМУ № 162 від 11.03.1994. Була проведена атестація робочого місця № 5 по наказу № 1 від 05.01.2000 року і за період з 16.01.2003 по 05.01.2005. З 05.01.2005 року по 02.01.2009 року виконував роботу формувальника ручного формування, який бере участь у литті металу за професією, посадою формувальника ручного формування, що передбачена Списком 2 розділ XIV підрозділ 1 а код КП 14. 1а підстава : постанова КМУ № 36 від 16.01.2003 року. 16.01.2003 року поставлений штамп про атестацію робочого місця у трудову книжку під записом 20 де 2 виправлено на 1 невірно, бо посада позивача входить до списку № 2 та ж помилка трапилась і у запису № 21 від 05.01.2005 року, та запису № 22 від 05.01.2005 року. Згідно наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників»: 2.6.У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов'язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.2.8. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Згідно витягу підприємство не ліквідоване, однак на місці реєстрації його немає, позивач писав і засновникам і особі у якої печатка - без толку. Позивач має право на пільгову пенсію зі зниженням пенсійного віку, а ця помилка може бути підставою для відмови у призначенні пенсії. Згідно п.20 постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 „Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" - у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств ,установ та організації або їх правонаступників (додаток № 50). Позивач підготував такі довідки та на жаль підписати їх не може, бо за юридичною адресою нікого немає. Згідно ст.49 КзПП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний на вимогу працівника видати йому довідку. Таке зобов'язання не виконується. Позивач просить встановити неправильність у записах в його трудовій книжці: № 20 від 16.01.2003 року, № 21 від 05.01.2005 року, № 22 від 05.01.2005 року, у яких невірно вказано список № 1, замість списку № 2.Та зобов'язати відповідача внести виправлення у дані записи, а саме зі списку № 1 на список № 2. Представник позивача в попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримала, в останнє судове засідання позивач та його представник не з'явилися, надали заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити, не заперечили проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать розписки про отримання поштового відправлення від 23.03.2015 року та 20.04.2015 року, відповідно до ст.74 ч.5 ЦПК України, а саме за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців, були направлені судові повістки разом із розписками. Представник третьої особи Управління Пенсійного Фонду України у Попільнянському районі, в попередніх судових засіданнях не заперечував щодо задоволення позовних вимог, в останнє судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, не заперечує щодо задоволення позовних вимог, не заперечував проти заочного розгляду справи. Позивач та його представник не заперечують проти заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до трудової книжки [NUMBER] [PERSON] 21.01.2002 року був прийнятий на роботу в ТОВ „Науково-виробниче підприємство «ТехноМет» на посаду учня формувальника ручної формовки, з 28.08.2002 року йому була присвоєна кваліфікація формувальника ручного формування 2 розряду, що передбачена Списком 2. У цій же трудовій книжці під записами № 20, 21, 22 зазначено, що позивач має право на пільгову пенсію за списком № 1. В той же час у трудовій книжці під записом № 19 зазначено, що він має право на пільгову пенсію за списком № 2, що підтверджене атестацією робочого місця № 5 формувальник ручного формування. Як вбачається із Постанови КМУ № 162 від 11.03.1994 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» посада формувальник ручного формування відноситься до Списку № 2. Відповідно до ст.49 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач під час розгляду справи, суду таких обставин не навів.

Outcome: approved