Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернулось в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 15497,68грн., з яких: 11675,11грн. заборгованість за кредитом; 945,67грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 1868грн. заборгованість за пенею та комісією, 1008,90грн. штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди, посилаючись на те, що 22.02.2016року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт до договору від 05.02.2013року, з метою створення сприятливих умов для виконання зобовязань за вказаним договором, якою встановлена заборгованість у розмірі 12406,1грн. Банком надано відповідачу кредит на суму 11675,11грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, за умови належного виконання зобовязань. Взяті на себе зобовязання не виконує, у звязку з чим представник позивача просить суд позов задовольнити, стягнути із боржника заборгованість по кредиту. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явилася і про причини неявки суд не повідомила, хоча судом приймалися необхідні міри для належного її повідомлення про день, час та місце розгляду справи. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За даних обставин, суд вважає за можливе розгляд справи без його участі з постановленням заочного рішення, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів про права, обов'язки та фактичні взаємовідносини сторін, представник позивача проти такого вирішення справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних обставин. 22.02.2016року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт до договору від 05.02.2013року, з метою створення сприятливих умов для виконання зобовязань за вказаним договором, якою встановлена заборгованість у розмірі 12406,1грн. Банком надано відповідачу кредит на суму 11675,11грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, за умови належного виконання зобовязань. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за договором кредиту банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що кредитором повністю виконано зобовязання перед відповідачем [PERSON] Відповідач не виконав взяті на себе зобовязання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним, у звязку з чим станом на 01.08.2016року виникла заборгованість по кредиту перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 15497,68грн., з яких: 11675,11грн. заборгованість за кредитом; 945,67грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 1868грн. заборгованість за пенею та комісією, 1008,90грн. штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди. Визначено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодацем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» вимагає сплатити йому по Генеральній угоді від 22.02.2016року про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт до договору від 05.02.2013року заборгованість на загальну суму 15497,68 грн. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості по Генеральній угоді від 22.02.2016року про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт до договору від 05.02.2013 року в сумі 15497,68 грн., а також 1378грн. сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved