Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із уточненою позовною заявою до Літинської селищної ради про встановлення факту, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була для нього бабою та визнання за ним права на земельну частку (пай) розміром 2,46 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП «Промінь» села Бірків Літинського району Вінницької області та належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №045579 від 19.04.2002, виданого на підставі рішення Літинської районної державної адміністрації Вінницької області від 12.04.2002 №116 та зареєстрованого 22.04.2002 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №604, в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON] , померлої [INFO] в селі Залужне Літинського району Вінницької області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що [INFO] в селі Залужне Літинського району Вінницької області померла його баба [PERSON] , після смерті якої, відкрилась спадщина, зокрема на земельну частку (пай) розміром 2,46 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП «Промінь» села Бірків Літинського району Вінницької області, та належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №045579 від 19.04.2002, виданого на підставі рішення Літинської районної державної адміністрації Вінницької області від 12.04.2002 №116 та зареєстрованого 22.04.2002 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №604. На момент своєї смерті [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею за вказаною адресою, фактично проживав і позивач. Після смерті баби [PERSON] , [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] які б прийняли спадщину відсутні. Оформити свої спадкові права після смерті [PERSON] позивач позбавлений можливості в нотаріальному порядку через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), у зв`язку із чим вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Зазначив, що до нього, як спадкоємця померлої [PERSON] , перейшло право на згадувану вище земельну частку (пай) розміром 2,46 в умовних кадастрових гектарах. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області 20.09.2021 провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 07.10.2021. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Від відповідача Літинської селищної ради через канцелярію суду надійшов лист, в якому просять справу розглядати без участі представника. Літинська селищна рада проти заявленого позову не заперечує. Із показань свідків [PERSON] та [PERSON] , допитаних в судовому засіданні встановлено, що вони добре знають позивача та покійну [PERSON] , яка померла [INFO] . Підтвердили, що [PERSON] була для [PERSON] бабою, за якою останній доглядав та спільно з нею проживав. Після Смерті [PERSON] здійснив її поховання. Зазначили, що покійна [PERSON] інших родичів та інших спадкоємців крім [PERSON] не мала. Згідно із ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем та вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у даному судовому засіданні за наявними у справі доказами. З`ясувавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з таких підстав. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 02 жовтня 1995 року Бірківською сільською Радою народних депутатів (а.с.10). На підставі розпорядження Літинської районної державної адміністрації Вінницької області від 12.04.2002 №116 (а.с.27) [PERSON] видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН №045579 від 19.04.2002 на земельну частку (пай) розміром 2,46 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Промінь» села Бірків Літинського району Вінницької області (а.с.11). [PERSON] до дня своєї смерті [INFO] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з онуком [PERSON] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Літинської селищної ради Вінницької області №297 від 27.07.2021 (а.с.12). [PERSON] похоронив за власний рахунок бабусю [PERSON] , яка померла [INFO] , та після її смерті здійснює догляд за спадковим майном, згідно довідки виданої виконавчим комітетом Літинської селищної ради Вінницької області №298 від 27.07.2021 (а.с.13). Згідно інформації наданої заявами від [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] дійсно проживав і вів спільний побут та доглядав до дня смерті свою бабусю [PERSON] , яка померла [INFO] , яка проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Літинської селищної ради Вінницької області № 318 від 04.08.2021 (а.с.14). В акті обстеження житлово-побутових умов від 04.08.2021 зазначено, що за адресою: [ADDRESS] , на день смерті проживала [PERSON] , яка померла [INFO] , спільно із нею проживав її онук [PERSON] без реєстрації, а після її смерті доглядав за спадковим майном; на сьогодні власником будинку за вказаною адресою являється [PERSON] , місце проживання якого, зареєстроване за даною адресою. (а.с.15). У заявах свідків [PERSON] , [PERSON] , посвідчених старостою сіл Бірків, Залужне, Кільянівка, Кулига та Українка Літинської селищної ради Свічколап Є.О., та зареєстрованих у реєстрі за №2-20, №2-21, зазначено, що спільно із [PERSON] спільно проживав, вів спільний побут, мав спільний бюджет та доглядав її до смерті її онук [PERSON] [INFO] , похоронив за власний рахунок та після її смерті здійснює догляд за спадковим майном (а.с.16, 17). Відповідно до ч.1 п.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено підстави, за наявності яких у порядку окремого провадження розглядаються такі справи: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Дослідивши матеріали справи, врахувавши визнання позову відповідачем, заслухавши пояснення позивача та показання свідків, даних у судовому засіданні, суд вважає за необхідне позовну заяву задовольнити в частині встановлення факту та встановити факт родинних відносин, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення даного факту і заявником надано достатньо доказів для підтвердження такого факту та доведено мету встановлення факту родинних відносин - оформлення спадкових прав. Крім того, згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (стаття 525 ЦК Української РСР). Статтею 527 ЦК Української РСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті ї народженні після його смерті. Статтями 529 та 530 ЦК Української РСР визначені перша та друга черги спадкоємців за законом, відповідно до змісту яких при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, до числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої "черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Згідно зі статтею 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Положеннями частини першої, другої статті 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 (чинної на дату відкриття спадщини), передбачено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Відповідно до статті 553 ЦК Української РСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Згідно абзацу 1 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішені спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно п.3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, визнання позову відповідачем, задоволення позовних вимог в частині встановлення факту родинних відносин, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в нотаріальному порядку позивач не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити і в частині визнання права та визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Одночасно, у позовній заяві позивач зазначив, що судові витрати по сплаті судового збору поніс сам та не просив стягувати з відповідача, тому суд вважає, що судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду, слід залишити за останнім.

Outcome: approved