Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

В лютому 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовомдо [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.11.2020 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, що підтверджується борговою розпискою, відповідно до якого він надав відповідачу суму 40 500,00 грн. для купівлі відповідного телефону. Так, вищезазначену суму грошових коштів він надав в борг відповідачу [PERSON] , який був зобов`язаний повернути грошові кошти у розмірі 40 500,00 грн. до 25 листопада 2020 року, що підтверджується борговою розпискою від 16.11.2020 року. Звертає увагу на те, що вищевказана боргова розписка була складена в присутності свідка [PERSON] ( [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , РНОКПП: [NUMBER] ), який може підтвердити факт передачі мною грошових коштів у розмірі 40 500,00 грн. відповідачу [PERSON] . Виходячи з цього, між ним та відповідачем виникли договірні відносини, котрі випливають в договору позики. Однак, відповідач [PERSON] , своїх зобов`язань не виконав, отримані грошові кошти в борг не повернув та не повертає. Так, з грудня місяця 2020 року до теперішнього часу відповідач не виходить на зв`язок та ухиляється від повернення боргу за борговою розпискою. Позивач зазначає, що розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей, а отже розписка є не лише фактом укладення договору, а й фактом передачі позикодавцем грошової суми позичальнику. Таким чином, власноручно написана відповідачем розписка є правочином, укладеним в письмовій формі, який має ознаки договору позики, так як відображає вже вчинену дію щодо отримання грошових коштів. Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Борговою розпискою від 16.11.2020 року прямо передбачено те, що в разі несвоєчасної сплати відповідачем [PERSON] грошових коштів в сумі 40500,00 грн., відповідач зобов`язується здійснити виплату пені у розмірі 1% від суми у розмірі 40500,00 грн. за кожен тиждень прострочення виплат за договором позики від 16.11.2020 року. Виходячи з того, що кінцевий строк по сплаті йому - [PERSON] грошових коштів у розмірі 40500,00 грн. сплив 26 листопада 2020 року, позивач вважає, що станом на 11.02.2021 року відповідач [PERSON] повинен йому сплатити пеню за 11 тижнів прострочення вищевказаних виплат. Розрахунок пені яка була визначена договором позики здійснюється за формулою: Пеня = C х РП x T / 100 ( С - сума заборгованості за період; РП - розмір пені, зазначений у договорі; Т- кількість тижнів прострочення). Фактичний розрахунок в даному випадку: 40500x1%x11/100= 4455,00 грн. Виходячи з вищевказаного, відповідач [PERSON] , зобов`язаний відшкодувати йому неустойку у вигляді пені в розмірі 4455,00 грн. Позивач також просить відшкодувати йому витрати на правову допомогу. Посилається на ч.1 статті 60 ЦПК України, зазначає, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. Відповідно до ч. 4 статті 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Зазначає, що витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до Договору про правову допомогу від 06 лютого 2021 року позивач в справі [PERSON] звернувся за правовою допомогою до адвоката Морозова Вадима Юрійовича. Загальна сума наданих юридичних послуг відповідно до Акту приймання-передачі виконаних робіт складає 20000,00 грн. Щодо вживання заходів для досудового врегулювання спору, позивач зазначає, що він неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення боргу, надіслав листа-вимогу у якій пропонував відповідачу добровільно виконати зобов`язання щодо умов договору, але відповідач на його прохання повернути кошти не відреагував, на зв`язок не виходить та ухиляться від повернення боргу за борговою розпискою. Позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за борговою розпискою в розмірі 40500,00 грн. основної суми боргу, неустойку у вигляді пені за борговою розпискою в розмірі 4455,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 20000 грн. та судовий збір в розмірі 908,00 грн. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 27.04.2021 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, розгляд справи призначено на 24.05.2021 року. 24.05.2021 року в судовому засіданні розгляд справи відкладено на 13.07.2021 року у зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання та у відповідача з моменту отримання копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі не закінчився встановлений судом строк на подання відзиву (арк. спр. 53-54). 16.06.2021 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що він визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього в користь [PERSON] основного боргу за борговою розпискою в сумі 40500,00 грн. та неустойки у вигляді пені у розмірі 4455,00 грн. і не заперечую щодо задоволення таких. Так як він визнав позов до початку розгляду справи по суті, просить повернути позивачу з державного бюджету 50 % сплаченого ним судового збору, а з нього стягнути в користь позивача 454 грн. 00 коп. судового збору. Також у відзиві відповідач просить відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу як таких, що не доведені та необґрунтовані жодними належними доказами, є неспівмірними із позовними вимогами, складністю справи, ціною позову, та не визнає вимоги позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання юридичних послуг від 03.02.2021 року, додаток № 1 до договору від 03.02.2021 року, акт надання послуг за договором про надання правової допомоги від 03.02.2021 року. Згідно акту наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 03.02.2021 року, вартість послуг складається з: - консультації (3 години), вартістю 3000,00 грн.; - розробки позовної заяви (4 години), вартістю 6000,00 грн.; - досудове врегулювання спору (3 години), вартістю 1000,00 грн.; - транспортні витрати вартістю 1000,00 грн.; - витрати на канцелярію вартістю 1000,00 грн.; - представництво інтересів при розгляді справи у суді (3 години), вартістю 4000,00 грн.; - обробка документів для подачі позовної заяви (2 години), вартістю 3000,00 грн., - розробка досудової вимоги по справі (2 години), вартістю 1000,00 грн. Сумарно 20000,00 грн. Однак, стороною позивача, як і представником не надано жодних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, які б підтверджували здійснення відповідних витрат. При цьому, справа є справою незначної складності, розмір витрат зазначений адвокатом не є пропорційний до предмету спору, так як і час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт. Відповідач вважає, що розмір гонорару, визначений стороною позивача та його адвокатом, є завищеним. Крім того, в акті наданих послуг у пункті 3 вказано про досудове врегулювання спору (3 години), а в пункті 8 вказано про розробку досудової вимоги у справі, що фактично дублює виконану роботу. Також, не доведеними жодними доказами є витрати на канцелярію та транспортні витрати. Відповідач не погоджується із такою позицією в акті наданих послуг як обробка документів для подач позовної заяви (2 години), вартістю 3000,00 грн. та вважає, що розробка позовної заяви і включає обробку документів для подачі позовної заяви. З договору про надання правової допомоги адвоката не вбачається вартості послуг за 1 годину роботи. Крім того у пункті 6 акта наданих послуг вказано про представництво інтересів при розгляді справи у суді (3 години), вартістю 4000 грн., однак таке твердження викликає сумнів, оскільки на час подання позову не може бути відомо кількості затраченого адвокатом часу на представництво інтересів клієнта у суді. Відповідач просить відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу. Також у відзиві на позов відповідач [PERSON] просить справу розглядати у його відсутності. 13 липня 2021 року до суду надійшло клопотання від позивача [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (арк. спр. 66-67) та відповідь на відзив на позовну заяву (арк. спр. 72-78). У відповіді на відзив на позовну заяву позивач [PERSON] зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] визнає його позовні вимоги в частині стягнення на основного боргу за борговою розпискою в сумі 40 500,00 грн. та неустойки в вигляді пені у розмірі 4455,00 грн., проте визнаючи такі позовні вимоги, [PERSON] , не зазначає та не конкретизує у своєму відзиві, протягом якого часу йому будуть сплачені вищевказані заборговані грошові кошти. Так, заборгованість виникла у [PERSON] за борговою розпискою від 16 листопада 2020 року та відповідно до якої [PERSON] повинен був повернути борг до 25.11.2020 року, проте станом на 12.07.2021 року відповідач не здійснив жодної дії, яка б була направлена на повернення зазначеного боргу. У відзиві на позовну заяву [PERSON] просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн., проте він звертає увагу суду на те, що в акті наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 03.02.2021 року чітко зазначається, що розробка позовної заяви вартує 6000,00 грн., доказом розробленої позовної заяви є наявність такого позову на розгляді в Жовківському районному суді Львівської області. Передували розробці вищевказаної позовної заяви багато чисельні консультації адвоката Морозова В.Ю. який здійснював йому роз`яснення положень чинного законодавства, а саме відповідних положень Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України та практики Верховного суду, зазначені юридичні послуги з консультації вартували йому суму у розмірі 3000, 00 грн. (одна година консультації вартувала 1000, 00 грн., відповідно за три години консультації необхідно було сплатити суму у розмірі 3000, 00 грн.). Сума витрат за юридичну консультацію є фіксованою сумою, а отже вона не залежить від рівня складності справи та її предмету. Транспортні витрати (які були зазначені в акті наданих послуг) полягають в тому, що адвокат Морозов В.Ю. неодноразово (на власному транспортному засобі) здійснював виїзди до АТ«УКРПОШТА» для надіслання досудової вимоги та відповідної позовної заяви. Додатково зазначає, що дана сума повністю компенсує транспортні витрати адвоката Морозова В.Ю., які виникнуть в подальшому. Витрати на канцелярію полягають в тому, що для якісного друку документів (позовів, відповідей на відзив, досудової вимоги та ін. документів) та зняття копій з відповідних матеріалів, які стосуються даної цивільної справи адвокат Морозов В.Ю. потребував придбання для цього багатофункціонального пристрою для друку, сканування та копіювання «НР Neverstop Laser 1200w» заправного картриджу «hp 105 a» який коштував 430, 00 грн. Надіслання позовної заяви та досудової вимоги вартувало суму у розмірі 52 грн. Інші витрати на канцелярію полягають в купівлі паперу форми A4 та кулькових ручок. Сума 1000,00 грн. витрат на канцелярію компенсує всі подальші витрати на канцелярію. Виходячи із досвіду адвоката Морозова В.Ю., який полягав в участі та представництві інтересів у аналогічних справах про стягнення боргу за борговою розпискою, представництво інтересів у зазначених справах займає близько трьох робочих годин (за весь період розгляду справи). Вважає посилання відповідача на те, що зазначена справа є справою незначної складності його суб`єктивним твердженням, яке не можна брати до уваги, а вищевказані витрати, які були понесені ним на правову допомогу є обґрунтованими та доведеними. 13 липня 2021 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за участі представника позивача [PERSON] , розгляд справи відкладено на 29 липня 2021 року (арк. спр. 79-80). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Зазначив, що кошти йому відповідачем не повернуті. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача - адвокат Морозова В.Ю. в судовому засіданні просив позов задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що хоча відповідач і визнає позов в частині стягнення основної суми боргу та пені, однак жодних дій щодо повернення цих коштів позивачу не здійснює. 29 липня 2021 року відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи. У відзиві на позовну заяву відповідач просив розгляд справи проводити у його відсутності. Оскільки відповідач в судове засідання не прибув, від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача та його представника, суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши вступне слово позивача [PERSON] , його представника - адвоката Морозова В.Ю., дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Як встановлено із матеріалів справи, зокрема розписки від 16.11.2020 року, [PERSON] отримав кошти від [PERSON] в сумі 40 500 грн. для купівлі телефону. В розписці відповідач зобов`язався повернути грошові кошти своєчасно до 25.11.2020 року. В разі недотримання цього зобов`язання [PERSON] зобов`язався виплатити пеню в розмірі 1% від запозиченої суми за кожен тиждень прострочення виплат. Також в розписці зазначено, що [PERSON] підтверджує факт передачі грошових коштів (арк. спр. 7-8). Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 12 вересня 2019 року (справа № 604/1038/16-ц) зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч.1ст.530 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] 02.02.2021 року направлялась досудова вимога про добровільне повернення ним позивачу грошових коштів у сумі 40500 грн. (арк. спр. 18-20). Як встановлено із розрахунку позивача, наведеного у позовній заяві станом на 11.02.2021 року пеня за 11 тижнів прострочення основної суми боргу складає 4455,00 грн. (пеня = C х РП x T / 100, де С - сума заборгованості за період; РП - розмір пені, зазначений у договорі; Т- кількість тижнів прострочення), фактичний розрахунок в даному випадку: 40500x1%x11/100=4455,00 грн. З огляду на зазначене вище, оцінивши зібрані в справі докази належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, враховуючи те, що відповідач [PERSON] визнав позов в частині стягнення з нього основної суми боргу в розмірі 40500,00 грн. та пені в сумі 4455,00 грн., встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є достатні підстави для задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, відповідно до котрої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»). Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З матеріалів справи встановлено, що професійна правнича допомога надавалась позивачу [PERSON] ФОП Адвокат Морозов Вадим Юрійович (юридична компанія «Human Rights») відповідно до договору про надання юридичних послуг від 03. Лютого 2021 року (арк. спр. 12-13). У додатку №1 до цього договору зазначено, що за правову допомогу замовник сплачує виконавцю винагороду в розмірі 20 000 грн., замовник сплачує суму 20 000 грн. у якості авансового платежу на картку або наручно, після підписання договору (арк. спр. 14). Відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП №4636, Морозов Вадим Юрійович має право на заняття адвокатською діяльністю (арк. спр. 15). Також в матеріалах справи є ордер про надання правничої допомоги [PERSON] у Жовківському районному суду Львівської області адвокатом Морозовим Вадимом Юрійовичем (арк. спр. 26). Разом із позовною заявою до суду подано акт наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 03.02.2021 року із зазначенням послуг на загальну вартість 20000 грн. (арк. спр. 16-17). Згідно з квитанцією про сплату коштів, яка завірена печаткою юридичної компанії «Human Rights», [PERSON] сплатив суму у розмірі 20000 грн. відповідно до договору від 03.02.2021 року (арк. спр. 27). Дослідивши надані докази на підтвердження витрати на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість. Таким чином, судом встановлена неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часові, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг). Виходячи із встановленої реальності участі адвоката у наданні професійної правничої допомоги та необхідності такої, непогодження відповідача у розміром витрат на правничу допомогу, про що ним зазначено у відзиві на позовну заяву, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правничу допомогу та беручи до уваги зазначені в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 5000 грн., які можна вважати необхідними для позивача, який звернувся до адвоката для надання йому професійної правничої допомоги. Крім того, згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. А тому, в користь позивача належить з державного бюджету повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 454 грн. З урахуванням наведено, з відповідача в користь позивача належить стягнути 454 грн. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: partial