Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до закінчення навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він народився 04 серпня 1996 року в сімї [PERSON] та [PERSON]. 16 травня 2000 року шлюб укладений між його батьками було розірвано. На даний час він продовжує навчання на пятому курсі стаціонару Національного технічного університету «Харківського політехнічного інституту», стипендію не отримує. Мати позивача, з якою він проживає, не в змозі утримувати його на свою заробітну плату. Для підтримання нормальної життєдіяльності (придбання одягу, продуктів харчування тощо) йому бракує коштів. У наданні матеріальної допомоги батько відмовив, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду. Відповідач здоровий, працездатний, є пенсіонером, нікому іншому аліменти не виплачує. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2017 року провадження по справі відкрито. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання (перебування) відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Враховуючи, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідач по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 16 травня 2000 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ВЛ №133250, видане 09 червня 2000 року Харківським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON]А мають повнолітнього сина - позивача по справі [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ВЛ №343894, видане 09 вересня 1996 року Пісочинською селищною радою народних депутатів Харківського району Харківській області). [PERSON] є студентом 5 курсу факультету «Компютерні та інформаційні технології»Національного технічного університету «Харківського політехнічного інституту», навчається на бюджетній основі, денна форма навчання з 01 вересня 2017 року по 31 грудня 2018 року, дата закінчення навчання\~31 грудня 2018 року ( довідка №66-350 від 03 жовтня 2017 року видана Національним технічним університетом «Харківським політехнічним інститутом»). [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Пісочин, пров.Шляховий, буд. 14, що підтверджується інформацією №3536 від 29 вересня 2017 року, виданою Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року\~„Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за\~\~обов'язкової\~\~сукупності\~\~таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В ході судового розгляду встановлено, що позивач, який продовжує навчання, досяг 18 років, є студентом 5 курсу навчального закладу - Національного технічного університету «Харківського політехнічного інституту», потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням. Згідно\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1\~ст. 198 СК України\~батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, суд прийшов до висновку про наявність передбачених ст. 199 СК України підстав для виникнення у відповідача обов'язку на участь у утриманні повнолітнього сина, а саме - продовження останніми навчання та потреба ним матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини поданий до суду 09 жовтня 2017 року. При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоровя дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження того, що він офіційно працевлаштований, має постійний, регулярний дохід, а також відомості щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обовязку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів у твердій грошовій сумі відповідачем не надано. Враховуючи всі вищевикладені обставини, прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, встановлений\~Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік», який станом на 01 грудня 2017 року становить 1700 гривень, рівний обовязок батьків щодо утримання дітей, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно. При цьому, враховуючи вимоги ч. 1 ст.\~199, ст.\~201, ч. 1 ст.\~191 СК України, суд стягує аліменти починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 09 жовтня 2017 року, до досягнення [PERSON] 23 років. У разі припинення [PERSON] навчання у навчальному закладі, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 199 СК України, право на його утримання припиняється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України. Судовий збір у розмірі 640 гривень суд стягує з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved