Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків,посилаючись на те, що працював у «Криворізькому електроремонтному підприємстві» з 14.06.84 р. по 05.07.84 р. електромонтером з ремонту електрообладнання цеху № 1; у РУ ім. Комінтерну об'єднання «Кривбасруда» з 24.05.85 р. по 04.07.85 р. електро- монтером з ремонту лінійних споруд зв'язку на дільниці зв'язку енергоцеху; на РУ ім. XX Партз'їзду з 06.09.85 р. по 16.12.85 р. електрослюсарем 4-го розр. енерголабораторії; на РУ ім. Фрунзе виробничого об'єднання «Кривбасруда» з 05.08.86 р. по 21.10.86 р. електрослюсарем 5-го розр. ДСФ шахти ім. Фрунзе; з 30.08.82 р. по 30.06.86 р. навчання у Криворізькому гірничому технікумі»; з 01.10.86 р. до 03.12.88 р. служба у лавах Радянської Армії; на РУ ім. XX Партз'їзду з 26.01.89 р. по 09.08.2004 р.: на шахті Ювілейна у якості підземних: гірничого робочого по 2-му розр., машиніста електровозу 4-го розр., прохідника 4-го розр., електрослюсаря 4-го розр., механіка дільниці № 6, електрослюсаря 4-го розр. дільниці № 19; на ВАТ «Кривбасзалізрудком» з 11.08.04 р. по 28.06.2012 р.: на шахті ім. Леніна у якості підземних: електрослюсаря чергового та по ремонту устаткування 4-го розр. дільн. № 1, механіка дільн. № 1, електрослюсаря чергового та по ремонту устаткування 3-го розр. дільн. № 36, електрослюсаря чергового та по ремонту устаткування 3-го розр. дільн. № 1, на шахті Октябрьська у якості підземних: машиніста бурової установки 5-го розр. дільн. № 39, машиніста бурової установки 5-го розр. дільн. № 27, на шахті Гвардійська у якості підземних: машиніста бурової установки 5-го розр. дільн. № 9, машиніста бурової установки 5-го розр. дільн. № 1.За висновком МСЕК від 16.07.2013 р. йому встановлена третя група інвалідності та стійка втрата профпрацездатності в розмірі 35% у зв'язку з таким профзахворюванням, як радикулопатія шийна С6, С7 і попереко крижова L4, L5, S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта на фоні остеохондрозу, спондильозу п/кр. від., грижі Шморля тіл Th 11 - Th 12, стійким больовим і м'язово-тонічним синдромом, периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу ПФС другого ступеня, остеоартрозу ліктьових суглобів ПФС другого ступеня та остеоартрозу колінних суглобів ПФС другого ступеня на фоні остеопорозу, атрофії м'язів лівої гомілки, парезом лівої стопи, М54,1 на термін з 01.07.2013 р. до 01.07.14 р. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 10.04.2013 р. встановлені причини виникнення профзахворювання, це перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Отриманням професійного захворювання йому спричинено моральну шкоду, так як порушились його нормальні життєві зв'язки, він не може реалізувати своє бажання працювати,матеріально забезпечувати себе та свою сім'ю,відпочивати. Йому потребуються додаткові зусилля для організації свого життя. Вважає, що сума компенсації за заподіяну моральну шкоду складає 60 000 гривень В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, просив стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь позивача 60 000 гр. в відшкодування моральної шкоди заподіяної в наслідок отримання професійного захворювання при виконанні трудових обов'язків.. Представник відповідача Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» в особі Кукуруза Д.С. позов не визнала, пояснила,що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди його здоров'ю. Крім того вважає, що немає підстав вважати, що позивачу спричинено моральну шкоду. Вислухавши сторони, дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за такими підставами. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач працював у «Криворізькому електроремонтному підприємстві» з 14.06.84 р. по 05.07.84 р. електромонтером з ремонту електрообладнання цеху № 1; у РУ ім. Комінтерну об'єднання «Кривбасруда» з 24.05.85 р. по 04.07.85 р. електро-монтером з ремонту лінійних споруд зв'язку на дільниці зв'язку енергоцеху; на РУ ім. XX Партз'їзду з 06.09.85 р. по 16.12.85 р. електрослюсарем 4-го розр. енерголабораторії; на РУ ім. Фрунзе виробничого об'єднання «Кривбасруда» з 05.08.86 р. по 21.10.86 р. електрослюсарем 5-го розр. ДСФ шахти ім. Фрунзе; з 30.08.82 р. по 30.06.86 р. навчання у Криворізькому гірничому технікумі»; з 01.10.86 р. до 03.12.88 р. служба у лавах Радянської Армії; на РУ ім. XX Партз'їзду з 26.01.89 р. по 09.08.2004 р.: на шахті Ювілейна у якості підземних: гірничого робочого по 2-му розр., машиніста електровозу 4-го розр., прохідника 4-го розр., електрослюсаря 4-го розр., механіка дільниці № 6, електрослюсаря 4-го розр. дільниці № 19; на ВАТ «Кривбасзалізрудком» з 11.08.04 р. по 28.06.2012 р.: на шахті ім. Леніна у якості підземних: електрослюсаря чергового та по ремонту устаткування 4-го розр. дільн. № 1, механіка дільн. № 1, електрослюсаря чергового та по ремонту устаткування 3-го розр. дільн. № 36, електрослюсаря чергового та по ремонту устаткування 3-го розр. дільн. № 1, на шахті Октябрьська у якості підземних: машиніста бурової установки 5-го розр. дільн. № 39, машиніста бурової установки 5-го розр. дільн. № 27, на шахті Гвардійська у якості підземних: машиніста бурової установки 5-го розр. дільн. № 9, машиніста бурової установки 5-го розр. дільн. № 1 10 січня 2013 року протокол № 61Український науково-дослідний інститут промислової медицини встановив позивачу професійне захворювання: радикулопатія шийна С6, С7 і попереко крижова L4, L5, S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта на фоні остеохондрозу, спондильозу п/кр. від., грижі Шморля тіл Th 11 - Th 12, стійким больовим і м'язово-тонічним синдромом, периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу ПФС другого ступеня, остеоартрозу ліктьових суглобів ПФС другого ступеня та остеоартрозу колінних суглобів ПФС другого ступеня на фоні остеопорозу, атрофії м'язів лівої гомілки, парезом лівої стопи.М 54.1. За висновком МСЕК від 16.07.2013 р. у зв'язку з профзахворюванням, йому встановлена третя група інвалідності та стійка втрата професійної працездатності в розмірі 35% на термін з 01.07.2013 р. до 01.07.14 р. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 10.04.2013 р. встановлені причини виникнення профзахворювання позивача. Згідно п.17 вищезазначеного Акту причинами виникнення профзахворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг: підіймання та переміщення (разове) вантажів, чергуючи з іншою роботою (до 2 разів на годину) - 70 при гранично допустимій до 30; робоча поза у похилому положенні до 30°/ понад 30°, % зміни: 44/4 при гранично допустимій до 25/0; нахили корпуса (вимушені, більше 30°), кількість за зміну: 188 при гранично допустимих до 100. Постановами Відділку виконавчої дирекції ФСС НВ України у м. Кривому Розі Дніпро- петровської обл. від 15.08.2013 р. за № 0407/21662/21662. 1/2 позивачу призначена одноразова допомога у розмірі 77996 грн., а за № 0407/21662/21662.1/3 - щомісячні виплати на відшкодування втраченого заробітку в розмірі по 2185 грн. 83 коп. на місяць. Провина підприємства підтверджується також висновком МСЕК від 16.07.2013 р. згідно якого позивачу встановлена третя група інвалідності та стійка втрата професійної працездатності в розмірі 35% у зв'язку з профзахворюванням, виписками з історій хвороби позивача, станом здоров'я позивача, іншими матеріалами справи. У позивача на підставі висновку МСЕК від 16.07.2013 р. виникло право на відшкодування моральної шкоди. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що з вини підприємства він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в наслідок професійного захворювання, одержання тимчасової, а потім стійкої втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків. Заподіяне позивачу з вини підприємства професійне захворювання викликає в нього фізичні і моральні страждання, порушило звичний для нього спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, для підтримки здоров'я, порушило нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, унаслідок порушення відносин з оточуючими людьми. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. 3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків. Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту «є» ч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року». 23.02.2007 року був ухвалений Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності". Зокрема даним законом про зміни до базового Закону передбачено вилучення з Закону ст.ст. 1, 21, 28, 34, 35 норми, щодо обов'язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професіональних захворювань України виплачувати грошову суму за моральну шкоду потерпілому, внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що спірні правовідносини виникають із трудових правовідносин. Доводи відповідача спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд не може погодитися із запереченнями представників відповідача - відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку праця в умовах важкої фізичної праці, яка перевищувала ГДР, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання, і які не оскаржило підприємство-відповідач. Отже, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода в наслідок професійного захворювання, винним в отриманні позивачем професійного захворювання є відповідач Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат». При вказаних обставинах суд вважає, що в наслідок професійного захворюванням порушено звичайний для позивача спосіб життя, він вимушений витрачати додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України, акту розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 від 10.04. 2013року, виписки із історії хвороби позивача Українського НДІ промислової медицини, суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність не забезпечення Відкритим акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат» під час праці на підприємстві позивача якісних та безпечних умов праці. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. З огляду на ст..23 ЦК України встановлювати факт спричинення моральної шкоди у випадку отримання професійного захворювання, яке потягло за собою стійку втрату працездатності, фізичний біль та страждання не потребує. У зв'язку з професійним захворюванням змінився спосіб та якість життя позивача, що завдає йому моральних страждань. Він постійно страждає від стійких болів та обмеження рухів в шийному та поперековому відділах хребта з іррадіацію болю в обидві ноги, оніміння ніг, болів та обмежень рухів в колінних, ліктьових, плечових та стегнових суглобах, болів та оніміння рук, загальної слабкості, задишки при помірному фізичному навантаженні, утрудненні при переміні положення тіла та ході, порушеної ходи, у зв'язку з різними по довжині ногами, занімінням ніг та болями у них змушений пересуватися за допомогою милиць, такий стан не дає йому можливості спокійно спати ночами, займатися фізичною роботою, вести повноцінний спосіб життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що вперше позивачу 16.07.2013 року встановлено 35% втрати професійної працездатності в наслідок професійного захворювання і третя група інвалідності, а також характер захворювань, пов'язаних з заподіянням ушкодження здоров'ю фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, термін праці позивача на підприємстві відповідача, який складає 7 років 10 місяців, термін праці позивача на інших підприємствах з шкідливими умовами праці, наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги позивача задовольнити частково та стягнути з відповідача Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» 15000 грн у відшкодування моральної шкоди. На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved