Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. На обґрунтування позову зазначено, що з січня 2000 року він знаходився у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] та проживав разом з нею та її дочкою [PERSON] однією сімєю в квартирі за адресою: [ADDRESS], відповідальним наймачем якої була відповідач [PERSON] В 2004 році відповідачі виїхали на заробітки до Росії, де проживали їх родичі, а він залишився проживати у вказаній квартирі. У 2008 році [PERSON] повідомила його, що не збирається повертатися в Україну та залишається жити разом з дочкою в Росії. Він продовжив проживати у вказаній вище квартирі та до теперішнього часу користується спірним житловим приміщенням. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 07 листопада 2016 року за ним було визнано право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], на підставі якого 02 грудня 2016 року він зареєструвався у квартирі. З 2004 року відповідачі у спірній квартирі не проживають, в ній відсутні їх особисті речі та документи, вони не приймають участі в утриманні квартири, оплаті комунальних послуг, але залишаються зареєстрованими у житловому приміщенні. Він не чинив відповідачам перешкоди у проживанні в спірній квартирі. Через реєстрацію у квартирі відповідачів, про яких він не може надати відповідним органам ніякої інформації, він позбавлений можливості приватизувати квартиру, оформити житлову субсидію. Факт непроживання відповідачів у спірній квартирі з 2004 року підтверджується актом про непроживання від 13 січня 2017 року, рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 07 листопада 2016 року, яке набрало законної сили. Вважає, що відповідачі, які не проживають у квартирі з 2004 року, втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином через оголошення у пресі, про поважність причин неявки суд не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, до судового розгляду справи від заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради, голови адміністрації Дніпровського району [PERSON] надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за відсутності їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 158, ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача, відповідачів та представника третьої особи на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі, та вислухавши заявленого позивачем свідка [PERSON], суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 2000 року проживає у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], куди переїхав для проживання однією сімєю з відповідачем [PERSON] та її дочкою [PERSON], що встановлено рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 07 листопада 2016 року у цивільній справі № 209/3593/16-ц, провадження № 2/209/1691/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог: відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Дніпровського району м. Кам'янське, ТОВ "Абонент ХХ"" про визнання права на користування житловим приміщенням. Вказане рішення суду не оскаржувало ся на набрало законної сили 18 листопада 2016 року (а.с. 9-11). На підставі вищевказаного рішення суду, позивач 02 грудня 2016 року був зареєстрований у квартирі, розташованій за адресою: що підтверджується довідкою про склад сімї (а.с. 12) та копією особового рахунку на квартиру № 292994 (а.с. 13). Згідно особового рахунку на квартиру та довідки про склад сімї, у вказаній вище квартирі також зареєстрована [PERSON], [INFO], а до особового рахунку також внесені відомості про її дочку [PERSON], [INFO]. [PERSON] є відповідальним наймачем квартири. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] більше, ніж 10 років, що підтверджується актом про непроживання від 13 січня 2017, затвердженим начальником юридичного відділу КП КМР "УКОЖФ" [PERSON] (а.с.5). Обставини щодо виїзду відповідачів у 2004 році із спірної квартири до своїх родичів в Росію на заробітки та їх намір залишитися в Росії, про що вони повідомили позивачу в у 2008 році, встановлені зазначеним вище рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 07 листопада 2016 року Факт непроживання відповідачів у квартирі [ADDRESS] з літа 2012 року підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON], який надав показання про те, що він з літа 2012 року знайомий з позивачем, з яким проживає в одному [INFO]. Він бував у квартирі № 107, де проживає [PERSON] та бачив, що позивач мешкає один, жіночих речей у квартирі немає. [PERSON] розповідав йому, що він проживав у цій квартирі однією сімєю з жінкою та її дочкою, а в 2004 році його цивільна дружина [PERSON] та її дочка [PERSON] виїхали в Росію до своїх родичів і більше до квартири не повернулися, їх речі у житловому приміщенні відсутні. Також позивач розповідав, що живе у спірній квартирі більше 15 років, зареєстрований в ній, але не може оформити субсидію через реєстрацію у квартирі відповідачів. Згідно повідомлення начальника Дніпровського ВП Камянського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 20 січня 2017 року, вих. № 46.2/12-579 (а.с. 6), [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], не зверталися до Дніпровського ВП із заявами та повідомленнями з приводу перешкод у користуванні житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Як вбачається із довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області від 28 лютого 2017 року (а.с. 17), відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрованою або знятою з реєстрації не значиться. Вказане свідчить про те, що після досягнення 16 років [PERSON] не зверталася за отриманням паспорту громадянина України, і відповідно не вносилися відомості до її паспортного документа про місце проживання із зазначенням адреси спірної квартири та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Про те, що відповідачі втратили інтерес до спірної квартири, як до житлового приміщення, що потрібно їм для проживання, не проживають понад шість місяців, не цікавляться станом квартири, свідчить відсутність у житловому приміщенні їх особистих речей та документів. Згідно наданих позивачем квитанцій (а.с. 38-42, 67-75), він оплачує квартирну плату та комунальні послуги, що постачаються до спірної квартири, від свого імені. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутньої особи може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору судом. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідачі не надали суду заперечень проти позову та будь-яких доказів на їх підтвердження. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] відсутні в квартирі понад шести місяців без поважних причин, а тому їх належить визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved