Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

В провадження Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.08.2020 р. позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, задоволено частково. Стягнено із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 04.07.2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття та судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. 10.08.2020 р., після ухвалення судом рішення по справі, позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у зазначеній вище цивільній справі, у якій просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь 1000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу адвоката. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги заяви підтримала, просила її задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру», адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Так, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування понесених позивачем судових витрат у розмірі 1000,00 грн. позивачем [PERSON] надано розрахунок вартості послуг за надану правничу допомогу від 03.06.2020; прибуткову квитанцію №045717 від 03.06.2020 р., відповідно до якої [PERSON] сплатила адвокату Аліфановій Л.І. грошові кошти в розмірі 1000 грн. 00 коп. Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що позивачем [PERSON] надано належні докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн., які були необхідними для належного захисту прав позивача, тому витрати позивача на правничу допомогу необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved