Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором міни квартир від 28 березня 1995 року № 1839. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Центром надання адміністративних послуг Дубенської міської ради № 07-01-20/2058 від 10.07.2019 у вказаній квартирі зареєстрована вона та її донька [PERSON] . Однак відповідачка на даний час, хоча і зареєстрована за вказаною адресою, але фактично з 2010 року і поданий час в зазначеній квартирі не проживає у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до Сполучених Штатів Америки. Тобто протягом останніх дев`яти років її донька [PERSON] фактично за вказаною адресою не проживає. Згідно акту про непроживання від 01.07.2019 № 57, складеного КП ЦЖЕО «Житловик», відповідачка по місцю реєстрації в квартирі [ADDRESS] не проживає. Участі в утриманні квартири та сплаті комунальних послуг відповідачка не приймає, її особистих речей в квартирі немає. У неї виникають проблеми із користуванням та розпорядженням даним майном, надмірною оплатою комунальних послуг та отриманням житлової субсидії, тому проживання відповідача за межами України, починаючи з 2010 року, унеможливлюють зняття з реєстрації місця проживання на підставі заяви відповідача в досудовому порядку. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Справа розглядається у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка до суду не з`явилась, будучи належно повідомленою про день, час та місце розгляду справи. 20.12.2019 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 16). Відповідачка [PERSON] відзив на позову заяву не подала, заяв та клопотань від неї не надходило. Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, виклик до суду, ухвалу про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження, якою визначено строк подачі відзиву на позовну заяву та копію позовної заяви з додатками відповідачка отримала особисто за зазначеною у позовній заяві адресою, про що свідчать підписи та відмітки у поштовому повідомленні (а.с. 15. 18). Відповідно до ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких умов, суд вирішує позов по суті на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~та ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 16 ЦК України\~передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Захист права власності регулюється нормами\~Цивільного кодексу України. Положеннями\~ст. 391 ЦК України\~регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором міни квартир від 28 березня 1995 року № 1839 (а.с. 5). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданій Центром надання адміністративних послуг Дубенської міської ради № 07-01-20/2058 від 10.07.2019, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до акту про не проживання від 01.07.2019 року № 57, складеного КП ЦЖЕО «Житловик» за участю сусідів [PERSON] та [PERSON] , відповідач [PERSON] по місцю реєстрації в квартирі [ADDRESS] не проживає (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст.\~12, ч. 1 ст.\~13, ст.\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачка у своїй позовній заяві посилається на ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа втрачає право на користування житлом, у разі її відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Також зазначає, що проживання відповідача за межами України, починаючи з 2010 року, унеможливлює зняття з реєстрації місця проживання на підставі її заяви в досудовому порядку, проте до суду двічі повертались рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень із зазначенням про особисте отримання відповідачем [PERSON] судових документів та її підписом. Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачка дійсно не проживає у квартирі [ADDRESS] , що належить їй на праві власності, і що її право, як власника порушене, а також про неможливість врегулювання спору у досудовому порядку, тому суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed