Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду та просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача у її користь на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області та надалі стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00грн. та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано згідно рішення Сокальського районного суду від 01.11.2011 року. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , Згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області №454/3270/14-ц від 04.03.2015р. з відповідача стягуються аліменти у її користь на утримання дочки у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач вказує, що намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати свою дитину, а також виконує всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини. Однак цього року змінився її матеріальний стан, також зросли ціни на одяг, харчування, комунальні послуги, окрім того, враховуючи вікові потреби дитини позивачці важко самостійно належно утримати дочку. Відповідач добровільно коштів не надає, навіть на лікування доньки, тому лише за рішенням суду вона має можливість отримувати кошти на дитину. Зазначає, що відповідач їздить на заробітки в Польщу та офіційно там працевлаштований, однак свідомо приховує свої доходи. Так, будучи працевлаштованим у фірмі ТзОВ Мотокор м. Варшава Республіки Польща отримує заробітну плату у розмірі 525 злотих, що становить близько 3700грн., про що свідчить довідка подана ним в відділення ДВС Сокальського РВ ГУЮ у Львівській області. Проте він витрачає кошти на перетин кордону власним автомобілем кожних три місяці, здійснює витрати на утримання квартири у [ADDRESS] , витрачає кошти на судовий збір та послуги адвоката на безпідставні позови до суду - все це свідчить про те, що у нього значно більший дохід. Враховуючи, що відповідач має змогу працювати повний робочий день, його матеріальне становище, погіршення матеріального становища позивачки, вікові потреби дитини позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі 2500грн. в місяць. У відзиві на позовну заяву, поданого [PERSON] від імені відповідача, вбачається, що [PERSON] не заперечує проти зміни способу стягнення аліментів з частки від доходу (заробітку) на тверду грошову суму та проти збільшення нижньої межі розміру таких аліментів із 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такі зміни передбачені чинним законодавством. Однак щодо розміру аліментів в сумі 2500грн. не погоджується та готовий сплачувати кошти в розмірі 1300-1400грн. Підстав для збільшення розміру аліментів до суми, яку просить позивач, не вбачає, зазначає також що дочка [PERSON] тривалий термін проводить у баби - матері відповідача, тому кошти на її утримання також витрачаються (просить допитати бабу у якості свідка). Заперечує щодо стягнення аліментів з моменту пред`явлення позову. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності її представника, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Також попередньо було подано відповідь на відзив у якому позивач зазначає, що відзив не відповідає вимогам ст. 178 ЦПК України та не підписаний самим відповідачем. Окрім того вказує, що в 2019 році збільшився дохід відповідача із 525 злотих до 562,50 злотих, при цьому це його дохід за неповний робочий день а враховуючи його вік та стан здоров`я відповідач може працювати на повну ставку та отримувати більший дохід. Позивач також наголошує, що [PERSON] приховує свій реальний дохід, оскільки їздить на заробітки більше 15 років, орендує житло в Республіці Польща, користується автомобілем, утримує трьох кімнатну квартиру у м . Сокаль , де проживає його нова сім`я та згідно його довідок отримує менший дохід ніж мінімальна заробітна плата в Україні. Таким чином, та посилаючись на норми СК України та Конвенцію, [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 2500,00грн. У поясненнях на відповідь щодо відзиву, поданих до початку судового засідання адвокатом Бордюком М.М., встановлено, що сторона відповідача та її представник вважають, що у відповіді на відзив позивачкою не доведено та не підтверджено жодним доказом того, що у неї погіршився матеріальний стан а у відповідача - покращився. Оскільки не отримання позивачкою премій чи інших виплат за місцем її праці не є підставою для стягнення аліментів у розмірі 2500грн., оскільки позивач отримує стабільну заробітну плату згідно посадового окладу. Також просить врахувати той факт, що [PERSON] подарував 1/2 частину квартири [ADDRESS] своїй дочці [PERSON] та самостійно сплачує за цю частку комунальні послуги. Вказані доводи представник відповідача також навів у попередньому судовому засіданні. В судове засідання [PERSON] не прибув, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає частково та зазначав, що готовий сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1400грн. щомісячно. В судовому засіданні адвокат Бордюк М.Й. позовні вимоги визнав частково, просив суд змінити спосіб стягнення аліментів та надалі стягувати їх у розмірі 1400грн. щомісяця. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є матір"ю відповідача. Її онука [PERSON] часто проводить час у неї. Тому так чи інакше її син окрім аліментів надає додатково кошти на доньку. Окрім того, відповідач допомагає також матеріально їй: надає кошти на харчування та лікування, бо її пенсії не вистачає на прожиття. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до такого висновку. Як встановлено із матеріалів справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, За час сімейного життя у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Дані факти знайшли своє спростування у матеріалах справи та не оспорюється її учасниками. Згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області №454/3270/14-ц від 04.03.2015р. з [PERSON] стягуються аліменти но користь [PERSON] на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане рішення набрало законної сили 25.05.2015р. однак було змінено в частині - з часу з якого присуджено вказаний розмір аліментів (рішення Апеляційного суду Львівської області від 25.05.2015р.). Згідно ч.3 ст.12та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Із положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року №789-ХІІ, частин 7, 8ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з вимогами частини 2ст.182 СК України в редакції Закону №2037-VІІІ від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що на час винесення рішення суду від 04.03.2015 року, частина друга ст.182 СК України в редакції Закону №2901-ІV від 22.09.2005 року, визначала мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не міг бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак з 08 липня 2017 року законодавець збільшив мінімальний розмір аліментів з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, застосування якого наразі поширюється також на аліменти визначені у частці, відтак попередньо визначений судом оспорюваний розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 05.02.2014 року №6-143цс13, про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді даної цивільної справи сторони погодилися на зміну способу стягнення аліментів із 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача на тверду грошову суму, що відповідає вимогам чинного законодавства, однак не було досягнуто згоди щодо суми, яка буде стягуватися на користь позивачки на утримання дитини. Звертаючись до суду із даним позовом [PERSON] зазначила, що у неї погіршився матеріальний стан, що є однією із підстав вказаного позову, та долучила довідки про доходи. Вивчивши дані довідки вбачається, що у січні 2018 року нарахування заробітної плати позивача - 6413,48грн., у лютому 2018 року - 14696,52грн а у січні 2019 року - 5321,22грн, у лютому 2019р. - 10402,66грн. Із матеріалів справи також встановлено, що [PERSON] офіційно працевлаштований у фірмі ТОВ Мотокор (Варшава, Республіка Польща) на 1/4 ставки, його дохід за місяць у 2017 році становив - 500 злотих; у 2018 році - 525 злотих а у 2019 році - 562,50 злотих. Враховуючи, що усі обставини, які становлять предмет доказування, мають бути підтверджені визначеними у ч.2 ст.76 ЦПК України засобами доказування, суд вважає достовірно встановленими ті факти та обставини, які підтверджуються письмовими доказами, наданими до позову та у відзиві до позову. Предметом даного спору є утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та враховуючи, що витрати на утримання дитини не можуть в повній мірі забезпечуватися позивачем і розмір аліментів, які отримує позивач від відповідача за рішенням суду, не забезпечує в повній мірі гармонійного розвитку дитини, то права доньки сторін на належне утримання з боку батька порушені, тому підлягають судовому захисту. У зв`язку із чим на позивача [PERSON] , з якою проживає дитина, покладено більший обсяг обов`язків по утриманню дочки, ніж на відповідача, що ставить сторони у нерівні умови. Позивач також неодноразово звертається до відповідача в судовому порядку про стягнення додаткових витрат на дитину, що підтверджується копіями судових рішень, доданих до матеріалів справи. Згідно ст.7Закону України «Про Державний бюджет України на 2019рік» №2629-VIII від 23.11.2018року на 2019 рік встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6до 18років: з 1січня 2019року - 2027гривень, з 1липня -2118гривень, з 1грудня -2218гривень. Враховуючи, що аліменти, які сплачуються відповідачем на утримання неповнолітньої доньки на підставі рішення Червоноградського міського суду від 04.03.2015р. є недостатніми для утримання та нормального розвитку дитини сторін,

Outcome: partial