Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики в розмірі 13100 гривень з врахування 3 % річних від суми позики та інфляційних збитків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до Договору позики від 07.06.2014 р. [PERSON] отримав у позивача в борг кошти в розмірі 13100 гривень терміном до 07.07.2014 р. Однак, станом на 15.02.2016 р. відповідач кошти не повернув, не виконавши свої зобов»язання за договором. З врахуванням положень ч.2 ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача суму позики в розмірі 13100 гривень, 3 % річних від суми позики в сумі 633,11 гривень та інфляційні збитки в розмірі 8101,62 гривень. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, оскільки відповідач в добровільному порядку не повертає суму боргу. Відповідач повторно в судове засідання не з»явився, повідомлялась судом за місцем реєстрації фізичної особи. Судова повістка повернулась до суду за закінченням терміну зберігання. На підставі положень ст.ст.224-226 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивачем при зверненні до суду надана копія договору позики від 07.06.2014 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого відповідач отримав в борг позику в розмірі 13100 гривень. Сторони домовились, що відповідач повинен повернути зазначену суму позики до 07.07.2014 р. (п.5 копії Договору). На підставі ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження передачі коштів позивачем надана копія розписки від 07.06.2014 р. Закон покладає обов»язок доказування на сторони у справі. В силу положень ст..ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Одним із видів доказів - є письмові докази. Відповідно до ст.64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. У даній справи належним доказом на підтвердження між сторонами зобов»язальних правовідносин на підставі договору позики є безпосередньо оригінал договору позики та оригінал розписки, що підтверджує факт отримання позики відповідачем. На вимогу суду щодо надання оригіналу зазначених документів представником позивача надана довідка Голосіївського УП ГУ НП в м.Києві від 07.07.2016 р. про те, що особисті документи, що підтверджують боргові зобов»язання третіх осіб на ім»я [PERSON] та документи щодо господарської діяльності юридичних осіб, у т.ч. ТОВ «Інфо Транс Сервіс, ТОВ «Дата Транс» були викрадені з квартири позивача 26.05.2016 р., тобто після пред»явлення позову. Суд критично відносить до даного доказу, оскільки він не підтверджує факт отримання відповідачем коштів, і інформація щодо обсягу викраденого вноситься зі слів заявника. Інших доказів на підтвердження укладення договору позики між сторонами та передачі грошових коштів відповідача позивачем не надано. Враховуючи викладене, суд не вбачає законних підстав з огляду на відсутність належних доказів на підтвердження укладення договору позики та передачі грошових коштів для задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 13100 гривень з врахуванням положень ч.2 ст.265 ЦК України. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.88 ЦПК України і в зв»язку з відсутністю підстав для задоволенню позову судовий збір, сплачений позивачем, не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed