Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свій позов тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 13.10.2012 року остання отримала кредит в розмірі 18 953,54 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Додаткова угода разом з Умовами та правилами, Тарифами складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України відповідно до норм якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до норм чинного законодавства (ст. 599 ЦК України) встановлено, що зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивач повністю виконав взяті на себе зобов»язання, передбачені даним договором. В порушення умов договору відповідач від своєчасного виконання зобовязань ухиляється, в звязку з чим, станом на 19.04.2015 року має заборгованість в сумі 21 175,85 грн. із них: заборгованість за кредитом 13 272,45 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 3 562,90 грн.,заборгованість за пенею і комісією 2 685,34 грн., залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п. 2.2 Генеральної угоди 1 655,16 грн. Посилаючись на норми діючого законодавства просить задовольнити позов та стягнути з відповідачки зазначену вище суму заборгованості і судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась, причини неявки суду не сповістила, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не подавала. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалив розглядати справу заочно, про що у заяві зазначав представник позивача. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 13.10.2012 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 18 953,54 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, Тарифами складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України відповідно до норм якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Факт отримання відповідачкою зазначених коштів підтверджується в судовому засіданні наданим розрахунком заборгованості, в якому відображено рух коштів по рахунку. За статтями 526, 612 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 19.04.2015 року відповідачка має заборгованість в сумі 21 175,85 грн. із них: заборгованість за кредитом 13 272,45 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 3 562,90 грн.,заборгованість за пенею і комісією 2 685,34 грн., залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п. 2.2 Генеральної угоди 1 655,16 грн. Ст. 611 ЦК України передбачає, що в разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені Договором або Законом. Нормами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити борг, а також відсотки. Судом встановлено, що відповідач прострочила виконання грошового зобовязання, а тому позивач має право вимагати від боржника погашення боргу та стягнення відсотків і штрафних санкцій, передбачених умовами договору. За ст. ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позичкодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась на його банківський рахунок. Таким чином, суд встановив, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» доведений в судовому засіданні, вимоги базуються на нормах чинного законодавства і підлягають задоволенню в повному обсязі. Стягненню з відповідачки підлягають і судові витрати, понесені позивачем при розгляді даної справи та підтверджені наданими суду квитанцією про сплату судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і ст.ст. 526, 554, 611, 612, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved