Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів ПрАТ «Просто страхування», ПАТ «Птахофабрика Тернопільська», третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 13.03.2013 року близько 11 год. 45 коп. [PERSON], керуючи автомобілем «Ford Transit Connect» р.н. [NUMBER], виїхав з прилеглої території цеху ПАТ «Птахофабрика Тернопільська» і зупинився на межі головної автодороги «Тернопіль-Сороцьке» поблизу с.В.Гаї Тернопільського району, при цьому, маючи намір переїхати на протилежну сторону дороги до вказаного підприємства, де, при наближенні зліва автомобіля «Sкoda Octavia 1.6 GLX» р.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався зустрічною смугою і виконував обгін автомобіля «ВАЗ- 21063» р.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що рухався смугою свого напрямку, [PERSON] виїхав на проїзну частину дороги і перетинав її справа наліво перед вказаними транспортними засобами, допустивши з ними зіткнення. При цьому [PERSON], не переконавшись перед початком руху, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, не надавши дорогу транспортним засобам, що рухались по ній, своїми діями порушив вимоги п.п. 1.5 ч.І, 1.10 (в частині визначення поняття «дати дорогу»), 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, таким чином позивачу спричинено матеріальну шкоду. Крім того, позивачу була завдана також моральна, яку він оцінює в 80 000 гривень, яка полягає в протиправному ушкодженні його здоров'я та пов'язаними з цим душевними та психічними стражданнями, негативними емоціями та переживаннями, а саме тривале стаціонарне та амбулаторне лікування та реабілітація викликало як у нього, так і у його рідних переживання з приводу ускладнень та подальшого стану його здоров'я. Він переніс складну операцію, що супроводжувалось фізичним болем та переживаннями з приводу успішного її проведення, і навіть зазначене тривале лікування, затрати сил і коштів не дали результату, оскільки і наданий час він не може ходити без милиць, ходити та стояти протягом тривалого часу, а тому і виконувати фізичну роботу, свої побутові обов'язки, які він раніше міг виконувати без особливих зусиль. На даний час позивач продовжує відчувати болі в місцях забоїв, переломів, проведеної операції, що створює небажаний психологічний та фізичний дискомфорт. В процесі розгляду справи, за заявою представника позивача, 22 травня 2014 року винесено ухвалу про залишення позовної заяви [PERSON] до ПрАТ «Просто страхування», ПАТ «Птахофабрика Тернопільська», третя особа [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в частині вимог про стягнення з ПрАТ «Просто страхування», ПАТ «Птахофабрика тернопільська» 30685,84 гривень матеріальної шкоди солідарно, з ПрАТ «Просто страхування» 5000 гривень моральної шкоди - без розгляду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив задоволити позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ «Птахофабрика тернопільська» 75000 гривень моральної шкоди зіславшись на мотиви, викладені у позовній заяві. Представник відповідача ПАТ «Птахофабрика Тернопільська» проти задоволення вимог про стягнення моральної шкоди заперечив за безпідставністю. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних обставин. Згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду від 11.10.2013 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік із застосуванням ст.76 КК України. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Ford Transit Connect» р.н. [NUMBER] належить ПАТ «Птахофабрика Тернопільська». Трудовою книжкою серії [NUMBER], посвідченням водія серії [NUMBER], наказом від 17 грудня 2011 р. №129/1 «Про закріплення автотранспорту» підтверджується той факт, що [PERSON] працює завідувачем транспортно-механічною службою ПАТ «Птахофабрика Тернопільська», має посвідчення водія та відповідно до наказу № 129/1 від 17.12.2011 за ним закріплено автомобіль «Ford Transit Соnnect» р.н. [NUMBER]. Згідно з полісом № АЕ/0946620 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (забезпечений транспортний засіб «Ford Transit Соnnect», р.н. [NUMBER]) цивільно-правова відповідальність ПАТ «Птахофабрика Тернопільська» застрахована ПрАТ «Просто-Страхування». Відповідно до Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 16.04.2013 та Акту № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 16.04.2013 дорожньо-транспортна пригода трапилась в робочий час, під час виконання [PERSON] його трудових обов'язків. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 420 внаслідок ДТП [PERSON] були спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита травма грудей у вигляді переломів 3-го, 4-го і 7-го лівих ребер, закрита травма тазу із уламковим переломом правої вертлюгової впадини та вивихом правої стегнової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Відповідно до витягу із медичної карти № 1737 та виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 02/03083 позивач [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у Тернопільській міській комунальній лікарні швидкої допомоги з 13.03.2013р. до 18.03.2013р., а з 18.03.2013р. був переведений на стаціонарне лікування в ортопедичне відділення КЗТОР «Тернопільська університетська лікарня», де знаходився на лікуванні до 29.03.2013р. Згідно до листків непрацездатності серії АВС №922626, серії АВС № 807806, серії АГВ №124445, серії АГВ №125160, серії АГВ № 186637, серії АГВ № 125511, серії АГВ № 125791, серії АГВ № 186677, серії АГВ № 186678, серії АГВ № 186948, серії АГВ № 197376 та виписки з історії хвороби № 2049 гр.[PERSON] перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні з 13.03.2013 р. по 08.10.2013 р. Згідно з Довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серії АВ №0176854 від 08.10.2013 [PERSON] встановлено третю групу інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом з порушенням опорно-рухового апарату терміном до 01.11.2014 р. Відповідно до Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серії АБ № 0000259 від 08.10.2013 [PERSON] втратив 40 % професійної працездатності. У заключенні лікарсько-консультативної комісії №72 від 09.10.2013р. визначено, що [PERSON] протипоказана важка фізична праця та робота пов'язана з тривалою ходьбою та стоянням. У зв'язку із тим, що [PERSON] було надано інвалідність третьої групи та встановлення обмежень, щодо виконання фізичної роботи, його було звільнено з посади водія ПАТ «Державний ощадний банк України», у зв'язку із виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров'я, що підтверджується трудовою книжкою серії [NUMBER]. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Частиною 1 статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до абз. 3 п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» згідно з яким не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. На момент ДТП за кермом автомобіля «Ford Transit Connect» (р.н. [NUMBER]), який належить Публічному акціонерному товариству «Птахофабрика Тернопільська», був [PERSON], якого визнано винним у вчиненні ДТП. Однак, останній, перебував у трудових відносинах із ПАТ «Птахофабрика Тернопільська» та виконував свої трудові обов'язки, тому фактично володільцем автомобіля було товариство. Таким чином, у даному випадку цивільно-правову відповідальність перед потерпілим несе роботодавець [PERSON] - ПАТ «Птахофабрика Тернопільська». Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім "і чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 1 частини 2 статі 1167 ЦК України передбачено, що якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до п. 9.3. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вказаного вище договору страхування (поліса) ПрАТ «Просто-Страхування», розмір страхової суми за шкоду заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно з вимогами наведеного вище п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір моральної шкоди, який повинен бути відшкодований страховиком за шкоду, заподіяну здоров'ю складає 5 відсотків від 100 тисяч гривень, що дорівнює 5000 грн. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки визначена законом страхова сума, яка повинна бути виплачена ПрАТ «Просто-Страхування» в розмірі 5000 грн. є недостатньою для відшкодування завданої [PERSON] моральної шкоди, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), має бути стягнута з - відповідача ПАТ «Птахофабрика Тернопільська». Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування позивачу [PERSON] з відповідача ПАТ «Птахофабрика Тернопільська», суд виходить із тих обставин, що шкода завдана в результаті злочину, у вчиненні якого визнано винним [PERSON], який перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Птахофабрика Тернопільська», враховує факт перенесених [PERSON] моральних страждань внаслідок протиправного ушкодження його здоров'я та пов'язаними з цим душевними та психічними стражданнями, негативними емоціями та переживаннями, що вплинуло на фізичний та психологічний стан позивача, порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, позбавлення можливості працювати, не відшкодування відповідачем в добровільному порядку завданої йому моральної шкоди, а тому суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення в сумі 30 000 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial