Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог на те, що між ВАТ "Державний ощадний банк України", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», та відповідачем був укладений договір № ВКЛФ-042/08 від 27 березня 2008 року., відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 200 000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,5 % річних, строком до 24 березня 2018 року. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, тому заборгованість станом на 31.07.2014 року складає суму 377248 грн. 43 коп., з яких заборгованість по простроченому кредиту у розмірі 95772 грн. 00 коп., прострочена заборгованість за нарахованими відсоткам 97992 грн. 56 коп., строкова заборгованість по кредиту -87392 грн. 00 коп., пеня за несвоєчасне повернення відсотків та за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 48380 грн. 27 коп., 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів 5494 грн. 89 коп., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 5794 грн. 90 коп. втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу 10783 грн. 17 коп., втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів 25638 грн. 64 коп. З метою погашення даної заборгованості банком 15.01.2014 року відповідачу було направлено досудову вимогу про дострокове повернення кредиту, відповідно до якого банк вимагав повернути всієї суми кредиту, що виконано ним не було. Згідно ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2017 року заочне рішення за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. В судове засідання представник позивача не з"явився, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, беручи до уваги заяву позивача, представника відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суду позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як встановлено в судовому засіданні, 27 березня 2008 року між ВАТ "Державний ощадний банк України", правонаступником якого є позивач (надалі - банк), та [PERSON] був укладений Договір відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ-042/08 від 27.03.2008 року (надали - кредитний договір). Згідно п.1.1., 1.2. цього кредитного договору відповідач отримав від банку кредит в розмірі 200 000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,5 % річних зі сплатою в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредит надається на споживчі цілі, окремими частинами (траншами) за відновлювальною кредитною лінією, у період до 26 березня 2010 року. Остаточним терміном повернення кредиту є 24.03.2018 року. У п.1.3. сторони погодили суму Ліміту кредиту і визначили його в розмірі 200 000,00 грн. Відповідно до п.1.5. кредитного договору за користування кредитом позичальник зобовязаний сплачувати банку відповідну плату (відсотки) в порядку, розмірах та строки, визначені в цьому договорі. Згідно до п.1.5.1.3. кредитного договору нараховані відсотки повинні бути сплачені позичальником щомісячно, не пізніше 25 числа кожного місяця. Сплата нарахованих відсотків здійснюється позичальником шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. Остання сплата відсотків повинна бути здійснена не пізніше 24.03.2018 року. Відповідно до п.1.6. кредитного договору погашення кредиту здійснюється у передбачені цим договором строки шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. П.3.2.1. договору передбачені права банку вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобовязань по договору. Згідно до п.3.2.2. кредитного договору банк має право при виникненні простроченої заборгованості та/або відсотків чи комісійної винагороди (у разі їх стягнення згідно з умовами цього договору), а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно. Пунктом 3.3.1. кредитного договору передбачений обовязок позичальника точно в строки, обумовлені цим договором, повернути кредит в сумі, вказаній в п.1.1. та своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги на належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за цим договором взятих на себе зобовязань по цьому договору на першу вимогу банку в порядку, передбаченому договором достроково повернути кредит з одночасною сплатою відсотків, нарахованих на фактичний залишок заборгованості по кредиту, а також сплатити штрафні санкції, в порядку та на умовах передбачених цим договором, а також відшкодувати банку у повному обсязі збитки, під якими сторони розуміють витрати будь-якої з сторін, що сталися в наслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору, знищення, втрати або пошкодження майна (грошових коштів), що належить стороні, а також неотримання доходів, котрі могли бути отримані, якби зобовязана сторона виконала свої обовязки належним чином та в порядку, передбаченому цим договором відповідно до чинного законодавства України. Сторони домовились що розмір збитків визначатиметься банком самостійно, на що позичальник цим надає свою згоду. Згідно п.5.1. кредитного договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору сторони несуть відповідальність в порядку і на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством України. Відповідно до п.5.2. кредитного договору за порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитом позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня, від суми платежу, за кожний день прострочення. В судовому засіданні встановлено, що банк свої зобовязання за вказаним кредитним договором виконав, відповідачеві були надані в кредит грошові кошти у розмірі, визначеному умовами кредитного договору, що підтверджується матеріалами справи, а саме - заява про видачу готівки від 12.03.2008 року (а.с. 12-16), та видатковим ордером № 15 від 28 березня 2008 року (а.с. 27), відповідно до яких відповідачем були отриманні від банку в кредит грошові кошти у загальному розмірі 200 000,00 грн.. В судовому засіданні встановлено, що в порушення умов Договору відновлювальної кредитної лінії ВКЛФ-042/08 від 27.03.2008 року відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, тому мав заборгованість по сплаті кредитних коштів. З метою погашення даної заборгованості банком 15.01.2014 року відповідачу було направлено досудова вимога про дострокове повернення кредиту за вих. №66, в якому повідомлялось про необхідність ліквідувати заборгованість перед банком. Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість відповідача по сплаті кредитних коштів по зазначеному кредитному договору станом на 31.07.2014 року складає 377248,43 грн., з яких сума заборгованість по простроченому кредиту у розмірі 95772 грн. 00 коп., прострочена заборгованість за нарахованими відсоткам 97992 грн. 56 коп., строкова заборгованість по кредиту -87392 грн. 00 коп., пеня за несвоєчасне повернення відсотків та за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 48380 грн. 27 коп., 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів 5494 грн. 89 коп., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 5794 грн. 90 коп.. втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу 10783 грн. 17 коп., втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів 25638 грн. 64 коп. Будь-яких належних та допустимих доказів в спростування зазначеної суми заборгованості відповідачем суду не надано. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню і, відповідно до розрахунку наданого позивачем та провіреного в судовому засіданні, з урахуванням зменшення позивачем розміру пені в заяві про уточнення позовних вимог, зважаючи на положення ст.11 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за Договором відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ-042/08 від 27 березня 2008 року в розмірі 377248,43 грн., з яких: сума заборгованість по простроченому кредиту у розмірі 95772 грн. 00 коп., прострочена заборгованість за нарахованими відсоткам 97992 грн. 56 коп., строкова заборгованість по кредиту -87392 грн. 00 коп., пеня за несвоєчасне повернення відсотків та за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 48380 грн. 27 коп., 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів 5494 грн. 89 коп., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 5794 грн. 90 коп. втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу 10783 грн. 17 коп., втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів 25638 грн. 64 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved