Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача [PERSON] громади в особі Хмільницької міської ради Вінницької області, [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого просить визнати за нею право власності на 1/4 частки квартири № 47, що по вул. 1-го Травня, буд. № 9 м. Хмільника, Вінницької області, посилаючись на те, що 25 лютого 2014 року помер чоловік позивача - [PERSON]. З приводу оформлення спадщини, у визначений законом термін позивач зверталася до нотаріуса, однак прийняття спадщини у позасудовому порядку є неможливим, оскільки відповідно до пункту 4,15 Глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" затвердженого наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 N 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів щодо належності цього майна спадкоємцеві. Але у поданних нотаріусу документах, зокрема у свідоцтві про право власності на житло № 223 від 25 червня 1993 року виданого на підставі рішення виконкому Хмільницької міської ради Вінницької області від 24 червня 1993 року № 135 не зазначена частка майна у спільній сумісній власності на квартиру яка належала спадкодавцеві. Дані обставини підтверджуються листом нотаріуса №341/02-17 від 15 липня 2015 року. Сторони в судове засідання не з'явились, надіслали суду заяви у яких просили справу розглянути у їх відсутність. При цьому позивач зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги, викладені у позовній заяві, відповідач не заперечує проти їх задоволення, а треті особі заперечень щодо заявленних позовних вимог не мають. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного: Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 277337 від 03 березня 2014 року підтверджується, що 25 лютого 2014 року у віці 56 років, в м. Вінниця помер [PERSON], про що 03 березня 2014 року складено відповідний актовий запис № 42. Після його смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить: 1/4 частина цілої квартири №47 за адресою: вул. 1-го Травня 9, м. Хмільник, Вінницької області, що належала спадкодавцям згідно свідоцтва про право власності на житло № 223 від 25 червня 1993 року виданого на підставі рішення виконкому Хмільницької міської ради від 24 червня 1993 року №135. Спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця, позивач прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки на день смерті спадкодавця постійно проживала з ним в одному помешканні, та поданням заяви до нотаріальної контори. Обставини щодо перебування у родинних відносинах із спадкодавцем, підтверджуються свідоцтвом про одруження. За таких обставин у мене наявні обєктивні перешкоди для прийняття спадщини у позасудовому порядку, тобто через нотаріальну контору. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї. У відповідності до ст. 370 ч. 2 ЦК України „частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду". Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування", судам роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зважаючи на вищезазначене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивач являється спадкоємцем за заповітом, інші спадкоємці на спадщину не претендують, відповідач визнав позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб, позивачем доведено викладені в позовній заяві обставини, що підтверджує його право як спадкоємця за заповітом на успадкування майна спадкодавця, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки питання про розподіл судових витрат позивачами не ставиться, понесені судові витрати по оплаті судового збору необхідно залишити за останніми.

Outcome: approved