Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини заробітної плати та моральної шкоди, і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що 24.01.2017 року його було звільнено з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільнені з ним не було проведено повного розрахунку. До теперішнього часу відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, посилаючись на відсутність грошових коштів. У зв'язку з тим, що позивачу при розрахунку не була виплачена заробітна плата і розрахункові суми, він змушений звернутися до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату в розмірі 31944,00 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, компенсацію втрати частини заробітної плати в розмірі 972,77 грн. та моральну шкоду в розмірі 16000,00 грн., яку він обґрунтовує тим, що відповідач порушив трудове законодавство, позбавив його можливості реалізувати свої життєві потреби. До початку судового засідання від представника позивача за договором адвоката [PERSON] надійшла заява, в якій він уточнив позовні вимоги позивача і просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 31944,05 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 30013,29 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати в розмірі 972,77 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. Справу просив розглянути без його участі та без участі позивача. 15.09.2017 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми від представника відповідача за довіреністю [PERSON] надійшли письмові пояснення щодо причин виникнення заборгованості із виплати заробітної плати. У разі задоволення позовних вимог позивача з Товариства на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з заробітної плати в розмірі 31944,05 грн. Крім того, він просив суд взяти до уваги те, що кількість робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для позивача необхідно виходити із робочих днів, встановлених наказом відповідача від 21.03.2014 року № 75, які на 26.10.2017 року склали 106 робочих днів. Сума середньоденного заробітку позивача складала 270,39 грн. Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 28661,34 грн. Крім того, заперечував проти позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки у позовній заяві позивач вказує на спричинення йому моральної шкоди, не надаючи при цьому будь-яких доказів на підтвердження цього. Справу просив розглянути у його відсутність. Перевіривши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» та наказом по підприємству № 747/вк від 24.01.2017 року його було звільнено за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі, з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки. Відповідно до довідки №16-07/1047 від 11.09.2017 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання», заборгованість по заробітній платі [PERSON] складає 31944,05 грн. Середньоденна заробітна плата складала 270,39 грн. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 31944,05 грн. Відповідно до наказу № 75 від 21.03.2014 року про встановлення режиму неповного робочого тижня, з 26.05.2014 року на Публічному акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» встановлено триденний неповний робочий тиждень, робочі дні: понеділок, вівторок, середа . Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов"язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже, відповідно до довідки №16-07/1047 від 11.09.2017 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 270,39 грн. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 30013,29 грн. з розрахунку: 270,39 грн. (середньоденна заробітна плата) х 111 (кількість робочих днів), без урахування податків, які підлягають стягненню в обовязковому порядку. Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України № 2050-ІІІ від 19.10.2000 року «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 972,77 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., посилаючись на те, що йому були заподіяні моральні страждання, викликані тим, що він був позбавлений джерела існування, можливості реалізувати свої життєві потреби, був порушений його стан життя. Стаття 237-1 КЗпП України закріплює право працівника вимагати відшкодування моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до розяснень, даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди, обовязковому зясуванню при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідач не довів відсутність вини в несвоєчасній виплаті позивачу заробітної плати. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, характер і тривалість цих страждань, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин, суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачу, а саме: стягнути з публічного акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання на користь [PERSON] 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: partial