Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивач 25 липня 2018року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підтвердження позовних вимог позивач вказав, що відповідно до укладеної 13.03.2015року Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання банківських послуг (далі Генеральна угода) було реструктуризовано заборгованість відповідача за кредитним договором укладеним між сторонами 22.03.2013року. За умовами укладеної 13.03.2015року Генеральної угоди, [PERSON] було зменшено розмір заборгованості за договором від 22.03.2013року, встановлено заборгованість відповідача на дату підписання Генеральної угоди - 5231,23грн.з відсотковою ставкою 18%річних (1,5% на місяць). Позичальник зобов`язалася повернути кредит не пізніше 31.03.2018року щомісячними платежами в сумі 189,79грн. Позивачем свої обов`язки за кредитним договором виконано повністю, однак в порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконувала в наслідок чого станом на 08.07.2018року за відповідачем по укладеному з ПАТ КБ „ПриватБанк" кредитному договору від 13.03.2015року утворилася заборгованість в сумі 17087,94грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 5231,23грн., відсотків 3062,59грн., комісії 7951,12грн., а також штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 843грн. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати понесені по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, позов просив задовольнити, а справу розглядати в його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Згідно ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи у загальному порядку. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи (анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в Приват Банку від 13.03.2015року, Генеральну угоду від 13.03.2015року, розрахунок заборгованості, витяг з умов і правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010року №СП-2010-256), судом встановлено, що згідно укладеної між сторонами 13.03.2015року Генеральної угоди, було реструктуризовано заборгованість відповідача за кредитним договором укладеним 22.03.2013року. За умовами укладеної 13.03.2015року Генеральної угоди, [PERSON] було зменшено розмір заборгованості за укладеним 22.03.2013року договором, встановлено заборгованість відповідача за тілом кредиту на дату підписання Генеральної угоди - 5231,23грн. (п. 2.1 Угоди). Сторони погодили відсоткову ставку за користування вищевказаними кредитним коштами на рівні 18% (1,5% на місяць) річних (п. 2.1 Генеральної угоди). За умовами встановленими (п. 2.1 Генеральної угоди) позичальник зобов`язалася сплачувати заборгованість за кредитним договором щомісячними платежами з 1 по 25 число кожного місяця в сумі 189,79грн., до повної сплати кредитної заборгованості 31.03.2018року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. З умовами укладеного договору відповідач ознайомлена, нею він підписаний. Вказаним кредитним договором передбачено умови надання позичальнику грошових коштів Банком у тимчасове платне користування . Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Згідно п.2.2 Генеральної угоди у разі порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цією Генеральною угодою понад 31 днів позичальник сплачує банку штраф у розмірі 843грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Як видно із розрахунку заборгованості, з дня укладення Генеральної угоди відповідачем заборгованість за кредитом не сплачувалася зовсім. Станом на 08.07.2018року сума заборгованості [PERSON] за тілом кредиту становить 5231,23грн., а за відсотками 3062,59грн. Як видно із розрахунку заборгованості з 29.05.2015року по 08.07.2018року відповідачу було нараховано «пеню та комісію» у розмірі 7951,12грн. У позовній заяві та розрахунку заборгованості вищевказана сума 7951,12грн. вказана як «пеня і комісія» проте, позивачем не наведено жодних посилань на умову договору за якою ця сума будь вона чи пенею чи комісією була нарахована. Разом з тим позивачем у підсумку розрахунку заборгованості вищевказана сума вказана саме як комісія, а відтак при вирішенні позову в цій частині суд виходить з того, що 7951,12грн. про стягнення яких просить позивач є саме комісією. Згідно правової позиції ВСУ у справі № 6-1746цс16 положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. Ураховуючи, що позивачем не доведено правомірність нарахування вищевказаної суми комісії, суд прийшов до висновку про те, що у стягнені з [PERSON] комісії слід відмовити . Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх обов`язків за кредитним договором відповідно до п.2.2 Генеральної угоди їй було одноразово нараховано штраф у сумі 843грн., який підлягає стягненню оскільки відповідачем її обов`язки за укладеною угодою не виконувалися. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Зважаючи на вищевикладене до стягнення з відповідача на користь банку підлягає заборгованість за кредитним договором станом на 08.07.2018року у сумі 9136грн. 82коп. з яких: тіло кредиту 5231грн. 23коп., відсотки 3062грн. 59коп. та штраф 843грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial