Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Згідно позову та уточнень до нього в редакції від 1.10.2014 року позивач просить визнати відповідачку [PERSON] такою,що не набула права власності в порядку спадкування на 1/3 частини квартири [ADDRESS].Також просить скасувати державну реєстрацію права власності відповідачки [PERSON] на 2/3 частини квартири [ADDRESS] витяг від 30.05.2007 року і визнати за позивачкою право власності за набувальною давністю на 5/9 частин вказаної квартири.В позові вказує, що [INFO] року померла мати позивача -[PERSON],після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS].Останні роки життя матері вона її доглядала , проживала разом з нею і залишилась проживати в квартирі, зареєструвалась в ні1 в 2005 році.Право на спадщину після смерті матері отримала вона нині покійна сестра [PERSON],інша сестра -[PERSON] на похорони матері не приїздила,з її слів вона знає,що та заяву про прийняття спадщини не подавала .При розгляді справи було встановлено,що 29.07.2003 року [PERSON] написала заяву про прийняття спадщини, завірила її нотаріально та направила по пошті до Бердичівської державної нотаріальної контори . Проте [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частини квартири не отримала, своє право власності не зареєструвала на протязі 11 років. Після смерті [PERSON] в 2004 році належну їй 1/3 частини квартири [ADDRESS] успадкувала її дочка [PERSON] лише в 1/3 частині .Бердичівське МБТІ безпідставно провело реєстрацію права власності [PERSON] на 2/3 частини квартири, в той час як свідоцтво видано їй на 1/3 частини від спадкового майна .Така реєстрація порушує її право на 1/3 частку квартири за набувальною давністю,на яку не пред"явила свої права та не зареєструвала своє право відповідачка [PERSON] .Доля позивачки у квартирі має складати 3/9 у порядк4 спадкування ,3/9 частини на частку,що не зареєструвала [PERSON],та 2/9 частини квартири,на які не оформила своїх спадкових прав [PERSON] та не прийняла [PERSON].Таким чином за набувальною давністю вона набула право власності на 5/9 частин квартири . В судовому засіданні позивачка та її представник доводи позову підтримали повністю.Позивач в якості свідка ствердила, що в 2002 році покійна мати дала їй довіреність, вона за нею могла оформити квартиру, але не скористалась такою можливістю.Покійна [PERSON] тільки 8-10 днів перед смертю доглядала мати ,а весь час такі дії вчиняла тільки вона.Після смерті матері вона привела квартиру в порядок ,відремонтувала , на протязі більше 10 років оплачує комунальні послуги і постійно проживає в квартирі.Їй відомо ,що покійна сестра [PERSON] подавала заяву про прийняття спадщини,а як такі дії вчинила інша сестра [PERSON] також невідомо яким чином на себе оформила 2/3 частини квартири, це злочин. Представник позивачки письмово вказав,що позивачка добросовісно заволоділа всією квартирою,оскільки на момент смерті спадкодавця не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.Позивачка не могла передбачати,що на протязі більше 10 років ніхто із сестер крім неї не оформить та не зареєструє своїх прав на решту спадкової маси. Володіння позивачкою всіє квартирою на протязі більше 10 років є безперервним,стверджено показами свідків.Відповідачка [PERSON] незаконно отримала свідоцтво про право на 2/3 частини квартири та зареєструвала таке право ,тоді як мала право лише на 1/9 частину квартири.Бердичівське МБТІ незаконно провело реєстрацію права [PERSON] Відповідачка [PERSON] та представник відповідачки [PERSON] позов не визнали. Згідно їх письмових та усних пояснень дії позивачки направлені на заволодіння чужим майном, а саме спадщиною [PERSON],відсутність свідоцтва у останньої не позбавляє її права на спадщину.Вимоги про скасування державної реєстрації права [PERSON] на частину квартири не можуть бути розглянуті за правилами цивільного судочинства .Позивач не довела добросовісності, відкритості та безперервності володіння .Позивач тільки з липня 2005 року зареєстрована в квартирі, до цього часу постійно проживала в м.Вінниця, вона знала ,що її сестри, а згодом і племінниця прийняли спадщину.Свідоцтво про право на спадщину [PERSON] ніким не скасоване, на підставі нього проведено реєстрацію прав на нерухоме майно,[PERSON] свою заяву не відкликала. Представник Бердичівського МБТІ згідно письмових заперечень просить в задоволенні позову відмовити. В заяві вказує ,що для державної реєстрації права власності на 2/3 частини квартири були подані всі необхідні документи ,підстав для відмови в реєстрації не було. З 1.01.2013 року підприємства БТІ відключені від відповідних реєстрів і будь-які дії неможливі. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову ,виходячи з наступного. Судом встановлено,що [PERSON] померла [INFO] року (а.с.4),позивачка отримала 20.07.2005 року свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ,її право на 1/3 частину спадкового майна, а саме : квартири [ADDRESS](далі за змістом - квартири) ,зареєстровано в установленому порядку (а.с.5-7).Крім позивачки заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подали - 15.08.2003 року дочка померлої [PERSON], 22.08.2003 року дочка померлої [PERSON], про що свідчать матеріали спадкової справи № 652/2003 (а.с.30,47-51).[PERSON] померла 30.10.2004 року (а.с.107), відповідачка [PERSON] 17.11.2005 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері , її право на 2/3 частини квартири зареєстровано Бердичівським МБТІ 30.05.2007 року (а.с.82,125-136). Судом встановлено, що після смерті [INFO] року [PERSON] позивачка в справі, відповідач [PERSON], нині покійна [PERSON] подали заяви про прийняття спадщини і протягом встановленого законом строку не відмовились від неї.Отже, відповідно до ст.ст. 548,549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, вони вчинили дії,що свідчать про прийняття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Ні стаття 561 ЦК УРСР 1963 року ,ні стаття 1298 ЦК України, які передбачають право спадкоємця на одержання свідоцтва про право на спадщину, не містять обмежувального строку одержання такого свідоцтва.Більше того, частина третя статті 1296 ЦК України передбачає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже,судом встановлено,що відповідачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері , оскільки звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою, законом не обмежено строк, протягом якого має бути отримане свідоцтво про право на спадщину та ця обставина не тягне за собою позбавлення спадкоємця права власності на спадкове майно. Отже, вимоги позивачки про визнання її такою, що не набула права власності в порядку спадкування на частину квартири задоволенню не підлягають. Вимоги щодо незаконності реєстрації за відповідачкою [PERSON] права власності на 2/3 частини квартири є безпідставними. Видане відповідачці [PERSON] свідоцтво про право на спадщину в установленому законом порядку недійсним не визнано, а тому заявлення вимог про скасування реєстрації права власності на підставі неоспореного правоустановлюючого документу, є передчасним. .Крім того, видача вказаного свідоцтва [PERSON] не порушує прав саме позивачки на 1/3 частину квартири , належна їй частка не зменшена, а тому відсутні підстави вважати,що права позивача порушені і відповідно до ст.3 ЦПК України, ст.15 ЦК України підлягають судовому захисту . Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Стаття 344 ЦК визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Суд виходить із того, що відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спірне майно за набувальною давністю, оскільки відсутні ознаки добросовісності та безтитульності володіння.Позивачу було відомо, що власником квартири була її мати , позивач ,відповідач [PERSON], інша спадкоємиця [PERSON],що є нині покійною, подали заяви про прийняття спадщини , отже претендували на спадкове майно і прийняли спадщину. Законом не обмежено строк, протягом якого має бути отримане свідоцтво про право на спадщину та ця обставина не тягне за собою позбавлення спадкоємця права власності на спадкове майно. Пунктом 1 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України встановлено, що цей Кодекс набирає чинності з 01 січня 2004 року, а пунктом 8 цих положень встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також, на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01 січня 2001 року. Заявлених вимог про набуття позивачкою права власності на частину квартири за набувальною давністю не стверджують та не спростовують пояснення свідків: [PERSON],[PERSON],[PERSON] щодо тривалості користування квартирою,проживання позивачки протягом більше 10 років утримання нею майна, проведення ремонтних робіт , а свідків [PERSON],[PERSON],[PERSON] - щодо тривалості користування та проживання позивачки в квартирі менше 10 років .Сам по собі факт користування всією квартирою , частка якої належить позивачу на праві власності, не може тягти за собою застосування набувальної давності. Окрім того, однією із ознак володіння, необхідних для набуття права власності на річ за набувальною давністю, є добросовісність володіння, тобто обставини, у зв'язку із якими виникло володіння чужою річчю не повинні давати найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Водночас позивачеві було відомо -вона знала ,що володіє квартирою, в якій ій належить 1/3 частина ,а інша частина квартири належить іншим особам , при цьому право на 1/3 частку позивача жодним чином не порушено. Судові витрати позивача,якому в позову суд відмовляє, згідно з ст.88 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed