Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 150 000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 квітня 2015 року до сина відповідача [PERSON] застосовано примусові заходи виховного характеру та передано його під нагляд [PERSON] за фактом вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 128 КК України. Вказано ухвалою суду було встановлено, що 13 жовтня 2013 року, близько 14 год. 00 хв., [PERSON] та син позивача [PERSON] гралися на подвірї у відповідача [PERSON] і стріляли по черзі один в одного із саморобного лука з очерету. В ході гри [PERSON] внаслідок особистої злочинної недбалості не передбачив можливості настання шкоди для здоровя [PERSON], хоча повинен був і міг передбачити, діючи з більшою обачністю, зокрема, необережно поводячись з луком та стрілами, здійснив постріл стрілою в бік [PERSON], при цьому не розрахував відстань, траекторію польоту стріли, в результаті чого стріла влучила [PERSON] в ліве око, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого корніосклерального поранення лівого ока з випаданням оболонок ока, яке призвело до повної втрати зору, які згідно висновку СМЕ № 263 від 05.12.2013 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. З часу заподіяння тілесних ушкоджень відповідачка намагалася виправдати свого сина та не цікавилася здоровям сина позивача, не надала жодної матеріальної допомоги на його лікування. Протиправними діями неповнолітнього [PERSON] сімї позивача була завдана матеріальна шкода в розмірі близько 50000 грн., однак жодних підтверджуючих документів він не зберіг. Моральну шкоду позивач обгрунтовує тим, що його син став інвалідом у молодому віці та позбавлений багатьох перспектив у житті. Душевні переживання дитини не можливо оцінити, а відповідач при цьому проявляє бездушне, не людське відношення до їхнього горя, яке завдане її сином. Також просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати згідно квитанцій. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити. Позивач пояснив, що відповідач не бажає в добровільному порядку надавати допомогу на лікування його сина та навіть спілкуватися з ними. На даний час його сину встанвлена інвалідність та він отримує щомісячну деражвну допомогу в розмірі близько 1000 грн. Просив стягнути судові витрати на правову допомогу в цивільному процесі, а також витрати на правову допомогу в кримінальному провадженні, оскільки ухвалою касаційного суду рішення про стягнення таких витрат було скасоване. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали. Представник послався на те, що ухвала суду про затосування до [PERSON] примусових заходів виховного характеру не може бути доказом у даній цивільній справі з питань, чи мали місце протиправні дії та чи вчинені вони [PERSON] Таким доказом може бути лише вирок суду, що набрав законної сили. Інших доказів, які б підтвердили факт спричинення [PERSON] моральної шкоди, не надано. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 квітня 2015 року, яка набрала законної сили 03 серпня 2015 року, до неповнолітнього [PERSON] застосовано примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері [PERSON]. Цією ухвалою було встановлено заподіяння малолітнім [PERSON] тілесного ушкодження [PERSON] у вигляді проникаючого корніосклерального поранення лівого ока з випаданням оболонок ока, яке призвело до повної втрати зору, які згідно висновку СМЕ № 263 від 05.12.2013 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. (а.с. 5-9). Позивач [PERSON] є батьком та законним представником малолітнього потерпілого у кримінальному провадженні [PERSON], [INFO]. Відповідно до медичного висновку [PERSON] проходив лікування в Державній установі Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова НАМН України" з 13.10.2013 року по 01.11.2013 року з діагнозо: Проникаючого корнеосклерального поранення з випаданням оболонки ока. Гемофтальм, тяжі в склоподібному тілі. Тотальне відшарування сітківки (а.с. 13). На підставі медичного висновку № 17 від 13 листопада 2013 року [PERSON] встановлено державну соціальну допомогу як інваліду з дитиства на період з 13.11.2013 року по 30.11.2018 року та видане відповідне посвідчення серія ААГ № 043446 (а.с. 47). Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч.1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Відповідно до розяснень, що містить постанова № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 454 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина). Оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що суспільно небезпечними діями малолітнього [PERSON] малолітньому [PERSON] було заподіяно моральної шкоди зв'язку з непоправним ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного способу життя. Така моральна шкода має бути відшкодована матірю малолітнього [PERSON] [PERSON], оскільки вона не довела, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення нею від здійснення виховання та нагляду за своїм малолітнім сином. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач [PERSON] згідно довідки № 1072/02-32 від 05.08.2016 року, виданої виконавчим комітетом Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, проживає в [INFO] та на даний час є безробітною домогосподаркою (а.с. 41). З довідки про склад сімї № 1207/02-33 від 30.08.2016 року, виданої Моринською сільською радою Звенигородського району Черкаської області вбачається, що [PERSON] є багатодітною матірю (а.с. 48). Враховуючи майновий стан відповідача, суд приходить до висновку, що моральна шкода підлягає до відшкодування нею у розмірі 50\~000 грн., що відповідає принципу розумності та справедливості. При вирішенні питання судових витрат суд враховує, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2016 року ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.04.2015 року змінено та виключено з її тексту рішення про стягнення із законного представника неповнолітнього [PERSON] [PERSON] на користь законного представника малолітнього потерпілого [PERSON] [PERSON] процесуальних витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн., оскільки [PERSON] не мав статусу обвинуваченого, а цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся (а.с. 42-44). Таким чином, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути судові на правову допомогу в кримінальному провадженні в сумі 3750 грн. (а.с. 26, 27), а також витрати на правову допомогу в цивільному процесі в сумі 1080 грн. (а.с. 25, 40), а всього судові витрати сумі 4830 (чотири тисячі вісімсот тридцять) грн. 00 коп. Стягнути з [PERSON] судовий збір на користь держави в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1178\~\~ЦК України,

Outcome: partial