Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що вона являється власником 51/100 частину будинку [ADDRESS], що відповідно підтверджується Договором дарування житлового будинку від 27 березня 2001 року серії АВР № 538090. 05 квітня 2005 року на належній [PERSON] частині житлового будинку [ADDRESS] був зареєстрований відповідач - [PERSON], з яким вони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Відповідно до довідки про проживання від 25 квітня 2018 року № 2/227 виданою Хотівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, у вищезазначеному будинку зареєстровані чотири особи, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та відповідач [PERSON], [INFO]. Факт того, що відповідач без поважних причин не проживає за місцем реєстрації більше року підтверджується актами депутата Хотівської сільської ради від 02 травня 2017 року, 10 жовтня 2017 року та 24 квітня 2018 року, згідно яких [PERSON], 1966 року народження на спірній житловій площі зареєстрований, але починаючи з 2012 року фактично не проживає. Цей факт також підтвердили сусіди [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до довідки про склад сім'ї виданої Хотівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області від 25 квітня 2018 року № 2/226 гр. [PERSON] її сім'я складається з трьох осіб: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач, [PERSON], з 2012 року пішов з сім'ї і разом з ними не проживає. Крім того, відповідач будучи зареєстрованим в житловому будинку не несе жодних витрат по утриманню будинку в належному стані, не сплачує поточних рахунків за комунальні послуги, а тому [PERSON] не має об'єктивної можливості подати усі необхідні відомості, в тому числі про місце роботи, довідку про доходи, (декларацію) Відповідача до органу праці та соціального захисту населення та отримати субсидію для сплати за комунальні послуги, а тому весь тягар обов'язків по утриманні житла, в складних фінансових умовах сьогодення, лежить на позивачеві. Враховуючи те, що відповідач [PERSON], [INFO], фактично не проживає у [ADDRESS] з 2012 року, не несе жодних витрат по утриманню будинку в належному стані, не сплачує поточних рахунків за комунальні послуги, то він втратив право користування жилим приміщенням у житловому будинку та підлягає зняттю з реєстрації по вказаній адресі. Тому позивач просила визнати [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER], таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] та зняти його з реєстрації місця проживання за даною адресою. Позивач направила до суду письмову заяву, згідно якої просила розгляд справи провести у її відсутності, вимоги позову підтримала, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомлено. За письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 27 березня 2001 року згідно договору дарування житлового будинку позивач набула право власності на 51/100 частину будинку [ADDRESS]. Даний факт підтверджується Договором дарування житлового будинку від 27 березня 2001 року серії АВР № 538090. З 1999 року позивач проживала сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], [INFO]. Від спільного проживання мають двох дітей - [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. З довідки виданої Хотівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області №2/244 від 02 травня 2018 року встановлено, що 05 квітня 2005 року на належній позивачу частині житлового будинку [ADDRESS] був зареєстрований відповідач - [PERSON]. Також за вказаною адресою зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 06 березня 2007 року та відповідач - [PERSON], [INFO]. Згідно актів депутата Хотівської сільської ради від 02 травня 2017 року, 10 жовтня 2017 року та 24 квітня 2018 року, [PERSON], 1966 року народження на спірній житловій площі зареєстрований, але починаючи з 2012 року фактично не проживає. Відповідно до довідки про склад сім'ї виданої Хотівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області від 02 травня 2018 року № 2/243 сім'я [PERSON] складається з трьох осіб: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Ст. ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживав більше року, що відповідно до вимог ст. 405 ЦК України дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням: будинком [ADDRESS]. Тому в цій частині вимоги позову підлягають задоволенню. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби. Суд не вправі підміняти функції державних органів (органів реєстрації), на які покладені обов'язки з реєстрації місця проживання громадян. Тому, у вимогах позову щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання суд відмовляє. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 391, 405 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», та

Outcome: partial