Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Лікар Комунального некомерційного підприємства «Обласної клінічної психіатричної лікарні Кіровоградської обласної ради » звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований [ADDRESS] та проживаючий, [ADDRESS] , який хворіє на шизоафективний психоз, депресивний тип. В судовому засіданні представник психіатричного закладу просить заяву задовольнити , зазначає про те, що [PERSON] хворіє на шизоафективний психоз, депресивний тип. Остання госпіталізація до КНП «ОКПЛ КОР» з 18.01.2019 року по 13.02.2019 року. Зазначила, що при погіршенні стану здоров"я стає агресивним, скоює неадекватні дії, теперішня госпіталізація пов`язана з погіршенням психічного стану , госпіталізований за заявою батька, згідно якої висловлював суіцидальні думки, в приступах агресії може заподіяти шкоди собі чи іншим особам. В судовому засіданні батько та мати [PERSON] стверджують , що син приймає ліки всупереч призначенням лікарів, не вважає себе хворим, агресивно реагує на рідних, просять задовольнити заяву. Прокурор вважає, що заява підлягає задоволенню. [PERSON] заперечує проти його примусової госпіталізації, зазначив , що пройшов обстеження у спеціалістів з Німеччини , які вказали на наявність психорозладів особистості , які потребують відповідної корекції у спеціалістів психологів. Судом встановлено , що [PERSON] згідно заключення лікарів хворіє на шизоафективний психоз, депресивний тип, пройшов відповідне обстеження спеціалістів у Німеччині , надав заключення , яке міститься у лікаря і надане суду без офіційного перекладу, але лікарем закладу в судовому засіданні підтверджено переклад , зазначений [PERSON] , який має вищу освіту філологічну ( німецька мова). Копія диплому оглянута судом в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, [PERSON] , його батьків, думку прокурора, суд дійшов висновку , щодо відмови в задоволенні заяви, оскільки за нормами ст. ст. 341,342 ЦПК України передбачено вирішення судом питання про надання психіатричної допомоги фізичній особі як у амбулаторному так і в примусовому порядку на підставі вимог, встановлених законом, зокрема Законом України «Про психіатричну допомогу». За змістом ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа , яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Встановлені судом обставини доводять, що [PERSON] не страждає на тяжкий психічний розлад, не має групи інвалідності по психічному чи іншому захворюванню, доказів вчинення чи намірів вчинення дій, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих суду не надано, тому , суд приходить до висновку, щодо відсутності підстав , визначених ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для його примусової госпіталізації. При цьому , суд дійшов висновку , що факт подачі заяви про госпіталізацію сина та викликів поліції з боку батьків під час сварок з сином , пов`язано з наявним конфліктом батьків та їх дитини, якого не вдається сторонам уникнути навіть при тому, що батьки проживають окремо від сина. Під час судового засідання встановлено, що конфлікти виникають саме тоді коли батьки навідують сина за місцем його проживання, докази надані батьками щодо розбитих меблів та приладів стосуються таких самих випадків , але ще за часу проживання сина з ними по вул. Олександрійській і були предметом розгляду іншої заяви про примусову госпіталізацію особи , в задоволенні якої судом було відмовлено.

Outcome: dismissed