Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про скасування та визнання права власності. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що на праві приватної спільної сумісної власності її та членам її сім'ї належить квартира [ADDRESS] Дніпропетровської в таких частках: 2/5 частки [PERSON]; 1/5 частка [PERSON]; 1/5 частка [PERSON]; 1/5 частка [PERSON] уповноважений власник. На даний час вона є уповноваженим власником даної квартири, і має намір сплатити членам своєї сім'ї компенсації за їх частки в даному нерухомому майні та стати єдиною власницею квартири. Тому просить припинити право приватної спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS], що у м. Кривому Розі, скасувати запис про право власності, відкритий на імя [PERSON] та визнати за нею право приватної власності в цілому на вищезазначену квартиру. Позивач [PERSON] у судове засідання не з"явилася, звернулася до суду з письмовою заявою, про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, звернулися до суду з письмовими заявами, про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги визнали у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно до свідоцтва про право власності на житло № Ц-1464 від 20 липня 1995 року, видане органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів, [PERSON] І,П., [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], що у м. Кривому Розі, що підтверджується копією свідоцтва. Згідно зі ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно ч.3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 360 ЦК України, власник згідно зі своєю часткою в праві спільної часткової власності зобов'язаний приймати участь у витратах на управління, утримання та зберігання сумісного майна, у сплаті податків, зборів /обов'язкових платежів/, а також нести відповідальність перед третіми особами по зобов'язанням, пов'язаним з сумісним майном. Згідно ч.1 ст.365 ЦК України, право особи на частку в спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших власників, якщо ... річ є неподільною, сумісне володіння та користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Згідно абз. 3, 4 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» - при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Згідно з вимогами ч. ч. 4 і 5 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. У відповідності до приписів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Зміст права власності саме і складаються із володіння, користування і розпорядження. Володіння майном має на увазі юридично закріплену можливість фактично володіти майном, впливати на нього у будь-який момент, здійснювати відносно такого майна свою волю. Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, отримувати з цього користь, вигоду. Розпорядження майном - це можливість власника встановлювати, змінювати, припиняти юридичне існування майна. Таким чином, аналіз приведених вище доказів в сукупності, які суд вважає допустимими, достатніми та достовірними, вивчивши та дослідивши всі надані докази в сукупності та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про скасування та визнання права власності.

Outcome: approved