Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначив, що 26.06.2012 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначає, що останнім часом між сторонами постійно почали виникати сварки через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, шлюбні відносини сторони не підтримують багато місяців, проживають окремо, у зв`язку з чим позивач дійшов висновку, що сім`я розпалася, в зв"язку із чим просить суд розірвати зазначений шлюб, судові витрати розподілити між сторонами порівну. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19.05.2020 року за зазначеною справою було призначено підготовче засідання, відповідачу було надано строк для подання до суду відзиву на позовну заяву. У встановлений судом строку відзиву на позовну заяву до суду подано не було. В підготовче судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином. В матеріалах справи міститься заява позивача з проханням розглянути справу без його участі, за участю його представника - адвоката Карамяна Е.Ф., позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Від представника позивача- адвоката Карамяна Е.Ф. до суду також надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Від відповідача через канцелярію суду також надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити, прізвище просить змінити на дошлюбне « [PERSON] », а також, з врахуванням визнання відповідачем позову в підготовчому судовому засіданні, відповідач просила суд вирішити питання про розподіл судових витрат по справі таким чином : повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним при поданні позову в розмірі 420,40 грн., а інші 50% відсотків розподілити між сторонами порівну так як просив позивач у позові. Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про прийняття заяви відповідача про визнання відповідачем позовних вимог. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що 26.06.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області було зроблено відповідний актовий запис № 86 від 26 червня 2012 року та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Майновий спір в межах даної позовної заяви відсутній. Стаття 21 Сімейного кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини другої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Статтею 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно статті 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Заяв про надання строку на примирення подружжя від сторін до суду не надходило. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно частини другої ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, щодо розподілу між сторонами судових витрат. Частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн. Таким чином, враховуючи, що відповідач визнала позовні вимоги в повному обсязі в підготовчому судовому засіданні, а позивач просив розподілити судові витрати між сторонами порівну, суд приходить до висновку, що 50 відсотків сплаченої суми підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, інші 50 відсотків від сплаченої суми підлягають розподілу між сторонами в рівних частинах, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 210,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved