Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , де третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділ державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 31 липня 2019 року провадження у справі відносно відповідача [PERSON] закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку [ADDRESS] , згідно договорів купівлі-продажу від 05 травня 2017 року, посвідчених приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Крец М.Ю., зареєстрованих в реєстрі за номерами 3575 та 3583. Однак, в придбаному нею будинку залишаються зареєстрованими відповідачі по справі, хоча фактично в будинку не проживають більше п`ятнадцяти років. На даний час реєстрація місця проживання відповідачів у належному її будинку перешкоджає їй вільно володіти, розпоряджатися та користуватися ним в повному обсязі та отримувати субсидії. Просить визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим будинком [ADDRESS] . Представник позивачки [PERSON] - адвокат Бряник М.М.. в судовому засіданні позовні вимоги підтримавв повному обсязі з мотивів, викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися повторно з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділ державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у відсутності представника на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи. Заслухавши думку представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] являється власником земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку з вбудованим приміщенням магазину [ADDRESS] , який їй належить на підставі договорів купівлі-продажу від 05 травня 2017 року, посвідчених приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Крец М.Ю., зареєстрованих в реєстрі за номерами 3575 та 3583 (а.с. 6, 7, 8, 9). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також зареєстровані у вказаному будинку, проте фактично не проживають там більше п`ятнадцяти років, що також підтверджено актом обстеження матеріально-побутових умов та довідкою Тячівської міської ради Закарпатської області від 18 квітня 2019 року за № 05-19/452 (а.с. 10, 11, 17, 18, 19, 35). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 150 ЖК України власник житла має право користуватися ним на власний розсуд. У розумінні цієї статті, реєстрація відповідача у будинку позивача є перешкодою для користування і розпорядження своєю власністю на свій розсуд позивачем. Таке становище є порушенням конституційних прав позивача на право вільного розпоряджання своєю власністю. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , протягом п`ятнадцяти років не проживають у належному позивачу на праві власності будинку [ADDRESS] . За таких обставин, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України відповідачі [PERSON] та [PERSON] є такими, що втратили право користування вказаним житловим будинком. Враховуючи викладене та той факт, що відповідачі не проживають у спірному будинку понад п"ятнадцять років без поважних причин і втратили право на користування житловим будинком, то суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача [PERSON] судові витрати у сумі 768,40 гривень.

Outcome: approved