Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ЗАТ «Страхова компанія «Інгострах» про про захист прав споживача, стягнення страхового відшкодування за договором страхування та відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що 13.04.2007 укладеного між відповідачем та ним договір страхування наземного транспорту №КID0АК00038746 від 13.04.2007. Згідно договору відповідач зобов'язався при настанні страхового випадку відшкодувати завданий збиток в межах страхової суми у порядку і на умовах, передбачених останнім. В свою чергу, позивач зобов'язався своєчасно сплатити страховий платіж і виконати інші умови, передбачені договором страхування. Об'єктом договору страхування є майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «FІАТ», реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2007 року випуску (надалі - ТЗ). 12.04.2007 між ВАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір КID0АК00140186, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти на строк з 12.04.2007 по 12.04.2013 включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 24680,52 доларів США на наступні цілі: покупка автомобіля - 17075,30 доларів СІЛА, а також 6,77 доларів США для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, та 7427,70 доларів США на сплату страхових платежів. За заявою позивача 13.04.2007 між ЗАТ СК «Інгосстрах» укладено договір страхування наземного транспорту № КID0АК00038746. Згідно п. 3 вищезазначеного договору страхування наземного транспорту страховий агентом/вигодонабувачем є ПриватБанк, який діє від імені та за дорученням Страховика на підставі договору доручення на виконання страхових агентських послуг №1 від 01 липня 2005 року, укладеного між Страховиком і Страховим агентом, в особі голови правління Дубилета О.В. так, як ТЗ є кредитним, відповідно до п. 15.15 договору страхування Вигодонабувач має право на отримання страхового відшкодування, яке враховується в заборгованість кредиту.01.09.2009 цей ТЗ було викрадено та 09.01.2009 постановою слідчого СВ Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві було порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 289 КК України, по факту угону транспортного засобу, тобто стався страховий випадок - незаконне заволодіння транспортним засобом (угон), про що позивач одразу повідомив відповідачу ЗАТ СК «Інгосстрах» та виконав вимоги п.п. 15.1., 15.2. договору страхування," надав всі передбачені договором страхування документи, однак на неодноразові звернення позивача про виплату-страхового відшкодування, отримував некоректну відповідь про надання копії постанови про порушення кримінальної справи, яку було неодноразово надано позивачем, але останній виплату так і не здійснив. Відтак, через бездіяльність страховика та відповідно п. 15.3 договору страхування наземного транспорту № КID0АК00038746 від 13.04.2007, позивач змушений був звернутися до ПП «[PERSON]», який є суб'єктом оціночної діяльності (свідоцтво у реєстрі Фондом державного майна України [NUMBER] від 19.08.202) про надання письмової консультації щодо визначення вартості матеріального збитку цього ТЗ і відповідно оцінювач вартість матеріального збитку завданого власнику ТЗ без урахування фізичного зносу 121492,92 грн.Франшиза відповідно до п. 7 договору страхування за пошкодження ТЗ внаслідок протиправних дій третіх осіб складає 5 %, тобто 6074, 65 грн., а тому з відповідача слід стягнути 115418, 27 грн. (121492,92 грн. - 6074, 65 грн.).Вартість послуг з консультації ПП «[PERSON]» становила 1500,00 грн. та ТОВ Український експертний центр «Експерт - Сервіс Авто» за складання звіту № 203 950, 00 грн., а тому з відповідача у цьому питанні слід стягнути 2450, 00 грн. (1500,00 грн. + 950, 00 грн.). Крім того, позивач звертає увагу на той факт, що відповідно до умов договору страхування наземного транспорту №KID0AK00038746 від 13.04.2007, відповідач протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку зобов'язаний вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування (п. 13.13 договору страхування). Страховик протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту одержання від Страхувальника заяви про виплату страхового відшкодування, а також документів, передбачених у п. 15.2 Договору та складання акту авто-товарознавчої експертизи повинен прийняти рішення про виплату або про відмову у виплаті страхового відшкодування, яке оформлюється страховим актом. У випадку прийняття Страховиком рішення про виплату страхового відшкодування, протягом п'яти днів з моменту складання страхового акту зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування. А, у цій ситуації, позивач всі документи, необхідні для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування передав відповідачу 06.01.2009. Згодом, коли було виявлено ТЗ, також було від нього негайне повідомлення відповідачу, але не дивлячись на те, що останній виконав всі зобов'язання перед відповідачем та надав всі, необхідні для одержання страхового відшкодування документи, той у су перечень положень договору страхування та норм Цивільного кодексу України свої зобов'язання не виконав. А тому позивач, у відповідності до ст. 992 ЦК України та положень ст. 13.1.3 договору страхування, а саме, що у разі несвоєчасної виплати страхового відшкодування з вини Страховика, він сплачує на користь Страхувальника (Вигодонабувача) пеню у розмірі 0, 01 % від належної до сплати суми за кожен день прострочення, просить стягнути з відповідача пеню у сумі 29489, 37 грн. (115418 грн. 27 коп. х 0.01%) х 365), яка вирахувана з розрахунку за 1 рік. Позивач просить суд стягнути з ЗАТ «СК «Інгострах» 115 418 грн. 27 коп. страхового відшкодування за договором страхування наземного транспорту та 29489 грн. 37 коп. пеню за договором страхування наземного транспорту в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12.04.2007 року укладеного між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанк». Окрім того, позивач зазначає у своїх позовних вимогах, що такими протиправними діями відповідача йому завдано не тільки матеріальної, але й моральної шкоди, оскільки невиконання відповідачем зобов'язання щодо своєчасної сплати страхового відшкодування, змусило його докласти додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки процес відшкодування коштів відповідачем триває значний час, внаслідок чого ТЗ позивача, який є його єдиним засобом до існування, знаходиться в несправному стані, що призвело до втрати позивачем роботи, постійних депресій, тривалого стресового стану, у зв'язку з чим останній оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі6000 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлений позов підтримав у повному обсязі та просити суд стягнути з ЗАТ «СК «Інгострах» 115 418 грн. 27 коп. страхового відшкодування за договором страхування наземного транспорту та 29489 грн. 37 коп. пеню за договором страхування наземного транспорту в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12.04.2007 року укладеного між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанк»; стягнути з ЗАТ «СК «Інгострах» на користь [PERSON] 6000 грн. моральної шкоди, 2450 грн. вартості послуг спеціаліста при визначенні матеріального збитку (а.с. 5-6, 181-182). Представник відповідача Діденко М.В. у судовому засіданні цей позов не визнав з підстав вказаних у письмових запереченнях від 11.03.2016 (а.с.164-165), зокрема виходячи з того, що позивач, а ні до відповідача, а ні до 3 особи необхідний пакет документів передбачений договором для здійснення виплат не надав, а тому на підставі п. 7.2 договору страхування провести виплату страхового відшкодування неможливо. В останнє судове засідання не з»явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи у судовому засіданні Андрійченко В.М. висловив доводи в частині позову позивача аналогічні позиції відповідача. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексуУкраїни, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором , або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, яка дублюється в положенні ст. 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування є двостороннім, оплатним, строковим, консесуальним. Його також можна віднести до договорів про надання послуг та на користь третьої особи. Істотними умовами договору страхування відповідно до ст. 982 Цивільного кодексу України є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Судом встановлено в ході судового розгляду та убачається з обставин з'ясованих у справі № 2-797/2011, що 12.04.2007 між ВАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір КID0АК 00140186, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти на строк з 12.04.2007 по 12.04.2013 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 24680,52 доларів США на наступні цілі: покупка автомобіля - 17075,30 доларів США, а також 6,77 доларів США для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та у розмірі 7427,70 доларів СІЛА на сплату страхових платежів. Надалі, 13.04.2007 за заявою [PERSON] між Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах» та [PERSON] укладено договір страхування наземного транспорту № КID0АК00038746, за умовами якого об'єктом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки «FІАТ», реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2007 року випуску. 05.01.2009 [PERSON] звернувся до ЗАТ СК «Інгосстрах» із заявою про виплату страхового відшкодування на підставі договору страхування наземного транспорту, у зв'язку із настанням страхового випадку - угоном транспортного засобу. 09.01.2009 року постановою слідчого СВ Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві порушено кримінальну справу по факту незаконного заволодіння ТЗ. 09.01.2009реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. 09.02.2009 постановою слідчого СВ Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві досудове слідство по зазначеній кримінальній справі зупинено. Згідно висновку про проведення службовою перевірки обставин настання страхового випадку по страхувальнику [PERSON] від 18.03.2009, затвердженого заступником директора КГРУ КБ «ПриватБанк», в діях [PERSON] ознак на отримання страхового відшкодування шахрайським шляхом під час перевірки не виявлено, матеріали надіслано до відділу страхової агентської діяльності БОІК ГВ для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Згідно довідки № 47-213/СВ від 21.08.2009 року, складеної слідчим СВ Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві, 22.03.2009 автомобіль марки «Фіат Добло», державний номерний знак [NUMBER] було знайдено та приєднано до кримінальної справи в якості речового доказу і повернуто власнику [PERSON] для відповідального зберігання до вирішення питання по суті. Заявою від 27.03.2009 [PERSON] звернувся до ЗАТ СК «Інгосстрах» з проханням провести огляд пошкоджень автомобіля «FIAT», що знаходиться на СТО ТОВ «Комер-Авто», про що представником ЗАТ СК «Інгосстрах» складено протокол огляду транспортного засобу від 30.03.2009. Листом ЗАТ СК «Інгосстрах» від 13.05.2010 [PERSON] повідомлено, що у зв'язку з виявленням у пошкодженому стані автомобіля «FLAT» після незаконного ним заволодіння 01.01.2009, даний випадок класифікується не як «угон», а як протиправні дії третіх осіб. У зв'язку з п. 15.15 договору страхування, при настанні страхового випадку «протиправні дії третіх осіб» (ПДТО), виплата страхового відшкодування здійснюється тільки за умови порушення кримінальної справи чи провадження по справі про адміністративні правопорушення у зв'язку з відповідним фактом, внаслідок чого [PERSON] слід надати постанову про порушення кримінальної справи по факту протиправних дій третіх осіб, тому відсутні підстави для виплати на користь [PERSON] страхового відшкодування за договором страхування наземного транспорту № KIDOAK00038746 від 13.04.2007 року. Згідно страхових актів від 27.05.2009 № И-7725, від 12.10.2009 № И-12723 ЗАТ СК «Інгосстрах» прийнято рішення про відмову [PERSON] у виплаті страхового відшкодування, з підстав виявлення викраденого транспортного засобу та з підстав відсутності постанови про порушення кримінальної справи чи порушення провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з фактом пошкодження транспортного засобу внаслідок протиправних дій третіх осіб, про що письмово повідомлено страхувальника. Відповідно до консультативного висновку ПП «[PERSON]», який є суб'єктом оціночної діяльності (свідоцтво у реєстрі Фондом державного майна України [NUMBER] від 19.08.202) про надання письмової консультації щодо визначення вартості матеріального збитку цього ТЗ оцінювач вартість матеріального збитку завданого власнику ТЗ без урахування фізичного зносу 121 492,92 грн. Франшиза відповідно до п. 7 договору страхування за пошкодження ТЗ внаслідок протиправних дій третіх осіб складає 5 %, тобто 6074, 65 грн., а тому з відповідача слід стягнути 115418, 27 грн. (121492,92 грн. - 6074, 65 грн.). Страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити страхову виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Яка саме подія визнається страховим випадком має бути детально зазначено у договорі страхування. Положеннями ст. 991 ЦК України передбачено чітке коло підстав відмови від здійснення страхової виплати. А, як убачається з договору страхування наземного транспорту матеріалів справи, пунктами 15.15, 15.16, 15.18 договору страхування наземного транспортного від 13-04.2007 передбачено, що у разі настання подій: незаконного заволодіння транспортним засобом у будь-якому місці його знаходження, окрім місць визначених цим договором, інших протиправних дій третіх осі, виплати страхового відшкодування здійснюються з вирахуванням зносу транспортного засобу на дату настання страхового випадку та безумовної франшизи і тільки за умови порушення кримінальної справи або провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відповідним фактом. У разі незаконного заволодіння транспортним засобом, виплата страхового відшкодування здійснюється таким чином: при порушенні кримінальної справи, виплата здійснюється у розмірі 30% страхового відшкодування, а решта страхового відшкодування виплачується після закінчення або зупинення досудового слідства по кримінальній справі. В усіх інших випадках протиправних дій третіх осіб виплата страхового відшкодування здійснюється одноразово. За випадками незаконного заволодіння транспортним засобом у будь-якому місці його знаходження, окрім місць, визначених шш договором, рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 30% приймається протягом 10 (десяти) робочих днів після отримання разом з іншими документами довідки про порушення кримінальної справи. Рішення про остаточну виплату страхового відшкодування приймається у продовж двадцяти днів після отримання страховим агентом документа, який свідчить про закінчення або зупинення досудового слідства по кримінальній справі та подальшу долю кримінальної справи, а також після виконання вимог, визначених п.п. 15.15, 15.16 цього договору. Відповідно до п. 15.19. договору страхування, якщо на момент прийняття рішення про виплату страхового відшкодування у страхувальника існують зобов'язання за кредитним договором шодо погашення кредиту, строки виконання яких вже настали, - сума страхового відшкодування, яка залишилася після розрахунку за п.п. 1 цього пункту, що не перевищує загальної суми зобов'язань страхувальника за кредитним договором, вважається достроковим погашенням кредиту, виплачується вигодонабувачеві і спрямовується на погашення кредиту. За заявою [PERSON] 09.01.2009 порушено кримінальну справу по факту угону ТЗ за ознаками злочину, передбаченого ч. І ст. 289 КК України. На виконання п.п. 15.1., 15.2. договору страхування [PERSON] у встановлений договором страхування строк до ЗАТ СК «Інгосстрах» надано заяву та відповідні документи, що свідчать про настання страхового випадку, який кваліфікується за договором страхування як незаконне заволодіння транспортним засобом «угон». Разом з тим, в порушення п.п. 15.15, 15.16, 15.18 договору страхування, на протязі 10 (десяти) робочих днів після отримання разом з іншими документами постанови про порушення кримінальної справи рішення про виплату на користь [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 30% ЗАТ СК «Інгосстрах» прийнято не було, та після отримання постанови від 09.02.2009 про зупинення досудового слідства по вказаній кримінальній справі, рішення про остаточну виплату на користь [PERSON] страхового відшкодування ЗАТ СК «Інгосстрах» не прийнято, що підтверджено матеріалами справи, та не спростовано відповідачем в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено в статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст.64 ЦПК України) Відповідно до частини третьої ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Тож, суд проаналізувавши письмові докази долучені до матеріалів справи вважає протиправною відмову відповідача ЗАТ СК «Інгосстрах» у виплаті [PERSON] страхового відшкодування за страховим випадком, що класифікується за договором страхування як протиправні дії третіх осіб, оскільки [PERSON] виконано умови договору страхування, своєчасно повідомлено про настання страхового випадку відповідача та надано відповідні документи. А, тому суд критично оцінює підставу відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування за відсутності постанови про порушення кримінальної справи чи провадження по справі про адміністративні правопорушення у зв'язку з відповідним фактом, оскільки в матеріалах кримінальної справи наявна постанова про порушення кримінальної справи по факту угону автомобіля, а при огляді місця події було виявлено ТЗ в пошкодженому стані, остаточне рішення по кримінальній справі не прийнято, а винесення постанови про перекваліфікацію злочинних дій як пошкодження транспортного засобу (ст. 277 КК України) є виключною компетенцією правоохоронних органів, тому відсутність такої постанови не є підставою у відмові ЗАТ СК «Інгосстрах» у виплаті на користь [PERSON] страхового відшкодування за договором страхування наземного транспорту. Внаслідок чого при наявності факту настання страхового випадку суд визнав безпідставною відмову відповідача у виплаті на користь позивача страхового відшкодування, а тому з відповідача підлягають стягненню кошти в розмірі 121492,921 грн., визначені на підставі консультативного висновку № ПП «[PERSON]» з урахування франшизи у сумі 5%. Крім того, відповідно до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно положення пункту 13.13 договору страхування наземного транспорту, у разі несвоєчасної виплати страхового відшкодування з вини страховика, він сплачує на користь страхувальника пеню у розмірі 0,01% від належної до сплати суми за кожен день прострочення. Так, у зв'язку з невиконанням умов договору страхування в частині своєчасної виплати суми страхової відшкодування, з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 29489, 37 грн. грн. з розрахунку - (115418, 27 грн. X 0,01% / 100%) х 365). Також, в даному випадку, суд враховує позицію позивача, що пеню повинно бути стягнуто за 1 рік у розмірі 0,01% належної до сплати суми. В судовому засіданні встановлено, що у [PERSON] існують зобов'язання за кредитним договором шодо погашення кредиту, строки виконання якого вже настали, а тому на виконання вимог п. 15.19 договору страхування наземного транспорту вказана сума повинна бути стягнута на користь ПАТ «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КID0АК 00140186 від 12.04.2007 року. Щодо позовних вимог про вдіщкодування моральної шкоди, та суд враховує таке. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту немайнових прав, які є абсолютними, невідчужуваними і не можуть бути предметом зобов'язання. Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених статтями 280, 611, 1167, 1168 ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Отже порушенням договірних зобов'язань безпосередньо особисті немайнові права не зачіпаються. Враховуючи, що між сторонами у справі виникли договірні зобов'язання, а договором страхування не передбачено відшкодування моральної шкоди, тому дана правова норма не поширюється на випадки, коли моральна шкода завдається порушенням зобов'язання. Таким чином, в частині заявлених позивачем вимог щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 6000 грн., позов задоволенню не підлягає, оскільки дані вимоги суперечать нормам чинного цивільного законодавства, які регулюють питання неналежного виконання договірних зобов'язань та безпосередньо договору страхування, факт заподіяння моральної шкоди з інших підстав позивачем не доведено. Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз. Згідно положення частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на корить якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума вартості оплачених позивачем, проведених автотоварознавчих дослідження в розмірі 2450 грн., оскільки матеріальним збитком, заподіяним пошкодженням автомобіля позивача, визначеним внаслідок проведення зазначеної експертизи, встановлено суму страхового відшкодування, яка є предметом позовних вимог та підлягає стягненню за рішенням суду. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що цей позов підлягає частковому задоволенню, з вищезазначених судом підстав. В порядку ст. 88 ЦПК України суд вирішує питання судового збору у справі. Враховуючи наведене та

Outcome: partial