Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся ДБ „Світанок" в інтересах неповнолітньої [PERSON], посилаючись на те, що відповідно погосподарських книг Розкішнянської сільської ради за 1988-1990, 1991-1995 роки, та довідки Розкішнянської сільської ради житловий будинок [ADDRESS], 1965 року побудови, загальною площею 38 кв. метри житловою площею 24 кв. метри належав до двору робітників та службовців головою та єдиним членом якого була [PERSON]. Рішенням виконкому Ставищенської районної ради №153 від 11 жовтня 1988 року вирішено доручити Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації оформити право власності згідно додатку затвердженого рішенням Розкішнянської сільської ради №38 від 14 липня 1988 року. В списку голів двору робітників і службовців власником вказаного житлового будинку вказана [PERSON]. [INFO] остання померла. На майно померлої відкрилася спадщина, яку прийняв, вступивши у володіння та управління спадковим майном її син [PERSON], [INFO], проте юридично своїх прав не оформив. [INFO] [PERSON] помер. Його спадкоємицею за законом, яка в силу статті 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину є його неповнолітня дочка [PERSON]. [PERSON] [INFO], як дитина-сирота, знаходиться на повному державному утриманні та перебуває в дитячому будинку «Світанок» Ставищенської районної ради Київської області. Рішенням виконавчого комітету Розкішнянської сільської ради №31 від 31 серпня 2012 року право користування на вказаний будинок було закріплено за неповнолітньою [PERSON]. Позивач просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на вищевказаний житловий будинок. В судовому засіданні представник позивача Дитячого будинку „Світанок" - Воскобійник О.П. не прибула, до суду подала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, справу прость розглядати у її відсутність. Представник відповідача Розкішнянської сільської ради в судове засідання не прибув, до суду подав заяву, відповідно до якої сільська рада позовні вимоги визнає, справу просить розглядати у відсутність представника сільської ради. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши заяви представника позивача Дитячого будинку „Світанок" - Воскобійник О.П., відповідача Розкішнянської сільської ради про визнання позовних вимог, та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг Розкішнянської сільської ради за 1988-1990, 1991-1995 роки та довідки Розкішнянської сільської ради, архівного витягу з рішення №153 від 11.10.1988 року виконкому Ставищенської районної ради, житловий будинок № 91 по вулиці Червоноармійській в селі Розкішна Ставищенського району Київської області, 1965 року забудови, належав до майна робітників і службовців, побудований на земельній ділянці площею 0,15 га. Рішенням виконавчого комітету Ставищенської районної ради народних депутатів Київської області № 153 від 11.10.1988 року [PERSON] - голові двору було дозволено оформити право власності на даний житловий будинок (а.с. 15). [INFO] померла [PERSON], після смерті якої спадщину прийняв її син [PERSON] відповідно до ст. ст. 524 ч. 2, 529, 548, 549 ч. 1 п. 1 ЦК УРСР (1963 року) вступивши у володіння та управління спадковим майном. Після його смерті [INFO] спадщину за законом прийняла позивач відповідно до ст. ст. 1218, 1223 ч. 2, 1261, 1268 ч. 4 ЦК України, як неповнолітня особа. [PERSON] [INFO], як дитина-сирота, знаходиться на повному державному утриманні та перебуває в дитячому будинку «Світанок» Ставищенської районної ради Київської області. Житловий будинок загальною площею 38 кв. метри житловою площею 24 кв. метри вартістю 50000 гривень розташований на земельній ділянці, яка не приватизована. У відповідності до вимог статей 100,101 ЦК УРСР (1963 року) в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. В особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», суди повинні ураховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до статті 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку, розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON], яка померла [INFO] в селі Розкішна Ставищенського району Київської області за життя набула право власності на вищевказаний житловий будинок згідно ст.ст. 100, 101 ЦК УРСР (1963 р.), які діяли на час визнання за нею права власності Розкішнянською сільською радою, після смерті [INFO] останньої право власності в порядку спадкування за законом на вказаний будинок набув син спадкодавиці [PERSON], а після його смерті [INFO] право власності в порядку спадкування за законом на цей будинок набула його дочка [PERSON], і оскільки Розкішнянською сільською радою позов визнається, - він підлягає задоволенню. Оскільки Розкішнянська сільська рада до пред'явлення позову про визнання права на спадщину за законом і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved