Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до Каховського міськрайонного суду Херсонської області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка мотивована тим, що відповідно до заяви № б/н від 27.04.2015 року , відповідач звернувся до АТ КБ « Приватбанк» з метою отримання банківських послуг. 01.10.2018 року відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 6 000,00 гривень, який, 27.12.2018 року було збільшено до 12 000,00 гривень. В зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач, станом на 18.10.2020 року має заборгованість у розмірі 14 687,67 гривень, з яких: 9 396,77 гривень - заборгованість за тілом кредита; в тому числі 0,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредита; 9 396,77 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 2 613,63 гривні - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 2 677,27 гривень - нарахована пеня; 0,00 гривень - нараховано комісії. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань та заборгованості не погашає, в зв`язку з чим, позивач просив стягнути з нього на користь банку вищевказану заборгованість та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві до суду просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не сповіщено. Відзив не надходив, що на підставі ст. 280 ЦПК України, дає суду можливість розглянути справу за його відсутністю та винести заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що 27.04.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого Банком кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с. 15). Договір укладено шляхом заповнення Анкети-заяви про приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідач, 26.11.2015 року скористався картою та в період з листопада 2015 року по березень 2019 року активно нею користувався , однак заборгованість по кредиту не погашалась, у зв"язку із чим виникла заборгованість у розмірі 9 396,77 гривень ( тіло кредиту) ( а.с. 9 - 12, 69-74). Відповідно до пункту 1.1.2.1.7 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що з моменту укладення договору та отримання кредиту відповідач кошти на його погашення вносив із порушенням строків та не в повному обсязі, що свідчить про порушення ним своїх зобов`язань за договором. Так, станом на 18.10.2020 року має заборгованість у розмірі 14 687,67 гривень, з яких: 9 396,77 гривень - заборгованість за тілом кредита; в тому числі 0,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредита; 9 396,77 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 2 613,63 гривні - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 2 677,27 гривень - нарахована пеня; 0,00 гривень - нараховано комісії. Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за кредитним договором (а. с. 9 - 12, 69-74). Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобов`язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання. Боржник, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, а також той факт, що відповідач взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог банку та необхідність їх задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, що складаються із суми судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, слід виходити з такого. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням викладеного, а також того факту, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, суд стягує на користь позивача сплачену ним суму судового збору в розмірі 2102 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved