Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Українська залізниця», просить: стягнути з відповідача на його користь суму недоплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 12879,07 грн. В обґрунтування позову навів наступне. [PERSON] , працює по теперішній час слюсарем з ремонту рухомого складу у структурному підрозділі «Криворізьке локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця. З 10.09.2017 по 20.10.2017, з 20.04.2018 по 02.06.2018, з 10.07.2019 по 19.08.2019 та 27.07.2020 по 25.08.2020 позивачеві надавалась щорічна графікова тарифна відпустка. З цього приводу він звертався кожного разу при наданні відпустки з особистою заявою до керувника з проханням надати йому матеріальну допомогу на оздоровлення відповідно Колективного договору, яка повинна складати не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» Первинна профспілкова організація Вільної профспілки залізничників Криворізького локомотивного депо (надалі ППО ВПЗУ КЛД), членом якої є позивач, провела громадський контроль за додержанням законодавства про працю (колективного договору) і виявила порушення - матеріальна допомога на оздоровлення в порушення п.3.1.5 Колективного договору Криворізького локомотивного депо не надавалась позивачу в розмірі мінімальної заробітної плати по Україні, а лише частково: 2017рік - 2678,93 грн. (код 392 розрахункового листка), 2018рік - 2709,58 грн. (код 392 розрахункового листка), 2019рік - 2986,17 грн. (код 392 розрахункового листка), 2020рік - 2746,25 грн. (код 392 розрахункового листка). ППО ВПЗУ КЛД, членом якої є Позивач, направила подання від 15.11.2020 № 86 "Про усунення порушення законодавства про працю (колективного договору) до начальника СП «Криворізьке локомотивне депо» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця" [PERSON] . На вищезгадане подання ППО ВПЗУ КЛД отримала лист від 26.11.2020 № 1200 за підписом начальника депо [PERSON] , яким керівник депо відмовив виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення у повному розмірі, посилаючись на Постанову керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці [PERSON] № Н32/20 П-4-5 від 31.03.2017 року, якою постановлено застосувати з 01.04.2017 року замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину 125 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленим законом. Тому для захисту своїх порушених трудових прав позивач звернувся до суду. Розрахунок недоплаченої частки матеріальної допомоги позивача. Оскільки п.3.1.5 Колективного договору Криворізького локомотивного депо встановлено, що розмір матеріальної допомоги становить не менше мінімальної заробітної платні по України на момент виплати допомоги, а матеріальна допомога станом на 1 січня 2021 року Відповідачем не надана у повному розмірі, для розрахунку береть мінімальну заробітну плату по Україні, що встановлена ЗУ «Про Державний бюджет Україна на 2021 рік.» з 1 січня 2021 року у розмірі - 6000 грн. За 2017 рік: 6000 грн. - 2678,93 грн. = 3321,07 грн., де: 6000 грн - мінімальна заробітна плата станом на 1 січня 2021 року. 2678,93 грн.- сума, на яку була надана матеріальна допомога, 3321,07 грн. - частка суми, яка була недоплачена до мінімальної заробітної плати. Таким чином позивачеві була недоплачена матеріальна допомога на суму 3321,07 грн. За 2018 рік: 6000 грн. - 2709,58 грн. = 3290,42 грн., де: 6000 грн. - мінімальна заробітна плата станом на 1 січня 2021 року. 2709,58 грн. - сума, на яку була надана матеріальна допомога, 3290,42 грн,- частка суми, яка була недоплачена до мінімальної заробітної плати. Таким чином позивачеві була недоплачена матеріальна допомога на суму 3290,42 грн. За 2019 рік: 6000 грн. -2986,17 грн. = 3013.83 грн., де: 6000 грн. - мінімальна заробітна плата станом на 1 січня 2021 року. 2986,17 грн. - сума, на яку була надана матеріальна допомога, 3013,83 грн. - частка суми, яка була недоплачена до мінімальної заробітної плати. Таким чином позивачеві була недоплачена матеріальна допомога на суму 3013.83 грн. За 2020 рік: 6000 грн. - 2746,25 грн. = 3253,75 грн., де: 6000 грн. - мінімальна заробітна плата станом на 1 січня 2021 року. 2746,25\~грн.\~-\~сума,\~на яку\~була надана\~матеріальна допомога.\~3253,75грн.- частка суми, яка була недоплачена до мінімальної заробітної плати. Таким чином позивачеві була недоплачена матеріальна допомога на суму 3253,75 грн. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності на задоволенні позову наполягав, надав відгук на відзив, згідно якого вважає позовні вимоги обгрунтованими. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала відзив згідно якого відповідач заперечує проти задоволення позову, так як він не обгрунтований та відповідач не погоджується з розрахунком позивача та вважає правильним брати для розрахунку суму 3200 грн. мінімальна заробітна плата , а не 6000 грн. як вказує позивач, згідно розрахунку відповідача сума заборгованості за 2017,2018,2019,2020 роки становить 4698,07 грн. Просили позивачеві в задоволенні позову відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України у\~разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] , працює по теперішній час слюсарем з ремонту рухомого складу у структурному підрозділі «Криворізьке локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця. З 10.09.2017 по 20.10.2017, з 20.04.2018 по 02.06.2018, з 10.07.2019 по 19.08.2019 та 27.07.2020 по 25.08.2020 позивачеві надавалась щорічна графікова тарифна відпустка. З цього приводу він звертався кожного разу при наданні відпустки з особистою заявою до керувника з проханням надати йому матеріальну допомогу на оздоровлення відповідно Колективного договору, яка повинна складати не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» Первинна профспілкова організація Вільної профспілки залізничників Криворізького локомотивного депо (надалі ППО ВПЗУ КЛД), членом якої є позивач, провела громадський контроль за додержанням законодавства про працю (колективного договору) і виявила порушення - матеріальна допомога на оздоровлення в порушення п.3.1.5 Колективного договору Криворізького локомотивного депо не надавалась позивачу в розмірі мінімальної заробітної плати по Україні, а лише частково: 2021рік - 2678,93 грн. (код 392 розрахункового листка), 2022рік - 2709,58 грн. (код 392 розрахункового листка), 2023рік - 2986,17 грн. (код 392 розрахункового листка), 2024рік - 2746,25 грн. (код 392 розрахункового листка). ППО ВПЗУ КЛД, членом якої є Позивач, направила подання від 15.11.2020 № 86 "Про усунення порушення законодавства про працю (колективного договору) до начальника СП «Криворізьке локомотивне депо» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця" [PERSON] . На вищезгадане подання ППО ВПЗУ КЛД отримала лист від 26.11.2020 № 1200 за підписом начальника депо [PERSON] , яким керівник депо відмовив виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення у повному розмірі, посилаючись на Постанову керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці [PERSON] № Н32/20 П-4-5 від 31.03.2017 року, якою постановлено застосувати з 01.04.2017 року замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину 125 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленим законом. Згідно ст. 10 КЗпП України, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Відповідно до ст.13КЗпП України та ст. 7 Закону України «Про колективні договори і угоди», зміст колективного договору визначається сторонами. Статтею 13КЗпП України визначено, що у колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій і т.і.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії. Згідност.18 КЗпП України, положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця та працівника. Відповідно до ч. 2ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Як вбачається із матеріалів справи, пунктом 3.1.5 Колективного договору на 2011-2012 роки, укладеного між відокремленим структурним підрозділом «Криворізьке локомотивне депо» та спільним представницьким органом профспілок залізничників і транспортних будівельників України та Вільної профспілки машиністів в особі їх виборного органу, зареєстрованого за № 60/11 від 24.10.2011 року, який є чинним станом на 2019 року, встановлено, що матеріальна допомога на оздоровлення виплачується за письмовою заявою працівника у розмірі 40% відсотків ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги. Відповідно до спільної Постанови керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці [PERSON] № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017 року постановлено застосовувати з 01.04.2017 року замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом». Згідно з п. 1.4 Колективного договору, зміни і доповнення до колективного договору, що не погіршують соціального та економічного становища працівників депо, вносяться протягом строку його дії за погодженням сторін на спільному засіданні керівництва депо і профспілкових комітетів, а всі іншіна конференції трудового депо. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», тобто на момент прийняття спільної Постанови керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці [PERSON] № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017 року, мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3200 грн. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік`прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, був встановлений на рівні 1600 грн., тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2000 грн. , мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3200 грн. Відповідно доЗакону України «Про державний бюджет України на 2018 рік`прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць,був встановлений на рівні 1762 грн., тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2205,50 грн., мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3723 грн. Відповідно доЗакону України «Про державний бюджет України на 2019 рік`прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, був встановлений на рівні 2007 грн., тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2508,75 грн. мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 4173 грн. Відповідно доЗакону України «Про державний бюджет України на 2020 рік`прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, був встановлений на рівні 2197 грн., тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2746,25 грн., мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 4723 грн. Таким чином, прийняття 31.03.2017 року спільної Постанови керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці Букреєва О.В. № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017 року про застосовування з 01.04.2017 року замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом» є діями, що погіршували становище працівників порівняно із законодавством та вказана постанова повинна була прийматися не за погодженням сторін на спільному засіданні керівництва депо і профспілкових комітетів, а на конференції трудового депо, оскільки на момент прийняття вказаної постанови, мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3200 грн., отже вказана сума є більшою за 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, така різниця між вказаними величинами має місце і в наступних роках, тому суд вважає, що при визначенні позивачу розміру матеріальної допомоги на оздоровлення підлягає застосуванню не спільна Постанова керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці Букреєва О.В. № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017 року, яка погіршує становище працівників, а п. 3.1.5 Колективного договору. Відповідно до ст. 9 КЗпП України, умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. Ст. 9 КЗпПне вимагає будь-якої процедури визнання недійсними умов договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством. Вона безпосередньо оголошує такі умови недійсними і не вимагають судової процедури визнання їх недійсними. Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач попереджав позивача про погіршення існуючих умов оплати праці. Суд вважає, що прийняття Закону України«Про внесеннязмін дозаконодавчих актівУкраїни» №1774-УІІІвід 06.12.2016року не створює юридичних наслідків щодо застосування п. 3.1.5 Колективного договору, укладеного між відокремленим структурним підрозділом «Криворізьке локомотивне депо" Криворізького локомотивного депо» та спільним представницьким органом залізничників і транспортних будівельників України та Вільної профспілки машиністів виборного органу, зареєстрованого за № 60/11 від 24.10.2011 року, в частині виплати допомоги на оздоровлення, оскільки питання виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, умови виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, обставини, за яких вона виплачується, а також кому саме вона може бути виплачена першочергово, визначається, в даному випадку, колективним договором, п. 3.1.5 якого визначено, що матеріальна допомога на оздоровлення виплачується за письмовою заявою працівника у розмірі 40% відсотків ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги, а прийнята 31.03.2017 року спільна Постанова керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці [PERSON] № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017 року про застосовування з 01.04.2017 року замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом», прийнята з порушенням вимог Колективного договору, отже не підлягає застосуванню при визначні розміру матеріальної допомоги на оздоровлення. При цьому, приймаючи до уваги, що відповідно до положень п. 3.1.5 Колективного договору визначено, що матеріальна допомога на оздоровлення виплачується за письмовою заявою працівника у розмірі 40% відсотків ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні саме на момент виплати допомоги, а виплата матеріальної допомоги позивачу відбувалася у відповідні роки, суд вважає за необхідне при визначенні розміру недоплаченої частини вказаної допомоги виходити з розміру мінімальної заробітної плати по Україні встановленої за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік та 2020 рік відповідно, тому суд приходить висновку, що позовні вимоги з урахуванням їх уточнення підлягають задоволенню частково, та з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь позивача підлягає стягненню недоплачена матеріальна допомога в розмірі 4698,07 грн., що складається з: 521,07 гривень недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2017 рік, 1013,42 гривень недоплаченої допомоги за 2018 рік, 1186,83 гривень недоплаченої допомоги за 2019 рік, 1976,75 гривень матеріальної допомоги за 2020 рік. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial