Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

В листопаді 2013 року з Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом Кредитної Спілки «Дніпропетровська Ощадна Кредитна Спілка» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, у якому позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 32 421 грн., судового збору 324 грн. 21 коп. В обґрунтуванні своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до кредитного договору № 3233-Д від 30.06.2005 року, укладеного між [PERSON] та кредитною спілкою «Дніпропетровська Ощадна Кредитна Спілка», кредитор надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у сумі 6 000 грн. на строк до 30.06.2006 року з відсотковою ставкою 40% річних. На виконання зобов'язань за вказаним договором відповідачка виконала такі проплати: 06.12.2005 році - 312 грн. сумі відсотків за користування кредитом; 138 грн. - сума відсотків за користування кредитом; 06.12.2005 році - 148 грн. сума відсотків за користування кредитом; 62 грн. - сума відсотків за користування кредитом; 24.03.2006 році - 420 грн. сума відсотків за користування кредитом при несвоєчасному його поверненні; 180 грн. сума повернення кредиту; 2600 грн. сума відсотків за користування кредитом. До теперішнього часу сума боргу повністю не сплачена. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 12.09.2013 року має заборгованість за тілом кредиту 5820 грн., заборгованість по нарахованих відсотках за період з 30.06.2006 року по 12.09.2013 року у розмірі 16640 грн. сума боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 9961 грн., а всього 32 421 грн. У зв`язку з чим, до суду була подана дана позовна заява. В судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, тому суд вирішив зі згоди позивача ухвалити рішення у заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У судовому засіданні встановлено, що 30.06.2005 року між [PERSON] та кредитною спілкою «Дніпропетровська Ощадна Кредитна Спілка», було укладено договір № 3233-Д від 30.06.2005 року, відповідно до якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у сумі 6000 грн. на строк з 30.06.2005 року по 30.06.2006 року (а.с.7-8). Відповідно до п. п. 1.2, 3.1 Договору відповідач зобов'язався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в строки та на умовах передбачених цим Договором. Згідно прибуткового касового ордеру № 4797 від 06.10.2005 року відповідачка здійснила наступні проплати: 312 грн. - сума відсотків за користування кредитом; 138 грн. - сума відсотків за користування кредитом (а.с.12). Згідно прибуткового касового ордеру № 5816 від 06.12.2005 року відповідачка здійснила наступні проплати:- 148 грн. - сума відсотків за користування кредитом; 62 грн. - сума відсотків за користування кредитом (а.с.13). 24.03.2006 році відповідачка сплатила суму у розмірі 420 грн. за користування відсотками та 180 грн. суму повернення кредиту, що підтверджується копією прибуткового касового ордеру 1243 (а.с.14). Згідно прибуткового касового ордеру № 397 від 10.06.2008 року відповідачка сплатила суму у розмірі - 2600 грн. за користування відсотками (а.с.15). Відповідачка в повному обсязі не сплатила суми в рахунок погашення кредиту та нарахованих відсотків, чим порушила прийняті на себе договірні зобов'язання і внаслідок чого утворилась заборгованість. Як зазначає позивач, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 12.09.2013 року має заборгованість за тілом кредиту 5820 грн., заборгованість по нарахованих відсотках за період з 30.06.2006 року по 12.09.2013 року у розмірі 16640 грн. сума боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 9961 грн., а всього 32421 грн. Однак, суд вважає що дані вимоги підлягають частковому задоволенню, а в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 820 грн., суми індексу інфляції у розмірі 9 961 грн., а всього 15 781 грн. Що стосується стягнення заборгованості по відсоткам, то в даній частині позову, суд вважає за необхідним відмовити по наступним підставам. Згідно графіку платежів, зазначеного у кредитному договороі № 3233-Д від 30 червня 2005 року зазначено, що сума відсотків за користування кредитними коштами за період з 30.06.2005 року по 30.06.2006 року включно, стоновить двісті гривень на місяць, тобто загальна сума відсотків яка підлягала оплаті складає: 12 х 200 = 2 400 грн. Як вбачається з прибуткови ордерів, долучених до матеріалів справи загальна сума сплачених відсотків відповідачкою за весь час складає 3 680 грн. Таким чином суд прийшов до висновку, що відсотки за вищевказаний період відповідачкою були повністю сплачені, а тому не має підстав стягувати їх за зазначений період. Що стосується вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами за період з 30.06.2006 року по 12.09.2013 року у розмірі 16 640 грн., то дані вимоги задоволенню не підлягають по наступним підставам. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати відсотків у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Також, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання, а в даному випадку саме до 30.06.2006 року включно, вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Оскільки в даному випадку строк дії договору закінчився 30 червня 2006 року, то позивач не вправі нараховувати після цього терміну проценти за користування кредитом та звертатися з позовом щодо їх стягнення. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 06 листопада 2013 року по справі за позовом ПАТ «Перший Український міжнародний банк»" про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином позовні вимоги банку стосовно стягнення з відповідачки індексу інфляції у розмірі 9 961 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки вимоги позивача задоволенні частково, то суд вважає що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial