Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної від нещасного випадку на виробництві, які спричинили втрату працездатності та виникнення хронічного професійного захворювання. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з 29.05.2000 року по 30.11.2016 рік він перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське», займаючи посаду прохідника 4 розряду підземного, з повним робочим днем у шахті. 30.11.2016 року звільнився з роботи за власним бажанням, у звязку з виходом на пенсію, на підставі ст. 38 КЗпП України (Наказ № 1121 від 05.12.2016 р.). 30.08.2017 року Рішенням обласної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії в звязку з професійним захворюванням позивачу була встановлена III група інвалідності безстроково, що підтверджується Довідкою серії АВ № 0869163. За результатами визначення ступеня втрати професійної працездатності йому визначено у сукупності - 65 % втрати працездатності, що підтверджується довідкою МСЕК серії АБ № 0047816 від 30.08.2017року, з яких: - 20 % втрати професійної працездатності, як встановлені повторно по трудовому каліцтву, яке мало місце 08.12.2009 року на шахті ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна №1» ЄДРПОУ 13498562 (на теперішній час ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»), при таких обставинах: 08.12.2009 року о 19.45 годині позивач, як прохідник дільниці ПР-2 ш.«Красноармійська-Західна №1» ДП «Красноармійськвугілля», отримав наряд на обслуговування пересипу з стрічкового конвеєра 1Л -1000 вентиляційного бремсберга блоку 10 на конвеєр 1Л -1000 2го південного конвеєрного штреку блоку 10. Отримавши наряд, опустився до шахти та прибувши на робоче місце виявив, що порвана стрічка на конвеєрі. Для усунення пориву, він попрямував за інструментом, який перебував за рамами аркового кріплення в 20 метрах вище від приводу конвеєра на висоті 1,5 метрів від ґрунту. З метою дістати сумку з інструментом, потягнув її за ручку на себе та втративши рівновагу, впав на ґрунт виробітки, при цьому вдарившись лівою рукою об ґрунт. Цей факт підтверджується актом №7 від 08.02.2010 року (за формою Н-1) про нещасний випадок, що стався 08.12.2009 року о 19.45 годині, відповідно до якого причинами отримання позивачем травми на виробництві, стало: особиста необережність. В той час, відповідно до висновку комісії, яка проводила розслідування нещасного випадку, що стався на вентиляційному бремсбергу блока 10 ВАТ «ВК «Шахта «Красноармійська-Західна №1» та яка дійшла висновку, що відповідно до п.14 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійного захворювання і аварій на виробництві", затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1112 від 2004 року - нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, підлягає обліку. - 15% втрати професійної працездатності, як встановлені первинно по професійному захворюванню - пневмоконіоз; - 30% втрати професійної працездатності, як встановлені первинно по професійному захворюванню хронічна радикулопатія L5, L1 ліворуч в стадії неповної ремісії з больовим синдромом. Супутній діагноз - хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення професійного хронічного захворювання від 21.12.2015 року, до таких наслідків призвело - тривалий період роботи в шкідливих умовах, обумовлений впливом шкідливого фактора - фізичне перевантаження, робоча поза, пил переважно фіброгенної дії, нахили корпусу. Причина професійного захворювання: пил переважно фіброгенної дії, вугільно-природний при вмісті вільного діоксиду кремнію від 1-% до 70% - фактична величина - 196,8 мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/ м3. Тривалість дії впродовж зміни -84,0%. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю мязів нижніх кінцівок, тулуб та мязів плечового поясу); маса вантажу, що підіймається та переміщується. Робоча поза перебування у наклонному положенні, нахили корпусу, переміщення у просторі (переходи). До того ж, встановлено супутній діагноз, який визначено у повідомленні про професійне захворювання - хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легка ст. (II ст.). Загальний трудовий стаж роботи позивача складає 24 роки 08 місяців, із них за професією 17 років 18 днів та в умовах впливу шкідливих факторів - 24 роки 08 місяців. Стаж роботи в шкідливих умовах припадає на час роботи на ПАТ ШУ «Покровське», що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці АТ-ІV №520366 від 22.01.1990року, крім того, саме на цьому підприємстві, ним було отримано дві травмі повязані з виробництвом. Моральна шкода за отриману виробничу травму та отримане професійне захворювання позивачу не призначалась та не виплачувалась. Після отриманої травми на виробництві, яка мала місце 08.12.2009 року позивач неодноразово перебував на лікуванні. За Повідомленням про професійне захворювання (отруєння) №195 від 21.04.2017 року Клінікою професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці НАМН України», підприємство відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», позивачу встановлено ДЗ: пневмоконіоз (r/q; 2/3; hi; ах), JIH-І-ІІ ст.; Хронічна радикулопатія L5 S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з больовим синдромом - захворювання професійне, встановлені вперше. Супутні: Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легка ст. (2 ст. за класифікацією [PERSON] та [PERSON]І.). Найменування факторів виробничого середовища та трудового процесу, що спричинили професійне захворювання: пил, фізичні навантаження, робоча поза, нахили корпусу. Дата встановлення остаточного діагнозу - 20.04.2017 року. При визначені розміру заподіяної шкоди, позивач приймав до уваги, як тяжкість травм, наслідки та незворотність що фізіологічного відновлення, встановлену в досить ранньому віці інвалідність, і існуючу судову практику, щодо присудження розміру компенсації моральної шкоди в подібних справах. Крім того, професійні захворювання що виникли внаслідок праці в шкідливих умовах і підприємстві відповідача призвели до тривалих фізичних страждань, істотних змін у житті позивача Так, негативні ознаки професійних захворювань стали проявлятися в нього з 2015 року та з цього часу він був вимушений, постійно, з інтервалом у декілька місяців, а інколи цей час складав декілька днів, звертатися до лікувальних установ за медичною допомогою. Лише зафіксованих в медичних документах звернень до лікарні, в цей період, більш ніж 20 фактів. Наслідки зазначених захворювань викликали в нього постійний сильний біль в поперековому відділі хребта, задуху при фізичному навантаженні, головний біль з підвищенням артеріального тиску, довготривалі кашель, біль за грудиною та загальну слабкість. Необхідність постійного лікування впливало на зміни в його житті, він був вимушений проводити час не зі свою родиною, а витрачати його на подолання негативних наслідків захворювання. Лікування впливало і на виробничі відносини з підприємством-Відповідачем, оскільки керівництво було незадоволене частими «лікарняними». Крім того, стан здоровя позивача не дозволяв йому далі працювати на підприємстві, і він був вимушений звільнитися, обґрунтувавши своє звільнення виходом на пенсію, хоча є ще не старим чоловіком. Наслідки захворювання проявились і в побуті, бо через хронічні болі в попереку він не може піднімати важкі речі, виконувати тривалу роботу по дому та ін. Внаслідок цього відчуває свою неповноцінність та безпомічність, навіть незважаючи і підтримку своїх рідних, постійна емоційна напруга через це призводила до погіршення стосунків не лише з оточуючими, а й в родині. Розмір відшкодування завданої йому моральної шкоди у звязку з нещасним випадком, повязаним з виробництвом та ушкодженням здоровя позивач оцінює у 58000,00грн., і вказану суму просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 19.01.2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Представник відповідача надала відзив на позовну заяву, просила частково задовольнити позовні вимоги [PERSON], з урахуванням вимог розумності та справедливості із розрахунку 300грн. за кожний відсоток втрати працездатності, у розмірі 19500грн. Зазначила, що йому фондом професійних захворювань були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги та щомісячних платежів, що компенсували втрачений заробіток, а також на теперішній час в Україні відсутній визначений на законодавчому рівні механізм компенсації моральної шкоди, повязаної з трудовим каліцтвом. Позивачем не надано обґрунтованого розрахунку моральної шкоди, не представлено медичних документів, які б підтверджували перенесення ним стресових, агресивних та інших негативних проявів стану здоровя. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. [PERSON] перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське», працюючи прохідником 4 розряду підземним, з повним робочим днем у шахті (а.с.71-73). Згідно результатів проведення розслідування нещасного випадку, комісією було складено Акт за формою Н-5 проведення розслідування нещасного випадку, що стався 08.12.2009 року о 19 год. 45 хв. та Акт № 7 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1, які були затверджені Генеральним директором ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська Західна №1» 08.02.20101 року (а.с.11-14). Згідно акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 08 грудня 2009 року о 19:45 год. на вентиляційному бремсбергу блоку 10 ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська Західна №1» з [PERSON] зазначено, що комісія з розслідування даного нещасного випадку ознайомилась з заявою [PERSON], з пояснювальними посадових осіб і робітників ПР-2, з пояснювальними медичного персоналу шахти; з медичним висновком про характер травми; вивчила організаційну-розпорядчу та нормативно-технічну документацію і прийшла до висновку, що у відповідності з п.14 «Порядку розслідування і ведення обліку нещасних випадків, проф. захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету міністрів України №1112 від 25.08.2004 року, даний нещасний випадок повязаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві і по ньому необхідно скласти акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 (а.с.13-14). Відповідно до акту №7 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом зазначається, що 08.12.2009 року в 3 зміну о 18 годині 15 хвилин начальником дільниці ПР-2 [PERSON] звену прохідників (звеньєвой [PERSON]А.) бригади [PERSON] був виданий наряд на проведення кріплення підготовчого забою вентиляційного штрека 1 південної лави блоку 10 в обємі 2,4м. Прохіднику [PERSON] був виданий наряд на обслуговування пересипу з стрічкового конвеєра 1Л-1000 вентиляційного бремсберга блоку 10 на конвеєр 1Л -1000 2го південного конвеєрного штреку блоку 10. Наряд був виданий письмово під розпис в книзі нарядів. В нарядній попередньо гірничим майстром [PERSON] був проведений інструктаж по заходам безпеки при проведені вибухових робіт, правил користування засобами пожежогасіння. Забезпечував безпеку виконання робіт в зміні гірничий майстер дільниці ПР-2 [PERSON] Після отримання наряду робітники спустилися в шахту, і направилися до свого робочого місця. [PERSON], якому був виданий наряд на обслуговування пересипу з стрічкового конвеєра 1Л-1000 вентиляційного бремсберга блоку 10 на конвеєр 1Л-1000 2го південного конвеєрного штреку блоку 10 прибув на робоче місце о 19 годин 40 хвилин і виявив, що порвана стрічка на конвеєрі 1Л-1000 по вентиляційному бремсбергу блока 10. Для усунення пориву [PERSON] попрямував за інструментом, який перебував за рамами аркового кріплення в 20 метрах вище від приводу конвеєра на висоті 1,5 метрів від ґрунту. З метою дістати сумку з інструментом, [PERSON] став на дегазаційний трубопровід. Потягнув сумку за ручку на себе, він втратив рівновагу і впав на ґрунт виробітки, при цьому вдарившись лівою рукою об ґрунт. Прохідники 2й зміни, які підійшли через 5 хвилин, [PERSON] и [PERSON] побачили [PERSON], який сидів біля телефону в районі пересипу. Він поскаржився їм на болі в лівій руці, після чого [PERSON] і [PERSON] проводили постраждалого в підземний медпункт ВПС-2 для надання медичної допомоги. В підземному, а потім і в поверхневому медпункті [PERSON] від реєстрації звернення відмовився, мотивуючи тим, що травма несерйозна. Причиною нещасного випадку визнано особиста необережність постраждалого [PERSON] (а.с.11-12). Після отриманої травми на виробництві, яка мала місце 08.12.2009 року, позивач періодично перебував на лікуванні в медичних установах впродовж 2009-2017р.р. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 26.06.2017 року, в пунктах 16, 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах обумовлених впливом шкідливого фактора - фізичне перенавантаження, робоча поза, пил переважно фібро генної дії, нахили корпусу. Причиною професійного захворювання є пил переважно фібро генної дії, вугільно-породний при вмісті вільного діоксину кремнію від 10% до 70% - фактична величина 196,8мг/м3, при нормативному значенні 2мг/м3. Тривалість дії впродовж зміни 84,0%. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю мязів нижніх кінцівок і тулуба) фактична величина 194,4Вт при нормативному значенні 90Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю мязів плечового поясу) фактична величина 89,0Вт, при нормативному значенні 45ВТ; маса вантажу, що підіймається та переміщується фактична величина 40кг при нормативному значенні 30кг. Робоча поза: перебування у наклонному положенні до 30град. фактичне значення 30% зміни при нормативному значенні 25%; нахили корпусу (кількість за зміну) фактична величина 145 при нормативному значенні 100; переміщення у просторі (переходи) фактичне значення 4,3км при нормативному значенні 10км (а.с.15-16). Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 30.08.2017 року № 0047816 [PERSON] встановлено 3 (третю) групу інвалідності, огляд проведено первинно-повторно. Ступінь втрати працездатності складає за сукупністю 65% (первинно 30% - хр. радікулопатія, первинно 15% - пневмоконіоз, повторно 20% - трудове каліцтво 08.12.2009р.), потребує медикаментозне лікування за профзахворюваннями та наслідками трудового каліцтва, санаторно-курортне лікування за проф..захворюваннями (а.с.10). Відповідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 30.08.2017р. № 0869163 [PERSON] встановлено третю групу інвалідності з 30.08.2017р. безстроково, причина інвалідності: профзахворювання, протипоказана важка фізична праця, робота в підземних умовах (а.с.9). Відповідно до ст.ст.1, 3\~ст. 43, ч. 1 та 2 ст. 46 Конституції України\~Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Правовідносини сторін регулюються статтею 237-1\~КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, наданими в п.13\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4\~зі змінами, внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1\~КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1\~ст.153 КЗпП України\~на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної\~статті цього Кодексу\~покладено на власника або уповноважений ним орган. До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих звязків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Вина роботодавця не відноситься до обовязкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обовязків. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обовязків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року\~за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідності встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання. Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обовязку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника. Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці»\~роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва,використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Згідно зі статтями\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 43 Конституції України\~визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані з ушкодженням здоровя на виробництві позивача, оскільки це є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами. Сам факт ушкодження здоров'я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках. Також, для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у медикаментозному та санаторному лікуванні позивача, якому для відновлення стану здоровя потрібен певний час та грошові кошти. Розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, а також можливості відновлення здоровя позивача. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач надмірна і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 45000 гривень 00 копійок. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~ Частина 6\~ст.141 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п. 2 п. 1 ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена ставка судового збору - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. \~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі ч.1\~ст.4 Закону України «Про судовий збір»\~судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1762,00 грн. Отже, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 704,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial