Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. У підтвердження заявлених вимог, посилається на те, що відповідач колишній чоловік, шлюб між ними розірвано 20.12.2013 р. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач проживає окремо від сім"ї, самоусунувся від виховання сина, не відвідує його за місцем проживання, не цікавиться життям, здоров`ям та навчанням сина, не відвідує батьківські збори, матеріально не допомагає, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини. У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві вимоги підтримала. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про явку в судове засідання, в тому числі і через оголошення в газеті "Високий замок", повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, а тому суд, за згодою позивача, приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Третя особа представник служби у справах дітей Жидачівської РДА Маркевич Л.Ф. заявлені вимоги вважає підставними, висновок органу опіки та піклування про позбавлення відповідача батьківських прав підтримує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про народження, виданого Жидачівським райвідділом РАГС Львівської області 20.02.2003 р., серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO] року і його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідності до п.п.15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, позбавлення батьківських прав, в силу вимог закону, є винятковою мірою сімейно-правової відповідальності, яка виникає при винній поведінці батьків, які не забезпечують виховання своїх дітей. Згідно висновку органу опіки і піклування № 02-17/1746 від 24.06.2016 р., орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, зокрема першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, в судовому засіданні досліджено достатньо доказів, які у повному обсязі підтверджують факт того, що відповідач, маючи можливість належним чином виконувати свої обов`язки відносно сина, ухиляється без поважних причин від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, оскільки не піклуються про його фізичний і духовний розвиток, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для його виховання. Разом з тим, позивач сама дбає про добробут дитини, виховує та доглядає сина. Відповідно до ч. 3 статті 10, ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Ухилення від виконання батьками обов'язків по вихованню дитини це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особи мають реальну можливість виконати обов'язки, але не вчиняють відповідних дій. За таких обставин позивачем належним чином доведено, що на теперішній час є обґрунтовані підстави для застосування крайнього заходу відносно відповідача та позбавлення його батьківських прав. З огляду на викладене, оцінюючи докази в їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, що проявляється у відсутності його піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved