Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернувся 10 січня 2014 року до суду з позовом до відповідачки про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] ,в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 6/4/33/2007/840-К/408 від 05 листопада 2007 року у розмірі 54 310,65 доларів сша, що в еквіваленті за курсом НБУ - 7,9930 грн. за 1 долар сша - станом на 16.10.2013 р. дорівнює 434 105,03 грн. і складається із: заборгованості за кредитом - 43 282,34 доларів США, що дорівнює 345 825,89 грн.; заборгованості за відсотками - 13251,76 долар США, що дорівнює 105881,56 гри.; пені -2 011,11 доларів США, що дорівнює 16 068,76 грн. Також позивач просить виселити та зняти з реєстрації будь яких осіб, які мешкають та зареєстровані у предметі іпотеки, та стягнути з відповідачки витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, факт отримання кредитних коштів та наявності заборгованості не оспорювала, однак пояснила, що сума заборгованості є завеликою у звязку зі збільшенням курсу долара США. Послалася на те, що намагалася домовитися з представниками банку щодо зменшення суми заборгованості та поетапного її погашення без звернення стягнення на предмет іпотеки, однак згоди не було досягнуто. Крім того, відповідачка подала заяву про застосування строку позовної давності, послалася на те, що позивачем пропущено річний строк давності для звернення до суду з позовом про стягнення пені. Суд, вислухавши представника позивача [PERSON], відповідачку, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню на підставі наступного. Відповідно до умов пункту 1.1, 1.3 Кредитного договору № 6/4/33/2007/840-К/408, укладеного 05.11.2007р. між [PERSON] та ПАТ "КБ „Надра", [PERSON] надав відповідачці у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 42 588.0 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12.29% річних. Пунктом 1.3 передбачено, що відсотки розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12.29 % річних, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості (п. 3.4 [PERSON]). Свої зобов'язання за [PERSON] виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу Банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки (п. 3.1 [PERSON]), що підтверджується заявою на видачу готівки від 05.11.2007р. та не оспорюється відповідачкою. Відповідно до н. 3.3.2 [PERSON] [PERSON] зобов'язалася проводити погашення кредиту та сплачувати відсотки за його користування шляхом сплати щомісячної суми мінімально необхідного платежу у сумі 508.94доларів США. Кінцевий термін повернення кредиту 12.10.2023 р. Відповідно до пп. 3.5-3.6 [PERSON] у разі, якщо позичальник несвоєчасно та неповністю вніс черговий мінімально необхідний платіж, інші платежі, передбачені договором, [PERSON] приймає виконання зобовязання позичальником своїх зобовязань за [PERSON] у такому порядку: плата за управління кредитом; прострочені відсотки за користування кредитом; відсотки за користування кредитними коштами; пені та штрафи; витрати, пов'язані з моніторингом та супроводом кредиту; прострочена сума кредиту; сума кредиту. Відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за договором передбачена розділом 5 [PERSON]. Зокрема, у випадку прострочення виконання зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій в обумовлені договором строки позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, а у разі порушення Позичальником умов п. 4.3.2 щодо суворого дотримання положень кредитного договору, договору іпотеки, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, визначеної договором, за кожен випадок. З метою забезпечення належного виконання умов [PERSON] між Банком та Відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки № 6/4/33/2007/980 -І /410, відповідно до умов якого в іпотеку Банку передане майно, що належить відповідачці - [PERSON] на праві власності, а саме: квартира [ADDRESS]. Згідно з умовами п. 5.1 [PERSON] іпотеки Іпотекодержатель ([PERSON]) має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань в цілому або в тій чи іншій його частині. У зв'язку з невиконанням прийнятих на себе зобов'язань за [PERSON] за відповідачкою станом на 16.10.2013р. утворилась заборгованість за кредитним договором № 6/4/3 3/2007/840-К/408 від 05.11.2007р. у розмірі 54 310,65 доларів сша, що в еквіваленті за курсом НБУ - 7,9930 грн. за 1 долар сша станом на 16.10.2013 р. дорівнює 434 105,03 грн. і складається із: заборгованості за кредитом 43 282,34 доларів США, що дорівнює 345 825.89 грн.;заборгованості за відсотками -13 251,76 долар США, що дорівнює 105 881,56 гри.; пені - 2 011,11 доларів США, що дорівнює 16 068,76 грн. 02.09.2013 року позивачем направлена відповідачці досудова вимога про погашення заборгованості, звільнення предмету іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку. Відповідно до п.п. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк їх виконання. Крім того, згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, та на вимогу кредитора (Банка) зобов'язаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків на підставі ст. 624 ЦК України. Статтями 572, 575 Цивільного Кодексу України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) мас право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель мас право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначено па час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, позовні вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як вбачається зі ст. 39 Закону України «Про іпотеку», в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду, крім іншого, зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки, таким способом може бути реалізація предмета іпотеки іпотеко держателем самостійно будь-якій особі - покупцеві з застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 9 постанови від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»роз'яснив, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором /дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця /майновий поручитель/, одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо належить виключно позивачеві частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України. Згідно роз'яснень, що містяться в п. 42 вищезазначеного Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону № 898-1У, так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. При визначенні розміру заборгованості відповідачки суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно п.1 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення пені позовна давність встановлюється в один рік. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 ст.267 ЦК України). Відповідачка заявила суду про застосування строку позовної давності по вимогам про стягнення пені. Позивачем нарахована відповідачці пеня за період з 19 жовтня 2012 року по 15 жовтня 2013 року у загальному розмірі 2 011 грн. 11 коп. Пеня за період з 16.10.2012 року по 12.11.2012 року в розмірі 125,59 грн., з 13.11.2012 року по 12.12.2012 року - в розмірі 141, 27 грн., з 13.12.2012 року по 13.01.013 року в розмірі 157,84грн., а всього за період 16 жовтня 2012 року по 9 січня 2013 року у загальній сумі 424,70 грн. нарахована позивачем з пропуском передбаченого законом річного строку позовної давності, тому на цю суму суд зменшує заборгованість відповідачки, в рахунок погашення якої слід звернути стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, загальна сума заборгованості, за вирахуванням пені, нарахованої позивачем за межами позовної давності, складає 433 680,33 грн. При розгляді позову в частині виселення та зняття з реєстрації будь-яких осіб, які мешкають та зареєстровані у предметі іпотеки, суд виходить з наступного. Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ч. 3 ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають в ньому, за винятками, встановленими законом. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Згідно з вимогами ст. 38 Закону України «Про іпотеку», якщо рішення суду передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавцю та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог. Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд. Доказів, які б свідчили про те, що позивач, отримавши право продажу спірної квартири за рішенням суду, повідомляв відповідачку про свій намір продати спірну квартиру, матеріали справи не містять, а тому вимоги позивача щодо виселення зі спірної квартири осіб, які в ньому мешкають та зареєстровані, та зняття їх з реєстраційного обліку, не відповідають вказаній нормі Закону, отже такі позовні вимоги одночасно із рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не можуть бути задоволені, так як на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя або нового власника щодо звільнення вказаних житлових приміщень їх мешканцями (ст. 3 ЦПК України). Крім того, позивач не надав даних про те, хто саме проживає та зареєстрований у спірній квартирі. Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин позовні вимоги в частині виселення та зняття осіб з реєстраційного обліку заявлені задоволенню не підлягають. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в рахунок погашення заборгованості відповідачки за кредитним договором № 6/4/33/2007/840- К/408 від 05.11.2007р. у сумі 433 680,33 грн. слід звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: [ADDRESS], яка належить відповідачці на праві приватної власності та перебуває в іпотеці ПАТ КБ «Надра» за договором іпотеки №6/4/33/2007/980 І /410 від 05.11.2007р., шляхом надання іпотекодержателю ПАТ «КБ «Надра» права продажу даної квартири від свого імені, на умовах та в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням Публічному акціонерному товариству "Комерційний Банк "Надра" всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання та реєстрації у відповідних органах, дублікатів правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, та довідок, отримання всіх необхідних документів та довідок, необхідних для продажу вище зазначеного нерухомого майна, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримання дублікату технічного паспорту на вказане нерухоме майно та інших будь-яких документів, довідок, витягів з реєстру прав на нерухоме майно в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», інших органах, нотаріату тощо), необхідних для здійснення такого продажу, за ціною на підставі оцінки майна, встановленої суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, з наданням ПАТ КБ «Надра» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідачки необхідно також стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору в сумі 3 441 грн. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial