Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності на нерухоме майно. Посилався на те, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. З метою покращення житлових умов, ним впродовж 2010 року було побудовано на закріплений за будинком №2 земельній ділянці житловий будинок літ.Е, загальною площею 82,1 кв.м., в тому числі житловою 16,9 кв.м. Відповідно до виготовленої технічної документації здійснене ним будівництво відповідає державним стандартам, будівельним нормам та правилам щодо необхідної стійкості, міцності та довговічності. Крім того, встановлено готовність обєкту до експлуатації. Оскільки дозвільні документи на будівництво вказаного будинку ним отримані не були, просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок літ.»Е», загальною площею 82,10 кв.м., в тому числі житловою 16,9 кв.м., який знаходиться по вул..Тихорецькій, 2В в м.Чернівцях. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав до суду заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутність. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав до суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі, не заперечував проти задоволення позову. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України \~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог\~ та\~ заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.\~ Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира №3, яка знаходиться в будинку №2 по вул..Тихорецькій в м.Чернівці, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с.7). Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 „ Про практику застосування судами\~ст. 376 ЦК України\~(про правовий режим самочинного будівництва )" визначено, що відповідно до\~ст. 376 ЦК України\~суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво. Частинами 1, 2\~ст. 376 ЦК України\~визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Таким чином, за загальними правилами особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Як було встановлено судом, позивачем [PERSON] впродовж 2010 року самочинно, без отримання будь-яких дозвільних документів побудував на закріпленій земельній ділянці житловий будинок літ «Е», який складається: коридору 1-1 площею 5,6 кв.м., приміщення басейну 1-2 площею 6,3 кв.м., комори 1-3 площею 4,0 кв.м., гаражу 1-4 площею 20,6 кв.м., парної 1-5 площею 5,8 кв.м., кухні 1-6 площею 18,4 кв.м., житлової кімнати 1-7 площею 16,9 кв.м., санвузла 1-8 площею 4,5 кв.м. Отже, загальна площа вказаного житлового будинку складає 82,1 кв.м., в тому числі житлова 16,9 кв.м. (а.с.8-13). Відповідно до ч. 2ст. 41\~Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.\~ Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених\~ст. 376 ЦК України, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3\~ст. 376 ЦК України); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5\~ст. 376 ЦК України). Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4\~постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»\~при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.\~ Згідно із викопіюванням із схематичного плану земельної ділянки №2 по вул.Тихорецькій в м.Чернівці, за будинком №2 закріплено земельну ділянку (а.с.9). Як вбачається із довідки [PERSON] міського комунального бюро технічної інвентаризації №1656 від 22 вересня 2016 року, самочинно побудованому житловому будинку літ.»Е» можливо надати поштову адресу: вул..Тихорецька, 2В м.Чернівці (а.с.24). Відповідно до ч.3 ст.375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. За заявою позивача, [PERSON] міським комунальним бюро технічної інвентаризації було виготовлено 16 вересня 2016 року технічний паспорт на житловий будинок по вул.Тихорецькій, 2В в м.Чернівці (а.с.8-13). З наявного у матеріалах справи копії технічного висновку, складеного за результатами обстеження вказаного самочинно побудованого будинку вбачається, що він (житловий будинок) відповідає державним стандартам, будівельним нормам та правилам щодо необхідної стійкості, міцності та довговічності. Встановлено готовність до експлуатації (а.с.14-23). Крім того, здійснене позивачем будівництво не порушує права інших власників квартир житлового будинку №2 по вул..Тихорецькій в .м.Чернівці, про що свідчать нотаріально засвідчені заяви мешканців квартир №1 та №2 вказаного будинку (а.с.25-26). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України,\~\~ кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав від 28.01.2013 року відмітив, що суди при розгляді справ про визнання права власності на самочинне будівництво повинні належним чином перевіряти, чи було питання оформлення права власності на самочинне будівництво предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право. Суд не повинен заміняти органи, які зобов'язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права. Тому судам необхідно з'ясовувати, чи звертався позивач до компетентних органів із питання узаконення самочинного будівництва, чи було відмовлено компетентними органами у вирішенні зазначеного питання. Разом з тим, у відповідності до п. 9 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» органу державного архітектурно-будівельного контролю були наданні повноваження до\~ 31.12.2015 року приймати в експлуатацію обєкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт. Отже, порушене право позивача підлягає судовому захисту та за ним слід визнати право власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці по вул.Тихорецькій, 2 В в м.Чернівці. На підставі вище\~ викладеного так

Outcome: approved