Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він на підставі договору дарування від 17.08.2007 року є власником 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. В 2007 році маючи намір створити сім»ю позивач зареєстрував у вказаному будинку відповідачів [PERSON] та її дочку [PERSON] В подальшому спільне життя з відповідачкою [PERSON] не склалось, в сім»ї виникали сварки і з січня місяця вони припинили відносини притаманні подружжю. На даний час відповідач [PERSON] продовжує проживати в його будинку, чим перешкоджає йому вільно розпоряджатись та користуватись належним йому майном - вказаним будинком. Згідно ч.1 ст. 319, ч.1 ст. 321, ст. 391 ЦК України власник володіє, користується своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а також ст.ст. 381 ЦК України і ст. 150 ЖК України передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд, а тому відповідно просить усунути перешкоди в користуванні ним житловим будинком шляхом зняття з реєстрації та виселення відповідачів [PERSON] та [PERSON] і остання в будинку лише зареєстрована і ніколи не проживала і не проживає на даний час. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, суду пояснили, що позивач є власником будинку, на даний час з відповідачкою [PERSON] не має наміру проживати, як чоловік і жінка, а тому просить виселити останню з його будинку, а також виселити [PERSON], яка не проживала і не проживає в його будинку, а лише зареєстрована. Просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнала, суду пояснила, що вона проживає вже більше 8 років у спірному будинку як чоловік та жінка з позивачем, шлюб не реєстрували. Вона проживає в будинку з дозволу позивача і вселялась в будинок також з дозволу позивача. Їй на даний час нема де жити. Просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що вона лише зареєстрована у спірному будинку, однак не проживала та не проживає. Просить відмовити в задоволенні позову. Допитані свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що будинок купував позивач. Допитані свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що відповідач [PERSON] проживала у спірному будинку разом із позивачем, доглядала за будинком та проживає на даний час. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши надані сторонами докази, на засадах змагальності, в межах позовних вимог, вважає, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач на підставі договору дарування від 17.08.2007 року є власником 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] З 2007 році у вказаному будинку з дозволу позивача зареєструвалась та проживає його співмешканка - відповідач по справі [PERSON] (зареєстрована з 31.10.2007 року) з якою позивач проживав, як чоловік та жінка без шлюбу. Також з 2007 року у вказаному будинку з дозволу позивача зареєстрована відповідач [PERSON], яка не проживала і не проживає у вказаному будинку. Вказані обставини сторонами визнаються та не оспорюються. У відповідності до ч.1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. У відповідності до ст. 157 ЖК України членів сім"ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Однак, позивачем не вказано підстав, установлених законом, щодо виселення відповідачів. Посилання позивача на норми (ст.ст. 317, 319321, 391, 405 ЦК України) стосовно права власності в даному випадку не можуть бути застосовані до виниклих житлових правовідносин щодо виселення. Крім цього, відповідач [PERSON] вселилась, зареєстрована і проживає у спірному будинку з дозволу позивача. Стосовно відповідача [PERSON], то остання у спірному будинку не проживала і не проживає, що сторони визнали, а тому відповідно вимоги про її виселення також є безпідставними. Крім того, за позивачем зареєстроване право власності на 1/3 частину спірного житлового будинку, а не конкретну ізольовану квартиру у вказаному будинку, і в позовних вимогах позивач просить виселити відповідачів саме з вказаної частки житлового будинку, що також не дає можливості вирішити питання щодо виселення відповідачів. Стосовно вимог про зняття з реєстрації, то такі вимоги є похідними від вимог про виселення або від втрати права користування житлом і відповідно задоволенню не підлягають. Крім того, питання зняття з реєстрації вирішує орган реєстрації на підставі рішення суду про виселення або визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Підстави та предмет позову не змінювались. Таким чином, виходячи з викладеного, відсутні підстави для виселення відповідачів. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.109,157 ЖК України,

Outcome: dismissed