Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

В січні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі ПАТ КБ) "Приватбанк" звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв»язку з чим підписав заяву б/н від 20 вересня 2013 року, згідно якої відповідач отримав кредит у розмірі 17000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов'язань та на вимоги ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором в розмірі 36943 грн. 28 коп., з яких: 14616,46 грн. - тіло кредиту, 8081,10 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом, 12010,33 грн. - нараховано пені, а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1735,39 грн. - штраф (процентна складова), а також стягнути з [PERSON] понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Подав до суду заяву в якій просив застосувати позовну давність до вимог Банку. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору б/н від 20 вересня 2013 року, укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON], відповідач отримав кредит у розмірі 17000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Встановлено, що в період дії кредитного договору [PERSON] не дотримувався умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 20 грудня 2017 року в нього виникла заборгованість перед Банком в розмірі розмірі 36943 грн. 28 коп., з яких: 14616,46 грн. - тіло кредиту, 8081,10 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом, 12010,33 грн. - нараховано пені, а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1735,39 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов'язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, суд знаходить позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту, відсотками, пенею обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо заяви відповідача про застосування судом до вимог Банку строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України). Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. За положеннями статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. З розрахунку заборгованості за договором кредиту станом на 29 лютого 2016 року та 20 грудня 2017 року вбачається, що [PERSON] після спливу строку дії кредитної картки частково сплачував заборгованість за кредитом з часу укладення договору по вересень 2017 року. В 2017 році вносив платежі на погашення заборгованості кожного місяця, останній платіж здійснений 18 вересня 2017 року. Отже, звернувшись до суду з позовом 29 січня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» не пропустив строку позовної давності, оскільки його перебіг постійно переривався. Відповідно до ч. 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положенням частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. З викладених норм права вбачається, що кожна сторона сама обирає стратегію захисту свої прав, а суд розглядає справи тільки в межах заявлений сторонами вимог та наданих ними доказів. Встановлені факти погашення заборгованості відповідачем не оспорені, що свідчить про визнання ним свого боргу, а вказані кошти були внесені ним особисто чи іншою особою з його згоди, адже саме на відповідачеві лежить обов"язок не передавати картки, Пін-коди третім особам. Таким чином, підстави для застосування строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за договором кредиту з [PERSON] відсутні. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1735,39 грн. (процентна складова), нарахованої позивачем через несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов»язань, суд вважає за необхідне зазначити наступне. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За положенням ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору б/н від 20.09.2013 року передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час умовами кредитного договору також передбачена сплата штрафів фіксованої частини та процентної складової. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1735,39 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають. З огляду на вищезазначене, суд задовольняє позовні вимоги частково. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial