Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту сумісного проживання однією родиною та визнання права власності на частину спадкового майна за законом та заповітом, посилаючись на наступне. [INFO] помер [PERSON] , який до дня своєї смерті проживав по [ADDRESS] . На випадок смерті померлий зробив заповіт на його ім`я від 22.10.2015 року, зареєстрований у реєстрі за № 4448, посвідчений Іопелем С.О., приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, відповідно до якого заповідав йому Ѕ частину спадкового майна: Ѕ частку у праві спільної часткової власності на двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 29,1 кв.м., загальною площею 43,7 кв.м. (до складу якої входить: коридор 1=3,9 кв.м; житлова кімната 2=12,3 кв.м; шафа 3=1,4 кв.м; житлова кімната 4=16,8 кв.м; кухня 5=5,7 кв.м; ванна 6=1,9 кв.м; вбиральня 7=0,9 кв.м; балкон=0,8 кв.м.). [INFO] померла [PERSON] (мати [PERSON] ), яка мешкала до дня своєї смерті по [ADDRESS] . На випадок смерті померла також зробила заповіт на його ім`я від 22.10.2015 року, зареєстрований у реєстрі за № 4449, посвідчений Іопелем С.О., приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, відповідно до якого заповіла йому Ѕ частину спадкового майна: Ѕ частку у праві спільної часткової власності на двокімнатну квартиру (що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), житловою площею 29,1 кв.м; загальною площею 43,7 кв.м. (до складу якої входить: коридор 1=3,9 кв.м; житлова кімната 2=12,3 кв.м; шафа 3=1,4 кв.м; житлова кімната 4=16,8 кв.м; кухня 5=5,7 кв.м; ванна 6=1,9 кв.м; вбиральня 7=0,9 кв.м; балкон=0,8 кв.м.). Він проживав з померлими [PERSON] та [PERSON] разом, однієї родиною більш 5 років (з січня 2014 року й до дня їх смерті, періодично надавав допомогу й у 2013 році), потім кожного з них поховав, взявши на себе всі витрати. Жили вони у м. Нікополі однієї родиною в спадковій квартирі, господарювали, проявляли турботу один про одного, надавали взаємну допомогу, мали загальний сімейний бюджет, спільні витрати на харчування, комунальні послуги, купували майно для спільного користування; брали спільну участь у витратах на утримання житла, його ремонт (заміна системи опалення та його установка, заміна вікон на металопластикові, заміна вхідних дверей до квартири), які засвідчують реальність сімейних відносин та підтверджується актом з місця проживання від вересня 2020 року за підписом сусідів ОСББ. Крім того, [PERSON] дуже хворіла (сердцево-судинні захворювання, захворювання органів ШКТ, перелом правої стегневої кістки з задовільним станом уламків) і вісім місяців була прикована до ліжка. Їй потрібна була допомога, медикаменти, медичне обслуговування і все це забезпечував він. [PERSON] теж не працював, був інвалідом по загальному захворюванню. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на Ѕ частину квартиру [ADDRESS] , яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.06.2007 року, виданого комітетом по управлінню комунальним майном Нікопольської міської ради на підставі розпорядження від 16.05.2007 року за № [NUMBER], яке зареєстровано в КП Нікопольське МБТІ в книзі 59, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15311150. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є він. Його мати [PERSON] на день смерті сина була непрацездатна і мала право на обов`язкову частину у спадщині, тобто на ј частину спадкового майна. Він надав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] в установлений законом строк, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцями на час відкриття спадщини та мав заповіти. Мати померлого [PERSON] , яка була зареєстрована разом зі спадкодавцем [PERSON] за однією адресою, заяву про прийняття спадщини після смерті сина не подавала, а прийняла спадщину щляхом фактичного вступу в управління і володіння майном. 02.12.2020 року приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Апальков Є.В. видав йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ј частину двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 29,1 кв.м., загальною площею 43,7 кв.м. (до складу якої входить: коридор 1=3,9 кв.м; житлова кімната 2=12,3 кв.м; шафа 3=1,4 кв.м; житлова кімната 4=16,8 кв.м; кухня 5=5,7 кв.м; ванна 6=1,9 кв.м; вбиральня 7=0,9 кв.м; балкон=0,8 кв.м.) після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Після смерті [PERSON] він також надав приватному нотаріусу Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Апалькову Є.В. заяву про прийняття спадщини на ѕ частини нерухомого майна, з яких [PERSON] належала Ѕ частка у праві спільної часткової власності на двокімнатну квартиру та ј частка цієї квартири - як обов`язкова частка в спадщині після смерті сина, який помер раніше за матір - [INFO] . Ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 132 800,00 гривень, вартість Ѕ частини складає 66 400,00 гривень, ј частки - 33 200,00 гривень. Крім того, на ім`я померлих є вклади у банку, недоотримана померлими пенсія, які входять до спадкової маси. У зв`язку з його зверненням до приватного нотаріуса, йому надали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.02.2021 року по спадщині [PERSON] , яка померла [INFO] . Приватний нотаріус надав йому консультацію відносно спадщини і сказав, що він повинен довести факт спільного проживання на день смерті з померлими, порушити питання у суді про встановлення факту та визнання права власності на 1/4 частину спадкового майна, залишок коштів по вкладу, звернувшись до суду, тому що він є спадкоємцем четвертої черги, спадкоємців за законом попередніх черг немає. Відповідно до ст.1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Дійсно, він з померлими жив однією родиною з січня 2014 року, утримував їх, своєчасно платив комунальні послуги. Жили вони з нині померлими у квартирі [ADDRESS] з січня 2014 року по день смерті кожного з померлих (фактично) і зараз він мешкає в цій квартирі. За таких обставин звернувся до суду. В судове засідання позивач не прибув, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, в присутності свого представника (а.с.102). В судовому засіданні, яке відбулось 30.06.2021 року, представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав і просив суд позов задовольнити. В судове засідання, яке відбулось 01.07.2021 року, представник позивача не прибув, надавши заяву про розгляд справи у свою відсутність, на задоволенні позовних вимог також наполягав (а.с.95). Представник відповідача в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.97). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Відповідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1270 ЦК України, спадкоємець повинен протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття. Прийняти спадщину можливо або фактичним прийняттям або звернутися до суду. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON] (а.с.15, 87-88), який до дня своєї смерті проживав по [ADDRESS] . На випадок смерті померлий [INFO] зробив заповіт на ім`я позивача [PERSON] , зареєстрований у реєстрі за № 4448, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іопелем С.О., відповідно до якого заповідав позивачу Ѕ частину спадкового майна: Ѕ частку у праві спільної часткової власності на двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 29,1 кв.м., загальною площею 43,7 кв.м. [INFO] померла [PERSON] (мати [PERSON] ) (а.с.7, 84-85), яка мешкала до дня смерті по [ADDRESS] . На випадок смерті [PERSON] а також зробила заповіт на ім`я позивача по справі від 22.10.2015 року, зареєстрований у реєстрі за № 4449, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іопелем С.О., відповідно до якого заповіла позивачу Ѕ частину спадкового майна: Ѕ частку у праві спільної часткової власності на двокімнатну квартиру (що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), житловою площею 29,1 кв.м; загальною площею 43,7 кв.м. (а.с.10-11). Позивач проживав з померлими [PERSON] та [PERSON] разом, однієї родиною більш 5 років (з січня 2014 року) (а.с.12,), потім кожного з них поховав, взявши на себе витрати по похованню (а.с.8-9, 16-17). Жили спадкодавці з позивачем по справі у м.Нікополі однієї родиною в спадковій квартирі, господарювали, проявляли турботу один про одного, надавали взаємну допомогу, мали загальний сімейний бюджет, спільні витрати на харчування, комунальні послуги, купували майно для спільного користування; брали спільну участь у витратах на утримання житла, його ремонт (заміна системи опалення та його установка, заміна вікон на металопластикові, заміна вхідних дверей до квартири), які засвідчують реальність сімейних відносин та підтверджується актом з місця проживання від вересня 2020 року за підписом сусідів ОСББ (а.с.26-40). Крім того, [PERSON] мала низку захворювань (сердцево-судинні захворювання, захворювання органів ШКТ, перелом правої стегневої кістки з задовільним станом уламків) (а.с.41-43), в зв`язку з чим медикаментами, медичним обслуговуванням і необхідним доглядом та харчуванням її забезпечував позивач по справі. [PERSON] також не працював, був інвалідом по загальному захворюванню. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на Ѕ частину квартиру [ADDRESS] , яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.06.2007 року, виданого комітетом по управлінню комунальним майном Нікопольської міської ради на підставі розпорядження від 16.05.2007 року за № [NUMBER], яке зареєстровано в КП Нікопольське МБТІ в книзі 59, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15311150. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є позивач по справі. Мати спадкодавця [PERSON] на день смерті сина була непрацездатна і мала право на обов`язкову частину у спадщині, тобто на ј частину спадкового майна. Однак, заяву про прийняття спадщини після смерті сина не подавала, а прийняла спадщину щляхом фактичного вступу в управління і володіння майном. 02.12.2020 року приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Апальков Є.В. видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ј частину двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.20-21) після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Після смерті [PERSON] позивач також подав приватному нотаріусу Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Апалькову Є.В. заяву про прийняття спадщини на ѕ частини нерухомого майна (а.с.58), з яких [PERSON] належала Ѕ частка у праві спільної часткової власності на двокімнатну квартиру та ј частка цієї квартири - як обов`язкова частка в спадщині після смерті сина. Крім того, на ім`я померлих є вклади у банку, недоотримана померлими пенсія, які входять до спадкової маси (а.с.44-45, 89, 93). 18.02.2021 року позивачу приватним нотаріусом було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та роз`яснено порядок звернення до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю (а.с.14). Відповідно до ст.1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Як встановлено судом, позивач зі спадкодавцями жив однією родиною з січня 2014 року, утримував їх, своєчасно платив комунальні послуги, що підтверджується не лише наданими до суду письмовими доказами, а й показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона - сусідка позивача та спадкодавців років 10. Знає, що позивача по справі допомагав [PERSON] , доглядав її, купував ліки, ремонтував квартиру, замінив вікна, опалення. Оскільки [PERSON] була лежача, позивач готував їй їжу, викликав лікарів, жив з нею однією сім`єю. Він же [PERSON] і її сина й ховав. Свідок [PERSON] суду пояснив, що вони з покійними [PERSON] та позивачем - сусіди. Живе по сусідству 15 років. [PERSON] завжди допомагав [PERSON] . Жив в них років 7. Вона знала, що [PERSON] склала на нього заповіт, оскільки він її доглядав. Позивач же й ховав обох [PERSON]. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved