Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Христинівського районного суду з позовом до Христинівської сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування, та просить визнати за нею, [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], в порядку спадкування право власності в цілому на: житловий будинок «А», літня кухня «Б», сарай «В», сарай «Ж», льох «Д», літня кухня «Е», сарай «Ж'», паркан №1, ворота №2, хвіртка №3, що розташовані за адресою [ADDRESS]. Позивач в обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначила, що [INFO] померла [PERSON], яка проживала в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надврними спорудами та будівлями , що розташований за вищевказаною адресою. Згідно матеріалів спадкової справи №117/2016 спадкоємцем за заповітом, посвідченим Христинівською сільською радою Христинівського району, Черкаської області, 22.05.2015 р. р.№6, після смерті вищевказаного спадкодавця є [PERSON]. 11 квітня 2018 року, позивач звернувся до приватного нотаріуса Христинівського районного нотаріального округу Черкаської області Осики Л.М. за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане спадкове майно. Нотаріус, своєю постановою від 11 квітня 2018 року відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, щодо належності нерухомого майна спадкодавцю. В судове засідання позивач не з'явився, проте від нього до суду надійшла заява в якій вона вказала, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без її участі. В судове засіданні відповідач Христинівська сільська рада не з'явилась, проте від неї до канцелярії на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглянути за відсутності їх представника, позовні вимоги [PERSON] визнають повністю, та не заперечують проти їх задоволення. Зважаючи на те, що відповідач, являючись органом місцевого самоврядування адміністративно-територіальної одиниці, де проживав спадкодавець, а тому маючи про них найбільш достовірні відомості, позовні вимоги визнав, і таке визнання не порушує прав та інтересів третіх осіб, суд знаходить, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Судом встановлено, що позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак не може оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами, за законом, оскільки із заявою про прийняття спадщини звернувся ще один спадкоємець за заповітом. [INFO] померла [PERSON], яка проживала в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надврними спорудами та будівлями , що розташований за вищевказаною адресою. Згідно матеріалів спадкової справи №117/2016 спадкоємцем за заповітом, посвідченим Христинівською сільською радою Христинівського району, Черкаської області, 22.05.2015 р. р.№6, після смерті вищевказаного спадкодавця є [PERSON]. 11 квітня 2018 року, позивач звернувся до приватного нотаріуса Христинівського районного нотаріального округу Черкаської області Осики Л.М. за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане спадкове майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», нікчемність заповіту, встановлена в рішенні суду, має наслідком позбавлення права спадкування за заповітом осіб, визначених розпорядженням заповідача в якості спадкоємців за заповітом, незалежно від того, чи пред'являлися позовні вимоги про застосування наслідків нікчемності заповіту. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 " Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки наявність іншого спадкоємця, який звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори унеможливлює оформлення спадкових прав у позасудовому порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, беручи до уваги наявність у позивача дійсного заповіту на житловий будинок з надвірними спорудами, визнання позову відповідачем, відсутність інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved