Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги та судові витрати у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та [PERSON] , як власником квартири [ADDRESS] , укладено Договір від 10.12.2013 р. про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати надані позивачем послуги в строки та на умовах, передбачених Договором. Позивач посилається на те, що внаслідок неналежного виконання протягом тривалого часу зобов`язань по оплаті за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у відповідача станом на 01.03.2017 р. виникла заборгованість в розмірі 13932,46 гривень, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Крім того, на підставі положень ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних від суми заборгованості в зв`язку з порушенням грошового зобов`язання. 29.11.2017 р. позивачем подана заява про зміну розміру позовних вимог, відповідно до якої в зв`язку з частковим виконанням відповідачем своїх зобов`язань позивач просить стягнути основну суму заборгованості за спожиті послуги в розмірі 6528,88 гривень, інфляційні втрати в розмірі 1335,35 гривень, та 3% річних в сумі 299,92 гривні. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, оскільки заборгованість по оплаті за надані послуги повністю погашена. Представник позивача в ході судового розгляду підтримав заявлені вимоги, однак зважаючи на те, що відповідач після пред`явлення позову погасив заборгованість по оплаті за надані послуги, стягнути з останнього інфляційні втрати, 3% річних та судові витрати у справі, понесені позивачем. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, оскільки сума основної заборгованості погашена, а вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних є похідними. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] . 10.12.2013 р. між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та [PERSON] укладено Договір з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до п.10 Договору відповідач зобов`язався оплачувати надані послуги в установлений Договором строк. Розрахунковим періодом за умовами Договору є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі за поточний місяць вносяться до 1-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власники квартир багатоквартирних будинків зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Наймачі квартир (кімнат) вносять плату за найом житла, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ці платежі і платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки. При простроченні внесення вказаної плати стягується пеня з розрахунку 1 процент від несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше 100 процентів загальної суми боргу. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до ст.ст. 7,13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (центральне постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримування, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Статтями 20, 21 Закону визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу положень ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Як встановлено судом, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання з оплати за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого станом на 01.03.2017 р. у нього виникла заборгованість в розмірі 13932,46 гривень. Однак, відповідно до Довідки, що видана ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» від 31.08.2018 р. станом на 01.09.2018 р. заборгованості у [PERSON] не має. Оскільки на момент розгляду справи представник відповідача не відмовився від заявлених вимог в цій частині у встановлений законом спосіб та підтримав позов в повному обсязі, однак зважаючи на те, що сума основної заборгованості погашена в повному обсязі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми заборгованості по оплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Зобов`язання з оплати послуг є грошовим зобов`язанням. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційної складової суми боргу в розмірі 1335,35 гривень та 3% річних в сумі 299,92 гривень є обґрунтованими і підлягають задоволенню в зв`язку з встановленим судом порушенням відповідачем своїх грошових зобов`язань, які існували на момент звернення позивача до суду. З урахуванням викладеного, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати при зверненні до суду в розмірі 1600 гривень, з врахуванням того, що вимоги позивача були частково задоволені відповідачем після звернення до суду.

Outcome: partial