Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивач за первісним позовом , уточнюючи свої вимоги ,просить поділити нежитлову будівлю «магазин з кафе-баром», що знаходиться по [ADDRESS] в натурі між власниками та виділити їй 1/2 частину цього нерухомого майна що складає по магазину такі об'єкти: коридор 1 площею 8.20 м.кв., роздягальня 2 площею 8.90 м.кв.. зал 3 площею 52,20 м.кв., зал 4 площею 92,90 м.кв. , санвузол 13 площею 2.50 м.кв.. коридор 14 площею 11.70 м.кв., санвузол 15 площею 2.40 м.кв., санвузол 16 площею 2.50 м.кв. та такі об"экти по будівлях і спорудах: ґанок «а» площею 7,20 м.кв. , гайок «а4» площею 10.20 м.кв., ворота №1. огорожа №2, огорожа №3 (1/2 частина), хвіртка №5 згідно запропонованого варіанту поділу №2 висновку будівельно-технічної експертизи №С-79 від 20 квітня 2014 року, визнати право власності та стягнути з відповідача судові витрати, посилаючись на слідуючі обставин: за нею 28.12.2010 року зареєстровано право власності на нежитлову будівлю «магазин з кафе-баром», що знаходиться в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності САС №380470, зареєстрованого в КП Ніжинське МБТІ за № 1184 в книзі № 10. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 12 грудня 2012 року визнано за [PERSON], поряд з іншим ,право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі «магазин з кафе-баром», що знаходиться в [ADDRESS]. Вищевказане майно згідно схематичного плану, що представлений у технічному паспорті на нежитлову будівлю складається з: Літ.А магазин з кафе-баром; Літ.а ґанок; Літ.а2 ґанок; Літ.а3 ґанок; Літ.А 1 прибудова; Літ.а4 ґанок; Літ.б навіс ;№1 ворота ;№2 огорожа ; №3 огорожа ; №4хвіртка. Між нею та відповідачем-позивачем [PERSON] виникають спори про порядок користування і володіння нежитловою будівлею «магазин з кафе-баром», що знаходиться в [ADDRESS],угоди про спосіб виділення її частки та частки відповідача-позивача із загального майна не досягнуто. Вона зверталася до відповідача-позивача з пропозицією укласти договір про поділ в натурі нежитлової будівлі «магазин з кафе-баром», як об'єкту права спільної часткової власності,однак така пропозиція була залишена без розгляду відповідачем-позивачем, який не виявив бажання укласти відповідний договір, погодити його умови або ж вчинити будь-які інші дії, що свідчили б про намір укласти відповідний правочин. За таких обставин, оскільки між ними не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі спірного майна, що призвело до неможливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч. 3 ст. 367 ЦК України, вона має право на звернення до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу майна в натурі, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно. Що стосується земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно, питання про її поділ не ставиться, так як рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2012 року було відмовлено відповідачу у визнанні її спільною сумісною власністю та залишено в її особистій приватній власності. В цій частині законність вищевказаного рішення було підтверджено рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 12 грудня 2012 року. Отже поділ земельної ділянки в цьому випадку не може бути проведений. Представник позивача-відповідача [PERSON] позов підтримав з урахуванням заяви позивачки про уточнення позову та просить його задовольнити з вказаних підстав. Відповідач-позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов [PERSON] визнали частково, подав зустрічний позов в якому просить поділити нежитлову будівлю «магазин з кафе-баром» що знаходиться на [ADDRESS] в натурі між власниками, виділивши йому у власність 1/2 частину цього нерухомого майна а саме: Приміщення 1/60.4; Приміщення 2/21,8; Приміщення 12/20,7; Приміщення 5/24,9; Приміщення 6/9,8; Приміщення 7/4,7; Приміщення 8/4,9; Приміщення 9/1 0,1; Приміщення 10/3,6; Приміщення 11/2,3; 1/3 частину приміщення 3/85,0. - згідно з схематичним планом представленому у технічному паспорті та виділити йому у власність 1/2 частину земельної ділянки пропорційно до частки у праві власності на нежитлову будівлю - «магазин з кафе-баром» який розташований по [ADDRESS].,як це передбачено ст.120 ЗК України,визнавши за ним право власності, посилаючись на такі обставини : з [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі з 20.10.89 року. 31 лютого 2012 року між ними шлюб було розірвано, про що було зроблено відповідний актовий запис №09 в Книзі реєстрації розірвань шлюбів у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської обл.. від 12 грудня 2012 року за ним визнано, поряд з іншим, право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі «магазин з кафе-баром», що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вищевказане майно , згідно з схематичним планом, що представлений у технічному паспорті на нежитлову будівлю , складається з: Літ. А - магазин з кафе-баром Літ.а-ґанок. Літ.а2- ґанок. Літ.аЗ- ґанок. Літ.А 1 - прибудова. Літ.а4- ганок. Літ.б-навіс. № 1 -ворота. №2- огорожа. №3- огорожа. №4-хвіртка. Дійсно, як зазначено у позові [PERSON], між ними не досягнуто угоди про спосіб виділення його частки із загального майна. Між ними виникають спори про порядок користування і володіння нежитловою будівлею «магазин з кафе-баром» по [ADDRESS]. При цьому зазначає, що угоди про поділ нерухомого майна не досягнуто по вині позивача-відповідача, так як вона не бажає укладати відповідний договір. За таких обставин, співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ /виділ/ в натурі спільного майна і таке право підлягає судовому захисту. Магазин з кафе-баром у [ADDRESS], що перебуває у спільній частковій власності, розташований на земельній ділянці, яку вони придбали з позивачем-відповідачем разом з стареньким будинком ще до будівництва «магазину з кафе-баром». Це підтверджується договором купівлі-продажу від 21.05.2003 року між [PERSON] та [PERSON] згідно з яким остання купила будинок [ADDRESS]. Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер - 1023. Земельна ділянка, на якій розташований магазин з кафе-баром по [ADDRESS] , складається з земельної ділянки площею 0,1000 га у відповідності до державного акта про право власності на земельну ділянку серія ЯА №518751 виданого на підставі рішення Ніжинської міської ради від 13.05.2005 року 24-ї сесії 4-го скликання з цільовим призначенням - комерційне використання та земельної ділянки - площею 0,1906 га з цільовим призначенням - для особистого селянського господарства у відповідності до Державного акта ЧН №1735 16 виданого на підставі рішення XI сесії ХХІУ скликання Ніжинської міської ради від 19.08.2003 року. У своєму рішенні від 12.12.2012 року Апеляційний суд Чернігівської обл. зазначив, що до моменту поділу між сторонами розташованої на цих земельних ділянках будівлі магазину з кафе-баром і виділу конкретної її частки [PERSON] задовольнити вимоги про визнання за ним права власності на частину спірних земельних ділянок немає підстав. В даний час розголядається справа по поділ майна в натурі,а тому він просить виділити у власнсість ? частину вказаної земельної ділянки відповідно до вимог ст.120 ч.1,4 ЗК України і визнати за ним право власності Суд, вислухавши сторони, їх представників, ознайомившись та дослідивши наявні матеріали справи і надані докази приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.12.2010 р. власником нежитлової будівлі «магазин з кафе-баром» по [ADDRESS] є [PERSON] Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 12.12.2012 р. рішення Ніжинського міськрайонного суду від 22 жовтня 2012 року скасовано в частині відмови в задоволенні вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину магазину з кафе-баром, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], і про задоволення вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання магазину з кафе-баром, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], її особистою власністю. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 ідеальну частину магазину з кафе-баром, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У задоволенні позову [PERSON] про визнання її особистою власністю магазину з кафе-баром, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], відмовлено. В іншій частині дане рішення суду залишено без змін. Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки з майна, що знаходиться в спільній частковій власності. Відповідно до ст. 367 ЦК України - майно, що знаходиться в загальній частковій власності, може бути розділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі розділу загального майна між співвласниками право загальної власності на нього припиняється. В даному випадку вимоги закону дозволяють здійснити такий виділ, оскільки майно не є майном з особливим режимом використовування, при якому використовування, розпорядження, володіння встановлюється спеціальним законодавством. Дане майно не є неподільною річчю в розумінні ч. 2 ст. 183 ЦК України. Відповідно до вказаної норми, неподільної є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового використовування. Об'єкт нерухомості, що знаходиться в загальній частковій власності, можливо розділити без втрати його цільового використовування, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 ЦК України, характеризує об'єкт нерухомого майна в цілому, як ділиму річ. Згідно ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № С-79 від 20.04.2014 року на розгляд суду запропоновано три варіанти розподілу спірного майна на ? та ? частини, переобладнання, які необхідно виконати для забезпечення ізольованого користування частками та їх вартість по обом варіантам розподілу. Позивач-відповідач [PERSON] просить поділити спірне майно за другим варіантом зазначеним у висновку № С-79 від 20.04.2014 р. як співвласнику №1, при цьому відповідач-позивач [PERSON] просить поділити спірне майно згідно першого варіанту вказаної експертизи та виділити йому зазначене як співвласнику № 1. При поділу спірного майна згідно другого варіанту зазначеному у висновку № С-79 від 20.04.2014 р., на якому наполягає позивач-відповідач [PERSON], фактичні частки співвласників рівні, компенсація матеріальних коштів за недоотриману частку відсутні, на відміну від інших варіантів, та передбачено мінімальний обсяг ремонтно-будівельних робіт. Відповідач-позивач [PERSON] та його представник не навели суду переконливих та достатніх підстав та доказів які б вказували на те, що поділ майна згідно першого варіанту експертизи буде більшою мірою відповідати інтересам сторін. З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки-відповідачки [PERSON] стосовно розподілу спірного майна і розподіл спірного житлового будинку, господарських будівель і споруд провести відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № С-79 від 20.04.2014 року за другим варіантом, і як першому співвласнику,показаного в додатку №2 зеленим кольором, виділити в натурі [PERSON] у рахунок належної їй 1/2 частини нежитлової будівлі «магазина з кафе-баром»: в нежитловій будівлі «магазина з кафе-баром»: коридор 1 площею ,20 кв. м., вартістю 53403,00 грн., роздягальню 2 площею 8,90 кв. м., вартістю 57962,00 грн., зал 3 ,площею 52,20 кв. м. вартістю 339866,00 грн., зал 4 площею 92,90 кв. м. ,вартістю 605017,00 грн., санвузол 13 площею 2,50 кв.м. вартістю 16281,00 грн., коридор 14 площею 11,70 кв.м. вартістю 76197,00 грн, санвузол 15 площею 2,40 вартістю 15630,00 грн., санвузол 16 площею 2,50 вартістю 16281,00 грн, а всього площею 186,30 кв. м. вартістю 1180637,00 грн; з будівель та споруд: Ганок «а» площею 7,20 кв. м. вартістю 16094,00 грн., Ганок «а4» площею 10,20 кв. м. вартістю 24066,00 грн., Ворота №1 вартістю 16694,00 грн., Огорожу №2 вартістю 97317,00 грн., Огорожу №3 (1/2 частина) вартістю 103042,00 грн., Хвіртку №5 вартістю 2468,00 грн,а всього вартістю 259681,00 грн, на загальну суму 1440318 грн 00 коп., що складає 1/2 частину нежитлової будівлі «магазина з кафе-баром» ,будівель і споруд, та визнати за нею право власності на вказане майно. [PERSON] в рахунок належної йому 1/2 частини нежитлової будівлі «магазина з кафе-баром» та будівель і споруд: в нежитловій будівлі «магазина з кафе-баром»: кухню 5 площею 24,90 кв.м. вартістю 162164,00 грн., кладову 6 площею 9,80 кв. м. вартістю 63823,00 грн., коридор 7 площею 4,70 кв. м. вартістю 30609,00 грн., коридор 8 площею 4,90 кв.м. вартістю 31912,00 грн., кабінет 9 площею 10,10 кв.м. вартістю 65777,00 грн., підсобне приміщення 10 площею 3,60 кв.м. вартістю 23445,00 грн., санвузол 11 площею 2,30 кв.м. вартістю 14979,00 грн., банкетний зал 12 площею 20,70 к.м. вартістю 134810,00 грн., торговий зал 1 площею 60,40 кв.м. вартістю 393360,00 грн., підсобне приміщення 2 площею 21,80 кв.м. вартістю 141974,00 грн., зал 3 площею 32,80 кв.м. вартістю 213702,00 грн., а всього площею 196,00 кв.м. вартістю 1276555,00 грн.; з будівель та споруд: Навіс «Б» площею 28,00 кв.м. вартістю 37335,00 грн., Ганок «а2» площею 5,00 кв.м. вартістю 11176,00 грн., Ганок «а3» площею 4,30 кв.м. вартістю 9611,00 грн., Огорожу №3 (1/2 частина) вартістю 103042,00 грн., хвіртку № 4 вартістю 2599,00 грн., а всього вартістю 163763 грн 00 коп, а всього на загальну суму 1440318 грн 00 коп,що складає ? частину нежитлової будівлі «магазина з кафе-баром» , будівель і споруд, і визнати за ним право власності на вказане майно. Зобов'язати сторони провести наступні ремонтно-будівельні роботи: виконати перегородку в залі « 3» згідно додатку №2 до висновку на відстані 5,76 м. від стіни з боку торгового залу 1. Зобов'язати сторони /кожна самостійно/ замовити проекти на переобладнання частин нежитлової будівлі для встановлення автономних систем опалення, водопостачання та електропостачання. Відповідно до вимог ст.120 ч.1,4 ЗК України виділити [PERSON] у власність 1/2 частину земельної ділянки пропорційно до частки у праві власності на нежитлову будівлю - «магазина з кафе-баром» ,який розташований по [ADDRESS] та визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки,на якій розміщені виділені приміщення, пропорційно до його частки у праві власності на нежитлову будівлю - «магазина з кафе-баром» . [PERSON] для збереження функціонального призначення приміщення в якості кафе-бару необхідно буде понести додаткові витрати для влаштування кухні та підсобних приміщень, які необхідні згідно державних будівельних норм для даного виду діяльності. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України розподілити судові витрати. Так, [PERSON] було сплачено судовий збір в розмірі 3398,90 грн. та витрати за проведення експертизи в розмірі 4056,00 грн., враховуючи, що її позов задоволено повністю з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню понесені нею вказані витрати, а всього на суму 7454 грн 90 коп. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, на його користь з [PERSON] слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1827 грн 00 коп. Шляхом взаємозаліку остаточно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею витрати в сумі 5627 грн 90 коп.

Outcome: partial