Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

в обгрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що 14.07.2012 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.12.2014 року. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який з народження перебуває на її утриманні та проживає з нею. Батько дитини взагалі з моменту народження дитини не цікавиться його життям, не бере участі у його вихованні, аліменти не сплачує, взагалі не вважає себе батьком дитини. В процесі виховання дитини у неї постійно виникають потреби отримувати відповідні дозволи у відповідача, як батька дитини. З вище наведених підстав просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач, його представник в судове засідання на слухання справи не з»явилися, надіслали заяву про розгляд справи у їх відсутності, відповідач не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, про що подав нотаріально завірену заяву. Представник органу опіки та піклування Красилівської РДА в судове засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов вважає обґрунтованим, надавши висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Дослідивши матеріали справи, суд находить позов підлягаючим задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] являється батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402-111 передбачено, що виховання в сім»ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов»язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Саме сім»я є середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Як зазначає ст.164 СК України позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р) з цього приводу зазначено:«Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей». Закон чітко визначив підстави позбавлення батька, матір батьківських прав. Відповідно до пункту першого частини першої статті 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування. Ухилення від виконання своїх обов'язків з виховання дитини з боку батька, матері також є однією з підстав позбавлення їх батьківських прав. Способи та методи ухилення від обов'язку з виховання та утримання дитини чітко виписано в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. де в пункті 16 вказано:«Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками». Згідно висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON] відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає, не цікавиться розвитком та станом здоров»я дитини, а тому є доцільним позбавити його батьківських прав по відношенню до малолітнього сина. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, (вона) ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню неповнолітніх дітей, що найшло своє підтвердження в судовому засіданні при розгляді даної справи, тому, є всі підстави [PERSON] позбавити батьківських прав щодо малолітнього сина

Outcome: approved