Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулись [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської областіз посиланням на наступне. Відповідно до погосподарських книг Брилівської сільської ради Ставищенського району Київської області за 1986-1990, 1991-1995 роки, довідок Ставищенської селищної ради житловий будинок [ADDRESS] відносився до майна колгоспного двору, на час припинення якого станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживала голова двору [PERSON] , яка згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набула право власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору. Після смерті [INFO] [PERSON] , матері [PERSON] , яка до дня смерті постійно проживала та була прописана у вищевказаному будинку, спадщина в силу вимог статті 563 ЦК УРСР не відкрилася. В погосподарських книгах Брилівської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки ім`я [PERSON] , 1937 року народження помилково зазначали як [PERSON] . 05.03.2013 року у виконкомі Брилівської сільської ради [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] .. [INFO] в селі Брилівка померла [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняла спадкоємиця за вищевказаним заповітом [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Спадщину після її смерті прийняли, подавши до Ставищенської районної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, вони (позивачі) -спадкоємці першої черги чоловік [PERSON] , син [PERSON] та дочка [PERSON] .. 20.10.2021 року державний нотаріус вказаної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний будинок через відсутність документів, які б свідчили про належність вказаного майна спадкодавиці. Позивачі просять визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] , за кожним з них, на 1/3 частину вищевказаного житлового будинку і загальною площею 59,0 кв. метри житловою площею 37,6 кв. метри вартістю 70562,33 гривні. В підготовче судове засідання позивачі не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином (а. с. 64, 65, 85), в позовній заяві справу просять розглядати у їх відсутність (а. с. 9). Представник відповідача Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської областів підготовче судове засідання не прибув, до суду селищна рада подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника селищної ради (а. с. 102). Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву представника відповідача про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг Брилівської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 (а.с. 21-27), довідок Ставищенської селищної ради (а. с. 30, 31) житловий будинок [ADDRESS] (в даний час Білоцерківського району) Київської області, 1984 року побудови, належав до майна колгоспного двору, на час припинення колгоспного двору (станом на 15 квітня 1991 року) в ньому проживала та відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) не втратила права на частку в його майні голова двору [PERSON] , яка набула право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору. Проте, свідоцтво про право власності Брилівською сільською радою на вищевказаний будинок на ім`я [PERSON] та [PERSON] не видавалось. До 01.01.2013 року право власності КП КОР «Південне БТІ» на вказаний будинок не реєструвало (а. с. 41). В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] (в даний час Білоцерківського району) Київської області також відсутні (а. с. 83). З матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] (а. с. 86-101) встановлено, що [INFO] [PERSON] померла (а.с. 88), спадщину за заповітом (а. с. 90) після смерті якої прийняла [PERSON] , як особа, яка постійно проживала із спадкодавцем на час смерті (відкриття спадщини) (а. с. 91) відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1268 ч. 3, ст. 1270 ч. 1 ЦК України, та отримала у приватного нотаріуса Ставищенського районного нотаріального округу Київської області Кошинської Л. О. свідоцтв про право на спадщину на частину спадкового майна (а. с. 99). З матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] (а. с. 66-84) встановлено, що [INFO] [PERSON] померла (а.с. 70), спадщину за законом після смерті якої прийняли позивачі [PERSON] (чоловік спадкодавиці - а. с. 71), [PERSON] (її син - а. с. 76-77) , [PERSON] (її дочка - а.с. 77 зв. -79) відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 ЦК України, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк (а. с. 67, 67 зв., 68). Постановою від 20.10.2021 державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори відмовила позивачу [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину законом на вказаний будинок після смерті [PERSON] через відсутність державної реєстрації права власності на ім`я померлої та відсутність правовстановлюючого документа на нього (а.с. 39). Відповідно до технічного паспорта (а.с. 36-38) загальна площа вказаного будинку - 59,0 кв. метри, житлова площа 37,6 кв. метри. Крім житлового будинку «А» (1984 року побудови) в домогосподарстві розташовані погріб з шийкою «В/пг», прибудова «а», сарай «Б», ганок «а1» (1984 року побудови), інвентаризаційна вартість будинку 211687 гривень. Земельна ділянка, на якій розташований будинок, не приватизована (а. с. 32). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набула право власності на вищевказаний житловий будинок, як член колгоспного двору, після смерті [INFO] [PERSON] . [PERSON] набула право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок, а після смерті [INFO] [PERSON] позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] набули право власності в порядку спадкування за законом, кожен на 1/3 частину вищевказаного житлового будинку, і оскільки відповідачем позов визнається, - він підлягає задоволенню. Суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, оскільки позивачі відповідно до позовної заяви судові витрати беруть на себе.

Outcome: approved