Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому архівної довідки від 18.02.2015 року № В-75/01-10/107. Вказаний факт заявник просить встановити з метою реалізації ним права на пенсію, а саме для призначеної пенсії за віком. При зверненні до УПФУ заявнику повідомили, що архівна довідка не ідентифікується з паспортними даними заявника, оскільки не містить обов»язкового реквізиту «по батькові». У зв»язку з цим, заінтересована особа відмовила заявнику в призначені пенсії за віком, а він змушений зернутись до суду. В ході розгляду справи заявник викладені вимоги в заяві підтримав повністю та просив суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області, в судове засідання з"явилась та проти задоволення вимог щодо встановлення приналежності архівної довідки заявнику не заперечувала. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що заявник згідно даних паспорта є [PERSON], який народився [INFO] (а.с.4). Відповідно до листа Управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області № 17 від 12.03.2015 року, для визначення права призначення пенсії було встановлено, що архівна довідка на ім»я заявника не ідентифікується з його паспортними даними, що унеможливлює призначення пенсії (а.с.8). Статтею 256 ЦПК України визначено які категорії справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають розгляду в порядку окремого провадження. Пунктом 6 ч.1 вказаної статті передбачено встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів. За змістом ч.2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, ніж передбачені частиною першою статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних органів за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у статті 256 ЦПК України. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу безвісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до вимог Закону України «Про Пенсійне забезпечення», а також Постанови Управління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», дані про особу для довідок для призначення пенсії заносяться в довідки із особових справ осіб, що працювали на підприємстві, та наказів по підприємству. Обгрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначав, що в позасудовому порядку він не має можливості встановити зазначений факт. Згідно із ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилом ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Про належність саме заявнику архівної довідки від 18.02.2015 року № В-75/01-10/107 видану Об»єднаним трудовим архівом міської та сільських рад Новоукраїнського району Кіровоградської області свідчить і той факт, що в трудовій книжці, оформленій на ім'я заявника та у довідці співпадають дати та записи про періоди роботи в КСП імені Пархоменка Захарівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с.7). На підтвердження своїх доводів заявником надані до суду його паспорт, трудову книжку [NUMBER] від 20 червня 1977 року на ім»я [PERSON], довідка про присвоєння ідентифікаційного коду, які підтверджують належність заявнику архівної довідки. За наведених обставин, суд вважає доведеним, що архівна довідка від 18.02.2015 року № В-75/01-10/107, видана Об»єднаним трудовим архівом міської та сільських рад Новоукраїнського району Кіровоградської області на ім»я «[PERSON]» в дійсності належить заявнику [PERSON]. Оскільки даний факт підтверджений письмовими доказами, іншим шляхом встановити факт належності заявнику архівної довідки неможливо, та враховуючи, що спір по підтвердженню трудового стажу відсутній, а встановлення належності вказаного заявнику документу необхідно останньому для оформлення пенсії за віком, суд приходить до висновку, що заява є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved