Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та уточненнями до нього, мотивуючи свої вимоги тим, що з 20.07.1988 року по 28.04.2004 рік знаходився у трудових відносинах з ВАТ „Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе". В зв'язку з важкими умовами праці він отримав професійне захворювання, в результаті якого висновком МСЕК від 25.02.2015 року йому встановлено 65% стійкої втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 75 від 14.09.2001 року причиною захворювання стало проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, пилу. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в розмірі 65000,00 грн. за те, що професійне захворювання спричиняє йому страждання, порушує нормальні життєві звички, постійно хворіє, оскільки з вини заводу, який не створив безпечних умов праці він хворіє на емфізему легень ІІ ступеню, пиловий бронхіт ІІ ступеню та рядом супутніх захворювань. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити Представник відповідача Грек В.В. позовні вимоги не визнала та просить відмовити у задоволенні позову, пояснюючи, що ПАТ„Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе" є неналежним відповідачем, а також, що чинне законодавство не передбачає порядку стягнення моральної шкоди з товариства, а також зазначає, що моральна шкода позивачу виключно з вини відповідача завдана не була, жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивач не надав, останній виконував роботу добровільно, усвідомлюючи при цьому можливі негативні наслідки для свого здоров'я. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 20.07.1988 року по 28.04.2004 рік знаходився у трудових відносинах з ВАТ „Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе", що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.5). 14.09.2001 року було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання № 75 за формою П-4, в якому зазначено, що воно у [PERSON] виникло у зв'язку з неефективністю використання засобів індивідуального захисту, недосконалістю технологій. Причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, загазованості (а.с.6). Перебуваючи на обстеженні та лікуванні в клініці Харківського НДІ гігієни та профзахворювань, позивачу було встановлений діагноз: «Пиловий бронхіт її ст. Емфізема легень П ст. ДН11 ст. Захворювання професійне. Вегетативно-сенсорна ноліневропатія верхніх кінцівок з вегетативно-сенсорними порушеннями на кистях в поєднанні з двостороннім латеральним епікондилезом плеча і двостороннім плече-лопатковим периартрозом. Спондилоартроз попереково-крижового відділу хребта. (Основний діагноз). РОХП з алгічним синдромом. НЦД гіпертонічного типу. (Супутній діагноз)» (а.с. 6). Згідно довідки МСЕК від 25.02.2015 року, позивачу встановлено 65% стійкої втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності (а.с./8). Відповідно до ст.ст. 1,3,21,43 ч.4, 46 ч. 1 Конституції України , Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної , часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника тощо. Так, ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» створило неналежні умови праці позивача, внаслідок яких позивач отримав професійне захворювання зі стійкою втратою непрацездатності, що призвело його до моральних страждань і є підставою для відшкодування моральної шкоди. Положеннями 2 ст.4 Закону України „ Про охорону праці" встановлено, що державна політика в галузі охорони праці базується зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних , безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законом порядку. У статті 237-1 даного кодексу зазначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч. 8 ст. 36 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 року, - відшкодування моральної (немайнової шкоди) потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України Посилання представника відповідача щодо того, що ПАТ „Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе" не є належним відповідачем і не повинно відшкодовувати позивачу моральну шкоду є безпідставними, оскільки згідно вищевказаного закону дані виплати не є страховими, і здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, сума 10000 грн., буде достатньою для компенсації позивачу фізичного болю, фізичних та душевних страждань, які він зазнав в результаті професійного захворювання. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial