Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у період з 11.11.2014 р. по 01.10.2020 р., в позові зазначив, що надав відповідачам послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , де мешкають відповідачі. В зв`язку з тим, що відповідачі не сплачують за надані послуги, станом на 01.10.2020 року виникла заборгованість в розмірі 42615,84 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів, та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. судового збору. Представник Концерну „Міські теплові мережі" Проценко В.О. в судовому засіданні 01.02.21р. позов підтримала та пояснила, що вказана заборгованість не сплачена, тому просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні 01.02.21р. позов не визнали з тих підстав, що позивачем пропущено строк позовної давності, окрім того вони не отримують послуги у повному обсязі не отримують через відсутність опалювання, просили в позові відмовити. В судове засідання 29.11.21р. сторони не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідачі в судове засідання 29.11.21р. не з`явились, про дату, час і місце судового засідання відповідачі повідомлялись в установленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою проживання. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши учасників процесу, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій, її збут та інше. Таким чином, Концерн «Міські теплові мережі» у період з 11.11.2014 р. по 01.10.2020 р. надав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 44415,84 грн., за вказаний період сума оплат складає 1800,00 грн., заборгованість, станом на 01.10.2020 року, складає 42615,84 грн. (а.с. 6,7-8). Обов`язок споживача сплачувати за житлово-комунальні послуги закріплений у Житловому Кодексі УРСР (ст.ст. 64, 67, 68). Відсутність між сторонами договору на надання послуг з централізованого опалення не є підставою для звільнення від сплати за надані послуги. Концерн «Міські теплові мережі» по відношенню до відповідачів, як споживачів послуг, являється виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. В п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем. Правилами та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості) передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем відповідного договору. Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Обов`язок споживача сплачувати за житлово-комунальні послуги закріплений у Житловому кодексі УРСР (ст.ст. 67. 68). Відповідно до п.2 ст.11 ЦК України підставою для виникнення прав та обов`язків є договір. За вказаний період заперечень з боку споживачів на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої воді на адресу Концерну «Міські теплові мережі» не надходило. Надані відповідачем докази, в т.ч. акт від 28.03.19р., свідчать про самовільне перепланування відповідачами системи опалювання та не підтверджує факт ненадання послуг з боку позивача (а.с.52). Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання (пункт 2 Правил). Система опалення помешкання відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. Відключення опалення в окремій квартирі значною мірою порушить вимоги ДБН України (Державні будівельні норми України), а саме вплине на якість наданих послуг до інших житлових приміщень. Тож, послуга з централізованого опалення надавалась відповідачам в межах опалювального сезону, а послуга з постачання гарячої води (підігріву питної води) - постійно. Отже, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води тривають. Згідно норм діючого законодавства на відповідачів покладається обов`язок по оплаті наданих їм послуг. Разом з цим, відповідачем було заявлено усне клопотання про застосування позовної давності. Згідно з положеннями статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Письмового договору про збільшення строку позовної давності між сторонами не укладалось, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати загальний трирічний строк позовної давності. Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, згідно з ч. 5 цієї норми за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У зобов`язаннях між сторонами у справі передбачено, що позивач надає послуги, а відповідач має оплачувати їх щомісячними платежами, причому здійснювати оплату за попередній місяць у наступному. З розрахунку, який не оспорював відповідач, вбачається, що платежів у періоді з квітня 2015р. по жовтень 2020р. відповідач не здійснював, а тому позивач кожного наступного місяця бачив, що оплату за попередній місяць споживач не провів. Тобто строк позовної давності за кожним щомісячним нарахуванням за надані послуги слід відраховувати з наступного місяця. З позовом до суду позивач звернувся 27.10.2020р., а тому в межі позовної давності вкладається трирічний строк, що передує цьому зверненню, тобто період з 01.10.2017р. (розрахункова дата для нарахування щомісячного платежу) по 01.10.2020р. (дату, по яку нараховано заборгованість). Згідно наданої позивачем довідки розмір заборгованості відповідача за період у три роки до моменту пред`явлення позову складає 25725,03 грн. (а.с.66). Тому до стягнення з відповідача слід визначити суму, що вкладається в межі позовної давності у вказаному розмірі. Приймаючи судове рішення, суд згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України вирішує питання щодо розподілу судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial