Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження [ADDRESS] шляхом зняття відповідача [PERSON] з місця проживання в дані квартирі. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивач є власником вищезазначеної квартири на підставі свідоцтва про право власності від 04 червня 2015 року, виданого із врахуванням затвердженого 02 жовтня 2013 року акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки-вказаної квартири, яка раніше належала відповідачу і була продана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18 лютого 2008 року, з кінця 2013 року у даній квартирі ніхто не проживає, реєстрація місця проживання відповідача у квартирі перешкоджає позивачу у здійсненні прав власника. Відповідно до заяви від 04 березня 2016 року представник позивача [PERSON] просить визнати відповідача таким, що втратив право користування даною квартирою, як житловим приміщенням. В поясненнях на позов представник третьої особи Ніжинського МВ УДМС України в Чернігівській області Іваненко С.М. вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині зняття відповідача із реєстрації місця проживання, посилаючись на те, що підставою для зняття із реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов за вищевикладених обставин, просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим примішенням-кв.[ADDRESS]. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України шляхом надіслання судових повісток за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку,-[ADDRESS]. Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи не надходили, причини неявки не повідомлені, заяви про розгляд справи за відсутності не подані. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що узгоджується з положеннями ст.224 ЦПК України, представник позивача в судовому засіданні не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. За змістом ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає справу в межах заявлених сторонами вимог і на підставі поданих ними доказів; доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 18 лютого 2008 року продавцями [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON], покупець-[PERSON].. Відповідно до Акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 02 жовтня 2013 року, затвердженого начальником ВДВС Ніжинського МРУЮ 02 жовтня 2013 року, позивач за результатами прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна (при здійсненні виконавчого провадження №33942856 з примусового виконання виконавчого листа Ніжинського міськрайонного суду №2-561, виданого 04 лютого 2011 року) придбав [ADDRESS]. Згідно Свідоцтва від 04 червня 2015 року позивач є власником [ADDRESS], яка раніше належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально 18 лютого 2008 року. Вищезазначені відомості підтверджуються також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно... від 16 лютого 2016 року, відповідно до якої власником в цілому [ADDRESS] є ПАТ "Укрсоцбанк", державна реєстрація права власності проведена 04 червня 2015 року, підстава виникнення права власності-свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 04 червня 2015 року, виданого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Бублик Т.М., відомості про державну реєстрацію іпотеки та державну реєстрацію обтяжень відсутні, відомості про права власності: [PERSON] власник вказаної квартири з 18 лютого 2008 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 18 лютого 2008 року; тип обтяження-арешт нерухомого майна, підстава-постанова ВДВС Ніжинського МРУЮ від 17 серпня 2012 року ВП 33942856. Довідкою та повідомленням Ніжинського МВ УДМС України в Чернігівській області від 28 січня 2016 року та 16 лютого 2016 року підтверджується, що [PERSON] зареєстрований у вищезазначеній квартирі з 11 листопада 1998 року. Положеннями ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які набрали чинності для України з 11 вересня 1997 року та є частиною національного законодавства відповідно до вимог ст.9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві. Спірні правовідносини виникли між позивачем, який з 04 червня 2015 року є власником [ADDRESS], та відповідачем [PERSON], як одним із колишніх власників даної квартири, яким 18 лютого 2008 року здійснений продаж квартири [PERSON]. Втрата права користування житловим приміщенням колишнього власника є наслідком припинення його права власності на це приміщення (ст.346 ЦК України). Стосовно збереження права користування житлом членами сім'ї колишнього власника слід зазначити про усталену практику Верховного Суду України з цього питання . Відповідно до висновків, що містяться в ухвалах у справах: № 6-10723св08, № 6-2778св08, № 6-55662св10, право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а, отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим будинком. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тобто вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року по справі № 6-57цс11. За таких обставин відповідач втратив своє право на користування [ADDRESS]. Докази на підтвердження наявності домовленості сторін щодо користування даною квартирою відсутні. Відповідно до ст.88 ЦПК України 1378 грн. судового збору підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved