Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

В травні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та третьої особи без самостійних вимог про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що вона є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач як батько дитини безвідповідально відноситься до своїх батьківських обов'язків, ухиляється від виховання дітей, матеріально їх не підтримує. Просила суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітніх дітей. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов і просив задовольнити позовні вимоги. Представник органу опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області висловив думку про вирішення справи на розсуд суду, оскільки позивачка не надала в орган опіки та піклування всіх документів, необхідних для вирішення спору по суті. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Свідки [PERSON] та [PERSON] показали суду, що близько двох років відповідач не приймає участь у вихованні та утриманні своїх дітей, які знаходиться на утриманні позивача, не відвідує їх та не цікавиться їх життям. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати свою дитину, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати їх до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язків батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 164 вказаного кодексу, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що позивач доглядає та матеріально утримує своїх дітей, оздоровлює і виховує їх. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей, матеріально їх не забезпечує, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться їх життям, фактично без поважних причин самоусунувся від своїх батьківських обов'язків по відношенню до своїх дітей. З довідки-розрахунку Новоселицького ВДВС № 56895694 від 05 вересня 2018 року слідує, що відповідач ухиляється від сплати аліментів на дітей та за ним рахується заборгованість по аліментах з травня 2018 року в сумі 7594 гривень. Згідно шостого принципу декларації ООН прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею дев'ятою Конвенції ООН про права дитини 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Згідно правовим положенням, викладених у третьому розділі Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України викладених у п.п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вбачається, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи, що відповідач свідомо ухиляється від виховання своїх дітей, матеріально не забезпечує їх, не спілкується з ними та не цікавиться їх фізичним та духовним розвитком, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав. Відповідно до рішення органу опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації № 46 від 13 вересня 2018 року відповідача недоцільно позбавити батьківських прав щодо своїх дітей з причин не подачі позивачем повного пакету документів, які могли свідчити про неналежне виконання ним своїх батьківських обов'язків. Однак, суд не погоджується з даним висновком органу опіки та піклування, оскільки він суперечить інтересам дітей та є недостатньо обґрунтованим, оскільки орган опіки та піклування не вирішив питання по суті заяви, обмежившись формальною відмовою у зв'язку із не подачею позивачем документів, які могли свідчити про неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків. Таким чином, при перевірці органом опіки та піклування заяви [PERSON], питання щодо її доведеності повністю було покладено на заявницю, яка в свою чергу виховує двох малолітніх дітей, тим самим обмежена у можливості надати всі витребувані від неї документи. В той же час, орган опіки та піклування має достатньо широкий обсяг повноважень для перевірки даного факту, однак ним не було проведено ретельну перевірку заяви [PERSON] із опитуванням сусідів, отриманням необхідних документів від державних установ щодо участі відповідача у вихованні та утриманні своїх дітей, про що було заявлено в судовому засіданні його представником. За вказаних обставин, висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав є безпідставним. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору. На підставі ст.ст. 19, 150, 155, 164, 165 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved