Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, в якому у них [INFO] народився син [PERSON]. Проте сімейне життя з відповідачем не склалося, вже тривалий час проживають окремо, крім того 07 березня 2009 року подала до суду позов про розірвання шлюбу. Поряд з тим зазначила, що син [PERSON] проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач постійно проживає та працює за кордоном. Належної участі батька у вихованні сина не має. Неналежно відноситься відповідач і до обов'язку матеріального забезпечення сина. Добровільно та головне періодично надавати кошти на утримання дитини відповідач бажання не виявляє. Крім того, зазначила, що їй одній важко утримувати дитину. Дитина потребує щоденного повноцінного догляду, харчування, а також сину необхідно забезпечити фізичний, духовний та моральний розвиток, необхідне щоденне піклування за його здоров'ям, а батьки, в господарстві яких вона з сином проживає, не мають змоги їй допомагати. На сьогодні на утримання сина вона витрачає більше 8000 грн. в місяць. Так, щотижневі витрати складають 50 грн. на молоко, 50 грн. на масло, 80 грн. на сметану, 60 грн. на сир, 90 грн. на йогурти, 80 грн. на крупи та макаронні вироби, 200 грн. ковбасні вироби, 200 грн. фрукти, 100 грн. солодощі, 200 грн. м'ясо різне, 150 грн. риба. Щомісячні витрати становлять: 300 грн. - засоби гігієни та косметика, медикаменти для лікування простудних захворювань до 500 грн. Щорічні витрати становлять: зимова куртка 1600 грн., зимові чобітки 1200 грн., шапочка з шарфом 500 грн., рукавиці 100 грн., штани 4 пари по 400 грн., светри 4 шт. по 350 грн., гольфи 4 шт. по 300 грн., осіння куртка 1300 грн., осінні черевики 1300 грн., туфлі 1100 грн., кросівки 1000 грн., джинсові штани дві пари по 450 грн., босоніжки 600 грн., спортивний костюм 1500 грн., білизна, носки 1000 грн., сандалі 600 грн., футболки 6 шт. по 200 грн., небулайзер для інгаляцій 3200 грн., вакцина від грипу 770 грн. Також несе вона щомісячні витрати і на дозвілля дитини. Син потребує відповідно до віку розважальні ігри, комп'ютер та доступ до мережі інтернету. В літній період має намір відвезти сина для оздоровлення на море, однак зібрати на поїздку відповідну суму коштів не взмозі. Сам же відповідач є здоровим, інших утриманців не має, працює та отримує дохід за межами України. А тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в сумі 4000 грн. з подальшою індексацією суми відповідно до закону, щомісячно і до досягнення ним повноліття. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 19 березня 2019 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу протягом п'ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що позов визнає частково, погоджується на сплату аліментів в розмірі 1500 грн. щомісячно на утримання сина, посилаючись на те, що позивач умовчує той факт, що вона часто виїїзджає на роботу за межі держави - в минулому у Польщу, на даний час - в Австрію, залишаючи сина із своєю бабусею, так як її мати також за кордоном, а батько з ними не проживає. Поряд з тим, вказав, що за час, відколи разом не проживають, придбав для сина наступні речі: скейтборд, чотири самокати, велосипед, придбав одяг (куртку зимову, спортивний костюм, светр), по мірі наявності в нього коштів передаєю продукти харчування: овочі, фрукти, солодощі, м'ясні вироби, молочні, сири. Тому також утримує сина, виходячи із тих коштів, які має. Просив врахувати те, що позивач зазначає у позовній заяві перелік речей, які вона нібито витрачає на утримання сина, однак при цьому не надає жодних доказів того, що вона ці речі та продукти придбала. Крім того зазначив, що проживає разом із матір»ю [PERSON], яка постійно хворіє та часто перебуває на стаціонарному лікуванні, тому йому також потрібні кошти для її лікування, а мати не пенсіонер, групи інвалідності не отримала, працювати не може. Всі витрати на її лікування несе він. Представник позивача - адвокат Денисова Т.С. у відповіді на відзив зазначила, що син [PERSON] проживає із матір'ю, спору щодо місця проживання дитини між сторонами не має. Незалежно від того чи працює позивач чи не працює, вона повністю утримує дитину. Досягти домовленості із батьком дитини щодо участі в утриманні сина їй не вдалося, тому остання звернулася до суду із позовом.Відповідач сам зазначає і визнає той факт, що лише по мірі наявності у нього коштів передає дитині продукти харчування, утримує сина, виходячи із тих коштів, які має.Однак дитина потребує погодинного харчування, щоденного догляду, постійної турботи, участі батьків у вихованні, що постійно надає дитині мати. Дитина не запитує матір: має та кошти на придбання хліба, молока, чи не має, дитині потрібно дати те, чого дитина відповідного віку потребує.Позивач не заперечує щодо придбання відповідачем для сина окремо взятих речей, однак такі є подарунками, а не предметами щоденного догляду, харчування, навчання.У позовній заяві позивач перерахувала продукти, одяг, взуття, речі, якими забезпечується харчування, догляд за дитиною, розвиток дитини та назвала ціну, за яку придбаває такі в магазинах, на ринку району, області. Ціни відомі кожному, хто утримує дитину і доказуванню такі суми не підлягають. Також зазначила що відповідач не надав доказів тому факту, що має на утриманні непрацездатну матір, а навіть якщо такий факт і має місце, то як син і як батько малолітнього [PERSON], мав би все зробити для того, щоб його рідні не потребували коштів ні на придбання ліків, ні на прожиття. Сама позивач самостійно не може документально підтвердити ту обставину, що відповідач постійно проживає та працює за кордоном.Вважає, що навіть той факт, що відповідач відсутній в судовому засіданні підтверджує і відсутність такого в Україні. Також повивач стверджує, що знає про доходи відповідача, інакше б до суду з позовом не зверталася, при цьому наполягає на тому, що відповідач фізично здоровий, може і зобов'язаний працювати та надавати їй допомогу в утриманні дитини. Дослідивши обставини, на які сторони посилаються як на обґрунтування своїх позицій, оцінивши докази надані ними, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатнихчоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], повторно виданим 23 березня 2018 року Борщівськими районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Крім того встановлено, що позивач разом із сином проживає у [ADDRESS] у власному будинку. На даний час ніде не працює. Син перебуває на її утриманні. Користується земельною ділянкою площею 0, 33 га. Автотранспорту та сільськогосподарської техніки немає. Коштів на придбання палива не вистачає. Наведене вбачається з довідки Гермаківської сільської ради №401 від 06 березня 2019 року, а також підтверджується актом обстеження житлово - побутових умов проживання № 400 від 06 березня 2019 року, складеного комісією Гермаківської сільської ради. Крім того, встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час офіційно ніде не працює, за місцем проживання у власності домоволодінь, земельних, майнових паїв не має. Зареєстрований та проживає у [ADDRESS] разом із своєю матір'ю [PERSON]. Наведене підтверджується довідками виконавчого комітету Борщівської міської ради №№440, 747 від 15.03.2019 року, копією трудової книжки серія [NUMBER] на ім'я [PERSON] Доказів, які б стверджували, ті обставини, що відповідач є непрацездатним, з незадовільним станом здоров'я, отримує регулярний дохід, суду не надано, не здобуто таких і в ході судового розгляду. Твердження відповідача в тій частині що на його утриманні перебуває мати, суд оцінює критично, офіційних документів. які б стверджували її перебування на утриманні сина суду надано не було. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки, відповідач є працездатною особою, батьком малолітньої дитини, то зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, а отже вимоги позивача щодо стягнення з нього аліментів знаходить такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру стягуваних аліментів, суд враховує розмір мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, який відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», визначений для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Також, суд враховує ті обставини, що неповнолітній проживає разом з матір»ю, у зв»язку з чим, остання несе додаткові витрати щодо утримання місця проживання. При цьому, суд також виходить з того, що оскільки сторони, які є батьками малолітнього [PERSON]. [INFO], то в рівній мірі несуть обов"язки щодо його виховання та утримання, і такі у виді матеріального утримання не можуть бути повністю покладені виключно на відповідача чи позивача. Оскільки розмір отримуваного сторонами доходу останні приховують - ні позивачем, ні відповідачем не було надано щодо цього будь-яких доказів, а позивач стверджуючи, що утримання дитини в місяць вимагає затрат у сумі 8000 грн., посилається виключно на загальновідомі факти, при визначенні розміру стягуваних аліментів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - в розмірі 2000 грн., який є максимально наближеним до мінімального рекомендованого розміру аліментів. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати по справі у виді судового збору на користь держави. Виходячи з наведенного вище, на підставі ст.ст. 180, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 р.»,

Outcome: approved