Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики в розмірі 66 171,33 гривень з врахуванням 3 % річних від суми позики та інфляційних збитків, судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.05.2016 р. відповідач [PERSON], за згодою дружини [PERSON], отримав в борг від позивача грошові кошти в національній валюті в розмірі 64 000 гривень та зобов»язувався їх повернути до 04.11.2016 р., однак свої зобов»язання не виконав і в добровільному порядку позику не повертає. Позивач зазначає, що Позичальник [PERSON] діяв за згодою дружини, [PERSON], а тому сума боргу підлгає стягненню в солідарному порядку. З врахуванням положень ч.2 ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідачів суму позики в розмірі 64 000 гривень, 3 % річних від суми позики в розмірі 430,53 гривень та інфляційні збитки в розмірі 1 740 гривень. В судове засідання позивач не з»явився, надавши клопотання про підтриманняч позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з»явились, повідомлялись судом за місцем реєстрації фізичної особи. Судові повістки повернулись до суду за закінченням терміну зберігання. На підставі положень ст.ст.224-226 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судому встановлено, що 04.05.2016 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до п.1 якого позивач передав передав у власність [PERSON] гроші в національній валюті України в сумі 64000,00 грн. строком до 04 листопада 2016 р., які [PERSON] прийняв у власність та зобов'язався повернути в строк, указаний в цьому договорі. Відповідно до домовленості, укладеної між сторонами, [PERSON] зобов»язався повернути суму боргу до 04.11.2016 р. На підставі ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З боку відповідача [PERSON] суду не надано доказів на підтвердження виконання ним своїх зобов»язань щодо повернення суми боргу. Відповідно до пункту 3 Договору, Позичальник [PERSON] діяв за згодою дружини, [PERSON], справжність підпису якої на заяві засвідчено нотаріусом Щавлевою І.В. 04.05.16 р. за реєстр.№69. Однак, укладення договору позики за згодою дружини, не породжує в даному випадку у неї обов»язку щодо повернення грошових коштів, отриманих в борг, оскільки правовідносини за договором позики виникли між сторонами правочину. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення суми боргу за Договором позики в розмірі 64 000 гривень підлягають задоволенню частково, а сума боргу підлягає стягненню з Позичальника - [PERSON]. Підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення суми боргу з врахуванням 3% річних від суми боргу та інфляційних збитків, виходячи з наступного. Норми чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, а саме ч.1 ст.1050 ЦК України, чітко визначає наслідки порушення договору позичальником. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошоу суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов»язаний сплатити неустойку відповідно до ст.549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст..1048 цього Кодексу. Тобто, у разі несвоєчасного повернення грошових коштів позичальником позикодавець має право вимагати повернення суми боргу з врахуванням 3% річних від суми боргу та інфляційних збитків за період невиконання зобов»язань. Розрахунок 3% річних від суми боргу та інфляційних втрат, проведений позивачем, ґрунтується на нормах чинного законодавства щодо порядку проведення розрахунку, а тому може бути взятий судом до уваги. З огляду на викладені обставини позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати, а зокрема суму судового збору, яка підлягає стягненню з [PERSON].

Outcome: partial