Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про визнання за ним права власності на житловий будинок № 186 вул. Борканюка у с. Новоселиця. Посилається на те, що 21.04.2016 р. померла [PERSON], яка за життя склала заповіт від 10.03.2009 р. і все своє майно, де б воно не було, і з чого б не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла йому. Даний заповіт посвідчений секретарем Новоселицької сільської ради та є чинним. До складу спадщини входить житловий будинок за № 186 (150) по вул. Борканюка у с. Новоселиця, який був зареєстрований за покійною у погосподарській книзі Новоселицької сільської ради. Після смерті спадкодавця він звернувся до Тячівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, але йому було відмовлено в оформленні права власності, у звязку з відсутність правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Представник позивача просить позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник Новоселицької сільської ради та представник Тячівської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявилися. Через канцелярію суду надали листи про розгляд справи у відсутності їхніх представників. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно погосподарської книги з 1966 року житловий будинок 186 по вул. Борканюка у с. Новоселиця, був зареєстрований за [PERSON], [INFO] Відповідно до довідки Новоселицької сільської ради № 926 від 20.05.2016 р. будинок по вул. Борканюка, 186, який належав [PERSON] до перенумерації мав номер 150. Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р., яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 і зареєстрованого в Мінюсті 18.02.2002 р. за № 157/6445 (з подальшими змінами), до 2002 року державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася цими підзаконними нормативними актами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 р. "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у судовому засіданні, встановлено, що будинок 186 по вул. Борканюка у с. Новоселиця, у відповідності до діючого на той час законодавства належав [PERSON] на праві приватної власності. Свідоцтвом про смерть за актовим записом № 12 від 25.04.2016 р. стверджено, що [PERSON] померла 21.04.2016 р. Статями 1216, 1217 та 1220 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно заповіту [PERSON] від 10.03.2009 р. все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона згідно з законом буде мати право, заповідає у власність громадянину [PERSON] Даний заповіт не відмінений і не скасований. Довідкою Новоселицької сільської ради № 928 від 20.05.2016 р. стверджено, що після смерті [PERSON], [INFO], яка проживала в [INFO], залишився спадкоємець [PERSON] Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На підставі вказаного заповіту позивач звернувся у Тячівську держнотконтору про прийняття спадщини, але йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, зареєстрованих у встановленому законом порядку, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13.02.2017 р. Отже, виходячи з наведеного, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадкований житловий будинок у нотаріальному порядку. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ч. 2 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З приписів 392 ЦК України убачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На даний час на імя [PERSON] виготовлено технічний паспорт на житловий будинок № 186 по вул. Борканюка у с. Новоселиця. З експлікації вищевказаного будинку вбачається, що він складається з веранди площею 4 м.кв., житлової кімнати 17.1 м.кв., комори 3.7 м.кв. та кухні 18 м.кв. Відповідно до зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд інвентаризаційна вартість житлового будинку № 186 по вул. Борканюка у с. Новоселиця становить 40815 грв. За таких обставин, враховуючи, що спірний будинок не порушує нічиїх прав та інтересів, був зареєстрований у погосподарській книзі за спадкодавцем, що на момент його будівництва (1966 році) прирівнювалося до його реєстрації, [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], прийняв спадщину, інші правовстановлюючі документи на будинок, які б дозволяли нотаріусу видати свідоцтво про право спадщину відсутні, що перешкоджає позивачу оформити право власності на спадкове нерухоме майно через нотаріальну контору, то суд вважає за можливе позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на будинок. Судові витрати слід покласти на позивача. За таких обставин,

Outcome: approved