Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Канівський міжрайонний прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Канівської районної державної адміністрації з позовом про відшкодування збитків за лікування потерпілого від злочину до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.01.2014 [PERSON] визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України, призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1 700 грн.). Так, [PERSON] визнаний винний в тому, що він 10.05.2013 близько 12.00 години, перебуваючи на набережній річки Дніпро, поблизу супермаркету «Spar», що розташований по вул. 206-Дивізії, 3 в м. Каневі Черкаської області, в ході раптово виниклої сварки, умисно наніс один удар долонею лівої руки в голову [PERSON], чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. В результаті отриманих по вині [PERSON] тілесних ушкоджень, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у дитячому відділенні Канівської центральної районної лікарні з 10.05.2013 по 03.06.2013 та на його лікування було затрачено 10 460 тис. грн., що підтверджується довідкою-розрахунком Канівської Центральної районної лікарні № 1915/01-03 від 30.09.2014.Таким чином, кошти, що були витрачені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочину, підлягають стягненню з [PERSON], який вчинив злочин, в розмірі фактичних збитків. 10.11.2014року Канівський міжрайонний прокурор подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] збитки за лікування потерпілого від злочину в сумі 5702.88 грн. Прокурор в судовому засіданні заявлений позов підтримала, посилалась на обставини викладені в позовній заяві, просила стягнути з відповідача на користь Канівської районної державної адміністрації витрати на стаціонарне лікування потерпілогої від злочину в сумі 5702.88грн. Відповідач, в судовому засіданні позов визнав. Представник відповідача - адвокат [PERSON] думку відповідача підтримала. Суд, заслухавши прокурора, відповідача , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно вироку Канівського міськрайонного суду від 13.01.2014 [PERSON] визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України, призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1 700 грн.). Судом встановлено, що по кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, [PERSON] - визнано потерпілим. У зв'язку з отриманими, легкої тяжкості, тілесними ушкодженнями [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у у дитячому відділенні Канівської центральної районної лікарні з 10.05.2013 по 03.06.2013 та на його лікування було затрачено 10 460 тис. грн., що підтверджується довідкою-розрахунком Канівської Центральної районної лікарні № 1915/01-03 від 30.09.2014. Згідно довідки Канівської ЦРЛ № 2167/01.03 від 30.10.2014року проведено перерахунок витрат на лікування потерпілого від злочину [PERSON], вартість лікування хворого коштом лікарні становить 5702.88 грн. Згідно ст. 93-1 КПК України кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, стягуються судом при постановленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я, органу Міністерства фінансів України або прокурора в порядку, передбаченому ст. 28 та частинами другою і третьою статті 93 цього Кодексу. У разі, коли при постановленні вироку рішення про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, не було прийнято, стягнення їх провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом осіб, зазначених у частині першій цієї статті. Положеннями ст.1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] Канівська РДА понесла витрати на лікування потерпілого від злочину, між діями [PERSON].та цими витратами є прямий причинний зв'язок, що встановлено вироком суду, який набрав законної сили, а тому обов'язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача [PERSON] За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню та з відповідача належить стягнути на користь Канівської районної державної адміністрації витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 5702.88 грн. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 1166, 1206 ЦК України, ст.93-1 КПК України, п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року,

Outcome: approved