Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просив стягнути на його користь з відповідача невиплачену орендну плату за користування земельною ділянкою кадастровий номер 7421485600:04:000:0424 у розмірі 2965, 14 грн за період із 21.01.2019 по 08.12.2020 та 15700, 41 грн пені за порушення виконання зобов"язання за договором оренди б/н від 29.03.2013 щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7421485600:04:000:0424. Вимоги позову обгрунтовані посиланням на те, що позивач є спадкоємцем [PERSON] , який 29.03.2013 за життя уклав Договір оренди землі з відповідачем. Договір спадкоємцем був розірваний у судовому порядку та припинено речове право із внесенням відповідних відомостей до реєстру, однак річна сума оренди 1482, 57 грн за 2019,2020 роки не була виплачена, тому позивач визначає суму до стягнення 2965, 14 грн як сума орендної плати за два роки та обраховує в довільному порядку пеню, посилаючись на п.14 Договору у розмірі 0,01 % за кожен день прострочення, яка, на його думку складає 15700, 41 грн. 11 серпня 2021 року відкрито спрощене провадження у справі, вирішено розглядати справу без виклику сторін. Сторони отримали ухвалу: представник позивача 13.08.2021 (а.с.25), представник відповідача 14.08.2021 (а.с.27). Відповідач подав відзив 31.08.2021 (а.с.39-44), а також долучив довідку щодо виплати орендної плати та первинні документи щодо виплати орендної плати. Клопотання про розгляд справи за участі сторін, жодна із сторін не надіслала. Встановивши вимоги і заперечення сторін, визначившись із правовідносинами між ними, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до договору оренди землі від 29 березня 2013 року орендодавець [PERSON] (орендодавець) та орендар СТОВ „Колос" в особі директора Нестеренка Володимира Яковлевича, що діяв на підставі Статуту уклали договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7421485600:04:000:0424 загальною площею 4,5259 га, нормативна грошова оцігка якої 49419,01 грн на строк 15 років (п.1,2,5,8 Договору). Згідно п.9 Договору сторони обумовили орендну плату в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в грошовому вимірі на дату укладення договору становило 1482,57 грн. Сторони домовились, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній або відробітковій формах на вибір орендодавця. Відповідно до чинного законодавства України орендар виступає податковим агентом орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Орендна плата за договором вноситься один раз на рік не пізніше 20 числа місяця після закінчення календарного року, за який вноситься орендна плата з визначенням форми оплати. Згідно п.14 у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 % від несплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З матеріалів вбачається, що постановою Чернігівського апеляційного суду від 18 листопада 2020 року залишено без змін рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 23 липня 2020 року, яким розірвано договір оренди земельної ділянки від 29.03.2013 року, предметом якого була земельна ділянка з кадастровим номером 7421485600:04:000:0424 (а.с.6-8). Підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7421485600:04:000:0424 Городнянський районний суд Чернігівської області у рішенні від 23 липня 2020 року вказав тривале невикористання земельної ділянки сільськогосподарського призначення відповідачем як орендарем, порушені істотні умови договору, що призвело до порушення режиму використання земельної ділянки, забур"янення і заліснення спірної земельної ділянки. Речове право оренди для відповідача припинено 08.12.2020 та відомості про це внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] , індексний номер рішення 55563064, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 235856636 від 08.12.2020 (а.с.13). Відповідачем належними доказами не підтверджено, що позивач отримав орендну плату за 2019 рік, яка мала бути сплачена не пізніше 20 січня 2020 року, та не отримав орендну плату за 2020 рік, а оскільки договір фактично припинений 08.12.2020 то договірна пеня щодо порушення строків виплати орендної плати за 2020 рік не може бути застосована. Визначаючи розмір заборгованості за договором оренди суд виходить, зокрема, з положень п.п. 164.2.5 ст. 164, п.п. 170.1.2 та п.п. 170.1.4 ст. 170, п.п. 168.1.1 ст. 168 Податкового кодексу України, відповідно до яких до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду. Податковим агентом платника податку - орендодавця під час нарахування доходу від надання в оренду об`єктів нерухомості є орендар. При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу за повний чи неповний місяць оренди. Доходи, від надання в оренду (суборенду), житловий найм (піднайм) нерухомого майна оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18 % та військовим збором за ставкою 1,5%. Податковий агент (юридична особа чи підприємець), який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Тому до стягнення з відповідача на користь саме позивача підлягає розмір орендної плати за 2019 рік, який склав 1193,47 грн (1482,57 грн х 19,5: 100) . 266,86 грн сплачує відповідач як податковий агент в якості податку на доходи фізичних осіб та 22,24 грн сплачує відповідач як податковий агент в якості військового збору. За таким же принципом визначається сума до стягнення орендної плати з відповідача за 2020 рік, тобто 1115,21 грн, так як неповний рік існували договірні відносини. За 2013,2014,2015,2016,2017,2018 рр. виконання обов"язку із сплати орендної плати позивачу підтверджується видатковими касовими ордерами (а.с58 -59). Доказів того, що орендна плата за 2019 та 2020 (неповний із 01.01.2020 по 08.12.2020) була виплачена позивачу наперед або існують документально укладені додаткові угоди про зарахування в рахунок наданих послуг цієї невиплаченої орендної плати, суду відповідачем надано не було, як не надано суду і видаткового касового ордеру про сплату орендної плати за ці роки. Останній видатковий ордер від 14.01.2019, наданий суду, був спрямований на оплату орендної плати за 2017-2018 року, в тому числі включає 3499,63 із загальної вказаної суми в ордері в рахунок сплати оренди іншої земельної ділянки (7421485600:04:000:0288), що не є предметом вище згаданого Договору та не береться до уваги судом. За таких обставин договірна пеня за несплату орендної плати за 2019 рік може нараховуватись тільки з 21.01.2020 по 08.12.2020 (322 дні), договірна пеня щодо порушення строків виплати орендної плати за 2020 рік не може бути застосована до сум невиплаченої орендної плати за 2020 рік, оскільки договірні відносини припинились достроково. Тож пеня за порушення строків виплати орендної плати за 2019 рік (період з 21.01.2020 по 08.12.2020) становить 38,43 гривень ( 1193,47 х 0,01/100) х 322 дні). Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно п. 14 Договору (а.с.9). Зазначений період охоплюється спеціальним строком позовної давності в один рік. Всього до стягнення підлягає заборгованість по орендній платі в сумі 2308,68 грн (2019-2020 роки) та пеня за порушення строків виплати орендної плати за 2019 рік (період з 21.01.2020 по 08.12.2020) в сумі 38,43 грн. А всього: 2347,11 грн. З урахуванням вище наведених мотивів позов підлягає задоволенню частково. Сума боргу, яка визнається відповідачем у довідці № 15 від 25.08.2021 (а.с.28) значно занижена і не грунтується на умовах укладеного договору та первинних документах, наданих на підтвердження виконання відповідачем обов"язку сплати орендної плати, в частині орендної плати за 2019 рік та неповний 2020 рік (із 01.01.2020 по 08.12.2020). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 264 ЦПК України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Доводи відповідача про те, що відповідач виконав передбачені договором оренди грошові зобов`язання у повному обсязі, є необґрунтованими та такими, що не доводяться розрахунковими документами, складеними в 2020 році. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає суму 112,68 грн (12,57% від сплаченої суми, оскільки позов судом задоволено саме на 12, 57 % (2347,11 грн./ 18665,55х100). Під час вирішення питань про розподіл витрат на правову допомогу, суд,

Outcome: partial