Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Лікар-психіатр Кіровського ТМО Крижова Л.Ф. звернулася до суду з вищезазначеною заявою та просила продовжити амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] та є інвалідом третьої групи, страждає тяжким психіатричним розладом (шизофренія приступообразна, прогредієнтна течія, затяжний аффективно-параноїчний тип приступу, текучий процес, зміна особистості по типу фершборен), у зв'язку з погіршенням психічного стану, у разі не надання їй допомоги, може нанести значну шкоду своєму здоров'ю та оточуючим. Перебуває на психіатричному обліку з 2010 року. Неодноразово лікувалася стаціонарно у психіатричних відділеннях в межах області. У судовому засіданні лікар-психіатр Кіровського ТМО Крижова Л.Ф. підтримала заяву, пояснила, що у хворої спостерігається погіршення психічного стану, тому просила продовжити [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку. [PERSON] у судове засідання не з'явилася з невідомих причин, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Вислухавши лікаря-психіатра, думку прокурора, який вважав, що заява обґрунтована, тому підлягає задоволенню, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] перебуває на обліку у ТМО м. Кіровська Луганської області з 2010 року з діагнозом: " шизофренія приступообразна, прогредієнтна течія, затяжний аффективно-параноїчний тип приступу, текучий процес, зміна особистості по типу фершборен ", потребує амбулаторної психіатричної допомоги, що підтверджується висновком лікарської комісії (а.с. 2). Згідно витягу з медичної картки, [PERSON] неодноразово знаходилася на стаціонарному лікуванні. Остання госпіталізація в ЛОКПНЛ з 21.02.2013 року до 29.03.2013 року. (а.с. 3). Відповідно до ч.ч.2, 5 ст.12 Закону України „Про психіатричну допомогу" амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Питання про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку вирішується судом за місцем проживання особи. Заява про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку направляється до суду лікарем-психіатром. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави для надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок лікаря-психіатра, який містить обґрунтування про необхідність надання особі такої допомоги. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.22 Закону України „Про психіатричну допомогу" заяви лікаря-психіатра про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку розглядаються судом за місцем проживання особи у десятиденний строк з дня їх надходження. Заяви представників психіатричних закладів про продовження госпіталізації в примусовому порядку розглядаються судом за місцем знаходження психіатричного закладу у десятиденний строк з дня їх надходження. Таким чином, суд вважає, що висновок лікаря-психіатра містить в собі чітке обґрунтування необхідності продовження [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на необхідність продовження їй такої допомоги і тому суд вважає можливим заяву лікаря-психіатра задовольнити. На підставі ст. ст. 12, 22 Закону України „ Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved