Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат у справі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем 26.11.2012 р. договору [PERSON] було видано кредитну картку «Універсальна». 24.04.2014 р. [PERSON] кредитну картку було переоформлено на престижну кредитну картку «Універсальна Gold», відповідно до Тарифів якої Банк надав відповідачу грошові кошти в розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% річних на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів Банку. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість за кредитним лімітом, процентами за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Однак, відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за Кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 31.03.2017 року має прострочену заборгованість в сумі 14 728,40 гривень. Представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним повідомлявся судом про місце і час розгляду справи за місцем реєстрації. Судова повістка повернулась до суду за закінченням терміну її зберігання. На підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду. На підставі ст. 280 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, Банк зобов»язаний надати кредит Позичальнику, в розмірі та на умовах, що предбачені кредитним договором, а Позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами 26.11.2012 р. договору [PERSON] було видано кредитну картку «Універсальна». 24.04.2014 р. кредитку картку Позичальника було переоформлено на престижну кредитну картку «Універсальна Gold», відповідно до Тарифів якої Банк надав відповідачу грошові кошти в розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% річних на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів Банку. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом позивач виконав належним чином свої зобов»язання, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Відповідно до п.1.1.5.21 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі неповернення кредиту в термін, зазначений Графіком погашення сплаченої суми кредиту вважається простроченою і на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої проводиться відповідно з розміром, встановленим в заяві на приєднання до даного Договору для процентів, з дня виникнення простроченої заборгованості. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, підписання Договору являється прямою та безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість за кредитним лімітом, процентами за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, Правилами користування платіжними картками і Тарифами Банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав свої зобов»язання за Кредитним договором. Як зазначає позивач, станом на 31.03.2017 р. заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 14 728,40 гривень, з яких: -497,85 гривень - заборгованість за кредитом; -10 004,58 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; -3 048,43 гривень - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом, а також штрафи, передбачені пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; -500,00 гривень - штраф (фіксована частина); -677,54 гривень - штраф (процентна складова). Відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди Банку. Відповідно до п.2.1.1.12.11 Умов та правил користування платіжною карткою, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником або його довіреною особою своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за тілом кредиту, нарахованими відсотками, пенею та комісією за користування кредитом відповідно до положень договору, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. Однак, на думку суду, не підлягають задоволенню про стягнення з відповідачів штрафу в розмірі 500 гривень (фіксована частина) та в розмірі 677,54 гривень - штраф (процентна складова), виходячи з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-2003цс15. Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що позивачем застосована до відповідачів цивільно-правова відповідальність у виді стягнення як пені, так і штрафу за одне і те саме порушення, а саме несвоєчасне виконання зобов»язання по сплаті платежів в рахунок погашення заборгованості, суд вважає, що дані обставини є порушенням ст..61 Конституції, а тому вимоги Банку про стягнення штрафу не підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі, пропорційно до задоволених вимог ( 92%). Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.4, 5, 77, 81, 141, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України, суд

Outcome: partial