Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

В листопаді 2014 року прокурор звернувся в суд з цим позовом до відповідача [PERSON], посилаючись на порушення ним прав держави внаслідок невиконання зобов'язань за кредитною угодою про надання йому кредиту на будівництво житлового будинку. В судовому засіданні прокурор заявлений позов підтримала, просила задовольнити його, пояснивши, що свого часу між Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та відповідачем укладено кредитну угоду, за умовами якої [PERSON] отримав грошовий кредит на індивідуальне житлове будівництвою. За умовами цієї угоди він мав здійснювати погашення кредиту у визначені угодою строки та розмірах, проте своїх зобов'язань належним чином не виконує, в результаті чого утворилася заборгованість, яку він в добровільному порядку не виплатив. Представник Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі в судове засідання не прибув, направивши листа, за змістом якого справу просив розглянути у його відсутність / а.с. 31, 32, 33 /. Відповідач [PERSON] заявлений позов визнав, не заперечував проти його задоволення, пояснивши, що він дійсно одержав грошовий кредит у відповідному фонді та розраховував пагашати його за рахунок заробітної плати. Проте, через витрату роботи і заробітку на даний час не має такої можливості. Заслухавши пояснення прокурора і відповідача, дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Судом встановлено, що 03 вересня 2003 року між Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та відповідачем [PERSON] укладено кредитну угоду № 0378-03, за умовами якої цей фонд надав відповідачу грошовий кредит у сумі 20000 гривень для індивідуального житлового будівництва, а відповідач, як позичальник, мав погашати кредит і одночасно сплачувати відсотки за користування кредитом / а.с. 3 - 4 /. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як видно з доказів, наданих стороною позивача, Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі виконав свої зобов'язання перед відповідачем, а останній належним чином своїх зобов'язань за договором не виконує, хоча обґрунтовано і не заперечує проти них / а.с. 5, 6, 7 /. Згідно розрахунків кредитодавця, які суд визнає вірогідними та обґрунтованими, станом на 11 вересня 2014 року та на час розгляду справи відповідач заборгував позивачу по тілу кредиту 4070 гривень; по процентам за користування кредитом 1574,06 гривень; по пені 2633,30 гривень, а всього 8277,36 гривень, які на засадах диспозитивності судового процесу і просить стягнути сторона позивача / а.с. 8 /. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати по розгляду даної справи по оплаті судового збору, від яких прокурор був звільнений при подачі позову на підставі Закону України „Про судовий збір", підлягають відшкодуванню до спеціального фонду державного бюджету з відповідача на основі положень ст. 88 ч. 1 ЦПК України.

Outcome: approved