Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] до [PERSON] за участю третіх осіб [PERSON], [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. Свої вимоги мотивувала тим, що з 27 листопада 1958 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який [INFO] помер. 23 січня 2012 року [PERSON] уклав договір позики з відповідачем на суму 10000,00 грн. Оскільки позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги після померлого вона просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 10000,00 грн., судовий збір у розмірі 365,40 грн.. Під час розгляду справи позивачем уточнено позовні вимоги - просила про поновлення строку звернення до суду, стягнення борг у сумі 10 000,00 грн., інфляційних втрат у сумі 7 468,08 грн., три проценти річних за час прострочення виконання зобов'язання сумі 900,00 грн. та судові витрати (а.с.22-23). 15 жовтня 2015 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову [PERSON], [PERSON]. Позивач, представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Третя особа [PERSON] судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Позивач та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 1958 року (а.с. 6). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с. 7). 23 січня 2012 року відповідач позичив у [PERSON] 10 000,00 грн. до 01 квітня 2012 року, що підтверджується розпискою (а.с.33). Згідно положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості . Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно зі ст. 1047 ЦК України договір укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], позивач прийняла спадщину, яка складає з 1/4 частини квартири [ADDRESS] (а.с.34,35). Згідно листа № 2708-02 від 27 серпня 2015 року позивач зверталася до відповідача з вимогою про повернення наданих в борг грошових коштів (а.с.28). Положеннями статті 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1219 ЦК України не входить до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Статтею 1220 ЦК України визначено часом відкриття спадщини день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив його. Матеріали справи містять розрахунок заборгованості за договором позики від 23 січня 2012 року, згідно якого загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 07 жовтня 2015 року становить - 18 368,08 грн., що складає із заборгованості за договором позики у розмірі 10 000,00 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 7 468,08 грн., 3 % річних у розмірі 900,00 грн. (а.с. 24-25). Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур'єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. З урахуванням встановленого індексу інфляції січеньлютийбере зенькві-теньтра-веньчер веньли пеньсер пеньвере сеньжов теньлисто падгру день 2012 рік 99,7100,1100,099,9100,2 2013 рік100,299,9100,0100,0100,1100,099,999,3100,0100,4100,2100,5 2014 рік100,2100,6102,2103,3103,8101,0100,4100,8102,9102,4101,9103,0 2015 рік103,1105,3110,8114,0102,2100,499,0 інфляційні втрати за період з 25 липня 2012 року по 24 липня 2015 року складають у сумі 7 468,08 грн. (10000,00х0,999х1,005х1,249х1,393= 17 468,08 грн.- 10000,00= 7468,08 грн.), що є в межах позовних вимог. Позивач просив про стягнення трьох процентів річних за час прострочення виконання зобов'язання за період з 25 липня 2012 року по 24 липня 2015 року в сумі 900,00 грн. З урахуванням вищезазначеного, три проценти річних від простроченої суми за період з 25 липня 2012 року по 24 липня 2015 року, виходячи з розміру простроченої суми - 10 000,00 грн. та строку прострочення за 3 роки (1095 днів) складають 900,00 грн. (10 000,00х0,03:365х1095). Виходячи з наведеного, позовні вимоги про стягнення суми боргу за договором позики, інфляційних втрат, трьох процентів річних підлягають задоволенню в повному обсязі: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за договором позики у розмірі 10 000,00 грн., інфляційні нарахування у розмірі 7 468,08 грн., три проценти річних у сумі 900 грн. 00 коп., всього 18 368 (вісімнадцять тисяч триста шістдесят вісім)грн.08 коп. Щодо вимог про поновлення строку звернення до суд, суд вважає таке. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Відповідачем не зроблено заяву про застосування строків позовної давності, тому заява про поновлення строків позовної давності не підлягає розгляду. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції до 01 вересня 2015 року) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3 654,00 грн.), а за подання позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.). Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 1057,30 грн. (а.с.2). Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 01 вересня 2015 року) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (487,20 грн.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6090,00 грн.), а за подання позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (487,20 грн.). Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Місячний розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2014 року становить 1218 грн. 00 коп. Отже, за подачу позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог майнового характеру позивачу належало сплатити судовий збір у розмірі 487,20 грн. Згідно п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. 18 листопада 2015 року ухвалою суду повернуто позивачу судовий збір у сумі 570,10 грн. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, виходячи із загальної суми задоволених вимог 18 368,08 грн.(10 000,00 грн.+ 7 468,08 грн.+ 900,00 грн.) з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 487,20 грн.(18 368,08 грн.х1 %= 183,68, що є менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати).

Outcome: approved