Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду позовом, в якому зазначає, що на підставі постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області № 2-4815 від 01.10.2003 року, [PERSON] зобов'язано сплачувати на користь позивача, аліменти, на утримання їхньої дочки, [PERSON]. Однак відповідач свої зобов'язання не виконує, аліменти не сплачує, а тому станом на 01.09.2013 року утворилась заборгованість на суму 39 910,01 грн., яку [PERSON] прохає стягнути із відповідача. Крім цього, відповідно до ст. 196 СК України, позивач прохає суд стягнути із відповідача неустойку (пеню) у розмірі 1 відсотка від суми невиплачених аліментів за кожен день прострочки, яка станом на 01.09.2013 року складає 11 811,96 грн., а також завдану їй моральну шкоду, яку вона оцінює в 90 000 гривень. Позивач, [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Предтавник позивача, [PERSON], в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON] та прохав позов задовольнити. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій прохає розглянути справу у його відсутність, а також подав до суду заперечення на позовну заяву, в якій прохає відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки він не був повідомлений про стягнення із нього аліментів, а тому заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини. Крім того, на даний час його матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати заборгованість за аліментами. Суд, заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.9). Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2003 року, [PERSON] зобов'язано сплачувати на користь [PERSON], аліменти, на утримання [PERSON],[INFO], в розмірі 1/4 усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 24 вересня 2003 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.3). Згідно довідки-розрахунку Київського управління юстиції у Полтавській області, на виконанні у якого знаходиться виконавчий лист про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання [PERSON], станом на 01.09.2013 року за [PERSON] значиться заборгованість по виплаті аліментів на користь [PERSON] в розмірі 39910,01 грн. (а.с. 4-7). Суд не приймає до уваги заперечення відповідача про добровільну сплату аліментів на утримання доньки, оскільки договір між позивачем та відповідачем про порядок сплати аліментів на дитину не укладався. Стягнення аліментів відбувалось на підставі рішення суду. Твердження відповідача про те, що він не знав про його обов'язок сплачувати аліменти спростовується ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 грудня 2004 рок, із якої вбачається, що [PERSON] оголошено в розшук, в зв'язку із тим, що він ухиляється від сплати аліментів (а.с.59). Із матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним, здоровим, доказів неможливості сплачувати аліменти із об'єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав, відтак, суд приходить до висновку про те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини такої особи та підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення. Сума неустойки (пені), в зв'язку з несплатою аліментів за період з січня 2005 року по серпень 2013 року включно, з урахуванням інфляції, згідно розрахунку позивача складає 11811 грн. 96 коп. (а.с. 10-13). Згідно ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідач не надав суду доказів на підтвердження наявності підстав з урахуванням його сімейного та матеріального становища для зменшення розміру неустойки, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою яка її завдала за наявності її вини, крім випадків передбачених законом. В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Судом встановлено, що відповідач в період з 2004 року по 2013 рік не здійснював перерахунок нарахованих аліментів [PERSON], яка вимушена була змінювати свій звичайний спосіб життя, шукати додаткові джерела існування для утримання неповнолітньої дитини. Всі ці обставини створювали їй життєві негаразди, що тягло за собою моральні страждання. При вирішення питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг завданих моральних страждань, принцип розумності та справедливості такого відшкодування і вважає, що із відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 760,82 грн. В задоволенні іншої частини позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial