Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до УДППЗ «Укрпошта» та третьої особи в.о. директора Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» Ростов Микола Васильович про визнання незаконним звільнення і поновлення на роботі, покликаючись на те, що з 10 вересня 2012 року працював начальником Зонального вузла оброблення пошти Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта». Протягом всього часу роботи він належним чином виконував свої посадові обов'язки, жодного разу не притягувався до дисциплінарної відповідальності чи будь-якої іншої відповідальності. Проте 14.08.2015 він був звільнений з роботи нібито за прогули без поважних причин, згідно наказу в.о. директора Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» Ростова М.В. № 263/к від 14.08.2015. Вважає, що його було звільнено з роботи незаконно і просить суд поновити його на роботі з наступних підстав. В п. 2 наказу в.о. директора Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» Ростова М.В. від 14.08.2015 № 263/к про звільнення його з роботи зазначається, що «Бухгалтерії провести остаточний розрахунок з [PERSON], враховуючи, що його останнім робочим днем є 25 березня 2015 року, 21 липня 2015 року був присутній на території Центру оброблення пошти Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» з 08 год. 30 хв. до 13 год. 00 хв.». З даного приводу позивач зазначає, що починаючи з 25.03.2015 р. по 20.07.2015 р. він перебував на тривалому лікуванні, що підтверджується листками непрацездатності, у зв»язку з чим даний період не можна вважати прогулами без поважних причин. 21.07.2015 о 8 год. 10 хв. у встановленому порядку він прийшов на роботу за адресою: м. Львів, пл. Двірцева, 1, однак протиправно не був допущений до виконання своїх трудових обов'язків. Його навіть не допустили в середину приміщення, де знаходиться його робочий кабінет. Увесь час аж до обіду (13:00) він пробув на території стоячи на ногах, увесь час його відмовлялися пропустити всередину приміщення. І це попри те, що згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 08.07.2015 йому протипоказана праця з тривалою ходою і стоянням. В цей же день 21.07.2015 на територію по місцю йогої роботи за адресою: м. Львів, хі. Двірцева, 1, прибули працівники Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта», а саме:в.о. заступника директора Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» [PERSON], начальник відділу обліку, підготовки, аналізу та руху кадрів Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» [PERSON], інженер 1 категорії відділу продажу послуг Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» [PERSON], а також голова обласного комітету профспілки працівників зв'язку ЛД УДППЗ «Укрпошта» [PERSON] Вказані працівники склали акт від 21.07.2015, в якому підтвердили, що ним були надані їм листки непрацездатності з березня по липень 2015, тобто за увесь період тимчасової непрацездатності, що передував дню його виходу на роботу 21.07.2015. В результаті того, що 21.07.2015 він половину робочого дня простояв на території, що прямо протипоказано йому за станом здоров'я, і його не допускали в приміщення, під час обідньої перерви він відчув різке погіршення самопочуття і був змушений звернутися за медичною допомогою до лікаря, де пробув другу половину робочого дня 21.07.2015, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 21.07.2015. Починаючи з 22.07.2015 через погіршення стану здоров'я він був змушений продовжити лікування, до 14.08.2015 р., що підтверджується листками непрацездатності, у зв'язку з цим, період з другої половини дня 21.07.2015 по 14.08.2015 також не є прогулами без поважної причини, оскільки в цей період він проходив відповідне лікування. Окремо слід наголосити, що відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Оскільки немає факту повної ліквідації Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», то жоден працівник цього підприємства, в тому числі і він, не може бути звільнений з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. В порушення даної законодавчої норми його було безпідставно звільнено 14.08.2015, тобто в період його тимчасової непрацездатності, на підставі вище наведеного просить визнати незаконним його звільнення з посади начальника Зонального вузла оброблення пошти Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» та поновити на попередній роботі. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав, та додатково пояснив, що в судовому засіданні 21.10.2015 представником відповідача було надано до матеріалів справи копію наказу в.о. директора Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» Ростова М.В. від 02.10.2015 № 303 «Про скасування наказу». Даним наказом фактично підтверджено незаконність звільнення його з роботи. Водночас вважає за необхідне звернути увагу суду, що цим наказом безпосередньо не скасовано наказ про звільнення позивача. Відповідно до п. 3 даного наказу від 02.10.2015 № 303 наказано: «Відміну дії наказу №263/к від 14.08.2015 «По особовому складу» оформити відповідним наказом по особовому складу». Крім цього зазначає, що представником відповідача не долучено до матеріалів справи копії відповідного наказу по особовому складу про відміну дії наказу № 263/к від 14.08.2015 «По особовому складу» про звільнення позивача. Вказане дозволяє стверджувати, що стороною відповідача не надано суду доказів скасування незаконного звільнення позивача і поновлення його на роботі. Окрім цього, варто звернути також увагу, що згідно п. 1 наказу в.о. директора Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» Ростова М.В. від 02.10.2015 № 303 «Про скасування наказу» відсутність [PERSON] за період по 21.08.2015 наказано вважати такою, що відбулася з поважних причин. Однак, за змістом ст. 235 Кодексу законів про працю України період від дати незаконного звільнення працівника і до дати його поновлення на роботі є вимушеним прогулом і підлягає оплаті відповідно до розміру середнього заробітку працівника. У зв'язку з цим варто наголосити, що увесь період після дати незаконного його звільнення і до дати його фактичного поновлення на роботі є вимушеним прогулом, а отже - відсутністю з поважних причин, тому просить позов задоволити в повному обсязі, а саме визнання незаконним його звільнення і поновлення на роботі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що Наказом по особовому складу від 14.08.2015р. №263/к [PERSON] - начальника Зонального вузла оброблення пошти Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» звільнено з займаної посади 14 серпня 2015 року за прогули без поважних причин (п.4 ст.40 КЗпП України). У зв'язку з відсутністю на роботі без поважних причин з 25.03.2015р. до 21.07.2015р. та з 22.07.2015р. до 14.08.2015р., копію наказу від 14.08.2015р. №263/к надіслано [PERSON] 14.08.2015р. цінним листом за адресою проживання: [ADDRESS]. Даний лист повернувся відправнику 15.09.2015р. за закінченням терміну зберігання. 26.08.2015р. Львівська дирекція УДППЗ «Укрпошта» повторно скерувала на адресу відповідача цінного листа №11-08-700 з копією наказу від 14.08.2015р. та з проханням з'явитися для отримання трудової книжки. Вказаний лист також повернувся без вручення адресату за закінченням терміну зберігання. 26.03.2015р. [PERSON] повідомив [PERSON] - на той час заступника начальника Зонального вузла оброблення пошти Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» - що перебуває на лікарняному з 26.03.2015р., що підтверджується поясненнями [PERSON], хоча 26.03.2015р з 9.00 год. до 13.00 год. з 15.00 год. до 19.00 год. перебував на території Зонального вузла оброблення пошти, що підтверджується актом від 27.03.2015р. Підприємством вживалися заходи щодо з'ясування причин тривалої відсутності працівника, а саме УДППЗ «Укрпошта» зверталося до управління хорони здоров'я Львівської міської ради про надання інформації щодо перебування на лікуванні [PERSON] Отримали відповідь від 02.04.2015р., що інформація про стан здоров'я особи, є конфіденційною і надається лише за згодою особи або на запит органів досудового слідства. Для підтвердження факту непрацездатності в період з 26.03.2015р. до 21.07.2015р. та з 22.07.2015р. до 14.08.2015р. у Львівську дирекцію УДППЗ «Укрпошта" [PERSON] не подано жодного листка непрацездатності. 21.07.2015р. [PERSON] о 08.10 год. з'явився у приміщенні контрольно- пропускного пункту Центру оброблення пошти, яке залишив о 13.00 год. і не повернувся до кінця робочого дня, продовжуючи свою відсутність на роботі 22-31.07.2015р. та 03-14.08.2015р. і тим самим вчинивши чергові прогули без поважних причин. Під час складання комісією Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» 21.07.2015р. акту про повторне повідомлення про вивільнення, [PERSON] надав для ознайомлення листки непрацездатності з березня по липень 2015 року, однак, для організації обліку та причин відсутності вказані листки непрацездатності не здав. Документів, що підтверджують поважність причин прогулу 21.07.2015р. після 13.00 год. у Львівську дирекцію також не надано. Цінний лист від 22.07.2015р. №01-06-63 з проханням з'явитись у Львівську дирекцію УДППЗ «Укрпошта» надати докази та пояснення причин відсутності на роботі, повернувся назад на підприємство з відміткою про закінчення терміну зберігання 26.08.2015р. Оскільки документів, які б могли пояснити відсутність працівника на роботі з 26.03.2015р. до цього часу на підприємство не надходили, тому вживалися заходи щодо контактів з [PERSON], а саме 12.08.2015р. та 13.08.2015р. комісія Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» здійснювала безрезультатні спроби зв'язатися з позивачем засобами телефонного зв'язку, відбувалися виїзди на адресу проживання позивача - двері ніхто не відчинив, про що складені відповідні акти. Таким чином, на дату видачі наказу від 14.08.2015р. №263/к у Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» не було підстав вважати, що [PERSON] перебуває на лікарняному, а тому його відсутність вважалась прогулами, що стало підставою для його звільнення. Крім цього представник відповідача надав в судовому засіданні наказ № 203 від 02.10.2015 р. «Про скасування наказу» відповідно до якого відмінена дія наказу № 263/К від 14.08.2015 р. «По особовому складу», відповідно до якого вважає, що порушені права позивача повністю відновлені, тому просить в позові відмовити повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задоволити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], з 10 вересня 2012 року працював начальником Зонального вузла оброблення пошти Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» (м. Львів, пл. Двірцева, 1). 14.08.2015 був звільнений з роботи за прогули без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України, згідно наказу в.о. директора Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» Ростова М.В. № 263/к від 14.08.2015. Копію вказаного наказу вперше побачив 04.09.2015 в судовому засіданні по справі № 461/8717/15-ц за його позовом про визнання незаконним наказу в.о. директора Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» Ростова М.В. №53 від 27.03.2015 про відсторонення його від роботи (виконання посадових обов'язків). Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу законів про працю України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). В п. 2 наказу в.о. директора Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» Ростова М.В. від 14.08.2015 № 263/к про звільнення позивача з роботи зазначається, що «Бухгалтерії провести остаточний розрахунок з [PERSON], враховуючи, що його останнім робочим днем є 25 березня 2015 року, 21 липня 2015 року був присутній на території Центру оброблення пошти Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» з 08 год. 30 хв. до 13 год. 00 хв.». З даного приводу слід зазначити, що починаючи з 25.03.2015 позивач перебував на тривалому лікуванні, що підтверджується листками непрацездатності. Таким чином [PERSON] безперервно проходив лікування (був у стані тимчасової непрацездатності) в період з 25.03.2015 по 20.07.2015. Починаючи з 22.07.2015 через погіршення стану здоров'я позивач продовжував лікування, що підтверджується листками непрацездатності. Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. 3 ст. 40 КЗпП) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність. Згідно з ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня вилачі трудової книжки. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково, а саме в частині звільнення [PERSON] з посади начальника Зонального вузла оброблення пошти Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта», оскільки позивач був звільнений з роботи під час тимчасової непрацездатності, тому звільнення [PERSON] з посади начальника Зонального вузла оброблення пошти Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта», слід визнати - незаконним. Позовні вимоги, щодо поновлення на роботі не підлягають до задоволення, оскільки відповідачем самостійно було скасовано наказ про звільнення позивача з роботи, тобто відповідач самостійно усунув порушені права позивача.

Outcome: dismissed