Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування. В позові вказала, що [INFO] помер її брат [PERSON]. Після смерті брата спадщину, як спадкоємець фактично прийняла вона, оскільки останні роки саме вона доглядала брата. Коли ж вона звернулась до приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу з метою подати заяву про прийняття спадщини, то отримала усну консультацію, що для оформлення спадщини їй потрібно довести те, що вона є сестрою померлого [PERSON], оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували її родинні зв'язки з братом. Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 08.11.2017 року було встановлено факт родинних відносин між нею та померлим [PERSON], а саме, що він був її рідним братом. Звернувшись знову до нотаріальної контори вона дізналася, що її сестра [PERSON] також звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Вважала, що оскільки відповідач [PERSON] знала про важкий стан [PERSON], про те, що він хворів, потребував постійного догляду, ліків, консультації лікарів (в тому числі і платних), але жодним чином не приймала участі у його догляді, є підстави для усунення її від права на спадкування після смерті [PERSON] На підставі вищевикладеного, позивач прохала суд винести рішення, яким усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, прохали винести рішення, яким усунути від спадкування відповідача по справі [PERSON], обгрунтовували позовні вимоги обставинами, викладеними в позовній заяві. Також пояснили, що до [PERSON] ходив соціальний працівник, що підтверджує той факт, що він хворів і потребував сторонньої допомоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала та вважала його безпідставним. Пояснила, що її брат [PERSON] жив у Миргороді разом із своєю дружиною, яка померла в кінці 2016 році. Вона знала, що брат хворів і потребував сторонньої допомоги, але він самостійно пересувався, хоча і ходив з палицею, себе обслуговував. До нього також ходив соціальний працівник, який допомагав йому. До лютого 2017 року вона їздила разом з [PERSON] до брата [PERSON] та брат кожного разу ображав її, називаючи недолугою. Вона на пенсії з 2008 року, але часто навідувати брата не могла, бо у неї вдома також хворий чоловік, а влітку у неї ще була і онука, яку треба було доглядати. Також спілкувалася з братом по телефону. 12.07.2017 року у [PERSON] стався інсульт і тоді з ним була [PERSON] та доглядала його до [INFO] тобто до дня смерті. Третя особа приватний нотаріус Пазинич Руслан Вікторович в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, направив на адресу суду листа, у якому прохав розглядати справу без його участі. (а.с. 33). Суд, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши надані суду докази, з'ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих учасниками справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] у віці 80 років помер [PERSON] - брат [PERSON] та [PERSON] (а.с.6, 7). Згідно ст. ст. 1216, 1217,1218, 1219, 1220, 1221 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Пазинич Р.В. було заведено спадкову справу №71/2017 (а.с. 33). За приписами ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно роз'яснень, викладених у п.6 Постанови Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування", факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчинила необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Тобто, при розгляді позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: умисне ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів того, що спадкодавець [PERSON] був інвалідом учасниками справи суду надано не було. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона дружила із сім'єю [PERSON]. Після смерті дружини [PERSON] вона продовжувала спілкуватися з ним. Знає, що до нього періодично приїздила [PERSON], варила йому їсти та допомагала йому. [PERSON] пересувався із ціпком. Останній тиждень перед смертю [PERSON] шість чи сім днів лежав і з ним в ці дні була [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона спілкувалася із сім'єю [PERSON]. Інколи вона приносила хліб [PERSON], коли він залишився сам. Ходив [PERSON] з ціпком, потім у нього стався інсульт і з ним постійно була [PERSON] До інсульту [PERSON] також до нього приїздила та допомагала йому. [PERSON] у [PERSON] вона не бачила. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона спілкувалася із сім'єю [PERSON]. Знає, що до [PERSON] приїздила [PERSON] та допомагала йому. Коли у [PERSON] стався інсульт, тоді з ним була [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була сусідкою [PERSON] Її сім'я часто їм допомагала. [PERSON] ходив із палицею. Коли у нього стався інсульт, то приїхала [PERSON] і тоді вона з нею познайомилася. [PERSON] була там до дня смерті [PERSON] [PERSON] вона побачила лише на похоронах [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідач по справі є її свекрухою. Вона знає, що [PERSON] була біля [PERSON] лише шість днів, до цього вона його не доглядала. Після смерті дружини [PERSON] до нього їздила її свекруха [PERSON] та готувала йому їжу і прибирала. Після того, як померла дружина [PERSON] вона сама їздила до [PERSON] Він ходив з ціпком, сам себе обслуговував, до нього також приходив соціальний працівник і допомагав йому. Коли ще була жива дружина [PERSON] то і тоді до них ходив соціальний працівник. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сином відповідача по справі, а позивач це його рідна тітка. [PERSON] був їх рідним братом. Він їздив до [PERSON] і провідував його, коли ще була жива дружина [PERSON] Той пересувався сам, ходив з ціпком. До нього приходив соціальний працівник і допомагав йому. [PERSON] теж навідувала брата. До [PERSON] один раз на три дні приходив соціальний працівник та допомагав йому. Після смерті дружини [PERSON] жив сам, але коли у нього стався інсульт, то з ним була [PERSON] Відповідно до акту від 21.02.2018 року [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON] та провела його поховання за власний рахунок (а.с. 8). Згідно довідки КЗ «Миргородський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 22.03.2018 року [PERSON] 12.07.2017 року звернувся за медичною допомогою до лікаря та йому було встановлено діагноз : гіпертонічна хвороба 3 ст., ішемічний інсульт (11.07.2017 року), з 12.07.2017 року [PERSON] потребував постійної сторонньої допомоги 12.07.2017 року по день смерті [INFO]. (а.с. 9). Таким чином, суд вважає, що позивач належними та допустимим доказами не довела, хоча відповідно до ст. 81 ЦПК України, то є її обов'язком, як того, що спадкодавець потребував допомоги саме від відповідача [PERSON], а остання умисно ухилялася від надання такої допомоги, хоча мала можливість її надавати, але не вчиняла необхідних для цього дій, так і знаходження брата у безпорадному стані при наявності допомоги з її (позивачки) боку, адже вона стверджує, що після інсульту була разом з братом і здійснювала за ним необхідний догляд. Не заперечували всі учасники справи і той факт, що до [PERSON] постійно ходив соціальний працівник і надавав йому необхідну допомогу, а тому по справі не доведено також і того, що [PERSON] за наявності допомоги від соціального працівника потребував ще і додаткової допомоги від інших осіб. З матеріалів справи вбачається, що лише з 12.07.2017 р. по 17.07.2017 р. [PERSON] потребував постійної сторонньої допомоги, яку йому і надавав позивач по справі, перебуваючи з ним до дня його смерті. При цьому по справі не доведено, що у даному випадку [PERSON] потребував допомоги також і від відповідача [PERSON] При вирішенні спору суд враховує також і те, що сама відповідач є пенсіонеркою за віком, 1953 року народження, проживає у відмінному від спадкодавця населеному пункті, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» сама являється непрацездатною особою. Зважаючи на вищевикладене, відсутні правові підстави, визначені ст. 1224 ЦК України для усунення відповідача [PERSON] від права на спадкування.

Outcome: dismissed