Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] року було складено заповіт серія АВІ №697303, [PERSON], в якому було зазначено, що все її майно, рухоме та нерухоме, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде належати і на що матиме право за законом заповідає гр.[PERSON]. Цей заповіт посвідчено Чіріч\~O.A. державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №5с-63.20 травня 1983 року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON], та взяла прізвище чоловіка- [PERSON], про що, Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї було зроблено відповідний актовий запис за №1941 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER].10 січня 2008 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управляння юстиції м.Києва було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після розірвання шлюбу [PERSON] було взято дошлюбне прізвище - [PERSON]. В книзі реєстрації розірвань шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за №22 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER]. Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER], яке було видане 25.05.1978 року Жашківським районним ЗАГСом Черкаської області, зроблено запис за №70, що [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] бере своє дівоче прізвище - [PERSON]. Позивач вказує на те, що 07 серпня 1997 році Колективним Підприємством «Київтрактородеталь» було видано Свідоцтво про право власності на житло, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], що дійсно належить на праві приватної спільної власності гр. [PERSON] - ? частина та членам його сім'ї - [PERSON] - ? частини. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 07 серпня 1997 р. № 52. В Київському міському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності, на підставі Свідоцтва про право власності на житло було зроблено запис у реєстрову книгу за №5386 від 26 серпня 1997 року. [INFO] року [PERSON] помер від хронічної ішемічної хвороби серця, про що, відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва було зроблено запис за №698 та видано Свідоцтво про смерть серія [NUMBER]. [INFO] року [PERSON] померла, про що, відділом реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві було зроблено запис №17924 та видано Свідоцтво про смерть серія [NUMBER]. У встановлений законом строк на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини законні спадкоємці не звертались. Позивач вказує на те, що вона пропустила строк на прийняття спадщини у зв'язку з поважними причинами. Позивачеві не було відомо про визначений законом строк, тому вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в строк зазначений законом.лише 16.06.2017 року, зібравши всі необхідні документи, 16 червня 2017 року [PERSON] звернулася до Київської міської Дванадцятої київської державної нотаріальної контори з усіма необхідними документами для їх подання щоб вступати в спадщину. Державним нотаріусом Основенко Людмилою Миколаївною було сформовано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Позивач зазначає, що 16 червня 2017 року Державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Основенко Людмилою Миколаївною було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3280 від 16.06.2017 р.,[PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на її їм'я після смерті [INFO] року її матері [PERSON], в зв'язку з тим, що вона за Цивільним кодексом України пропустила передбачений законодавством шестимісячний термін для прийняття спадщини. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 18.07.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.02.2018 року позов залишено без руху. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.02.2018 року продовжено розгляд справи. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала проситла суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява в якій він просить слухати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року [PERSON] помер від хронічної ішемічної хвороби серця, про що, відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва було зроблено запис за №698 та видано Свідоцтво про смерть серія [NUMBER]. [INFO] року [PERSON] померла, про що, відділом реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві було зроблено запис №17924 та видано Свідоцтво про смерть серія [NUMBER]. У встановлений законом строк на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини законні спадкоємці не звертались. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Листом Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року). Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Норми ст. 1272 ЦК щодо права на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини застосовуються до спадкоємців, право на спадкування яких виникло із набранням чинності ЦК. Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений без поважних причин. Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed