Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності, посилаючись на наступні обставини. Позивач є власником 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS], що складається в житловому будинку під літ. «А»: коридор № 2, кімната № 3, № 4 та кухня № 5. Відповідно до технічного паспорту від 14.01.2011 року це кухня-столова №1-2-3, кімната № 1-4, коридор № 1-5, санвузол 1-5 а. Відповідачу належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Бердянською державною нотаріальною конторою від 17.04.1998 року за № 5- 1108, інші 2/3 частин вищезазначеного житлового будинку, що складається в житловому будинку під літ. «А»: коридор № 2-І, кухня 2-1, кімната 2-6, всього 31.0 кв.м, житлової площі 17,6 кв.м. Житловий будинок [ADDRESS] розташований на земельній ділянці площею 646 кв.м. В травні 2004 року [PERSON] поїхала до своїх знайомих до м. Києва і до теперішнього часу так і не повернулась. При виїзді відповідача, частина її будинку знаходилась у занедбаному стані, оскільки вона довгий час не проводила капітальний ремонт, а тому стіни будинку потріскались, з'явились великі прогалини і весь вітер з вулиці проходив у кімнати будинку, дах почав руйнуватися. Позивач вказав, що, оскільки, відповідач не поверталась, вона почала з листопада 2004 року користуватися частиною будинку відповідача. У зв'язку з руйнівним станом будинку позивач в 2004 році провела поточний ремонт. Укріпила дах будинку, заштукатурила стіни, поклеїла шпалери, а також обставила своїми меблями частину будинку. З листопада 2004 року по теперішній час позивач несе всі матеріальні витрати по утриманню будинку, сплачує комунальні послуги, підтримує у належному вигляді технічний стан будинку, робить поточні та капітальні ремонти. Позивач вказав, що з листопада 2004 року вона почала безперервно, відкрито володіти та користуватися 2/3 частинами житлового будинку [ADDRESS]. Відповідач десять років не користується своїм майном, не бере участі у його утриманні й збереженні, не виявляє якої-небудь цікавості до долі своєї частки нерухомого майна до цього часу. Точну адресу проживання [PERSON] відповідач не може вказати, адже втратила з нею зв'язок. На теперішній час позивачу необхідно провести капітальний ремонт у спірній частині житлового будинку, протягнути газ, а також воду та приватизувати земельну ділянку, а без відповідача вона не має можливості оформити необхідні документи. Оскільки, відповідач не виявляє ніякої цікавості до належної частки нерухомого майна, а позивач десять років добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується нерухомим майном, вона вважає, що має право на визнання за нею права в порядку набувальної давністі. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи повідомленим належним чином про дату та місце судового засідання шляхом публікації в печаті, суд на підставі ст.. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухав сторони, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS], відповідач є власником 2/3 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено, що з 2004 року відповідач - [PERSON] в 2/3 частинах житлового будинку по [ADDRESS], який належить їй на праві власності не проживає, з цього часу цією частиною житлового будинку володіє та користується співвласник цього будинку - позивач [PERSON] Відповідно до відомостей, наданих Бердянським МВ УДМС України в Запорізькій області [PERSON], [INFO] знята з місця реєстрації - [ADDRESS] у зв»язку із вибуттям до м. Москва. Факт не проживання відповідача - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 2004 року підтверджений в судовому засіданні показаннями свідків - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], цей факт також підтверджений численними письмовими доказами, а саме: актом від 16.02.2016 року, підписаним головою вуличного комітету № 20 - [PERSON] та сусідами - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про те, що [PERSON] з 2004 року проживає у всьому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], вона робить ремонти та підтримує технічний стан будинку, також довідкою за підписом голови вуличного комітету - [PERSON] від 13.01.2016 року , що [PERSON] зі слів сусідів за даною адресою не проживає з 2004 року по теперішній час. Факт сплати комунальних платежів - позивачем [PERSON] з 2004 року, зокрема за споживання електропостачання підтверджується відповідними квитанціями, як і купівля позивачем будівельних матеріалів для ремонту будинку. Задовольняючи позовні вимоги, суд також бере до уваги висновок експертного будівельно-технічного дослідження від 19.02.2016 року № 02-16, згідно до висновку якого, частина будівлі літера А ( приміщення 2-6, 2-7, 9-3, які належать [PERSON]) за цей час прорізі вікон- частково відсутні, дощові осадки під час зливи проникають всередину до приміщення. Стіни саманні від вологи розсипаються, бо їх термін з початку будівництва складає понад 100 років. Під час продовження руйнування стін, почнеться руйнування перекриття, даху, покрівлі - і ці руйнування буде перенесено на частину будівлі, що належить [PERSON], оскільки дві квартири знаходяться під одним дахом і покрівлею, що підтверджується фотографіями, доданим до висновку. Загальний технічний стан конструктивних елементів будинку літери а ( що належить [PERSON]) прийнято і рахується, як непридатний 81%, стіни знаходяться у зруйнованому стані. Тобто, судом встановлено, що не підтримання в належному технічному стані 2/3 частин житлового будинку по [ADDRESS], призведе і буде загрожувати руйнуванням іншій частині будинку, що належить [PERSON], відповідач - [PERSON] з 2004 року не утримує та не цікавиться своїм майном, не підтримує його в належному стані, не виконує належним чином, свої обов»язяки, як власника майна, все це вимушена робити, позивач - [PERSON], інакше буде руйнуватися і її майно, тому суд вважає позовні вимоги законними і обґрунтованими, спрямованими на захист права власності співвласника житлового будинку. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року. На підставі викладеного чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб»єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно узагальнень Верховного Суду України та аналізу деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство). По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного) експлуатувати, вживати необхідних заходів для утримання майна в належному стані тощо. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. Така сама позиція закріплена і у п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користуються 2/3 частинами вказаного будинку на протязі більше 10 років, а відповідач не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачем. На підставі ст. 344 ЦК України і

Outcome: approved