Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач в особі свого представника позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 5099,56 грн. (п`ять тисяч дев`яносто дев`ять гривень п`ятдесят шість копійок) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн. (дві тисячі сто дві гривні). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05 червня 2018 року між ПрАТ СК «Брокбізнес» та [PERSON] був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4456095, предметом якого є страхування транспортного засобу «ГАЗ», державний номер [NUMBER] . В період дії полісу, 20 лютого 2019 року в м.Київ, просп.Свободи, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ», державний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , а водій - [PERSON] та автомобіля «Toyota", державний номер [NUMBER] (власник - Департамент патрульної поліції і водій - [PERSON] ). Згідно постанови Подільського районного суду від 15.04.2019 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення [PERSON] ПДР України. До ПрАТ «СК «Брокбізнес» звернувся Страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і надав при цьому усі необхідні документи. Позивачем, на підставі зібраних документів по справі, враховуючи умови страхування, здійснено виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу, в розмірі 5099,56 грн., що підтверджується страховим актом та платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування. Розмір збитку визначався на підставі звіту авто товарознавчого дослідження № 183-2019, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Toyota», державний номер № [NUMBER] , становить 5609,56 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена за мінусом розміру франшизи за полісом, яка становить 510 грн. (п`ятсот десять гривень). Позивачем у порядку досудового врегулювання спору було відправлено регресну вимогу Відповідачу від 26.09.2019 року вих. № 48-09/19Р, яка залишилася без задоволення. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 26.01.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено досудового розгляду (а.с.25-26). Представник позивача в позовній заяві просив справу розглядати за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи або відзиву суду не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ст.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 05 червня 2018 року між ПрАТ СК «Брокбізнес» та [PERSON] був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4456095, предметом якого є страхування транспортного засобу «ГАЗ», державний номер [NUMBER] , відповідно до умов якого ПрАТ «СК «Брокбізнес» взяло на себе зобов`язання здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику, за належним [PERSON] транспортного засобу «ГАЗ», номерний знак [NUMBER] (а.с.5). Постановою Подільського районного суду м.Києва від 15.04.2019 року справа №758/3058/19 визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.130 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнено з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн. (а.с.9). Як вбачається зі змісту постанови суду від 15 квітня 2019 року, 20 лютого 2019 року о 05 год. 40 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «ГАЗ» д.н.з. [NUMBER] в м.Києві на пр.-т Свободи, не вжив всіх заходів та допустив його самовільний рух, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований службовий автомобіль «Тойота» д.н. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортного засобу, завдавши матеріальні збитки. При цьому виявилось, що [PERSON] керував автомобілем «ГАЗ» д.н.з. [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння (а.с.9). 15 серпня 2019 року потерпіла сторона - Департамент патрульної поліції повідомив про настання події 20.02.2019 року, що має ознаки страхового випадку та заявив про виплату страхового відшкодування (а.с.7). Відповідно до звіту № 183-2019 про оцінку колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Prius державний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження в ДТП, складає 5609,56 грн. (п`ять тисяч шістсот дев`ять гривень п`ятдесят шість копійок) (а.с.10-11). Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №76540/1 від 16.08.2019 року та Наказу № 76540/1/1 ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» «Про виплату (перерахування) страхового відшкодування, розмір страхового відшкодування склав 5099,56 грн., які позивачем було сплачено Департаменту патрульної поліції для проведення відновлювального ремонту згідно платіжного доручення від 28.08.2019 року (а.с.17, 18). Правовідносини між сторонами врегульовані положеннями глави 67 ЦК України, Законом України «Про страхування». Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно вимог ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Із роз`яснень, викладених у п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Відповідно дост.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, у межах виплаченого відшкодування переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи. Також, у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні (кредитора), тому, з урахуванням статті 515 ЦК України, суброгація застосовується лише до майнового страхування. Таким чином, відповідно до вказаних норм законодавства від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Зважаючи на ту обставину, що позивач (страхова компанія), виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки, то спірні правовідносини між сторонами у справі регулюються саме положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Виконання страховиком обов`язку з виплати страхового відшкодування страхувальнику відповідно до умов договору добровільного страхування породжує у позивача право вимоги сплачених коштів із заподіювача шкоди у порядку суброгації (Постанова ВС у справі № 752/9026/16-ц від 06.02.2019 року). Оскільки у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved