Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач\~ звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.11.2015 року у розмірі 11825,56 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обгрунтування позову вказано, що відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте, відповідач кредит не повернув, відсотки не сплачував, на даний час ухиляється від виконання зобов`язань згідно умов договору, не погашає заборгованість. У зв`язку з чим, позивач змушений звернутись до суду. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, \~судові повістки, направлені відповідачу не вручені аресату, з відміткою Укрпошти « відправлення не вручене під час доставки з інших причин" . Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.11.2015 року між сторонам укладено договір про надання банківських послуг, який являє собою заяву, Пам`ятку клієнта, Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи, що підтверджено підписаною відповідачем [PERSON] -заявою (а.с. 7). Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 623 ЦК України \~боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідач належним чином не виконав узяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Зі змісту розрахунку заборгованості за договором №б/н від 16.11.2015 року, наданого позивачем, станом на 21.06.2018 року заборгованість [PERSON] становить 11825,56 грн., з яких: тіло кредита 3075,75 грн., нараховані відсотки 2452,35 грн., нарахована пеня 5258,15 грн., заборгованість по судовим штрафам 1039,31 грн. (а.с. 6). Дослідивши вказаний розрахунок, суд вважає що заявлена вимога позивачем про стягнення з відповідача одночасно і пені і штрафу є безпідставною та незаконною, з огляду на наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України).\~ Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 2.1.1.12.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що при непогашенні суми простроченого кредиту, клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежу по кожному з грошових зобов`язань, передбачених\~ цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Водночас, дослідивши встановлений порядок нарахування пені, зі змісту розрахунку заборгованості неможливо встановити яким чином позивачем було нараховано пеню у розмірі 5258,15 грн., будь яких інших розрахунків пені, позивачем не надано. Оскільки умовами договору, який був укладений між сторонами, двічі передбачено цивільно-правову відповідальність у вигляді нарахування як пені, так і штрафу за одне те й саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, що свідчить про порушення положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.\~\~ Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі\~\~\~№ 6-2003цс15. Таким чином, оскільки розмір нарахованої пені позивачем не доведено, за порушення виконання зобов`язання з відповідача слід стягнути лише штраф у розмірі 776,40 грн. (500,00 грн. фіксована складова + 276,40 грн. відсоткова складова) та відмовити у задоволенні вимоги про стягнення пені. За таких обставин, у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе з зобов`язань, що призводить до порушення майнових прав позивача, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі\~ 6304,50 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредита 3075,75 грн., заборгованості за процентами\~\~2452,35 грн., штрафу 776,40 грн. Крім того, на підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~ з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме судовий збір в сумі\~939,32 грн.

Outcome: partial