Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа без самостійних вимог Виноградівська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яку мотивує тим, що він, позивач, є власником житлового будинку, розташованого в м.Виноградів, вул. Ардовецька, буд.49 Закарпатської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.01.1989 року. Відповідач [PERSON] є донькою позивача і вже майже чотири роки не проживає в цьому будинку, виїхала за кордон і добровільно знятися з реєстрації в житловому будинку вона не бажає. Факт реєстрації доньки позивача в його житловому будинку створює йому перешкоди у реалізації прав власника, а саме в оформленні субсидії на оплату комунальних послуг. У звязку з цим позивач звернувся до суду із даним позовом та просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком №49 по вул. Ардовецькій в м. Виноградів Закарпатської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовільнити. Відповідач [PERSON] будучи належним чином, своєчасно повідомленою про день, час та місце розгляду справи в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з невідомих суду причин в судове засідання не з"явилася і від неї не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Відзив на позов відповідач не подала. Представник третьої особи без самостійних вимог Виноградівської міської ради будучи належним чином, своєчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання також не зявився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. У відповідності до порядку, встановленого ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй заяві. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого в м.Виноградів, вул. Ардовецька, буд.49 Закарпатської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.01.1989 року. В даному житловому приміщенні значиться зареєстрованою відповідач [PERSON], дочка позивача, яка в цьому будинку не проживає. Факт непроживання відповідача у будинку належному позивачу більше як три роки підтверджується актом від 07.06.2018 року, складеним в присутності депутата Виноградівської міської ради [PERSON] за участю сусідів позивача гр-н [PERSON], [PERSON] Відповідач добровільно знятися з реєстрації в житловому будинку позивача не бажає. Окремої домовленості між позивачем та відповідачем про встановлення строку та інших умов відсутності відповідача не існує. Поважних причин відсутності таких як: тривале відрядження, переведення на інше місце роботи, військова служба тощо - немає. Відповідач не є наймачем житлового приміщення, договору найму чи оренди житлового приміщення ним не укладено. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.163 Житлового кодексу України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Реєстрація відповідача у житловому будинку належному позивачу порушує право останнього передбачене ст. 317 ЦК України, а саме: перешкоджає вільному розпорядженню майном, зокрема створює перешкоди в оформленні субсидії на оплату комунальних послуг, що є важливим для позивача, який є пенсіонером. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. За встановлених судом обставин позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved