Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,6459 га, розташовану на території Митницької сільської ради Васильківського району Київської області, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221485600:02:009:0049, в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Позов обґрунтовує тим, що 16.02.2018 р. помер його брат [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у виді вищезазначеної земельної ділянки. Однак, звернувшись до нотаріуса з питанням оформлення спадщини, отримав відмову у оформленні спадщини. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує з підстав, зазначених у позовній заяві, просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявивися, до суду надійшов лист Митницької сільської ради про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні спору покладається на думку суду. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні, у відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України. На підставі\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку , що позов підлягає до задоволення, виходячи наступного. Судом встановлено, що 16.02.2018 р. помер [PERSON], (свідоцтво про смерть серії І-ОК №425453) Ступінь родинних відносин позивача з померлим братом [PERSON] стверджується їх свідоцтвами про народження, що містяться в матеріалах наданої суду спадкової справи, в саме свідоцтвом про народження [PERSON] серії ІV-ЯР №079321, виданим 25.03.1959 р., свідоцтвом про народження [PERSON] серії ІV-УР №1382812, виданим 04.12.192 р. та (а.с.с. 5-7, 80-82). Як вбачається з матеріалів наданої спадкової справи до майна померлого 19.02.2018 р. [PERSON], позивач є єдиним спадкоємцем майна померлого брата, який у визначений законом строк та порядок, а саме 14.05.2018 р. звернувся до нотаріуса за заявою про прийняття спадщини (а.с.с.1), а сестра померлого [PERSON] заявою від 14.05.2018 р. відмовилась від спадщини на користь позивача (а.с.с.2, 19-22). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке позивач прийняв, та отримав відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.с.63,66, 69, 72, 75) Разом з тим, постановою приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] від 27.08.2018 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,6459 га, розташовану на території Митницької сільської ради Васильківського району Київської області, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221485600:02:009:0049, через відсутність правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку на імя померлого (а.с.8). Однак, як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.08.2018 р., спірна земельна ділянка площею 0,6459 га, розташовану на території Митницької сільської ради Васильківського району Київської області, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221485600:02:009:0049, значиться зареєстрованою на праві власності за [PERSON], дата державної реєстрації земельної ділянку 27.08.2015 р. (а.с.3-7). Відповідно до положень ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. У відповідності до ч. 1.2. ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб; власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності". Як розяснює п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Таким чином, судом достовірно встановлено правомірність набуття померлим [PERSON] за життя права власності на спірну земельну ділянку, позивач є єдиним спадкоємцем майна померлого, а відсутність належного правовстановлюючого документу не може бути перешкодою в оформленні його спадкових прав, тому позов підлягає задоволенню. На підставі

Outcome: approved