Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

ПАТ «КБ «Надра» 12.06.2015 року звернулось до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просить суд стягнути у солідарному порядку з відповідачів заборгованість за договором «Автопакет» №05/02/2008/840-К/104 від 04 лютого 2008 року, станом на 10.04.2015 року, у розмірі 3823 долара 15 центів США, що за курсом НБУ станом на 10.04.2015 року еквівалентно 89596 гривень 93 копійки, яка складається з: заборгованості за кредитом 2323 долара 60 центів США, що за курсом НБУ еквівалентно 54454 гривні 42 копійки; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 776 доларів 37 центів США, що за курсом НБУ еквівалентно 18171 гривня 08 копійок; пені за прострочення сплати кредиту 724 долара 18 центів США, що за курсом НБУ еквівалентно 16971 гривня 43 копійки. Позовна заява подана до суду уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в ПАТ «КБ «Надра» - [PERSON], на підтвердження чого надано рішення Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб за №26 від 05.02.2015 року, за умовами якого розпочато з 06.02.2015 року процедуру виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 06.02.2015 року по 05.05.2015 року. Уповноваженою особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Надра» призначено [PERSON] Також надано рішення Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб за №113 від 05.06.2015 року, згідно з яким припинено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» з 05.06.2015 року. Розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до плану врегулювання, з 05 червня 2015 року. Призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» - [PERSON]. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 04 лютого 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], [PERSON] було укладено договір «Автопакет», за умовами якого банк надав позичальнику [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 12240 доларів 00 центів США, зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 12,4% річних, з кінцевим терміном погашення до 01.02.2013 року. [PERSON] є стороною цього договору в якості поручителя. За умовами вказаного договору поручитель безвідзивно та безспірно зобовязується відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що витікають з цього договору. Поручитель і боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. Невиконання відповідачами зобов'язань по укладеному договору зумовило звернення ПАТ «КБ «Надра» до суду із відповідним позовом. Представник позивача у попередніх судових засіданнях підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. У судове засідання призначене на 15.02.2016 року представник позивача не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] 11 вересня 2015 року надала до суду зустрічну позовну заяву до ПАТ «КБ «Надра» про припинення правовідносин за договором поруки, в якому просить суд: визнати припиненими правовідносини між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] за порукою, передбаченою договором «Автопакет» №05/02/2008/840-К/104 від 04 лютого 2008 року, посилаючись на те, що строк дії договору встановлено до 01.02.2013 року. Відповідно до вимог ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. ПАТ «КБ «Надра» звернулось до суду з позовом у червні 2015 року, тобто після спливу шести місяців з дня настання строку основного зобовязання за договором «Автопакет» №05/02/2008/840-К/104 від 04 лютого 2008 року, в якому [PERSON] є поручителем. У судове засідання [PERSON] не зявилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, надала до суду заяву, в якій просила суд відмовити у задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічний позов задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Частиною 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.28) [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], та саме за вказаною адресою направлялися судові повістки на імя [PERSON]. Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі\~\~„Юніон Аліментаріа [PERSON] проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуюче вищевикладене, а також, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, Київським районним судом м. Одеси було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін по справі. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов [PERSON] про визнання правовідносин за договором поруки припиненими підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 04 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») (надалі Банк), [PERSON] (надалі позичальник), [PERSON] (надалі поручитель) було укладено договір «Автопакет». За умовами вказаного договору банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 12240,00 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором. Ціль кредиту: на придбання автотранспортного засобу; витрати, повязані з державною реєстрацією автотранспортного засобу в МРЕВ при УДА УМВС України. Відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12,4 відсотків річних. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Банк надає позичальнику кредит з терміном погашення до 01.02.2013 року. Відповідно до п. 3.1 договору «Автопакет» №05/02/2008/840-К/104 від 04 лютого 2008 року,в якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань щодо погашення Кредиту/Кредитної ліні, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, позичальник передає в заставу автотранспортний засіб. За домовленістю сторін вартість автотранспортного засобу складає 77300,00 гривень. Позичальник гарантує, що автотранспортний засіб, який є предметом застави за цим договором, не є предметом застави за іншими зобов'язаннями, нікому не переданий у найом, оренду чи на підставі будь-якої іншої угоди, не підлягає вилученню і вільний від будь-яких зобов'язань, крім тих що передбачені цим договором. На термін дії цього договору позичальник не має права, без згоди банку розпоряджатися будь-яким чином предметом застави в цілому або окремим майном, що вводить до його складу, а саме: відчужувати у будь-який спосіб (продавати, дарувати, обмінювати), знищувати, передавати у володіння і користування (оренду, лізинг) третім особам, використовувати предмет застави в процесі підприємницької (офіційно зареєстрованої чи фактичної) діяльності (в таксі тощо), а також укладати відносно предмету застави або його частини будь-які інші угоди. При порушенні позичальником умов цього договору щодо строків виконання зобов'язання у банку виникає право на задоволення вимог, забезпечених заставою, за рахунок предмета застави. Відповідно до п. 3.2 договору «Автопакет» №05/02/2008/840-К/104 від 04 лютого 2008 року, згідно з цим договором поручитель безвідзивно та безспірно зобов'язується відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що витікають з цього договору. Поручитель відповідає перед банком у тому ж об'ємі, що і позичальник. Позичальник і Поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банка вимагати виконання зобов'язань, вказаних у цьому договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому. Поручитель відповідає перед банком за виконання зобов'язань у повному об'ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Банк набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає із цього договору, при умові, якщо в установлений договором строк виконання позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині, вони не будуть виконанні а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). Поручитель зобовязаний виконати взяті на себе зобовязання по цьому договору не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання повідомлення від банку. У повідомленні повинно бути визначено розмір невиконаних позичальником зобовязань, а також розрахунок суми штрафних санкцій, що необхідно сплатити. Повідомлення, що направляється банком поручителю, повинно бути здійснено у письмовій формі і буде вважатись поданим належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним листом чи надано особисто поручителю. Відповідно до п. 5 договору «Автопакет» №05/02/2008/840-К/104 від 04 лютого 2008 року, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. У разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10. цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10,0% від суми кредиту, визначеної у п 1.1 цього договору, за кожен випадок. У випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язань, передбачених цим договором, винна сторона відшкодовує іншій стороні всі завдані у зв'язку з цим збитки. Позичальник несе відповідальність перед банком за надання недостовірної інформації, що стосується предмета застави, в розмірі повної вартості предмета застави. Сторони встановлюють, що поручитель, у випадку невиконання чи неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору, виплачує банку пеню від загальної суми заборгованості позичальника по договору у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення з дня виникнення зобовязання поручителя погасити заборгованість позичальника. Згідно з п.8.5 договору «Автопакет» №05/02/2008/840-К/104 від 04 лютого 2008 року, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязань. Відповідно до ст.\~525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею\~526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ч. 1 ст. 530 ЦК України,\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частинами 1, 2\~ст. 612 ЦК України встановлено, що\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до\~ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст.\~1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 1050 ЦК України, \~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України,\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України\~у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Згідно ч.3\~ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. У відповідності до\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Банк виконав свої зобовязання щодо надання позичальнику [PERSON] кредитних коштів. Як вбачається із наданих представником позивача розрахунків заборгованості за договором «Автопакет» №05/02/2008/840-К/104 від 04 лютого 2008 року, у відповідача [PERSON] наявна заборгованість за договором «Автопакет» №05/02/2008/840-К/104 від 04 лютого 2008 року, яка станом на 10.04.2015 року, складає 3823 долара 15 центів США, що за курсом НБУ станом на 10.04.2015 року еквівалентно 89596 гривень 93 копійки, яка складається з: заборгованості за кредитом 2323 долара 60 центів США, що за курсом НБУ еквівалентно 54454 гривні 42 копійки; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 776 доларів 37 центів США, що за курсом НБУ еквівалентно 18171 гривня 08 копійок; пені за прострочення сплати кредиту 724 долара 18 центів США, що за курсом НБУ еквівалентно 16971 гривня 43 копійки (а.с.5-6). Доказів сплати зазначених сум відповідачем [PERSON], в порушення вимог\~ст. 60 ЦПК України, суду не надано. Частинами 1, 2 статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ч.1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Зазначене кореспондується в п. 3.2.2. договору «Автопакет», відповідно до якого, відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Також, умовами договору «Автопакет» №05/02/2008/840-К/104 від 04 лютого 2008 року, визначено, що договір діє до повного виконання зобовязань. Згідно з п.1.4. договору «Автопакет» №05/02/2008/840-К/104 від 04 лютого 2008 року, банк надає позичальнику кредит з терміном погашення до 01.02.2013 року. Позивач ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з позовом про стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за вищевказаним кредитним договором 12.06.2015 року, тобто більше як через два роки після закінчення строку дії кредитного договору. Між тим, сама по собі умова договору про дію поруки до повного погашення позичальником або поручителем заборгованості не може розглядатись як встановлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, якою передбачено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. При цьому, термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Не надано суду належних та допустимих доказів того, що сторони договору в частині поруки, у встановленому законом порядку, продовжили строки повернення кредиту та сплати процентів. Крім того, не надано суду належних та допустимих доказів того, що банк відповідно до п.3.2.6 договору «Автопакет» №05/02/2008/840-К/104 від 04 лютого 2008 року, звертався до поручителя з повідомленням про погашення заборгованості за вказаним кредитним договором. За змістом ст. 559 ч.4 ЦК України (припинення поруки), порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якшо такий строк не встановлено, порука припиняється, якшо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Позичальник за основним зобов'язанням повинен був повернути кредит, сплатити проценти і пеню у строк до 01.02.2013 року. Банк звернувся із позовом, зокрема до поручителя, 12.06.2015 року, тобто більше як через два роки від дня настання виконання основного зобовязання. Строк дії поруки, у розумінні ст. 559 ч.4 ЦК України, не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку, який є преклюзивним, жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. Зважаючи на вищевикладене, вимога банка до поручителя [PERSON] про виконання нею солідарного із боржником зобов'язання за договором має бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії договору поруки, тобто протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання. Оскільки у даному випадку договір «Автопакет» №05/02/2008/840-К/104 від 04 лютого 2008 року в частині поруки припинив свою дію 01.08.2013 року, тобто через шість місяців з дня настання виконання основного зобов'язання, і у строк до 01.08.2013 року Банк не пред'явив вимоги до поручителя, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк «Надра» в частині стягнення з [PERSON] в солідарному порядку з боржником заборгованості за договором «Автопакет» №05/02/2008/840-К/104 від 04 лютого 2008 року, станом на 10.04.2015 року, у розмірі 3823 долара 15 центів США, що за курсом НБУ станом на 10.04.2015 року еквівалентно 89596 гривень 93 копійки - задоволенню не підлягають; а зустрічний позов [PERSON] про визнання правовідносин за договором поруки припиненими підлягає задоволенню; та договір «Автопакет» №05/02/2008/840-К/104 від 04 лютого 2008 року в частині поруки [PERSON] за виконанням зобовязань [PERSON] за цим договором слід визнати припиненим. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк «Надра» підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за договором «Автопакет» №05/02/2008/840-К/104 від 04 лютого 2008 року, станом на 10.04.2015 року, у розмірі 3823 долара 15 центів США, що за курсом НБУ станом на 10.04.2015 року еквівалентно 89596 гривень 93 копійки, саме з [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням того, що позивача станом на дату подання позовної заяви до суду, а саме 12.06.2015 року, було звільнено від сплати судового збору відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у редакції яка діяла на час подання позовної заяви, стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає судовий збір в сумі 895 гривень 97 копійок.

Outcome: partial