Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач в особі Київського міського центру зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, виплачених на випадок безробіття. Мотивуючи свої вимоги тим, що 13 лютого 2015 року відповідачка, як безробітня, звернулась до Київського міського центру зайнятості в особі його Дарницького районного територіального відділення за сприянням у працевлаштуванні й надання їй статусу безробітної та призначення допомоги по безробіттю. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та на підставі заяви [PERSON] наказом Київського міського центру № НТ 150214 від 03 листопада 2015 року відповідачці надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю згідно ст.ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідно вона за період часу з 20 лютого 2015 року по 16 листопада 2015 року отримувала щомісячно кошти згідно її статусу в загальній сумі 22 279 грн. 79 коп. Проте, при зверненні до центру зайнятості приховала той факт, що отримує пенсію за віком як потерпіла внаслідок ЧАЕС з 04.01.2012 року, перебуваючи на обліку в Лівобережному об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, що вважає згідно ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення з неї виплаченої суми. Наказом Дарницького районного центру зайнятості № 44 від 03 листопада 2916 року прийнято рішення про повернення відповідачкою отримуваних нею щомісяних кошті по безробіттю в загальній сумі 22 279 грн. 79 коп., про що направлено їй письмову повідомлення, проте нині кошти не повернуті, що й стало підставою для зверення до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача Положай К.Д., діюча на підставі довіреності від 18 травня 2017 року, позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити: стягнути з [PERSON] на користь Київського міського центру зайнятості 22 279 грн. 79 коп. - виплачених коштів по безробіттю. В судовому засіданні відповідачка позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на незнання законодавства, проте визнала той факт, що отримуючи пенсію, звернулась до Київського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні й надання їй статусу безробітної та призначення допомоги по безробіттю. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Судом встановлено, що 13 лютого 2015 року відповідачка, як безробітня, звернулась до Київського міського центру зайнятості в особі його Дарницького районного територіального відділення за сприянням у працевлаштуванні й надання їй статусу безробітної та призначення допомоги по безробіттю (а.с.). Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та на підставі заяви [PERSON], [INFO], наказом Київського міського центру № НТ 150214 від 03 листопада 2015 року відповідачці надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю згідно ст.ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідно вона за період часу з 20 лютого 2015 року по 16 листопада 2015 року отримувала щомісячно кошти згідно її статусу в загальній сумі 22 279 грн. 79 коп. (а.с. 5-7, 8, 9, 10). Проте, при зверненні до центру зайнятості приховала той факт, що отримує пенсію за віком як потерпіла внаслідок ЧАЕС з 04.01.2012 року, перебуваючи на обліку в Лівобережному об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (а.с.11). Тобто, на день зверення до Київського міського центру зайнятості, відповідачка перебувала на соціальному забезпеченні держави - отрилувала пенсію, й не мала права отримувати передбачені законом соціальні послуги та матеріальне забезпечення на випадок безробіття відповідно до ст.ст. 4, 43 Закону України «Про зайнятість населення». Наслідком несвоєчасного надання відповідачкою інформації про те, що вона перебувала на обліку в Лівобережному об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві й отримувала пенсію за віком як потерпіла внаслідок ЧАЕС з 04.01.2012 року під час реєстрації у Дарницькому центрі зайнятості, є отримання нею допомоги по безробіттю на підставі документів, що містять неправдиві відомості, тобто кошти в загальній сумі 22 279 грн. 79 коп. отримала від держави неправомірно як недобросовісний набувач. Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч.ч.2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). Наказом Дарницького районного центру зайнятості № 44 від 03 листопада 2916 року прийнято рішення про повернення відповідачкою отримуваних нею щомісяних кошті по безробіттю в загальній сумі 22 279 грн. 79 коп., про що направлено їй письмову повідомлення, проте нині кошти не повернуті (а.с.13, 14). Судом надана правова оцінка заперечень відповідача проти позову, та вважає, що останні не заслуговують на увагу, розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення від виконання зобов"язань, оскільки докази ним на спростування позовних вимог не надані, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами наданими позивачем по справі. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 3 статті 88 ЦПК України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1 600 грн. 00 коп., оскільки остання не звільнене від його сплати як інвалід ІІІ-ї групи згідно Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного, ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст.ст. 4, 22, 43 Закону України «Про зайнятість населення»,

Outcome: approved