Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» і [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 2521780-02-10-01 від 03.12.2015 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Renault Sandero, д.р.н. [NUMBER] . 15.11.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участь ЗТЗ та ТЗ Mersedez-Benz, д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті ТП зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Особою винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є [PERSON] . Його вина встановлена постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.12.2016 року. Відповідно до рахунку СТО та акту виконаних робіт вартість відновлювального ремонту складає 39 186,11 грн. Так, згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило на рахунок СТО суму страхового відшкодування в розмірі 39 186,11 грн. З ЦБД МТСБУ ПрАТ «СК «ВУСО» стало відомо, що цивільна відповідальність винної особи на момент настання страхової події була застрахована в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна) за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/9361761. ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» з заявою на виплату страхового відшкодування (регресною вимогою). При здійсненні страхового відшкодування за Полісом ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» цілком правомірно урахувало знос та здійснило виплату на користь ПрАТ «СК «ВУСО» у розмірі 29 673,79 грн., шо підтверджується листом від 09.06.2017 року за вих. № 1590. Разом з тим, відповідно ст. ст. 1166, 1187 ЦК України обов`язок по відшкодуванню у повному обсязі завданої внаслідок ДТГІ шкоди покладається на вижну особу. Тому позивач просив стягнути з відповідача суму завданої внаслідок ДТП шкоди в розмірі 9 512,32 грн. та стягнути судовий збір. Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав, також подав заяви в яких просив ухвали ти по справі заочне рішення в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19,274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставіст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі ст.ст.993,1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду іншій особі, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Також у відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової організації, яка сплатила страхове відшкодування за майновим страхуванням, переходить в межах цієї суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Стаття 1194 ЦК України визначає що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» і [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 2521780-02-10-01 від 03.12.2015 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Renault Sandero, д.р.н. [NUMBER] . 15.11.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участь ЗТЗ та ТЗ Mersedez-Benz, д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті ТП зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Особою винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є [PERSON] . Його вина встановлена постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.12.2016 року. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі „Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина „судового розгляду". Відповідно до рахунку СТО та акту виконаних робіт вартість відновлювального ремонту складає 39 186,11 грн. Так, згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило на рахунок СТО суму страхового відшкодування в розмірі 39 186,11 грн. Цивільна відповідальність винної особи на момент настання страхової події була застрахована в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна) за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/9361761. ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» з заявою на виплату страхового відшкодування (регресною вимогою). ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» здійснило виплату на користь ПрАТ «СК «ВУСО» у розмірі 29 673,79 грн., шо підтверджується листом від 09.06.2017 року за вих. № 1590. Отже, у відповідності до ст. 1194 ЦК України відповідач для повного відшкодування завданої ним шкоди зобов`язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), у звязку з чим суд приходить до виснвоку що позовні вимоги підлягають задоволенню. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved