Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувся в районний суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 3801,60 грн. та витрати по сплаті судового збору, зобов'язати відповідача укласти договір на надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. В подальшому позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просить стягнути борг в розмірі 3997, 44 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача Кіпріянова К.Л. позовні вимоги підтримала повністю та по аналогічних мотивах. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився. Від нього на адресу суду надійшло заперечення проти позову та заперечення на заяву про збільшення позовних вимог в яких заявлені до нього вимоги не визнав. В запереченні вказує, що між ним та Костопільським БЖКП не укладено жодного договору про надання будь-яких послуг, йому не було надано належний розрахунок заявленої до стягнення заборгованості. Крім того, позивачем встановлено тарифи без узгодження з власником та ще й без договору. Вказує, що послугами Костопільського БЖКП не користувався і не користується. Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що у власності відповідача знаходиться квартира в будинку, який перебуває на балансі позивача і обслуговується ним. Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Статтею 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. На підставі наведеного суд вважає, що відповідач, як власник квартири, зобов'язаний брати участь у витратах, пов'язаних саме з утриманням будинку та прибудинкової території. В зв'язку з цим суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги по обслуговуванню будинку та прибудинкової території є обґрунтованими. Відповідно до ст.20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору. Обов'язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг передбачено також п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів 24 січня 2006 р. № 45. Таким чином, вимога позивача про зобов'язання відповідача укласти договір про утримання будинку та прибудинкової території підлягає до задоволення, оскільки укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено законом як обов'язок, а не право сторін. У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача документально підтверджених витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved