Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач, [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON] звернувся до суду з позовом до Центру з надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Мелітополя, Старшого державного виконавця ВДВС Приазовського РУЮ Запорізької області Воронцова Сергія Володимировича про зняття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є власником автомобіля ВАЗ 21063, 1987 року випуску, шасі № 1682951, жовтого кольору (свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу СХТ 341751, видане 28.08.2015р.). Автомобіль оформлений на ім»я позивача на підставі довіреності НАР 154526, виданої 17.08.2015р. [PERSON], який діяв від імені попереднього власника автомобіля [PERSON]. 31 серпня 2015 року позивачу стало відомо, що Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Приазовського РУЮ [PERSON] від 20.11.2013 року, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/325/138/2013, виданого 30.09.2013 року Приазовським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 24998,59 грн., (виконавче провадження № 40786929) накладено арешт на все майно [PERSON], в тому числі на автомобіль ВАЗ 21063, 1987 року випуску, шасі № 1682951, жовтого кольору, державний номер [NUMBER]. Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Приазовського РУЮ [PERSON] від 13.01.2014 року зазначений автомобіль, який начебто належить боржнику [PERSON]. оголошено в розшук. Зазначений вище автомобіль [PERSON] ніколи не належав. [PERSON] ніколи не був власником автомобіля ВАЗ 21063, 1987 року випуску, шасі № 1682951, жовтого кольору, державний номер [NUMBER], а лише діяв від імені власника автомобіля [PERSON] як його представник. Таким чином, накладення арешту на належний позивачу автомобіль є незаконним та безпідставним, порушує моє право власності на вказаний транспортний засіб. Відповідно до ч. І ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» - арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Ні попередній власник автомобіля [PERSON], ні позивач, не є боржниками в будь-якому виконавчому провадженні, яке перебуває, або перебувало в провадженні відділу ДВС Приазовського РУЮ. Частиною 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. 03 вересня 2015р. позивач звернувся до начальника ВДВС Приазовського РУЮ із заявою про зняття арешту з вказаного вище автомобіля, так як він належить саме мені, і ніколи не належав боржнику [PERSON] 08 вересня 2015р. позивач отримав відповідь начальника ВДВС Приазовського РУЮ [PERSON], якою йому відмовлено у задоволенні моїх вимог та запропоновано звернутися до суду з позовом про зняття арешту з автомобіля. Після отримання вказаної відповіді, з якої зрозуміло, що ВДВС Приазовського РУЮ начебто не накладав арешт конкретно на належний йому автомобіль, 24 вересня 2015 року адвокатом [PERSON] направлено адвокатський запит до Центру надання послуг, пов»язаних в використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Мелітополя про надання інформації стосовно обставин накладання арешту на автомобіль, однак до наступного часу відповіді на вказаний запит не отримано. Між тим, копії документів ВДВС та ДАІ УМВС в Запорізькій області свідчать про те, що арешт на спірний автомобіль накладено саме за постановою старшого державного виконавця Воронцова С.В. про розшук автомобіля. З листа начальника відділу ОМ ДТП [PERSON] видно, що автомобіль внесено до баз даних «Контроль» та «Рубіж». Вважає, що арешт належного позивачу майна та заборона його відчуження є незаконним та безпідставним, перешкоджає реалізації ним повноважень власника, передбачених Законом. Згідно із положеннями ч.4 ст.41 Конституції України, ст.ст.321, 391, 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, право власності є непорушним, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, він володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі частини 1 статті З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Право власності позивача на автомобіль зареєстровано повноважним органом держави, тому він має право у відповідності до вимог ст.ст. 3,4 ЦК України звернувся з цивільним позовом про захист свого права, визначивши єдиний можливий спосіб захисту про зняття арешту на належне йому майно, на підставі ст.16 ЦК України. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 32 ЦПК України - позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно.. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред»являються за місцем знаходження цього майна. Спірний автомобіль знаходиться у володінні позивача та перебуває за місцем його проживання в [INFO], тому вважаю, що справа підсудна саме Якимівському районному суду Запорізької області. Таким чином позивач просить зняти арешт з належного [PERSON] майна - автомобіля ВАЗ 21063, 1987 року випуску, шасі 1682951, жовтого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER]. В судове засідання позивач, [PERSON] не з"явився, але надав на адресу суду письмову заяву, відповідно до якої просить розглянути дану справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач представник центру з надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Мелітополя в судове засідання не прибув, про причини неявки до суду не повідомив, заперечень щодо позову не надав. Старший державний виконавець ВДВС Приазовського РУЮ Запорізької області - в судове засідання надав письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності, разом з цим надав копію постанови про припинення розшуку майна боржника. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, постановою відділу державної виконавчої служби Приазовського РУЮ ( а.с. 9) було накладено арешт на все майно боржника та оголошення заборони на його відчуження на підставі виконавчого листа № 2/325/138/2013 року, виданого 30.09.2013 року Приазовським районним судом по справі про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 24998,59 гривень. Постановою державного виконавця відділу ДВС Приазовського РУЮ від 13.01.2014 року було оголошено розшук майна: автомобіля ВАЗ 21063, 1987 року випуску, жовтого кольору, державний номер [NUMBER] ( а.с.10). До судового засідання старшим державним виконавцем ВДВС Приазовського РУЮ Запорізької області було надано копію постанови про припинення розшуку майна боржника. Відповідно [PERSON] є власником автомобіля ВАЗ 21063, 1987 року випуску, шасі № 1682951, жовтого кольору (свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу СХТ 341751, видане 28.08.2015р.). Автомобіль оформлений на ім»я позивача на підставі довіреності НАР 154526, виданої 17.08.2015р.(а.с.11-12) [PERSON], який діяв від імені попереднього власника автомобіля [PERSON]. Відповідно ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується,\~\~розпоряджається\~\~своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.. 391 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто\~\~не\~\~може\~\~бути протиправно\~\~позбавлений\~\~цього\~\~права\~\~чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини 2 цієї статті способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved