Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт смерті бабусі - [PERSON], [INFO] та брата - [PERSON], [INFO], які загинули [INFO] року в м. Макіївка Донецької області. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що його бабуся [PERSON] та брат [PERSON] померли [INFO] року на тимчасово окупованій території Донецької області, про що було видано свідоцтва про смерть: - серії [NUMBER] від [INFO] р., видане Червоногвардійським відділом запису актів цивільного стану м. Макіївка Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції так званої Донецької Народної Республіки про смерть [PERSON]; - серії [NUMBER] від [INFO] р., видане Червоногвардійським відділом запису актів цивільного стану м. Макіївка Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції так званої Донецької Народної Республіки про смерть [PERSON] . Заявникові було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті її бабусі та брата, оскільки остання померла на території, що є тимчасово окупованою територією, а тому видані документи на вказаній території не створюють правових наслідків. Встановлення факту необхідно заявнику для отримання допомоги на поховання. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, просила розгляд справи проводити без її участі, заяву підтримала. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з"явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі при вирішенні заяви поклався на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до п.8 ч.1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Так, в ході судового розгляду встановлено, що заявник є онукою [PERSON], та сестрою [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження від 29.10.2007 року, [NUMBER] від 12.11.1959 року, [NUMBER] від 17 липня 1991 року, рішенням виконавчого комітету Червоногвардейської районної ради народних депутатів від 06.12.1996року про призначення опікуна Враховуючи те, що норми статті 257-1 ЦПК України спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану, для застосування цієї норми тимчасово окупованими територіями Донецької та Луганської областей слід вважати населені пункти, визначені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1276-р. Цей нормативно-правовий акт містить чіткий перелік населених пунктів Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади (у тому числі органи реєстрації актів цивільного стану) тимчасово не здійснюють свої повноваження, що фактично і зумовлює необхідність застосування передбаченого статтею 257-1 ЦПК України порядку встановлення фактів народження та смерті. Так , відповідно до розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Макіївка відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно п.13.Постанови пленуму Верховного суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. 07.10.2016 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного у місті Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області із заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON] та [PERSON], однак їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки заявником пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заявник, будучі допитана за її згодою у якості свідка в порядку ст.184 ЦПК України, показала суду, що у травні 2016 року вона із дітьми поїхала до містя Макиївка, де в одинадцять годин [INFO] року їй зателефонувала сусідка та повідомила про вибух дома її родичів. Коли на початку дванадцятого вона прибігла до будинку бабусі та брата всже була пожежа, де серед померлих вона впізнала своїх родичів та поховала їх, про що їй надали документи. Окрім того, заявник надала до суду договори, у яких остання виступає замовником, № 734-А та 733-А предметом яких є організація та проведення захоронення [PERSON] та [PERSON], рахунки-фактури по сплаті послуг та продукції необхідних для захоронення, довідки про причину смерті, а також свідоцтва про смерть видані на тимчасово окупованій території України. Судом встановлено, що на підтвердження факту смерті: - [PERSON], [INFO], заявником надано "Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від [INFO] р., видане Червоногвардійським відділом запису актів цивільного стану м. Макіївка Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції так званої Донецької Народної Республіки ". - [PERSON], [INFO], заявником надано "Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від [INFO] р., видане Червоногвардійським відділом запису актів цивільного стану м. Макіївка Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції так званої Донецької Народної Республіки ". Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, зокрема, у рішеннях проти Турції ( «Cyprus v. Turkey» 10.05.2001), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia» 23.02.2016), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи викладене, спираючись на вказані рішення ЄСПЛ, та з урахуванням принципів висловлених у консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Про юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» суд приймає до уваги в якості доказу, як виняток, свідоцтва про смерть видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а саме свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від [INFO] р., видане Червоногвардійським відділом запису актів цивільного стану м. Макіївка Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції так званої Донецької Народної Республік, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від [INFO] р., видане Червоногвардійським відділом запису актів цивільного стану м. Макіївка Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції так званої Донецької Народної Республіки, а також довідки про причини смерті №1143,1144 від 17.06.2016 року та вважає у сукупності з іншими доказами підтвердженим факт смерті [PERSON], [INFO], та факт смерті [PERSON], [INFO], [INFO] року в м. Макіївка Донецької області. У позасудовому порядку встановити факт смерті бабусі та брата заявника не має можливості, проте встановлення данного факту має для заявника юридичне значення, так як від цього залежить виникнення, зміна або припинення його особистих майнових прав На підставі викладеного,суд приходить до висновку, про можливість задоволення заяви та встановлення вказаного факту.

Outcome: approved