Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Локачинської районної державної адміністрації Волинської області, Служба у справах дітей Радехівської районної державної адміністрації Львівської області. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2016 року по 28 січня 2020 року. На даний час вони проживають окремо. Під час шлюбу у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Дитина фактично проживає з відповідачем у с. Вузлове Радехівського району Львівської області, хоча зареєстрована за адресою його проживання у с. Конюхи, Локачинського району. Зазначає, що відповідач зловживає своїми материнськими правами, а саме самовільно обмежує позивача у спілкуванні з дитиною, вимагає грошові кошти на утримання дитини, хоча на його думку вона їх витрачає на себе. Житлові умови проживання, на його думку, кращі за його адресою [ADDRESS] , а за адресою проживання відповідача не має належних умов проживання. Він проживає разом із батьками-пенсіонерами і разом з ними займається особистим підсобним господарством, вирощує сільськогосподарську продукцію, худобу, птицю як для власного споживання, так і на продаж, отримує дохід від такої діяльності. Більшу частину часу він знаходиться вдома, має достатньо можливостей приділяти увагу дитині, піклуватись, займатись та навчати її. В будинку батьків позивач облаштував кімнату для дочки та створив необхідні умови проживання. Відповідач неодноразово на довгі проміжки часу залишала дитину на свою маму, виїзджаючи за кордон. [PERSON] не має жодних доходів для матеріального забезпечення умов проживання. Вона не має можливості приділити в достатній мірі час для їх спільної дитини, оскільки має ще одну дитину від іншого шлюбу, яка також проживає з відповідачем та є більш доглянутішою та улюбленою, внаслідок чого інтереси його дочки є порушеними. З самого народження дочки він в більшій мірі піклується про дитину, допомагає матеріально, спілкується з нею та проводить час. Таким чином, проживання доньки разом з ним відповідає інтересам дитини. Спиртні напої він не вживає, шкідливих звичок не має, за місцем проживання характеризується позитивно. Вважає, що навіть тимчасове, але тривале перебування дочки з відповідачем негативно впливає на її виховання та здоров`я, відповідач не може забезпечити нормальних безпечних для здоров`я дитини умов проживання. Просить суд, визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] з ним за адресою: [ADDRESS] . 22 жовтня 2020 року суддею було винесено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позов підтримав із підстав, зазначених у ньому. Додатково додав, що вважає, що проживання дитини разом з ним відповідає інтересам дитини, за його адресою проживання умови для дочки кращі, є окрема кімната, а за місцем проживання відповідача таких умов немає. Він має більше можливостей приділяти дитині увагу, відповідач, в свою чергу неодноразово на тривалий час залишає її на своїх батьків і їздить за кордон на роботу. Дочка дуже любить його, однак його обмежують у праві спілкуватися з нею. Відповідач не займається вихованням дитини, дочка вже тривалий час не відвідує дошкільний навчальний заклад, а у нього є батьки - пенсіонери, які з радістю будуть займатися дитиною, її навчанням і вихованням. Просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в одному із судових засідань у вказаній справі пояснила, що заперечує позов повністю. Вважає, що інтересам дитини відповідає проживання разом з нею, саме позивач подав до суду позов про розлучення, тривалий час, на протязі майже 2-х років, він не сплачував аліменти на дитину, що стало причиною для пошуків нею роботи і виїзду за кордон. Вона періодично їздить на заробітки, оскільки треба утримувати дітей, однак кожен раз повертається і проводить достатньо часу з дітьми, умови проживання за місцем її проживання хороші, коли її немає, за дитиною доглядає її мама. Погодилася, що позивачу не завжди надавалася можливість провести час з дитиною, коли він виявляв таке бажання, що зумовлено тим, що коли її немає, її мати боїться давати дитину позивачу, оскільки переживає, що він не поверне її додому, а залишить у себе. Дошкільний навчальний заклад донька не відвідує, оскільки був карантин, а після того як карантин послабили, дитину не водять в садок, щоб не захворіла, тим більше бабуся має змогу доглядати її вдома. В [PERSON] є ще сестричка, її донька від першого шлюбу, діти люблять один одного, а позивач хоче визначити місце проживання їх спільної доньки з ним і розлучити дітей. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи Служби у справах дітей Радехівської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, на адресу суду від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, суду було надано висновок про визначення місця проживання дитини, про що питання розглядалося на комісії з питань захисту прав дитини. Представник третьої особи Служби у справах дітей Локачинської РДА в судовому засіданні позов підтримала, зазначила, що у батька більше можливостей і часу піклуватися про дитину, мати часто і на тривалий час їздить за кордон на роботу, в цей час дитину доглядає бабуся, а дитині потрібна увага і турбота батьків. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані докази у їх сукупності, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 28 січня 2020 року рішенням Локачинського районного суду Волинської області розірвано. Від спільного подружнього проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.9-10). Як вбачається з довідки про склад сім`ї та проживання №335 відповідач з дочками зареєстровані за однією адресою з позивачем, [ADDRESS] (а.с.11). 24 грудня 2020 року на адресу суду від Служби у справах дітей Радехівської РДА Львівської області надійшов висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У висновку зазначено, що 23 листопада 2020 року до Служби із заявою звернувся [PERSON] , в якій просив визначити місце проживання його дочки з батьком за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного працівниками Служби у справах дітей Локачинської райдержадміністрації Волинскої області 10.11.2020 року [PERSON] зареєстрований в с. Конюхи Локачинського району Волинської області, проживає в будинку разом зі своїми батьками та бабусею. Будинок двоповерховий, складається з 4-х кімнат, облаштований необхідними меблями та побутовою технікою. Одна із кімнат облаштована для дитини. Сім`я займається веденням особистого підсобного господарства, від якого отримує дохід. На засідання комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] не з`явилася, так як перебувала за кордоном в республіці Чехія, зі слів матері в Україну [PERSON] планує повернутися в грудні 2020 року. В телефонному режимі повідомила, що не згідна з тим, щоб її дочка проживала з батьком. Протягом двох років [PERSON] ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, тому змушена була подати позов про стягнення з нього аліментів, які він не платить. Відповідно до висновку оцінки потреби сім`ї, на момент візиту за адресою [ADDRESS] , діти перебували з бабусею [PERSON] , окільки мама перебувала за кордоном. В будинку є дві кімнати, кухня та санвузол. У кімнатах зроблений ремонт. В будинку тепло і прибрано. Діти забезпечені всім необхідним. Стан задоволення потреб дитини задовільний. Складні життєві обставини відсутні. Хороша атмосфера між членами сім`ї, яка позитивно впливає на розвиток дитини. Згідно пояснень, наданих [PERSON] перешкод у спілкуванні дитини з батьком, вона ніколи не чинила. Спиртного та наркотичних речовин мати не вживає. Враховуючи вищевикладене, райдержадміністрація, як орган опіки та піклування вважає проживання малолітної [PERSON] , [INFO] з матір`ю таким, що відповідає інтересам дитини і прийшла до висновку, що є доцільним визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (50-57). 16 січня 2021 року представник відповідача [PERSON] надав письмові пояснення по справі та клопотання про приєднання доказів. Вважає, що позов не підлягає до задоволення, враховуючи наступне. 28 січня 2020 року шлюб між сторонами розірвано. Фактично сторони припинили жити однією сім`єю з серпня 2018 року. Звертає увагу суду на те, що у [PERSON] , [INFO] є рідна сестра [PERSON] , [INFO] , яка навчається в школі в с. Вузлове Радехівського району. Дані обставини підтверджують міцні соціальні зв`язки між сестрами за місцем проживання відповідача. Крім цього звертає увагу суду на те, що роз`єднання дітей не допускається, якщо відсутні обставини, які би шкодили їх спільному вихованню. Просить при вирішенні даного позову врахувати висновок Служби у справах дітей Радехівської РДА Львівської області. Вказує на те, що позивач не надав жодних доказів про свої доходи та місця роботи. Заборгованість по сплаті аліментів складає 48000 гривень. Це підтверджує ту обставину, що позивач не приймав участі у вихованні та утримані дитини, заборгованість по аліментах позивач сплатив лише під час розгляду даного позову у суді. Просить в позові відмовити (а.с.72-78). З рішення Радехівського районного суду Львівської області від 20.10.2020 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів встановлено, що з цим позовом [PERSON] звернулася в листопаді 2018 року. 26.11.2019 року судом у цій справі було ухвалено заочне рішення, яким ухвалено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] не погодився з цим рішенням і подав заяву про його перегляд. В рішенні зазначено, що в судовому засіданні під час перегляду заочного рішення [PERSON] просив скасувати заочне рішення та ухвалити нове, яким стягувати з нього аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1000 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Під час судового засідання він зазначав, що також їздив на заробітки у Польщу та Чехію , перевозив людей через кордон. Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 20.10.2020 року ухвалено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачем надано письмові докази, а саме: характеристика [PERSON] , в якій зазначено, що позивач неодружений, непрацюючий, проявив себе з позитивної сторони; копія довідки АТ "Привтбанк про те, що станом на 13.11.2020 року залишок на картковому рахунку [PERSON] складає 15547, 48 грн; довідка про те, що дитячий садочок в с. Конюхи Локачинського району Волинської області має місце у різновіковій групі для виховання і навчання дитини; свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку та право на майновий пай серії ВСО №296035; договір купівлі продажу трактора Т-40, 1985 року випуску (а.с.84-88). На виконання ухвали суду про витребування доказів Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надано відомості про перетинання державного кордону України [PERSON] , з якої вбачається, що на протязі 2020 року відповідач 4 рази перетинала кордон, 2 виїзди та 2 в`їзди з території України (а.с.101-102). З довідки про нарахування аліментів встановлено, що згідно виконавчого листа Радехівського районного суду №451/1650/18 від 20.10.2020 року про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , за період з січня 2018 по січень 2021 року нараховано до сплати [PERSON] аліментів 52600 грн. (по 2000 грн. в місяць) та сплачено 50600 грн. однією сумою в січні 2021 року, заборгованість станом на 01 лютого 2021 року становить 2000 грн. (а.с.106). З інформації Дошкільного навчального закладу с. Вузлове вих. №06 від 23.02.2021 року вбачаєтся, що [PERSON] у 2021 році не відвідувала дитячий садок, у 2020 році була присутня 32 дня з 141 навчального дня (а.с.129). Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно із ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 1 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні спору між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, необхідно виходити з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, ухвалене рішення повинно відповідати інтересам неповнолітніх. При цьому, повинно бути ураховано, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. В даній справі судом встановлено, що обоє батьків не відмовляються виконувати свої батьківські обовязки, є фізично і психічно здоровими, не зловживають алкоголем, не допускають протиправної поведінки щодо дитини, кожен має належні умови для проживання дитини, обоє люблять свою дочку, піклуються про дитину та намагаються створити їй умови для повноцінного розвитку. Взаємні обвинувачення батьків у тому, що інший не зможе надати дитині належної уваги, турботи та тепла суд вважає не чим іншим, як взаємним почуттям образи та розчарування у особистих стосунках. Виходячи з принципу рівності прав та обовязків матері та батька щодо дитини, суд аналізує та надає оцінку наступним обставинам. 1. Погляди та думка дитини. Щодо права дитини бути вислуханою з питань, що стосуються її особисто (ст. 12 Конвенції про права дитини, ст. 171 СК України) суд зауважує, що в зв`язку з малим віком дитини (на час початку розгляду справи в суді [PERSON] виповнилось 3 роки 10 місяців) дитина за рівнем розвитку та психологічними особливостями ще не в повній мірі здатна висловити свою думку. Крім того, з метою уникнення психологічного травмування дитини незвичною для неї обстановкою, суд вирішив не приводити допит малолітньої дитини безпосередньо в суді. 2. Піклування про дитину і безпосередня участь батьків у догляді за дитиною. Судом встановлено, що на даний час мати відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, дитина проживає з матір`ю з серпня 2018 року. На підставі наданих відповідачем доказів, суд приходить до висновку, що [PERSON] періодично виїзджає за кордон працювати, щоб забезпечити належний догляд та виховання своїх дітей, так як вбачається з довідки про нарахування аліментів згідно виконавчого листа Радехівського районного суду №451/1650/18 від 20.10.2020 року аліменти не сплачувалися позивачем з моменту присудження, а саме з 22.11.2018 року до січня 2021 року. Проте, як зазначено у висновку від Служби у справах дітей Радехівської РДА Львівської області, за адресою відповідача дитина забезпечена всім необхідним та проживає в належних умовах. Покликання позивача про те, що мати не приділяє дитині належної уваги не підтверджені матеріалами справи. Батько дитини приділяв дитині належну увагу, з народження дитини до даного часу відповідально ставився до виконання своїх батьківських обов`язків, піклувався про дитину. Покликання позивача про те, що мати більшість часу проводить за кордоном, а в цей час дитину виховує бабуся не є визначальними при визначенні місця проживання дитини, оскільки як встановлено під час розгляду справи позивач також періодично їздить за кордон заробляти кошти, що матиме наслідком те, що за дитиною в цей час будуть доглядати його батьки. 3. Утримання дитини. Суд бере до уваги, що протягом останніх двох років дитина постійно проживає з матір`ю, яка утримує дитину, піклується, виховує, проводить з дитиною вільний час. Доводи батька про те, що він весь час сплачував відповідачу кошти на утримання дитини, однак не як аліменти, а коли була така необхідність, належними доказами не підтверджені. Матеріальним забезпеченням дитини займався той з батьків, з ким в певні періоди часу проживала дитина. На даний час дитину утримує мати [PERSON] , яка має можливість утримувати дитину, батько з січня 2021 року також долучився до утримання дитини, про що свідчить сплата заборгованості по аліментах. Офіційних доходів ніхто з батьків не має. 4. Індивідуальність та розвиток дитини. Кожен з батьків проводив з дитиною вільний час, займався її розвитком. 5. Особиста прихильність дитини. Враховуючи пояснення сторін, суд робить висновок, що дитина є прихильною до обох батьків і добре себе відчуває, коли проживала разом сім`єю з татом, і коли проживає з мамою. У малолітньої [PERSON] є рідна сестра, дочка відповідача від першого шлюбу, з якою вони проживають разом за місцем проживання матері, мають міцні соціальні зв`язки, Суд вважає в даній ситуації роз`єднання дітей недопустимим, так як відсутні обставини, які б перешкоджали їх спільному вихованню. 6. Вразливе положення та психоемоційний стан дитини. В матеріалах справи не має доказів про те, що дитина переживає конфлікт між батьками. 7. Вік дитини. Суд враховує, що дитина відповідно до її малого віку (чотири роки) потребує особливого режиму дня, денного сну, дитячого харчування (способу приготування їжі, кількості прийомів їжі), режиму прогулянок, занять, розваг, відпочинку, тощо. На даний час такий розпорядок вже є у дитини, наявні певні звички до перебування у звичному для себе місці проживання. 8. Здоров`я дитини. Будь-якої інформації щодо стану здоров`я дитини чи наявність у дитини будь-яких хронічних захворювань суду не надано. Виходячи з цього, суд робить висновок, що даний фактор не є визначальним при визначенні місця проживання дитини, та як періодичні обстеження та лікування дитини можна проводити як за місцем проживання матері, так і за місцем проживання батька. 9. Захист та безпека дитини. Доказів того, що хтось з батьків вчиняв протиправні дії щодо дитини не надано. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому, її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» (заява № 2091/13), йдеться про визначення інтересів дитини, їх місця у взаємовідносинах між батьками. У цьому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Проаналізувавши обставини справи, подані докази, суд приходить до висновку, що обоє батьків належним чином доглядають, виховують, приділяють увагу дитині, мають хороші умови проживання для дитини, однак на час розгляду справи судом, міцніші соціальні зв`язки сформовані за адресою проживання відповідача [PERSON] , порушення цих зв`язків, переїзд, порушення режиму та зміна звичної для дитини обстановки, розлучення з сестричкою, враховуючи вік дитини, може мати негативний вплив на її психоемоційний стан та самопочуття, а тому вважає що підстав для визначення місця проживання дитини з батьком, немає, що відповідає інтересам самої дитини. Отже, у задоволенні позову слід відмовити. Стосовно збереження сімейного оточення і підтримання відносин дитини з батьком, суд приходить до наступного висновку. Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Тобто, права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Частиною 2 ст. 157 СК України законодавець додатково підкреслює обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов`язку прямо випливає зі ст.141 СК України. Праву на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права. В зв`язку з вищевикладеним, суд звертає особливу увагу обох батьків на необхідність компромісу та взаємних поступок у питаннях, пов`язаних з вихованням їх спільної дитини, та націлює обидві сторони у їх відносинах на максимальне врахування інтересів дитини. У відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати на оплату судового збору слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed