Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 11542,65 грн. та покласти на відповідача судові витрати по справі. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [PERSON], 09 жовтня 2013 року о 12 годині 00 хвилин, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21099», реєстраційний номер [NUMBER], в районі е/о № 181 по вул. Панікахи м. Дніпропетровська, відволікся від керування засобом та не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого скоїв наїзд на зупинений попереду автомобіль «ВАЗ 21110» під керуванням водія [PERSON], який розпочав рух та скоїв зіткнення з автомобілем «Деу Ланос» під його керуванням. Своїми діями [PERSON] порушив п.2.3 «б» правил дорожнього руху України, спричинивши пошкодження вказаним транспортним засобам, а власнику т/з «Деу Ланос» р/н [NUMBER] [PERSON] значний матеріальний збиток. Винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді був визнаний [PERSON], що підтверджується доданою до позовної заяви копією постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 листопада 2013 року по адміністративній справі №199/11699/13-п про притягнення водія [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України. Внаслідок зіткнення автомобіль «Деу Ланос» р/н [NUMBER] був пошкоджений, що підтверджується висновком автотоварознавчого дослідження експерта-автотоварознавця [PERSON] № 051/13 від 26 жовтня 2013 року. Згідно вказаного висновку вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнта зносу, завданого власнику автомобіля «Деу Ланос» р/н [NUMBER], складає 18 470,18 грн., а витрати на проведення автотоварознавчого дослідження склали 450,00 грн., що підтверджується квитанцією за №013028 від 26.10.2013р. На виконання ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Позивач надав Відповідачеві заяву про виплату страхового відшкодування та всі необхідні документи для її виплати. З огляду на те, що витрати, пов'язані з вартістю відновлювального ремонту автомобіля Позивача, згідно автотоварознавчого дослідження складають 18470,18 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження - 450,00 грн.. вказана сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з Відповідача, зменшується на розмір франшизи (500 грн.), Відповідач повинен здійснити на користь Позивача страхове відшкодування такому розмірі: 18 470,18 + 450,00 - 500,00 = 18 420,18 гривень. Але незважаючи на це, Відповідач виплатив позивачу 23.12.2013р. страхове відшкодування у розмірі 10 349,59 грн. На його звернення у січні 2014 року, зареєстроване у Відповідача 27.01.2014р. за № 442, пояснити та обгрунтувати розмір виплаченого страхового відшкодування, Відповідач вказав, що дана вимога направлена до Дніпропетровського обласного управління ПрАТ «УПСК». Позивач зазначає, що згідно вищезазначеного висновку вартість матеріального збитку визначалась з прив'язкою до курсу іноземної валюти, яка на день дослідження складала: 1 євро = 11,0119 грн. На день подачі позову: офіційний курс гривні НБУ щодо іноземної валюти, станом на 24 квітня 2014р. складає - 1 євро = 15,5833 грн. Таким чином, Відповідач виходячи з розрахунку, повинен відшкодувати матеріальні збитки у розмірі 11 542,65 грн. (8 070,59:11,0119 = 732,89; 732,89x 15,7495 = 11 542). Оскільки позивач вважає ДТП страховим випадком, просить стягнути на його користь з відповідача вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зростання цін на матеріали та запасні частини. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила в них відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено судом з матеріалів справи, 09.10.2013 року мала місце дорожньо-транспортна пригода в районі електроопори № 181 по вул. Панікахи у м. Дніпропетровську, в результаті якої [PERSON], 09 жовтня 2013 року о 12 годині 00 хвилин, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21099», реєстраційний номер [NUMBER], в районі е/о № 181 по вул. Панікахи Бабушкінського району м.Дніпропетровська, відволікся від керування засобом та не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого скоїв наїзд на зупинений попереду автомобіль «ВАЗ 21110» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який розпочав рух та скоїв зіткнення з автомобілем «Деу Ланос» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2013 року по адміністративній справі №199/11699/13-п водія [PERSON] визнано винним у скоєнні даного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України /а.с. 6/. Згідно полі су № АЕ/0269517 від 08.02.2013 р. цивільно-правову відповідальність [PERSON] було застраховано в ПрАТ «УПСК» відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове стра хування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-IV (з подальшими змінами) /а.с. 28/. 09.10.2013 року Позивач надав Відповідачеві заяву про виплату страхового відшкодування /а.с.7/. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження експерта-автотоварознавця [PERSON] №051/13 від 26 жовтня 2013 року, яки був наданий на підставі заяви [PERSON], вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнта зносу, завданого власнику автомобіля «Деу Ланос» р/н [NUMBER], складає 18470,18 грн., а витрати на проведення автотоварознавчого дослідження склали 450,00 грн., що підтверджується квитанцією за № 013028 від 26.10.2013р /а.с.9-15/. 14.10.2013 р. пошкоджений транспортний засіб «Деу Ланос», р/н [NUMBER] (далі - ТЗ) було оглянуто призначеним страховиком представником у присутності Позивача. За результатами проведеного огляду оцінювачем [PERSON] з дотриманням вимог Мето дики в комп'ютерній програмі «Аudatex» було складено калькуляцію вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ № 9962 від 10.12.2013 р. на суму 15714,30 грн./а.с.30-32/. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про страхування» у зв 'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодову ються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з додатком до висновку №9132_1190_13 від 04.11.2013 р., складеним оцінювачем [PERSON], коефіцієнт фізичного зносу Ез дорівнює 0,507. Відповідно до вимог Методики вартість матеріального збитку визначається за формулою: У = Єр + См + Сс х (1 - Ез), де Єр - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; Ез - коефіцієнт фізичного зносу. За даним випадком вартість матеріального збитку було визначено наступним чином: 6720,00 + 3679,14 + 5315,16 х (1 -0,507)= 13019,51 грн., де 6720,00 грн. - вартість ремонтно-відновлювальних робіт; 3679,14 грн. - вартість необхідних для ремонту матеріалів; 5315,16 грн. - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту; 0,507 - коефіцієнт фізичного зносу /а.с.34-35/. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про страхування», якщо відшкодування витрат на проведення відновлюва льного ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вар тість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Згідно з аналізом Верховного Суду України «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування», нерідко до виплати заявляється сума ремонту автомобіля з урахуванням податку на додану вартість (далі - ПДВ). Зазначена сума виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких ви падках слід з'ясувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ. Сума ПДВ за даним випадком становить 2169,92 грн. Згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Франшиза за полісом № АЕ/0269517 від 08.02.2013 р. становить 1000,00 грн. Однак оскільки з результаті ДТП, що сталася 09.10.2013 р. в м. Дніпропетровськ з вини [PERSON], було пошко джено два транспортні засоби, то розмір франшизи на кожного потерпілого склав 500,00 грн. Розмір страхового відшкодування за даним страховим випадком було визначено наступним чином: 13019,51 - 2169,92 - 500,00 = 10349,59 грн., де 13019,51 грн. - вартість матеріального збитку; 2169,92 грн. - податок на додану вартість; 500,00 грн. - половина франшизи за полісом № АЕ/0269517 від 08.02.2013 р. Страхове відшкодування у розмірі 10349,59 грн. сплачено на рахунок [PERSON] на під ставі заяви про страхове відшкодування від 29.11.2013 р. та страхового акту № ОЦ/007/000/13/9964 від 16.12.2013 р /а.с.8/. Як зазначено у запереченні відповідача на позовну заяву, Позивач дійсно звертався до Відповідача із заявою про перегляд розміру виплаченого стра хового відшкодування від 23.01.2014 р. Проте [PERSON] не одержав відповідь на заяву не з вини страховика. Адже, Дніпропетровським обласним управлінням ПрАТ «УПСК» на адресу [PERSON] ([ADDRESS]) було надіслано відповідь № 1/071 від 12.02.2014 р. Однак лист повернувся «За закінченням терміну зберігання». В листі, зокрема, було повідомлено, що перегляд прийнятого рішення та доплата страхового відшкодування згідно з вимогами ст. 36 Закону України «Про страхування» можлива у разі надання страховику документаль ного підтвердження факту оплати проведеного ремонту пошкодженого транспортного засобу (акт виконаних робіт СТО та фінансові документи про оплату ремонту), в тому числі оплату суми по датку на додану вартість /а.с.37-38/. Стосовно вимоги [PERSON] про стягнення витрат на автотоварознавче дослідження у розмірі 450,00 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до п.п. 34.2 та 34.3 ст. 34 Закону України «Про страхування» протягом 10 робочих днів з дня отримання пові домлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого предста вника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право само стійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослі дження). [PERSON] звернувся до Дніпропетровського обласного управління ПрАТ «УПСК» із заявою-повідомленням про ДТП 14.10.2013 р. Цього ж дня ТЗ було оглянуто працівником страхови ка у присутності Позивача, про що складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу від 14.10.2013 р. /а.с. 29-33/. Отже, правові підстави для відшкодування Відповідачем на користь Позивача витрат на автотоварознавче дослідження відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України "Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно п.17 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справи від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з того, що розмір завданих збитків та розмір страхового відшкодування не є тотожними поняттями, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв'язку із недоведеністю обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок позивача, оскільки в позові відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed