Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про витребування майна. Посилалася в позовній заяві на те, що в серпні 2016 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 10/08/2016 безоплатного користування матеріальними цінностями .Відповідно до умов договору (пункт 1.1.)[PERSON] передала [PERSON] у безоплатне користування наступне майно: мобільний телефон Samsung Galaxy A3 2016 вартістю 8000,00 грн.;планшет ASUS ZenPad 10 16GB Black вартістю 5000,00 грн.;чохол Samsung A3 вартістю 350,00 грн.;захисне скло Samsung A3 вартістю 100,00 грн.;чохол на планшет ASUS вартістю 550,00 грн..Загальна вартість майна складає 14000,00 (чотирнадцять тисяч) грн. Все вищезазначене майно належить позивачці на праві власності згідно видаткової накладної № 142 від 10.08.2016 та було передано відповідачу в користування за актом приймання-передачі матеріальних цінностей. При підписанні акту приймання-передачі сторони зазначили, що на момент передачі майно є новим, зауваження щодо якості та кількості відсутні. Пунктом 4.1. договору встановлено, що його укладено на невизначений строк і кожна із сторін вправі відмовитися від договору в будь-який час, попередивши про це в письмовій формі іншу сторону за один місяць. Реалізовуючи своє право на припинення договору та повернення переданого в безоплатне користування майна [PERSON] двічі письмово зверталася до [PERSON] з повідомленням-вимогою про припинення договору та повернення майна. Так, вперше [PERSON] звернулася до відповідача 03 жовтня 2016 року, відправивши повідомлення-вимогу на електронну адресу. Вдруге [PERSON] звернулася до відповідача 23 листопада 2016 року, відправивши повідомлення-вимогу поштою. [PERSON] повідомила [PERSON] про припинення договору та просила повернути майно, передане у безоплатне користування, в 10-денний термін. Однак, станом на 27 грудня 2016 року, будь-якої відповіді від [PERSON] позивачка не отримав, майно їй не повернуте, на телефонні дзвінки [PERSON] не відповідає, а отже не виконує своїх зобов`язань за договором. Просить витребувати від відповідача вказане майно, а в разі його відсутності вартість даного майна , а саме 14000 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивачка та її представник в зал судового засідання не з»явилися, направили письмову заяву в якій позов підтримали повністю, просили розгляд провести у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання не з»явився, незважаючи на належне повідомлення про час і місце розгляду справи повісткою по останньому місцю проживання. У відповідності до ст.224 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що в серпні 2016 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 10/08/2016 безоплатного користування матеріальними цінностями .Відповідно до умов договору (пункт 1.1.)[PERSON] передала [PERSON] у безоплатне користування наступне майно: мобільний телефон Samsung Galaxy A3 2016 вартістю 8000,00 грн.;планшет ASUS ZenPad 10 16GB Black вартістю 5000,00 грн.;чохол Samsung A3 вартістю 350,00 грн.;захисне скло Samsung A3 вартістю 100,00 грн.;чохол на планшет ASUS вартістю 550,00 грн..Загальна вартість майна складає 14000,00 (чотирнадцять тисяч) грн. Все вищезазначене майно належить позивачці на праві власності згідно видаткової накладної № 142 від 10.08.2016 та було передано відповідачу в користування за актом приймання-передачі матеріальних цінностей. При підписанні акту приймання-передачі сторони зазначили, що на момент передачі майно є новим, зауваження щодо якості та кількості відсутні. Пунктом 4.1. договору встановлено, що його укладено на невизначений строк і кожна із сторін вправі відмовитися від договору в будь-який час, попередивши про це в письмовій формі іншу сторону за один місяць. Реалізовуючи своє право на припинення договору та повернення переданого в безоплатне користування майна [PERSON] двічі письмово зверталася до [PERSON] з повідомленням-вимогою про припинення договору та повернення майна. Так, вперше [PERSON] звернулася до відповідача 03 жовтня 2016 року, відправивши повідомлення-вимогу на електронну адресу. Вдруге [PERSON] звернулася до відповідача 23 листопада 2016 року, відправивши повідомлення-вимогу поштою. [PERSON] повідомила [PERSON] про припинення договору та просила повернути майно, передане у безоплатне користування, в 10-денний термін. Однак, станом на 27 грудня 2016 року, будь-якої відповіді від [PERSON] позивачка не отримав, майно їй не повернуте, на телефонні дзвінки [PERSON] не відповідає, а отже не виконує своїх зобов`язань за договором. Просить витребувати від відповідача вказане майно, а в разі його відсутності вартість даного майна , а саме 14000 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу. Відповідно до вимог ст. 827 ЦК України за договором позички одна сторона(позичкодавець) безоплатно передає або зобов»язується передати другій стороні(користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними. Предметом договору позики можуть бути рухомі і нерухомі речі, індивідуально визначені, які зберегли свій первісний вигляд при неодноразовому використанні, тобто неспоживчі речі. Предмет договору позички передається в користування, а не у власність, поверненню підлягає та сама, а не інша річ того ж сорту і якості. Згідно ст. 831 ЦК України якщо сторони не встановили строку користування річчю, він визначається відповідно до мети користування нею, при цьому слід ураховувати норму ч.2 ст.763 ЦК України, згідно якої кожна зі сторін договору, укладеного на невизначений строк в будь-який час може відмовитися від договору, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.2 ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2, ч.6 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Щодо оплати витрат на правову допомогу, в цій частині суд відмовляє в позові. Згідно ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач по справі не довів, що ним витрачено кошти на правову допомогу та не данав суду підтверджуючих платіжних документів. На підставі наведеного та

Outcome: partial