Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати виконавчий напис від 26.02.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни та зареєстрований в реєстрі за № 54, таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 26.02.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь гр. Італії [PERSON] грошових коштів. Відповідно до постанови старшого державного виконавця Генічеського районного ВДВС ГТУЮ у Херсонській області від 27.05.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого напису. Даний виконавчий напис, як випливає з його змісту, вчинено на підставі договору позики від 01.04.2013 року. Водночас Шевченківським районним судом м. Києва слухається справа № 752/5212/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання даного договору позики недійсним. Позивач зазначає, що за умови задоволення вищевказаного позову Шевченківським районним судом м. Києва, та визнання договору позики недійсним, виконавчий напис, що вчинений на його підставі, має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги. Проте змінив їх підстави. Вищевикладену підставу позову просив вважати незмінною. Крім того, вказав, що в порушення «Полрядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», у зазначеному виконавчому написі не вказано строк, за який проводиться стягнення, оскільки строк визначається двома календарними датами, а у написі лише вказано дату виникнення заборгованості і не вказано, яку заборгованість пропонується стягнути: на дату вчинення виконавчого напису чи якусь іншу дату. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Вважає їх необґрунтованими. Вказує на те, що вищевказаний виконавчий напис було вчинено згідно до всіх вимог чинного законодавства, та підстави, які б вказували на те, що він не підлягає виконанню - відсутні. Третя особа в судовому засіданні була відсутня. Причини неявки суду невідомі. Про час, місце, мету розгляду справи була повідомлена належним чином. Так судом встановлено, що 01.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., зареєстровано в реєстрі за № 427. Згідно п. 2 договору, [PERSON] (позичальник) позичив у [PERSON] (позикодавець) строком з 01.04.2013 року по 01.04.2015 року включно, без сплати відсотків за користування, грошові кошти в сумі 156000,00 грн. В пункті 3 сторони погодили, що повернення боргу буде здійснено у м. Києві до строку зазначеного в пункті 2 даного договору, та грошова сума зазначена в п.2 цього договору еквівалентна 19300 доларів США станом на день повернення боргу. 26.02.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 54. Згідно виконавчого напису з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню невиплачений в строк на підставі договору позики грошові кошти у розмірі 525318,98 грн., строк повернення якої настав 01.04.2015 року, а також пеня та витрати пов`язані з вчиненням виконавчого напису. На підставі цього виконавчого напису, 27.05.2016 року старшим державним виконавцем Азаренко А.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Пунктом 6 договору позики передбачено право позикодавця пред`явити цей договір до стягнення в строки і в порядку, що передбачені чинним законодавством України та вимагати при цьому повернення йому позики, що залишилась несплаченою, з урахування індексі інфляції на весь час прострочення. Реалізуючи передбачене договором право [PERSON] (позикодавець) звернувся до нотаріуса. Пунктом 3.1 глави 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої 22.02.2012 № 296/5 , нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. В п. 3.2 Інструкції зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 Відповідно до п. 1 Переліку, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди і документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь - яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача про звернення стягнення на предмет застави з підписом боржника про його отримання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За вимогами, передбаченими в ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Пункт 6.3. Інструкції вказує, що вчинення виконавчого напису за договором позики здійснюється з урахуванням вимог статті 1050 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу . Так, судом встановлено, що 27 квітня 2018 року, Шевченківським районним судом м. Києва було винесено рішення в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики від 01.04.2013 року - недійсним та стягнення моральної шкоди. Згідно вказаного рішення, позовні вимоги [PERSON] - залишені без задоволення. Постановою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року, апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01.04.2013 року - без змін. Таким чином, підстави позову, на які посилався позивач при звернені до суду - не знайшли свого підтвердження. Відповідно до ст.89 ЗУ «Про нотаріат» та п.4 глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, виконавчий напис має містити: - дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; - найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; - найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); - строк, за який провадиться стягнення; - суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; - розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; - номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; - дату набрання чинності виконавчим написом; - строк пред`явлення виконавчого напису до виконання; - підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; - інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України „Про виконавче провадження". Таким чином, всі перелічені вимоги до виконавчих написів, при винесенні виконавчого напису від 26.02.2016 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни, зареєстрований в реєстрі за номером 54 - були виконані. Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія яка має юридичне значення. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено на підставі договору позики, згідно якого позичальник позичив у позикодавця грошові кошти строком з 01 квітня 2013 по 01 квітня 2015 року. Отже, за вищевказаним договором позики, передбачено разове повернення суми блогу без сплати будь-яких відстоків станом на 01 квітня 2015 року. Незалежно від того строку, коли здійснено виконавчий напис - строком у розумінні ст..251 ЦК України є дата повернення позики. Крім того, в оскаржуваному виконавчому написі вказано «невиплачені в строк на підставі договору позики від 01 квітня 2013 року». В свою чергу, у договорі позики від 01 квітня 2013 року, у п.2 вказано «Позичальник позичив грошові кошти у Позикодавця строком з 01 квітня 2013 року по 01 квітня 2015 року, включно». Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що виконавчий напис № 54 від 26 лютого 2016 року повністю відповідає вимогам діючого, на момент його вчинення, законодавства. Будь яких підстав, які б свідчили про те, що даний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню - в судовому засіданні не встановлено. Інших обставин, які б свідчили про порушення вимог законодавства під час вчинення виконавчого напису, позивачем не наведено та не доведено, отже у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed