Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В позові зазначила, що 29 вересня 2007 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.03.2014 року шлюб укладений з відповідачем був розірваний. Після розлучення син залишився проживати разом з нею та за рішенням суду з відповідача були стягнуті аліменти на її користь на утримання сина. Відповідач байдуже ставиться до сина, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків: за весь час з моменту присудження аліментів лише двічі (у грудні 2014 року та лютому 2015 року) сплатив аліменти, з дитиною не спілкується, не цікавиться його життям, дозвіллям, інтересами. Також він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, що підтверджується його письмовою заявою, яка була нотаріально посвідчена. За таких обставин просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його сина - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити. Надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Просили врахувати, що відповідач з часу розлучення взагалі не цікавиться життям сина, фактично не приймає участі в його матеріальному забезпеченні. На даний час стосовно [PERSON] у Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області розглядається кримінальне провадження та заперечення останнього проти позбавлення батьківських прав лише обумовлені можливістю клопотати про застосування положень ЗУ «Про амністію». Крім того просили врахувати, що позивач на даний час фактично живе з іншим чоловіком та син знає його як свого батька. Відповідач та його представник позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Зазначили, що фактично підстави позову зводяться лише до того, що [PERSON] не оплачує аліменти на утримання свого сина. Разом з цим просили врахувати, що за рішенням суду останній був зобов'язаний сплачувати аліменти з листопада 2014 року, проте у вересні 2014 року у зв'язку з відкриттям кримінального провадження [PERSON] був звільнений з органів внутрішніх справ, та він вимушений був поновлюватися на роботі. Також певний період (з 29.05.2015 по 01.07.2015 рік) у зв'язку з обранням стосовно нього запобіжного заходу він перебував у слідчому ізоляторі. За таких обставин у нього і виникла заборгованість по сплаті аліментів. Також відповідач пояснив, що він не відмовляється від спілкування з сином та бажає брати участь у його вихованні. Водночас, майже одразу після розлучення позивач стала чинити перешкоди у спілкуванні з сином. Оскільки позивач, після його дзвінків з проханням надати можливість спілкуватися з сином, одразу телефонувала до міліції зі скаргами що він нібито їй погрожує, та зважаючи на те, що стосовно нього було порушено кримінальну справу і обраний запобіжний захід, з метою уникнення можливих ускладнень, він перестав наполягати у наданні можливості у спілкуванні з сином. Саме з цих підстав, за наполяганням позивачки, він і написав у нотаріуса щодо того, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Разом з цим зазначив, що на даний час він працює, зареєстрований фізичною-особою підприємцем, поступово погасить виниклу заборгованість по сплаті аліментів; та він бажає брати участь у вихованні сина. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької міської ради вважала позов обґрунтованим та не заперечувала проти його задоволення. Зазначила, що згідно висновку органу опіки та піклування №01-34-458/16 від 10.03.2016 року встановлена доцільність позбавлення [PERSON] стосовно свого сина [PERSON] позбавлення батьківських прав. Вказане буде відповідати інтересам дитини. На останнє судове засідання представник третьої особи не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій просила продовжити розгляд справи за її відсутності. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, допитавши свідків судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ч. 2, 3, 5 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. В судовому засіданні встановлено, що 29 вересня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом ДРАЦС по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького МРУЮ. Вказаний шлюб рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2014 року був розірваний. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір'ю - позивачем у справі, що підтверджено довідкою №204 від 14.09.2015 року, виданою виконкомом Хмельницької міської ради. Згідно довідки НВК №10 м. Хмельницького № 43 від 28 січня 2016 року встановлено, що батько дитини [PERSON] за навчальні періоди з 01.09.2015 року по 28 січня 2016 рік в школу не з'являвся, успіхами дитини не цікавиться, на батьківські збори та урочистості не приходив, з класним керівником дитини не спілкувався. Відповідно до довідки Хмельницької обласної та міської Федерації кікбоксингу вбачаться, що в період з 01.09.2014 року по 15 лютого 2016 рік [PERSON] відвідував секцію кікбоксингу. За вказаний період батько дитини - [PERSON] на тренування та змагання не з'являвся та успіхами дитини не цікавиться, з тренером не спілкується. Згідно довідки №2 від 15.02.2016 року, виданої Хмельницьким дитячо-юнацьким центром Управління освіти Хмельницької міської ради встановлено, що [PERSON] займається в платному гуртку сучасної хореографії «Смайл». Послуги у гуртку повністю оплачує мати дитини - [PERSON], а також постійно відвідує батьківські збори гуртка, приводить сина на заняття та забирає його після закінчення. Також встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.11.2014 року було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 516 гривень щомісячно, починаючи з 23.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки-розрахунку, виданої 09.09.2015 року № 28712 державним виконавцем Другого МВ ДВС Хмельницького МРУЮ встановлено, що заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] станом на 01.09.2015 рік становить 4065 гривень. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що її донька у 2007 році зареєструвала шлюб з відповідачем. Після народження у них спільної дитини - сина [PERSON], [INFO] року, [PERSON] переїхав до своєї матері та фактично став проживати окремо від дружини та сина. Вказане він мотивував тим, що йому необхідно навчатися, а дитина у цьому заважає. Фактично вихованням сина займалася її донька. На випуск з дитячого садочку [PERSON] не приходив, як і не прийшов він і на перше вересня коли його син пішов до школи. Лише декілька раз відповідач навідувався до дитячого садочку. Після розірвання шлюбу [PERSON] до сина не навідувався, з ним не спілкувався та фактично не сплачував аліменти на його утримання. Зазначила, що між її донькою та відповідачем виникали сварки з приводу того, що останній не приділяв уваги сім'ї. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є близькою знайомою [PERSON] Батько [PERSON] - [PERSON] фактично не цікавився своєю дитиною з дня її народження, на його день народження не приходив; коли вона приходила у гості до [PERSON], то ніколи не бачила аби [PERSON] грався з сином, був з ним на прогулянці. Також зі слів самого [PERSON], останній не бажає спілкуватися з батьком. Зазначила, що сімейне життя у [PERSON] та [PERSON] не склалося, та фактично між ними існують неприязні стосунки. Відповідно до висновку органу опіки та піклування №01-34-458/16 від 10.03.2016 року визнано доцільним позбавити батьківських прав гр. [PERSON] стосовно дитини - [PERSON], [INFO] року. Приймаючи вказане рішення орган опіки та піклування виходив з того, що [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, здоров'я, матеріальне забезпечення, підготовку до самостійного життя, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не проявляє батьківської турботи. Згідно з ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками та наркоманами. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно із п. 18 означеної постанови, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, тому суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р., держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Заперечуючи проти задоволення проти позбавлення батьківських прав [PERSON] зазначив, що він бажає приймати участь у вихованні свого сина, а те, що він не наполягав на наданні йому можливості бачитися з сином та подана ним заява стосовно того, що він не заперечує аби його суд позбавив батьківських прав була обумовлена лише тим, що стосовно нього розглядалося кримінальне провадження та позивач погрожувала йому зверненням до міліції якщо він буде наполягати на відвідуванні сина й просила його відмовитися від батьківська, аби у сина не був батько, який притягувався до кримінальної відповідальності. Факт розгляду кримінального провадження стосовно [PERSON] Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області підтверджується представленою ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 09.09.2015 року, якою вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.07.2015 року у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 12014240010002086, за обвинуваченням у вчиненні ряду кримінальних правопорушень в тому числі [PERSON], був скасований а справу направлено до суду першої інстанції на новий судовий розгляд. До того ж вказану заяву від 13.07.2015 року про те, що він не заперечує аби його позбавив суд батьківських прав стосовно сина [PERSON] відповідач відкликав, про що надав суду відповідну заяву, яка посвідчена нотаріально. Також встановлено, що наказом №216о/с від 21.08.2015 року встановлено, що [PERSON] було звільнено з органів МВС у запас Збройних Сил на підставі ч.3 ст.4 ЗУ «Про очищення влади» та п. 62 «А» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС з 21.08.2015 року. Згідно виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців [PERSON] зареєстрований 16.09.2015 року як фізична особа-підприємець. Аналіз і оцінка доказів у їх сукупності дає підстави суду дійти висновку про не достатню обґрунтованість рішення про застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав. Разом з цим, виходячи з характеру поведінки батька дитини, та конкретних обставин справи, суд вважає необхідним попередити відповідача про зміну ставлення до виховання дитини, оскільки про це вказує наявна заборгованість по аліментних платежах, відсутність звернень [PERSON] (до подачі позову) до служби в справах дітей, органу опіки та піклування з заявою про вирішення спірних питань з матір'ю дитини, при виникненні таких, по наданню можливостей побачень з нею, участі в її вихованні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed