Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Департамент соціальної політики Луцької міської ради Волинської області звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 3057 гривень 20 копійок. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідно до судового наказу Маневицького районного суду Волинської області від 28 липня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 17 липня 2014 року та до досягнення ними повноліття. У зв?язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів та на підставі поданої [PERSON] заяви від 14 вересня 2017 року останній було призначено тимчасову державну допомогу на утримання малолітніх дітей відповідно до ч. 8 ст. 181 Сімейного кодексу України та Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМУ № 189 від 22 лютого 2006 року, на період з 1 вересня 2017 року по 28 лютого 2018 року. Виплату вказаної допомоги було припинено з 1 листопада 2017 року у зв'язку зі сплатою [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей. Посилаючись на зазначені обставини, враховуючи, що [PERSON] за рахунок коштів державного бюджету було виплачено тимчасову державну допомогу в період з 1 вересня 2017 року по 31 жовтня 2017 року на загальну суму 3057 гривень 20 копійок, відповідач [PERSON] має можливість утримувати своїх малолітніх дітей, в добровільному порядку ним не повернено позивачу виплачену [PERSON] тимчасову державну допомогу, просили суд стягнути з [PERSON] на користь департаменту соціальної політики Луцької міської ради 3057 гривень 20 копійок тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме. Представник позивача - департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області Хамаза С.Г. в судове засідання не з?явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності сторін. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 8-10 ст. 181 Сімейного кодексу України якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Згідно п. 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМУ № 189 від 22 лютого 2006 року тимчасова допомога призначається у разі, коли: рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв?язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення. Відповідно до п. 8 вказаного Порядку розмір тимчасової допомоги розраховується як різниця між 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Згідно п. 10 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, виплата тимчасової допомоги припиняється у разі виявлення обставин, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину. Про виникнення зазначених у цьому пункті обставин одержувач зобов?язаний повідомити у десятиденний строк орган соціального захисту населення. Виплата тимчасової допомоги припиняється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникла одна із зазначених обставин. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до судового наказу Маневицького районного суду Волинської області від 28 липня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 17 липня 2014 року та до досягнення ними повноліття. У зв?язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів та на підставі поданої [PERSON] заяви від 14 вересня 2017 року останній було призначено тимчасову державну допомогу на утримання малолітніх дітей відповідно до ч. 8 ст. 181 Сімейного кодексу України та Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМУ № 189 від 22 лютого 2006 року, на період з 1 вересня 2017 року по 28 лютого 2018 року. Виплату вказаної допомоги було припинено з 1 листопада 2017 року у зв'язку зі сплатою [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей. [PERSON] за рахунок коштів державного бюджету було виплачено тимчасову державну допомогу в період з 1 вересня 2017 року по 31 жовтня 2017 року на загальну суму 3057 гривень 20 копійок. Відповідачем [PERSON] в добровільному порядку не було повернено позивачу виплачену [PERSON] тимчасову державну допомогу. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, розрахунку суми виплачених коштів тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце перебування яких невідоме, за період з 1.09.2017 року по 31.10.2017 року, повідомлень департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області № 11.5-7/4768 від 11.04.2018 року та № 11.5-7/10090 від 9.07.2018 року, довідок Маневицького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області № 6886 від 5.09.2017 року та № 2487 від 13.03.2018 року, рішення про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 11.10.2017 року, заяви [PERSON] про призначення допомоги від 14.09.2017 року, судового наказу Маневицького районного суду Волинської області від 28.07.2014 року. Згідно ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні позовних вимог суд бере до уваги, що відповідачем [PERSON] відповідно до ст. 81 ЦПК України не подано суду доказів про безпідставність заявлених позивачем вимог. Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання своїх малолітніх дітей, в добровільному порядку не повернув позивачу виплачену [PERSON] тимчасову державну допомогу, суд вважає, що з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області грошові кошти на загальну суму 3057 гривень 20 копійок. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України „Про судовий збір" з відповідача [PERSON], враховуючи, що ним до початку розгляду справи по суті було визнано позовні вимоги у повному обсязі, підлягає стягненню на користь департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області 881 гривень судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вищевикладене, департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області підлягає поверненню з державного бюджету 881 гривень судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved