Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, яка сталася о 6-й годині 20 хвилин, з вини [PERSON], який по вул. Садовій в с. Жабче, Коростенського району, Житомирської області, керуючи автомобілем «ВАЗ-21013», державний номерний знак [NUMBER], в стані алкогольного спяніння (огляд проводився алкотестом № 6810, наявність алкоголю 0,76 %), не вибрав безпечну швидкість рух, не врахував дорожню обстановку та здійснив наїзд на газопровід та деревяний тин, внаслідок чого автомобіль, газопровід та деревяний тин отримали пошкодження, чим порушив п.п. 2.9 А, 12.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) та вчинив правопорушення, передбачені ст.ст. 124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. О 05 годині 35 хвилин аварійно-диспетчерською службою Коростенського управління з експлуатації газового господарства при виїзді на місце дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) було виявлено пошкодження надземної частини підземного газопроводу (перехід через річку уздовж мосту) середнього тиску, діаметром 76 мм. Окрім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди подача природного газу до с. Жабче Коростенського району була призупинена повністю та 106 абонентів залишились без газу. Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.11.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400, 00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вказаним ДТП було спричинено збитки позивачеві, які полягають у відновленні газопостачання відповідно до довідки, вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2015 становлять 11342,40 грн. та витік газу із пошкодженого газопроводу відповідно до розрахунку втрат природного газу при пошкодженні газопроводу становлять 18063,44 грн., загальна сума збитків складає 29405,84 грн., які просить стягнути солідарно з відповідачів. В судове засідання сторони не з»явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Представник позивача подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.10,11,57-60 ЦПК Українисуд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Суд встановив, що 30.10.2015 року о 6-й годині 20 хвилин, з вини [PERSON], який по вул. Садовій в с. Жабче, Коростенського району, Житомирської області, керуючи автомобілем «ВАЗ-21013», державний номерний знак [NUMBER], в стані алкогольного спяніння (огляд проводився алкотестом № 6810, наявність алкоголю 0,76 %), не вибрав безпечну швидкість рух, не врахував дорожню обстановку та здійснив наїзд на газопровід та деревяний тин, внаслідок чого автомобіль, газопровід та деревяний тин отримали пошкодження, чим порушив п.п. 2.9 А, 12.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) та вчинив правопорушення, передбачені ст.ст.124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.11.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400, 00 грн. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Таким чином, факт ДТП, яке відбулося 30.10. 2015 року, факт пошкодження газопроводу за адресою: по вул. Садовій в с. Жабче, Коростенського району, Житомирської області та факт того, що винним в спричиненні ДТП є відповідач [PERSON] є встановленим рішенням суду. Внаслідок ДТП було спричинено збитки позивачеві, які полягають у відновленні газопостачання відповідно до довідки, вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2015 року становлять 11342,40 грн. та витік газу із пошкодженого газопроводу відповідно до розрахунку втрат природного газу при пошкодженні газопроводу становлять 18063,44 грн., загальна сума збитків складає 29405,84 грн., що підтверджується розрахунком позивача. Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу у визначений ч.2 ст.16 ЦК Україниспосіб, зокрема, шляхом відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди. Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п.2.2. Правил дорожнього руху України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Постановою КМ України від 07.09.1998 р. N 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затверджено документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку (право власності на транспортний засіб). Позивачеммне надано належні докази, які підтверджують право власності [PERSON] на транспортний засіб марки ВАЗ-21013, державний номерний знак 31044ВВ. Таким чином, судом під час розгляду справи було встановлено, що шкода завдана [PERSON], який на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, а тому підстави для солідарного стягнення заподіяних збитків з відповідача [PERSON], який є власником транспортного засобу відсутні, у зв»язку з чим суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи розяснення Верховного Суду України, що містяться впостановах Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов»язковому з»ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому слід врахувати, що обов»язок доказування наявності чи відсутності вини заподіювача в спричиненні шкоди покладається на відповідача, в той час, коли позивач повинен довести наявність такої шкоди та її розмір. З»ясувавши повно, всебічно та об»єктивно усі обставини справи, дослідивши надані сторонами докази на їх підтвердження з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозвязку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що ДТП, в якому було заподіяно матеріальну шкоду позивачеві, сталося з вини [PERSON], у звязку з чим відповідно до ст.1166,1179,1187 ЦК України на нього повинен бути покладений обов»язок відшкодувати спричинену такими протиправними діями матеріальну шкоду. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги слід задовольнити частково, судові витрати покласти на [PERSON]

Outcome: dismissed