Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що 29.12.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.М. було здійснено виконавчий напис про стягнення з неї- [PERSON] на користь товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Авентус Україна»\~ заборгованості у розмірі 21428,00 грн. Позивач вказав, що 17.03.2021 отримала поштою лист від приватного виконавця Климпенка Р.В., в якому їй було адресовано виконавчий напис від 29.12.2020 № 116359, договір про надання споживчого кредиту від 11.06.2020 № 2507705, графік платежів від 11.06.2020, заяву про примусове виконання рішення від 11.01.2021, де її анкетні дані зазначено не вірно. [PERSON] вказала, що вважає, що вказаний вище виконавчий напис № 116359, виданий 29.12.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. прийнятий з порушенням норм законодавства, в тому числі щодо безспірності заборгованості перед ТОВ «Авентус Україна ФК». Позивач зазначив, що виконавчий напис був винесений незаконно та він повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 26.04.2021 скерував до суду відзив на позовну заяву, в котрому прохав розглянути справу за його відсутності та про не визнання позовних вимог у повному обсязі. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Встановлено, що 29.12.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.М. було здійснено виконавчий напис №116359 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна»\~ заборгованості у розмірі 21428,00 грн., який позивачем було отримано 17.03.2021 разом із договором про надання споживчого кредиту від 11.06.2020 № 2507705, графіком платежів від 11.06.2020, заявою про примусове виконання рішення від 11.01.2021. Згідно з ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус учиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. Отже, відповідне право стягувача, про захист якого він звернувся до нотаріуса, повино існувати на момент звернення. Разом з тим, судом встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус, не отримував від сторін первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Таким чином, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено вчинення виконавчого напису на нотаріально посвідченій угоді, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. З"ясовано, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Разом з тим, відсутність в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку № 296/5 вимоги до нотаріуса провести перевірку дотримання стягувачем норм спеціального Закону № 1255-IV щодо реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та спливу тридцятиденного строку з моменту реєстрації не свідчить про можливість невиконання нотаріусом цих вимог, оскільки в разі розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовими актами перевага надається спеціальному, якщо його скасовано виданим пізніше загальним актом. При цьому неподання стягувачем на вимогу нотаріуса на стадії підготовки до вчинення нотаріального провадження доказів реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії на підставі п.2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а невчинення нотаріусом дій щодо вжиття заходів про витребування від обтяжувача зазначеної інформації та документів на її підтвердження і, як наслідок, вчинення виконавчого напису без таких документів вказує на незаконність нотаріальної дії, як виконаної без усіх необхідних даних. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Вказане свідчить про порушення законодавства приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, що призвели до порушення прав та законних інтересів [PERSON] . Таким чином, суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законними та обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved