Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду Миколаївької області з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує на те, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09.11.2009 року було стягнуто з нього користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі1\\4 ачстини від усіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.10.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час він уклав повторний шлюб і у нього народилася донька [PERSON] , [INFO] . Він сплачував належним чином аліменти до березня 2016 року, потім дружина корлишня з сином виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю. З 05 вересня 2018 року виконавче провадження відкрито знову. Посилаючись на викладені обставини, в звязку з тим, що у нього змінився сімейний стан, позивач просить задовольнити його вимоги, зменшити розмір аліментів, встановлений на підставі рішення суду від 09.11.2009 року , а саме до 1\\6 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімумум, починаючи від дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13.12.2018 року справу передано за підсудністю до Центрального районного суду м.Миколаєва , 06 березня 2019 року справу передано на розгляд судді Гуденко О.А. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність,просили про задволення позову. Відповідачка в судове засідання не зявилася, направила свого представника адвокатат Кіркояна Х. А., який надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити у завдоленні позову в повному обсязі. Звернув у вагу суду на те, що позивачем не надано жодних доказів зміни матеріального стану з 2013 року по теперішній час, як і не адано доказів розміру його доходів на час розгляду справи. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 2005 року, від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районним суду Миколаївської області від 09.11.2009 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\4 частки від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімумум на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 09.10.2009 р. і до досягнення дитиною повноліття. Позивач просить задовольнити його вимоги та зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням суду, вказуючи на те, що він має ще одну дитину, на утримання якої він сплачує аліменти в добровільному порядку, а також на те, що підприємство, на якому він працює, не здійснює фінансово-господарської діяльності, заробітна плата не виплачується, а він має мінливий та нерегулярний заробіток. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем частково доведені підстави для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України. Так, жодних належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров"я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Що ж стосується посилання позивача в якості підстави позову на те, що у нього змінився сімейний стан та він зареєстрував новий шлюб 15.12.2012 року, від якого має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , то такі обставни підтверджені матеріалами справи та не існували неа час ухвалення попереднього рішення суду про стягнення з нього аліментів. Проте, така обставина безумовно не свідчить про неможливість позивача сплачувати аліменти на утримання спільного з відповідачем сина у розмірі, визначеному судовим рішенням - адже після народження доньки в 2013 році позивач протягом 5 років не ставиви питання про зменшення розміру аліментів саме на цій підставі. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, а саме зміни його сімейного стану , тоді як належних і допустимих доказів погіршення його матеріального стану, стану здоров`я, як і розміру фактичних\~його витрат\~на утримання\~доньки ,- суду не надано. Відтак, з урахуванням сімейного стану позивача, а також розмір прожиткового мінімумум на дитину відповідного віку, вирішуючи питання про розмір аліментів, суд приходить до висновку про можливість їх зменшення до розміру 1\\5 частини від усіх доходів позивача , але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку , щомісячно, починаючи з 12 листопада 2018 року і до повноліття дитини. На підставі викладеного та

Outcome: partial