Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] від імені та в інтересах якого діє [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання двох дітей, мотивуючи тим, що його матеріальний стан на даний час не дає можливості сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі, тобто в твердій грошовій сумі, а саме по 1000 грн. щомісяця на утримання кожної дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Крім того, додав, що йому в травні 2019 року було призначено ІІІ групу інвалідності по зору, у зв`язку з цим він не може продовжувати працювати за своєю професією електрозварювальника. На даний час його єдиним джерелом доходу є пенсія по інвалідності у розмірі 1500 гривень. Він офіційно ніколи не працював, у тому числі й електрозварювальником, при цьому пробував працевлаштуватись водієм, однак за станом здоров`я йому це було важко. На даний час його стан здоров`я погіршився. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача у задоволенні позовних вимог просить відмовити з підстав викладених у відзиві на позов. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що шлюб між сторонами рішенням Підгаєцького районного Тернопільської області від 17 жовтня 2018 року - розірвано. Від вказаного шлюбу у сторін народилось двоє дітей, а саме: -дочка [PERSON] , [INFO] та -син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із відповідачкою, що підтверджено її представником в судовому засіданні та не заперечено позивачем. \~ \~ \~ \~Вищезазначеним судовим рішенням з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання двох дітей в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.ст. 51 Конституції України,\~180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Частиною 1\~ст. 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Як роз`яснено у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя\~статті 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу\~статті 182 СК України\~викладено в такій редакції: Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж\~\~50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у\~статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30%). В силу ч.ч.1, 5 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч.2\~ст.182, ч.5 ст.183 СК України.\~\~ Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів\~зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства, суд дійшов висновку, що лише стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких стягувач аліментів бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] просить зменшити розмір аліментів, стягнутих за судовим рішенням від 17 жовтня 2018 року з твердої грошової суми, а саме по 1000 грн. на утримання кожної дитини щомісячно, на 1/3 частку його доходу щомісячно, посилаючись на погіршення його матеріального стану, неможливість офіційно працевлаштуватись, а також й на те, що він є інвалідом ІІІ групи загального захворювання по зору. З довідки виданої МСЕК серії 12ААБ №474440 від 02 травня 2019 року видно, що позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності (загальне захворювання по зору) на термін до 02 травня 2020 року. За висновком МСЕК про умови та характер праці, [PERSON] протипоказана робота пов`язана із загрозою травматизму зрячого ока, при цьому інших протипоказів не зазначено. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів визначені\~статтею 182 СК України. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті). За змістом ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивачем на підтвердження обставин на які він посилається як на підставу звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, жодних доказів суду не подано. Зокрема [PERSON] не подано суду доказів стосовно його не можливості працевлаштуватись на постійній основі, чи про його непрацездатність за станом здоров`я. Відповідач є молодим, здоровим, а тому зобов`язаний утримувати свою дитину. Суд вважає, що тимчасове безробіття позивача не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, враховуючи, що платник аліментів може працювати, при цьому виконуючи роботи, які йому не протипоказані. Суд зауважує, що сплата аліментів позивачем, який немає на утриманні інших осіб, у розмірі по 1000 грн. щомісячно на утримання двох дітей, не є надмірним тягарем для позивача, а їх зменшення не відповідає інтересам дітей.\~ Погіршення стану здоров`я відповідача, а саме встановлення йому третьої групи інвалідності, не є перешкодою у працевлаштуванні та не є підставою для зменшення розміру аліментів. Позивачем не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що після 02 травня 2020 року йому продовжено групу інвалідності. Будь-які докази стосовно того, що позивач офіційно працював та отримував заробітну плату, а згодом втратив роботу, у зв`язку з чим погіршилось його матеріальне становище, останнім суду теж не надано, як і не надано доказів того, що позивач робив спроби офіційно працевлаштуватись. Враховуючи, обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: матеріальне становище позивача, його стан здоров`я, відсутність у нього постійної роботи, відсутність інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема: рівність сторін в утриманні дітей, їх вік та стан здоров`я, розмір встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також й те, що діти проживають спільно з матір`ю, яка ними опікується постійно, і об`єктивно несе більші витрати на їх утримання та враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, слід відмовити. \~ \~ \~ \~При постановленні\~рішення,\~суд також\~враховує,\~що позивач\~та відповідач\~в даному\~випадку не\~позбавлені права\~в разі\~зміни матеріального\~чи сімейного\~стану,\~або в\~інших випадках\~передбачених СК\~України,\~звернутися до\~суду з\~позовом про\~зміну розміру\~аліментів в\~порядку ст.\~192\~СК України.\~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.141 ЦПК України з позивача в доход держави слід стягнути судовий збір за подання позову до суду в сумі 840,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed