Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач у справі - [PERSON] має малолітнього сина - [PERSON], [INFO], від виконання батьківських обов'язків у відношенні якого злісно ухиляється, зловживає спиртними напоями, не забезпечує дитину матеріально. Малолітній [PERSON] майже з народження мешкає з бабусею за адресою: [ADDRESS], з вересня 2012 року відвідує ДНЗ №265, мати за весь цей час жодного разу не відвідувала батьківські збори. Адміністрація поліклініки №15, де перебуває дитина на обліку також повідомляє, що вихованням і матеріальним утриманням дитини займається лише її бабуся - [PERSON] Відповідач на запрошення про прибуття на співбесіду до служби у справах неповнолітніх не з'явилася жодного разу, фактично при живій матері залишається позбавленою батьківського піклування, однак, не маючи визначеного статус У судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, у спосіб, передбачений ч. 10 ст. 74 ЦПК України, про що в матеріалах справи містяться відповідні дані. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів " від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO] року, актовий запис №3 від 11.01.2011 року (свідоцтво про народження [NUMBER], видане 11.01.2011 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції). Батько дитини - [PERSON] записаний у відповідності до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження). Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому дитина перебуває,орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.2, п.4 ч.1, ст. 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, якщо є хронічним алкоголіком або наркоманом. Малолітній [PERSON], [INFO], мешкає разом із бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно повідомлення КЗ «Дошкільний навчальний заклад №265» Харківської міської ради від 05.07.2016 року, малолітній [PERSON], [INFO], відвідує даний дошкільний навчальний заклад, за час перебування у якому, вихованням дитини займалася лише бабуся, мати дитина жодного разу не приходила до дошкільного закладу. Згідно повідомлення КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №15», під наглядом якої перебуває малолітній з народження, догляд за дитиною здійснює бабуся, яка приводить онука до медичного закладу, купує необхідні ліки, турбується про проведення щеплень, займалася оформленням медичної документації для оформлення дитини у дошкільний навчальний заклад. Згідно висновку Департаменту праці та соціальної політики Управління служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області виконавчого комітету №214 від 16.03.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], Управління служб у справах дітей як представник органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною у повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом враховується те, що відповідач не надала жодного доказу про участь її у вихованні дитини. Суд, з'ясувавши, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківським обов'язками, ухиляється від їх виконання, від виховання, піклування відносно своєї малолітньої дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Згідно з ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно ч.3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Як вбачається з висновку Служби у справах дітей №08-42/1384/16 від 21 жовтня 2016 року, Служба у справах дітей Фрунзенського району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вважає, що бабуся малолітнього - [PERSON] може бути потенційним опікуном малолітнього онука - [PERSON], [INFO]. Харківський обласний центр соціальних служб для сім'ї , дітей та молоді Харківської обласної державної адміністрації, 04.10.2016 року рекомендував [PERSON] для включення до Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім'ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, як потенційного кандидата в опікуни. Судом встановлено, [PERSON] має всі необхідні для виховання дитини, житлові та побутові умови, достатні доходи, будь-які медичні протипоказання для призначення опікуном у неї відсутні. За таких обставин, обставин, суд вважає за доцільне призначити [PERSON], [INFO], опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO]. Одночасно з позбавленням батьківських прав, суд вважає за необхідне вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім'ї. Відповідачем не надано доказів, які свідчать про наявність у нього захворювань та потреби в лікуванні, наявність на утриманні у нього інших неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних членів сім'ї. Доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину ( доход дитини набагато перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю її потреби ), відповідачем не надано. При таких обставинах суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітнього - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки від заробітку відповідача, які підлягають стягненню на користь позивача. Згідно зі ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved