Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням мотивуючи свої вимоги тим, що він проживає в квартирі [ADDRESS] з 2012 року. Вказана квартира є неприватизованою та знаходиться на балансі Дочірного підприємства ,,Дарниця -1". В 2014 році на прохання дочки [PERSON] її було зареєстровано в квартирі. Однак в травні 2014 року дочка повідомила, що повертається до матері [PERSON] яка мешкає у місті Баку, Азейбарджан. Відповідачка [PERSON] в квартирі не проживає. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 10.06.1998 року. Відповідно до довідки Ф№ 3 від 16.03.2016 року виданої ДП ,,Дарниця-1" № 422 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про зміну підстави позову, а саме визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщення - квартирою, у зв'язку з переїздом на постійне місце проживання до Азейбарджанської республіки. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач повідомлена судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явилася і не повідомила суд про причини неявки. Представник третьої особи: Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися і не повідомили суд про причини неявки. У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] з 2012 року проживає позивач [PERSON] Вказана квартира є неприватизованою та знаходиться на балансі Дочірного підприємства ,,Дарниця -1". Відповідно до довідки Ф№ 3 від 16.03.2016 року виданої ДП ,,Дарниця-1" № 422 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та дочка [PERSON] Відповідачка в квартирі не проживає, що підтверджується Актом затвердженим старшим інженером ,,Житлосервіс - 2". Відповідачка [PERSON] проживає за адресою : [ADDRESS], та є громадянкою Азейбарджанської республіки, що підтверджується нотаріальним перекладом посвідчення особи громадянина серія [NUMBER]. Необхідність визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, позивач обгрунтовує необхідністю сплачувати надмірні витрати за житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Житлове законодавство передбачає правовий механізм, відповідно до якого особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Встановлено, що відповідач відсутня в квартирі [ADDRESS] понад встановлені строки , а тому підлягає визнанню такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача[PERSON] до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають до задоволення, наявні підстави для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловою площею, а саме квартирою [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial