Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ«Запорізький ДБК» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в обґрунтування позивних вимог зазначивши наступне. Позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем на посаді охоронника диспетчерско-охоронної служби , 04.11.2020 року її було звільнено із займаної посади, на підставі ст. 40 КЗпП України, відповідно до наказу № 47-к. На момент звільнення відповідач не здійснив розрахунку із заробітної плати, станом 01.11.2020 року розмір заборгованості склав 50195,00 грн.Оскільки відповідач в повному обсязі добровільно заборгованість не виплачує, позивач, посилаючись на положення\~ст. 117 КЗпП України, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість із виплати по заробітній платі в розмірі 50195,00 грн.,середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.11.2020 р. по 17.12.2020 р. у розмірі 8246,00 грн. Ухвалою судді від 27.01.2010 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 27.01.2021 року витребувано у ТОВ «Запорізький ДБК» довідку про заборгованість ТОВ «Запорізький ДБК» по виплаті заробітної плати [PERSON] на дату звільнення. Позивач в судове засідання не з`явилася надала заяву про розгляд справи без її участі просила задовольнити позовні вимоги з урахуванням довідки про до позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, надав відзив на позовну заяву в якому зазначено , що заборгованість відповідача із виплати заробітної плати позивачу з травня 2020року по листопад 2020 рік становить 28012,80 грн. Проти задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виплат заперечує, оскільки відсутня вина підприємства у нездійснені своєчасних виплат, в зв`язку з арештом грошових коштів та майна ТОВ «Запорізький ДБК». Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] з 17.07.1985 року по 04.11.2020 року перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Запорізький ДБК», у якому працювала на посаді охоронника дільниці «Завод залізобетонник конструкцій та матеріалів ТОВ «Запорізький ДБК», та 04.11.2020 року [PERSON] була звільнена з ТОВ «Запорізький ДБК», на підставі \~ст.40 КЗпП України, відповідно до наказу №47-к від 04.11.2020 р., що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 3-5). Відповідно до\~ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За\~ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені у\~ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначеній статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно розрахунку про розмір належних сум при звільнені від 04.11.2020 року, ТОВ «Запорізький ДБК», має перед [PERSON] заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за період травень-листопад 2020 року у розмірі 28 012,80 гривень. Згідно із\~ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з п. 20\~постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст.117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При цьому, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовуються вимоги п.п. 2, 3, 5, 8\~Постанови КМ України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що провадиться обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як встановлено із наданого позивачем розрахунку, середньоденна заробітна плата позивача складала 217 грн. 00 коп. У відповідності зі ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Таким чином, за період часу з 05.11.2020 року по 17.12.2020 року, становить 38 робочих днів, сума середнього заробітку [PERSON] за період затримки розрахунку складає 8246,00 грн.з розрахунку: 38 р.д. х 217 грн. 00 коп. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Зазначений розрахунок позивача відповідачем не спростовано, заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини не надано, та не надано даних щодо погашення заборгованості. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази невиконання відповідачем своїх обов`язків, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для стягнення суми заборгованості із виплати по заробітній плати з урахуванням довідки про заборгованість ТОВ «Запорізький ДБК» по виплаті заробітної плати [PERSON] ,суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до приписів ст. 163.1.1\~Податкового кодексу України, компенсація за затримку розрахунку при звільнені є базою для оподаткування податком з доходу фізичних осіб. Згідно\~ст. 18 Податкового кодексу України\~особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто відповідач є відповідальним за нарахування та сплату добюджету податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати. При цьому, відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 № 13, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. За таких обставин, визначені судом суми: середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку у розмірі 8246,00 гривень; заборгованості із виплати по заробітній плати у розмірі 28012,80 гривень, які підлягаютьстягненню з відповідача, є сумами, з яких під час виконання відповідного судового рішення підлягають нарахуванню роботодавцем та утриманню податки та збори. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача [PERSON] до відповідача ТОВ «Запорізький ДБК» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, суми заборгованості із виплати по заробітній плати, підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення суми заборгованості із виплати по заробітній платі , суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача ТОВ «Запорізький ДБК» пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд задовольнив 55,8% від суми позову (28012,80 грн. / 50195,00 грн. х 100 = 55,8%). Таким чином, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 506,66 грн. (55,8% від 908 грн.) У зв`язку з тим, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати було сплачено судовий збір , тому з урахуванням\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial