Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні домоволодінням та земельною ділянкою, встановлення порядку користування земельною ділянкою, зобов'язанням вчинити певні дії, посилаючись на те, що позивач є власником ? частки домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.04.2003 року. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16.11.2007 року був встановлений порядок користування домоволодінням, згідно якого позивачу було виділено в користування дві кімнати літерами 1-5 та 1-6, житловою площею 6,4 кв.м та 12,6 кв.м відповідно, веранду 1-7, площею 9 кв.м, літню кухню з сіньми та сараєм (літ. Б,б,Д), туалет Ж. Іншому співвласнику [PERSON] було виділено в користування кімнату 1-3, площею 9,5 кв.м, кухню 1-4, площею 7,7 кв.м, сіні 1-1, площею 3,8 кв.м, комору 1-2, площею 3,9 кв.м, літню кухню з сіньми В,в, літню веранду Г, сарай Е, туалет З, підвал під коморою, водопровід та горище залишено в спільному користуванні. Цим же рішенням суду був встановлений порядок користування земельною ділянкою : земельну ділянку було поділено на дві рівні частки по 453 кв.м відповідно до розробленого проекту поділу. Позивачу було виділено в користування частку земельної ділянки №2, площею 453 кв.м. [PERSON] було зобов'язано встановити окремий вхід до двору і перевстановити ганок, скласти ступені зі своєї сторони. Позивача [PERSON] було зобов'язано встановити окремий вхід до двору зі своєї сторони, здійснити дверний отвір в стіні веранди та скласти ступені ганку. Вказане рішення суду було виконане обома сторонами. На той час позивача та його брата такий порядок поділу влаштовував, брат не чинив перепон в користуванні горищем та водопроводом, які залишились за рішенням суду на відведеній йому території. Після смерті брата його рідна донька [PERSON] успадкувала зазначену вище ? частку житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами та 31.08.2010 року продала за договором купівлі-продажу відповідачу [PERSON] Земельна ділянка не була предметом договору купівлі-продажу і [PERSON] не є власником ? частки земельної ділянки, на якій розташована ? частка будинку. [PERSON] зареєстрував за собою право власності і після цього як співвласник порушує право власності позивача на користування ? часткою домоволодіння та земельної ділянки, порядок користування якими був встановлений рішенням Слов'янського міськрайонного суду 16.11.2007 року. Відповідач заборонив позивачу користуватися горищем житлового будинку і водопроводом, які знаходяться в спільному користуванні шляхом незаконного зведення огорожі відповідно до розробленого проекту поділу, встановленого рішенням суду від 16.11.2007р. для позивача та його померлого брата [PERSON] Окрім того, відповідач, не отримавши письмову згоду у позивача, збудував частково на земельній ділянці позивача фундамент під будівлю. Для підтвердження порушення своїх прав позивач звернувся до судового експерта [PERSON], яка надала висновок про те, що на земельній ділянці № 1, яка раніше була відведена померлому брату позивача, відповідач демонтував літню кухню Г, сарай Е, туалет З, а на їх місті збудував фундамент під будівлю. Вхід на горище та водопровід знаходяться на території відповідача, яка має паркан. Через це позивач не має можливості користуватися спільним горищем, водопроводом. Відповідач відрізав труби, по яким подавалася вода на земельну ділянку позивача та викинув лічильник води, за яким позивач сплачував за користування водою. В сараї Д, який є власністю позивача, останній зберігає мотоцикл та човен, якими не має можливості виїжджати на вулицю через зведений відповідачем паркан. Експертом [PERSON] було встановлено, що при поділі земельної ділянки за рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 16.11.2007р. була допущена помилка, тобто фактично померлому брату позивача було фактично виділено 484 кв.м, а позивачу 422 кв.м. При перемірці земельних ділянок експерт зафіксував, що у відповідача розмір земельної ділянки складає 469 кв.м, у позивача 438 кв.м. Просить суд : 1) зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, а саме : знести паркан на земельній ділянці домоволодіння [ADDRESS], який відмежовує земельну ділянку, на якій розташована ? частка домоволодіння відповідача, та територію земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні позивача, на якій розташовані господарські будівлі «И,Б,Д,Ж»; а також який встановлений зі сторони домоволодіння № 29 та відмежовує земельну ділянку, на якій розташовані будівлі літ. «В,в», та який примикає безпосередньо до стіни житлового будинку, який знаходиться в спільному з відповідачем користуванні зі сторони ганку; 2) зобов'язати відповідача відновити подачу води на територію ? частки земельної ділянки, яка була виділена позивачу в користування на підставі рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16.11.2007р., з встановленням лічильника води ; 3) зобов'язати відповідача не перешкоджати позивачу в користуванні горищем, вхід до якого знаходиться зі сторони житлового будинку, ? частка якого знаходиться у власності відповідача, та водопроводом, які були виділені в спільне користування на підставі рішення Слов'янського міськрайонного суду від 16.11.2007р.; 4) заборонити відповідачу без згоди позивача здійснювати будівництво споруджень на ? частці земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні позивача, та на ? частці земельної ділянки, яка була виділена в користування померлого брата позивача [PERSON] на підставі рішення Слов'янського міськрайонного суду від 16.11.2007р. ; 5) встановити наступний порядок користування земельною ділянкою домоволодіння [ADDRESS] наступним чином : в спільному користуванні співвласників залишити частину земельної ділянки площею 46 кв.м ( на малюнку жовтим кольором), а саме : - частку земельної ділянки навколо частини будинку, який знаходиться в користуванні відповідача шириною 1,0м, довжиною 5,6м для обслуговування стіни житлового будинку співвласнику [PERSON] з боку домоволодіння № 33; - на відстані 7,3м від зовнішнього паркану по [ADDRESS] вглиб ділянки на відстані будинку ( частини, яка знаходиться в користуванні [PERSON], і на відстані 2,25 м від кута добудованого сараю; - далі вглиб ділянки до перехрестя з встановленим стовпом огорожі по похилій довжиною 9,2м; - далі по істотній лінії межі між двома співвласниками довжиною 9,2м, яка з'єднує кут бесідки, позначеної літерою И, а також встановлений стовп. В користування [PERSON] пропонується земельна ділянка площею 453 кв.м, а саме : - ділянка загального користування площею 23 кв.м; - земельна ділянка, в тому числі під спорудами площею 430 кв.м ( на малюнку оранжевим кольором); - під ? часткою житлового будинку, позначеного літерою А-1 та прибудованого сараю в зовнішніх стінах площею 40,0 кв.м; - під городом, під літньою кухнею літ. В та прибудовою літ. «в», під фундаментом площею 390 кв.м. В користування [PERSON] пропонується земельна ділянка площею 453 кв.м, а саме : - ділянка загального користування площею 23 кв.м; - земельна ділянка, в тому числі під частиною житлового будинку та спорудами площею 430 кв.м ( на малюнку синім кольором). 6) Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору 243,60 грн., 1500 грн. за висновок експерта [PERSON] № 120/1 від 15.11.2013 року; витрати за проведення експертизи, витрати за правову допомогу 300 грн. за підготовку позовної заяви та 40% мінімальної заробітної плати за годину участі адвоката у судовому засіданні. Під час розгляду справи в суді у листопаді 2014 року позивач змінив позовні вимоги в частині порядку користування земельною ділянкою та прохав визначити порядок користування земельною ділянкою за варіантом № 3, запропонованим судовим експертом [PERSON] у висновку № 147/1 від 11.09.2014 року. 14.01.2015р. позивач змінив позовні вимоги в частині порядку користування земельною ділянкою та прохав визначити порядок користування земельною ділянкою за варіантом № 5, запропонованим судовим експертом [PERSON] у висновку № 168/1 від 20.12.2014 року. Ухвалою суду від 14.01.2015р. задоволено клопотання позивача та його представника, залишено без розгляду позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача поновити подачу води на територію ? частки земельної ділянки позивача, з встановленням лічильника води; заборони відповідачу без його згоди здійснювати будівництво споруджень на ? частці земельної ділянки, яка була виділена в користування померлому брату позивача на підставі рішення Слов'янського міськрайонного суду від 16.11.2007р. В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали повністю, прохали їх задовольнити, навели доводи, тотожні викладеним у позовній заяві. Додатково [PERSON] пояснив, що у нього на даний час немає можливості користуватися горищем та водопроводом. Встановлений рішенням суду у 2007 році порядок користування земельною ділянкою його влаштовував, оскільки іншим користувачем був його родич, а на даний час зведений паркан сторонньою для нього особою, межі ділянок залишилися тими самими. Він не проживає в даному домоволодінні, але зберігає в ньому транспортні засоби. Також позивач [PERSON] в судовому засіданні 04.02.2015р. пояснив, що відповідачем [PERSON] був об лаштований вхід на горище у вигляді дверей, але він його зашив профлистом, оскільки не просив його робити цей вхід, він йому не потрібен. Вважає, що за запропонованим ним варіантом користування він буде мати доступ до горища, водопроводу, двору і без цього отвору. Відповідач [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на свої письмові заперечення, які полягають у тому, що ухвалою суду від 28.11.2014р. по іншій справі за його позовом до [PERSON] про виділ частки майна в натурі проведено будівельно-технічну експертизу. У присутності сторін 11.12.2014р. було проведено натурне дослідження та натурні заміри земельних ділянок експертом [PERSON], які експертом [PERSON] не проводилися. Було встановлено, що площа земельної ділянки в користуванні [PERSON] 448 кв.м, тобто менша, ніж встановлена рішенням Слов'янського міськрайсуду від 16.11.2007р. і саме він має права вимагати усунення перешкод в користуванні ділянкою, а не [PERSON] Перешкод у користуванні горищем Середі він ніколи не створював, цей факт позивачем не доведений. Висновки експерта [PERSON] та [PERSON] однакові в частині можливості облаштування входу на горище. Ним цей вхід вже зроблений аналогічний тому, який є у його половині будинку, що підтверджується фотознімками. Підстав для зміни порядку користування земельними ділянками, встановленого рішенням суду у 2007 році, не мається. Просив також стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу. Представник відповідача [PERSON] прохала у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що земельна ділянка не перебуває у власності позивача та відповідача, порядок користування домоволодінням та земельною ділянкою був визначений відповідно до рішення Слов'янського міськрайонного суду від 16.11.2007р. позивачем разом із попереднім власником. Цей порядок поширюється і на нового власника [PERSON] На даний час рішення суду не скасовано, не переглянуто в установленому законом порядку, а тому підстав для визначення нового порядку користування немає. На земельній ділянці позивача та відповідача існують два самостійні водопроводи, за які кожен з співвласників сплачує самостійно. Коли позивач самовільно приєднався до водоводу на ділянці відповідача поза врахуванням лічильником та використовував воду для поливу своєї частки земельної ділянки, це самовільне підключення було від'єднано уповноваженими особами комунального підприємства. Висновок експерта [PERSON] не можна вважати достовірним та приймати до уваги, оскільки нею були проведені два дослідження одного й того самого об'єкта за заявою позивача та за ухвалою суду, вони суттєво відрізняються. Під час допиту експерт підтвердила, що не проводила замірів, а їх проводила інша особа за її проханням у відсутності сторін (кадастрову зйомку). У грудні 2014р. судовий експерт [PERSON] оглядав спірний об'єкт та власноручно проводив заміри, за його висновком [PERSON] користується меншою площею 448 кв.м, ніж ? частка загальної площі земельної ділянки. Цими земельними ділянками сторони користуються тривалий час, Середі перешкод в користуванні ділянкою та горищем ніхто не чинить. Під час розгляду даної справи [PERSON] за власні кошти зробив двері та доступ до горища [PERSON], що зафіксовано на фото, але тому вона не потрібна і він її зашив металом. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, надані сторонами, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд на підставі ст.ст.10,11,27,60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Позивач [PERSON] є власником ? частки житлового будинку [ADDRESS] з господарськими та побутовими будовами та спорудами на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.04.2003 року, виданого Першою Слов'янською державною нотаріальною конторою ( № в реєстрі 1-497). На час видачі свідоцтва з нього вбачається, що спадковим майном є житловий будинок А-1, житловою площею 28,5 кв.м та споруди : вбиральня Ж, водопровід № 1 ( а. с. 8 т.1). Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16.11.2007 року був встановлений порядок користування домоволодінням, згідно якого позивачу [PERSON] було виділено в користування дві кімнати літерами 1-5 та 1-6, житловою площею 6,4 кв.м та 12,6 кв.м відповідно, веранду 1-7, площею 9 кв.м, літню кухню з сіньми та сараєм (літ. Б,б,Д), туалет Ж. Іншому співвласнику [PERSON] було виділено в користування кімнату 1-3, площею 9,5 кв.м, кухню 1-4, площею 7,7 кв.м, сіні 1-1, площею 3,8 кв.м, комору 1-2, площею 3,9 кв.м, літню кухню з сіньми (В,в), літню кухню Г, сарай Е, туалет З, підвал під коморою, водопровід та горище залишено в спільному користуванні ( а. с. 31-32 т.1). Цим же рішенням суду був встановлений порядок користування земельною ділянкою : земельну ділянку було поділено на дві рівні частки по 453 кв.м відповідно до розробленого проекту поділу. Позивачу [PERSON] було виділено в користування частку земельної ділянки №2, площею 453 кв.м. [PERSON] було зобов'язано встановити окремий вхід до двору і перевстановити ганок, скласти ступені зі своєї сторони. Позивача [PERSON] було зобов'язано встановити окремий вхід до двору зі своєї сторони, здійснити дверний отвір в стіні веранди та скласти ступені ганку. Вказане рішення суду набрало законної сили та було виконане обома сторонами. Після смерті [PERSON] його рідна донька [PERSON] успадкувала зазначену вище ? частку житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами та 31.08.2010 року продала за договором купівлі-продажу відповідачу [PERSON] З вказаного договору купівлі продажу вбачається, що предметом договору є ? частка майна - житловий будинок А-1, жилою площею 28,5 кв.м, три літні кухні літ. Б.В.Г, два сараї Д.Є, вбиральня Ж, водопровід № 1, вбиральня З, альтанка І, водопровід №2. Згаданий житловий будинок та господарські споруди розташовані на земельній ділянці Святогірської міської ради площею 0,0906 га ( а. с. 7 т.1). Відповідно до рішення виконавчого комітету Святогірської міської ради № 277 від 30.11.2011 року ? частці житлового будинку [ADDRESS] який належить [PERSON], поштову адресу : [ADDRESS] ( а. с. 84 т.1). Згідно технічних умов від 23.08.2011р. та від 02.09.2011р., договору про надання послуг населенню з водопостачання та водовідведення від 22.09.2011р., [PERSON] отримав право на введення в експлуатацію водопроводу та каналізації за адресою [ADDRESS], є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення ( а. с. 85-87 т.1). Відповідно до висновку № 147/1 будівельно-технічної експертизи від 11.09.2014р., складеного судовим експертом [PERSON], фактичний порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою : [ADDRESS], між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] не відповідає правовстановлюючим документам. Фактично в користуванні [PERSON] знаходиться земельна ділянка площею 463 кв.м, що на 10 кв. м більше належного, а в користуванні [PERSON] знаходиться земельна ділянка площею 443 кв.м. що на 10 кв.м менше, ніж приходиться на ? частину. Згідно правовстановлюючих документів площа земельних ділянок сторін має складати по 453 кв.м кожному. Оскільки вхід на горище, яке знаходиться у спільному користуванні за рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 16.11.2007р., розташований з боку земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні [PERSON], існує перешкода в користуванні горищем позивачу [PERSON] у вигляді огорожі між земельними ділянками. Для усунення перешкод в користуванні горищем необхідно виконати дверний отвір з віконного отвору в частині жилого будинку, який знаходиться в користуванні [PERSON] Відповідно до варіанту № 3 поділу земельної ділянки, викладеного у висновку експерта № 147/1 в користування [PERSON]. пропонується залишити частину земельної ділянки площею 453 кв.м, в тому числі обтяжену сервітутом площею 5 кв.м, а саме : від точки торцевого кута жилого будинку на відстань 4 м вздовж стіни в бік вул.. 1-го Травня, потім 1 м в бік домоволодіння № 33; потім 4,3м вглибину ділянки; 2,3 м по косий в бік домоволодіння № 29 до перехрестя з існуючим стовпом огорожі; далі 1,23 м в бік вул.. 1-го Травня до стіни жилого будинку; далі 1,15м до кута жилого будинку. Для можливості проїзду до літньої кухні Б та сараю Д пропонується [PERSON] використати право земельного сервітуту (право проїзду по ділянці [PERSON].). Для можливості обслуговування жилого будинку А-1 пропонується використати право земельного сервітуту [PERSON] (право проходу по ділянці [PERSON] для обслуговування даної будівлі). В користуванні [PERSON] пропонується залишити частину земельної ділянки площею 453 кв.м, в тому числі обтяжену сервітутом площею 39 кв.м, а саме від точки на стіні жилого будинку, що знаходиться на відстані 3,9 м від південного кута жилого будинку, вглиб ділянки; далі по косий 1,32 м в бік домоволодіння № 29; далі 2,59 м в бік домоволодіння № 29; далі 5,7 м під кутом 60 градусів в бік домоволодіння № 33; далі 3,6м вглиб ділянки на відстані 2,25 м від жилого будинку та 2,25м від літньої кухні літ. В;далі 1,35 м до існуючого стовпа в бік домоволодіння № 33; далі продовження 9,35 м вздовж існуючої огорожі між земельними ділянками в бік домоволодіння № 33; далі 1,23 м в бік вул.. 1-го Травня до стіни жилого будинку; далі 8,36м вздовж стіни жилого будинку; далі 4,94 м вздовж стіни жилого будинку в бік вул.. 1-го Травня. Відповідно до висновку № 168/1 додаткової будівельно-технічної експертизи від 20.12.2014р., проведеної експертом [PERSON], вартість ремонтно-будівельних робіт, необхідних для обладнання окремого входу в горище приміщення будинку [ADDRESS], складає 8075,00 грн.; запропоновані варіанти № 5,6 порядку користування земельною ділянкою, які були запропоновані по варіанту №3 первинного висновку експертизи № 147/1 від 11.09.2014р., залишивши при цьому огорожу вздовж ділянки, яка поділяє земельну ділянку на дві частини по фактичному розташуванню, збільшивши при цьому лінію огорожі від входу на земельну ділянку на присадибну ділянку на 0,4 м, а саме з 7,3м до 7,7м ( а. с. 214-238,242-243 т.1). З пояснень судового експерта [PERSON] в судовому засіданні вбачається, що на час укладання договору купівлі-продажу у 2010 році не було обов'язковим внесення до реєстру кадастрового плану земельної ділянки. Внаслідок цього нею був замовлений у ФОП [PERSON] кадастрову зйомку спірної ділянки, яку її надав спеціаліст 11.08.2014р. На час огляду експертом у квітні 2014р. спірної ділянки погодні умови не дали можливості провести кадастрову зйомку. Як вона проводилася та чи повідомлявся про це співкористувач [PERSON], її не відомо. При визначення меж земельної ділянки вона виходила з того, що площа, згідно правовстановлюючих документів, складає 906 кв.м. На час проведення експертизи різниця у площах співкористувачів складає за документами 15 кв.м. а фактично 10 кв.м. Дослідження спеціаліста у листопаді 2013р. було зроблено на підставі даних БТІ та її власних замірів, а під час проведення експертизи заміри проводилися геодезистом та більш сучасною технікою, тому різниця у площах 31 кв.м, згідно висновку спеціаліста, не відповідає дійсності. Під час огляду спірної земельної ділянки нею було встановлено, що у кожного із співкористувачів [PERSON] та [PERSON] є окремий водопровід, у Середи на ділянці є свій водопровід із колодязем, який також відображений у інвентарній справі БТІ, а [PERSON] провів свій окремий водопровід із колодязя, який розташований за територією спірної ділянки. Перешкод у [PERSON] з приводу користування водопроводом немає. Причиною розбіжностей площ земельних ділянок за рішенням суду 16.11.2007р. та висновку експерта є те, що під час проведення експертизи використовувалися заміри геодезичної зйомки, які є більш точними. Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи № 34 від 02.02.2015р., складеного експертом [PERSON] на підставі ухвали Слов'янського міськрайонного суду від 28.11.2014р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про виділ частки майна в натурі, виділ в натурі [PERSON] частини горища можливий з облаштуванням входу на горище з боку фасаду [PERSON]. Площа земельної ділянки [PERSON], згідно проведеним замірам у присутності сторін, складає 448 кв.м по існуючій огорожі. Під час проведення експертизи 11.12.2014р. у присутності сторін було проведено натурне обстеження об'єкту - жилого будинку, господарських будівель та земельної ділянки по [ADDRESS].( а. с. 20-24,29-33 т. 2). Інших доказів, у тому числі правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку [ADDRESS], згідно вимог ст.ст. 10,11,60 ЦПК України сторонами суду під час попереднього розгляду справи або до початку розгляду судом справи по суті не надано. Правовідносини між сторонами регулюються земельним та цивільним законодавством України. Згідно із вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів ( ч.1 ст.3 ЦПК України). Конституцією України ( ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону України „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції" від 17.07.1997р. №475\\97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб ( ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16,386,391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира ( статті 379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі земель із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що раніше були надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). З 1.01.2002р. відповідно до ст. 125 ЗК право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 02.05.2009р. у відповідності із Законом України від 5 березня 2009р. №1066-У1 право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Громадяни зберігають право на земельні ділянки (пункт 7 розділу Х «Перехідні Положення» ЗК), одержані ними до 1 січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством. При переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК, до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст. 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. З 01 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до ст. 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 року № 1702-УІ. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року (із змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права ( п.7). Позовні вимоги щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання знести паркан задоволенню не підлягають з наступних підстав. В дослідницькій частині висновку експерта від 11.09.2014р. № 147/1 експерт посилається на те, що для визначення фактичної площі земельних ділянок, що знаходяться у користуванні [PERSON] та [PERSON] експерт наклав план жилого будинку літ. А-1 та кадастровий план, наданий згідно клопотання № 211 від 26.03.2014р., хоча в матеріалах експертизи кадастровий план відсутній ( а. с. 113 т.1). З пояснень експерта [PERSON] в судовому засіданні вбачається, що кадастрова зйомка в присутності сторін та за її участю не проводилася, як її проводив підприємець [PERSON], якому вона замовила це зробити, її не відомо. Аналізуючи висновки судового експерта [PERSON] № 120/1,№147/1, 168/1 та судового експерта [PERSON] № 34, суд приходить до висновку, що усі три висновки судового експерта [PERSON] мають в собі суттєві внутрішні протиріччя, в тому числі в частині визначення фактичної площі, яка знаходиться в користуванні сторін. Згідно висновків експерта № 120/1 та 147/1, експертом при дослідженні одного й того самого об'єкта - спірної земельної ділянки встановлені різні відхилення від фактичної площі співкористувачів : спочатку 31 кв.м, потім 10 кв.м, 15 кв.м ( а. с. 15-16 т.1, 114,117,132 т.1). При цьому експерт не заперечувала, що нею особисто заміри земельних ділянок не проводилися. Експерт [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що нею для проведення експертизи враховувалися на технічну документація та геодезичну зйомку, яку за її дорученням провів [PERSON], які потім вона за допомогою комп'ютерної програми наклала та зробила висновок без реальних замірів земельної ділянки. При цьому, в матеріалах судових експертиз, зроблених експертом [PERSON], відсутня сама геодезична зйомка, доручення про її проведення певному спеціалісту, а також відсутні відомості щодо проведення цієї зйомки за участі або у присутності користувачів земельних ділянок, що є суттєвим у даних спірних правовідносинах. Проте сторони не заперечували, що 11.12.2014р. під час проведення натурних замірів спірної земельної ділянки експертом [PERSON] були присутні сторони. З цих підстав судом не приймаються до уваги висновки судового експерта [PERSON], висновок же судового експерта [PERSON] сумнівів у суду не викликає. Доводи позивача та його представника щодо неналежності цього висновку експерта по даній справі судом до уваги не приймаються, оскільки експерте дослідження проведено на підставі ухвали суду, дослідженню підлягав спірний об'єкт - домоволодіння [ADDRESS]. Судом встановлено, що порядок користування житловим будинком з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, а також земельною ділянкою за адресою : [ADDRESS], - визначений між сторонами рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16.11.2007 року, яке вступило в законну силу, на даний час не скасовано та не переглянуто в установленому законом порядку. Сторони в судовому засіданні не заперечували, що встановлений вказаним вище рішенням суду порядок користування земельною ділянкою, житловим будинком з господарчими та побутовими будівлями і спорудами сторонами був виконаний обома сторонами (співвласниками). Відповідач [PERSON] з набуттям за договором купівлі-продажу ? частки житлового будинку набув право власності (право користування) на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З вказаних вище підстав позовні вимоги щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою та домоволодінням шляхом знесення паркану тощо, усунення перешкод в користуванні домоволодінням задоволенню не підлягають. Щодо вимог про заборону відповідачу в майбутньому здійснювати дії щодо будівництва будинку чи інших споруд на земельній ділянці, суд зазначає, що захисту в судовому порядку підлягає порушення прав, свобод, законних інтересів особи, яке вже відбулося, тобто вже порушене право, а не те, яке може бути порушене в майбутньому. Позивачем не доведено цих вимог належними доказами, а тому ці позовні вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що позивач не мав доступу до горища, яке перебуває у спільному з відповідачем користуванні на підставі рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16.11.2007р. З наданих суду фотознімків та пояснень сторін вбачається, що під час розгляду справи в суді [PERSON] було зроблено двері до горища з боку фасаду [PERSON], аналогічні тим дверям, які є з іншого боку будинку, тобто були усунені перешкоди в користуванні горищем. Проте 04.02.2015р. позивач [PERSON] повідомив суд, що ним ці двері були зашиті профлистом, тобто в даному випадку з боку [PERSON] не чиниться перешкод в користуванні горищем [PERSON] і в цій частині вимоги задоволенню не підлягають. Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ст. 88 ЦПК України, тобто стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, то витрати по сплаті судового збору, витрати на проведення експертних досліджень, витрати на правову допомогу слід покласти на позивача [PERSON] Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільній та адміністративній справах» від 20.12.2011р. № 4191-У1, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Доводи у письмових запереченнях [PERSON] про необхідність стягнення з [PERSON] на його користь понесених по справі судових витрат суд до уваги не приймає, оскільки під час розгляду справи суду не надано документально підтверджених доказів, які б підтверджували такі витрати відповідача, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: dismissed