Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

До суду звернулися заявники [PERSON]. та [PERSON], з позовом про скасування усиновлення до відповідача органу опіки та п піклування Верхівцевської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Верхньодніпровської районної адміністрації, посилаючись на наступне: вони в листопаді 2015 року звернулись до Краснолиманського міського суду Донецької області з заявою про усиновлення дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішення про усиновлення дітей вони приймали за взаємною згодою, попередньо отримавши згоду своїх близьких і родичів. Малолітні діти, яких вони згодом усиновили, були позбавлені батьківського піклування. Вказані вище обставини встановлені рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 02.12.2015 року по справі № 236/3416/15-ц, яким позов [PERSON], та [PERSON], задоволено та їм дозволено усиновити [PERSON], та [PERSON] Також вказаним рішенням внесено зміни до відповідних актових записів про народження усиновлених дітей щодо внесення даних про батька - [PERSON] ,. та матір - [PERSON], а також змінено прізвище дітей з «[PERSON]» на «[INFO]», а по батькові з «[PERSON]» на «[INFO]» та дати народження дітей. Після усиновлення дітей прізвище, по батькові та дати народження дітей було змінено з видачею свідоцтв про народження [NUMBER] від 16.12.2015 року на ім'я [PERSON] та [NUMBER] від 16.12.2015 року на ім'я [PERSON]. Проте з часом виникли обставини, які не залежали від волі позивачів та які змусили їх звернутись до суду з метою скасування усиновлення. А саме: усиновлені діти проживали з позивачами однією сім'єю, дітям були створені всі належні умови для повноцінного розвитку та ви ховання, вони мали необхідні меблі, оргтехніку, іграшки, одяг тощо. Однак не зважаючи на намагання позивачів створити повноцінну сім'ю з усиновленими дітьми, стосунки між ними не склались, психологічний контакт з малолітніми [PERSON] та [PERSON] не встановлений, в наслідок чого спільне проживання стало неможливим. Так, у відповідь на намагання позивачів до встановлення сімейних доброзичливих стосунків [PERSON] та [PERSON] ніякої позитивної реакції не виявляють, поводяться як чужі, постійно трапляються прояви неадекватної поведінки з боку дітей, що приводить позивача [PERSON], до стресу та хвилювань за своє життя та здоров'я. Позивачі не користуються авторитетом у дітей, малолітні [PERSON] та [PERSON] не сприймають позивачів батьками та не відчувають себе членами їх сім'ї, між позивачами та дітьми відсутній психоемоційний контакт, який є складовою сімейних стосунків. У малолітніх [PERSON] та [PERSON] провокаційна, ворожнеча, агресивна та брутальна поведінка, яка заходиться за межами нормального рівня поведінки для дітей того ж віку. Вони є агресивними дітьми з проявом явної жорстокості. Як наслідок у подружжя [PERSON] виникли проблеми на грунті негативної поведінки усиновлених дітей, попри те, що позивачі сумлінно виконували свої обов'язки.Таким чином між усиновлювачами та усиновленими дітьми склались такі стосунки, які унеможливлюють їх спільне проживання та ви конання позивачами своїх обов'язків, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивачі та представник позивача позовні вимоги підтримали, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснили, що вони зі своєї сторони намагались створи ти всі належні умови для проживання та виховання дітей, приділяли їм значну увагу. Влаштували [PERSON] до школи, а [PERSON] до дитячого садочка. Контролювали процес навчання [PERSON]. Але діти ставились до їхніх зусиль байдуже, навіть вороже. [PERSON] постійно згадував свою попередню сім'ю та говорив, що бажає повернутись до дитячого будинку де, він до цього виховувався. До навчання ставився недбало. Крім того [PERSON] своє поведінкою негативно впливав на молодшого брата. В результаті чого [PERSON] почав досить неадекватно поводись в дитячому садочку. Ображати інших дітей, не підчинятись вихователям, що призвело до того, що позивачі змушені були забрати дитину додому та доглядати за ним. Крім того між дітьми існує ворожа поведінка одне до одного. [PERSON] постійно кривдить свого молодшого брата, навіть спричиняє йому тілесні ушкодження, що вимагає постійного контролю за дітьми. Діти нічим не цікавляться, негативно ставляться як до них так і до інших оточуючих їх людей, а також до речей, що створює неможливі умови для проживання. А також побоювання позивачів за своє подальше майбутнє. Представник відповідача, органу опіки та піклування Верхівцевської міської ради, в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, при цьому пояснила, що органом опіки та піклування здійснювався контроль за сім'єю позивачів, як такими, що усиновили дітей. На початку року до них звернулись самі позивачі посилаючись на те, що через властивості дітей вони не можуть в подальшому виконувати свої обов'язки як усиновителі. Органом опіки та піклування було їм дано направлення до служби у справах дітей, а також з позивачами та дітьми працювали психологи. З висновку яких встановлено, що між позивачами та усиновленими дітьми відсутній позитивний психоемоційний контакт. Діти не вважають себе членами сім'ї позивачів. Тому орган опіки та піклування не заперечує проти скасування усиновлення, але просить передати дітей під нагляд органу опіки та піклування Краснолиманської міської ради, де діти були постановлені на первинний облік, та куди бажають повернутись. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог , служби у справах дітей Верхньодніпровської райдержадміністрації в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Не заперечує проти скасування усиновлення та вважає, що діти повинні бути передані під нагляд органу опіки та піклування Краснолиманської міської ради, де перебували на первинному обліку. Також пояснила, що після звернення до них позивачів, їм було дано направлення до районного психолога, який працював з цією сім'єю. Крім того працівниками служби разом представниками органу опіки та піклування було здійснено виїзд за місцем проживання позивачів, де встановлено, що для дітей створені дуже добрі умови для проживання, розвитку та виховання. Проте між позивачами та дітьми немає взаємопорозуміння. Тому з метою захисту інтересів дітей, які бажають повернутись до закладу, в якому перебували до усиновлення, просить скасувати усиновлення дітей позивачами. Вислухавши осіб, які при й мали участь у розгляді справи , свідків, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що позивачі, які протягом тривалого часу перебували у шлюбі та не мали власних дітей, спільно прийняте рішення про усиновлення дітей. Таке їх рішення було підтримане і їх родичами та близькими . З цією метою позивачі були поставлені на облік, як особи, що бажають усиновити дітей у Верхньодніпровській райдержадміністрації. Згодом вони дізнались про можливість усиновлення дітей в Донецькій області, побачивши передачу про дітей [PERSON] та [PERSON]. Діти їм дуже сподобались і вони поїхали за місцем знаходження дітей з метою їх усиновлення. Познайомившись з дітьми, вони відразу встановили контакт з [PERSON], який назвав їх своїми батьками . Із [PERSON] протягом певного часу контакт не встановлювався, тому навіть вирішувалось питання про неможливість цього усиновлення, так як рідні брати не повинні бути розлученими, але через деякий час [PERSON] пішов на контакт з позивачами та побажав переїхати жити до їхньої родини. Відповідно до рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 02.12.2015 року по справі № 236/3416/15-ц, позов [PERSON] ,. та [PERSON], задоволено та дозволено усиновити [PERSON], та [PERSON] та ними були усиновлені малолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В зв'язку з усиновленням, за рішенням суду, внесено зміни до відповідних актових записів про народження усиновлених дітей щодо запису даних про батька - [PERSON],. та матері - [PERSON], а також змінено прізвище дітей з «[PERSON]» на «[INFO]», а по батькові з «[PERSON]» на «[INFO]» та дати народження. Після усиновлення дітей прізвище, по батькові та дати народження дітей було змінено з видачею свідоцтв про народження [NUMBER] від 16.12.2015 року на ім'я [PERSON] та [NUMBER] від 16.12.2015 року на ім'я [PERSON]. Діти переїхали на постійне місце проживання до своїх усиновлювачів, позивачів по справі до м. Верхівцевв Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Відповідно до пп. 3 ч.1 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо між усиновлювачем і дитиною склались незалежно від волі усиновлювача стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов"язків. Відповідно до ст. 240 С К України право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювач, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, прокурор, а також усиновлена дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що з часом, виникли обставини, які не залежали від волі позивачів та які змусили їх звернутись до суду з метою скасування усиновлення. А саме: усиновлені діти проживали з позивачами однією сім'єю, дітям були створені всі належні умови для повноцінного розвитку та виховання, вони мали необхідні меблі, оргтехніку, іграшки, одяг тощо, що підтверджується актом обстеження матеріально - побутових умов, та наданими суду фотознімками. З яких вбачається, що для дітей була обладнане окрема кімната. Кожна дитина мала своє ліжко. Кімната облаштована усіма необхідними меблями: дитячою шафою, столом, стільцями . В кімнаті є іграшки, дитячі книжки, настільні ігри. Дитяча кімната світла та затишна. Крім того, будинок має всі необхідні зручності, облаштований побутовою технікою, є телевізор, комп'ютер та інше. Однак не зважаючи на намагання позивачів створити повноцінну сім'ю з усиновленими дітьми, стосунки між ними не склались, психологічний контакт позивачів з малолітніми [PERSON] та [PERSON] не встановлений, в наслідок чого спільне проживання стало неможливим. Так, у відповідь на намагання позивачів до встановлення сімейних доброзичливих стосунків [PERSON] та [PERSON] ніякої позитивної реакції не виявили, поводяться як чужі, постійно трапляються прояви неадекватної поведінки з боку дітей, що при водить позивача [PERSON],, до стресу та хвилювань за своє життя та здоров'я. Позивачі не користуються авторитетом у дітей, малолітні [PERSON] та [PERSON] не сприймають позивачів батьками та не відчувають себе членами їх сім'ї, між позивачами та дітьми відсутній психоемоційний контакт, який є складовою сімейних стосунків. У малолітніх [PERSON] та [PERSON] провокаційна, ворожнеча, агресивна та брутальна поведінка, яка заходиться за межами нормального рівня поведінки для дітей того ж віку. Вони є агресивними дітьми з проявом явної жорстокості. Як наслідок у подружжя [PERSON] виникли проблеми на грунті негативної поведінки усиновлених дітей, попри те. що позивачі сумлінно виконували свої обов'язки. Дані факти підтверджуються показаннями свідків. Так свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що вона була вчителем у [PERSON]. [PERSON] за віком повинен навчатись в 4-м у класі. Але в силу рівня своїх знань був переведений до 2-го класу. Позивачі повністю контролювали навчання [PERSON]. в результаті чого хлопчик мав добрі показники в навчанні 8-10 балів. В цілому хлопчик розумний та здібний, але через лінощі не бажає навчатись в повну силу. За своєю поведінкою дитина своєрідна: перезбуджена, жорстока, навіть агресивна. В класі [PERSON] тримався відокремлено від інших дітей. За час навчання ні з ким не потоваришував. Досить часто намагався вчини капості та спостерігати реакцію на його поведінку. Досить часто після закінчення уроків йшов не додому, а блукав по місту, і позивачі змушені були його розшукувати. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що він перебуває у приятельських відносинах з позивачами. Хоч він проживає в іншому місті, але вони досить часто зустрічаються та проводять спільне дозвілля. Він з дружиною мають власних дітей і позивачам також дуже хотілось мати дітей, тому прийшли до рішення про усиновлення дітей. Після того, як позивачі усиновили дітей, вони почали спілкуватись рідше, але взаємовідносини одне з одним не втратили. Він спостерігав, що коли діти грались на іграшкових майданчиках [PERSON] проявляв жорстокість до інших дітей, а також і до власного брата, якого бив та всіляко принижував. Був випадок, коли він з позивачами були в у магазині у справах, а діти залишились в машині самі, коли вони повернулись до автомобіля, то побачили, що салон автомобіля весь був облитий лимонадом, у [PERSON] була роздерта щока. Спочатку [PERSON] говорив, що [PERSON] сам пошкрябався, але згодом признався, що ці подряпини наніс братику він. Позивачі в свою чергу приділяли належну увагу дітям. Діти отримували все необхідне і навіть більше того. Позивачі навіть у відповідь на негативну поведінку дітей, їх не карали та не підвищували на них голос, та не чинили їм якихось обмежень. Але діти негативно та жорстоко ставились до позивачів. Він був свідком того, як маленький [PERSON] замахувався на них, коли не отримав того, що хотів. Свідок [PERSON],. в судовому засіданні пояснила, що вона працювала соціальним психолом у відділі освіти Верхньодніпровського району. До неї за направленням директора школи звернулись позивачі з питання наявності труднощів у спілкуванні з усиновленими дітьми . Вона спілкувалась як з позивачами так і з дітьми, як разом так і окремо. Та нею було виявлено, що діти досить складні, і потребують багато зусиль для виховання та налагодження нормальних стосунків. Позивачі виявились не готовими до такої ситуації. Нею було встановлено, що діти не прив'язані до родини. Таким дітям краще у виховному закладі ніж у родині. З малюнків дітей вбачається, що вони не ототожнюють себе з родиною позивачів та родиною взагалі. Так, діти називають позивачів татком та мамою, але з їх пояснень вони так можуть назвати будь-яку сторонню людину. Між позивачами та усиновленими дітьми існує як моральна так і фізична несумісність. Теплих відносин з боку дітей до позивачів не виявляється. Діти є лиш е споживачами всіх тих благ, що надають їм позивачі. Тому на її думку дітям буде краще не з позивачами, у виховному закладі, що дійсно відповідатиме інтересам дітей. Допитаний в судовому засіданні малолітній [PERSON], пояснив суду, що він бажає повернутись до виховного закладу в якому перебував раніше, пояснивши, що йому там більше подобається. З яких причин не бажає залишатись в сім'ї позивачів суду не пояснив. Постійно повторюючи, що він від них поїде. Малолітній [PERSON], в сил у свого віку та розвитку власної думки щодо повернення до дитячого виховного закладу чи залишення у сім'ї позивачів висловити не зміг. Таким чином відсутність взємопорозуміннія між позивачами та усиновленими дітьми, відсутність між ними психоемоційного контакту та нездатність позивачів встановити такий контакт з дітьми, на думку суду роблять неможливе їх спільне проживання та виконання усиновлювачами своїх батьківських обов'язків по відношенню до усиновлених дітей. Старша дитини однозначно висловлює свою думку щодо небажання проживати в сім'ї позивачів та має наміри і бажання повернутись до закладу, де раніше виховувалась. При цьому [PERSON] має значний вплив і на свого молодшого брата. Так як з пояснень позивачів вбачається, що спочатку при відвідування дитячого садочка [PERSON] вів себе більш-менш нормально, але згодом почав проявляти агресію як до дітей так і вихователів. Поводити себе не досить адекватно, що стало причиною припинення відвідування ним дитячого садочка. За таких обставин суд вважає, що скасування усиновлення буде відповідати інтересам дітей. Так як відповідно до ч.1, 2 ст. 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей від 27.11.2008 року (ратифікованою Україною 15.02.20111 року), усиновлення може бути скасоване або визнане недійсним лише за рішенням компетентного органу. При цьому найвищі інтереси дітей завжди мають перевагу. Посилання представника відповідача та третьої особи на те, що діти повинні бути передані органу опіки та піклування за місцем їх первинного обліку, суд вважає безпідставним. Так як згідно ч. 3 ст.239 СК України у разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це не можливо, - вона передається на опікування органу опіки та піклування. Так як на даний час діти перебувають під юрисдикцією органу опіки та піклування Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, відповідно після набранням чинності рішенням суду діти повинні бути передані саме цьому органу. Крім того, суд не має можливості покласти відповідні обов'язки на орган, який не приймав участі у розгляді справи. Відповідно до ч. 5 ст. 239 СК України у разі скасування усиновлення дитина має право на збереження прізвища, імені та по батькові, які вона одержала в зв'язку з усиновленням. Так як позивачами не поставлені вимоги про відновлення усиновленим дітям їхнього прізвища, по батькові та дати народження, які вони мали до усиновлення, а діти є досить маленькими, щоб свідомо висловити свою думку з цього приводу, судом дані питання не розглядають та не вирішуються. Так як відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі .

Outcome: approved