Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати договір дарування нежитлового приміщення-сараю, що знаходиться у дворі буд. [ADDRESS], укладений між [PERSON], та [PERSON] - дійсним, визнати за позивачем право власності на нежитлове приміщення-сараю, що знаходиться у дворі буд. [ADDRESS]. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] у задоволенні позову просили відмовити. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно договору дарування від 16 червня 1992 року [PERSON] подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS]. В договорі дарування відсутні дані дарування іншого нерухомого майна крім квартири. Рішенням виконавчого комітету Ворошиловської районної ради депутатів м. Одеси від 06 вересня 1954року [PERSON] був наданий дозвіл на будівництво гаражу для автомобіля у дворі по [ADDRESS]. В матеріалах справи відсутні дані про здачу та прийняття в експлуатацію вказаного гаражу. 10 липня 1992року [PERSON] дав згоду про передачу в особисте користування, згідно якої [PERSON] передав в дар [PERSON] гараж, який належить йому на праві власності та знаходиться по [ADDRESS]. Проте в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які документи про право власності [PERSON], як на гараж, так і на сарай. Суд не знаходить правових підстав для визнання права власності за відповідачем на сарай, а рішення виконавчого комітету про дозвіл [PERSON] на будівництво гаражу ні є підставою для задоволення позову про визнання права власності Згідно частини першої ст. 50 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування". Згідно ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до частини першої, другої ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Проте в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які документи про право власності [PERSON], як на гараж, так і на сарай. Суд не знаходить правових підстав для визнання права власності за відповідачем на сарай, а рішення виконавчого комітету про дозвіл [PERSON] на будівництво гаражу ні є підставою для задоволення позову про визнання права власності

Outcome: dismissed