Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач АК „Харківобленерго" звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] вартості спожитої електроенергії, посилаючись на те, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] і являється споживачем електроенергії та їхнім абонентом. Систематично нехтує встановленим законодавством обов'язком щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг, внаслідок чого на 26.02.2016 р. утворилась заборгованість за спожиту електроенергію за період з 07.02.2013 року по 26.02.2016 року у розмірі 1844 грн.57 копю, яка до сьогоднішнього дня не погашена, тому вони просять стягнути суму заборгованості по невиконаним зобов'язанням. Представник позивача в судовому засіданні надав заяву про слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином за останнім відомим місцем проживання, причини неявки суду не повідомила, заперечення проти позову не надала. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.197 України - фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі надання сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про електроенергетику» споживачами енергії є суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. В порядку ст. 26 Закону споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1357, затверджені Правила користування електричною енергією для населення. Згідно з пунктом 1 ПКЕЕн, ці Правила регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Правила обов'язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. У відповідності з положеннями пункту 3 ПКЕЕн, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором (додаток 1 ПКЕЕН) і укладається на три роки. АК "Харківобленерго" постачає електроенергію відповідачу за адресою: [ADDRESS] але відповідач не сплачує за використану електроенергію в добровільному порядку. В свою чергу в порядку п. 42 ПКЕЕн [PERSON] взяла на себе зобов'язання оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору, узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності. Позивач відповідно до Закону України „Про електроенергетику" надає населенню послуги з постачання електроенергії. У відповідності до п. п. 19, 20, 42, 48 „Правил користування електричною енергією для населення", затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 року, споживачі зобов'язані оплачувати спожиту електроенергію щомісяця. У відповідача станом на 26.02.2016р. заборгованість за термін з 07.02.2013 року по 26.02.2016 року за спожиту електроенергію складає 1844 грн. 57 коп., яка до сьогоднішнього дня не погашена. Внаслідок несвоєчасної сплати за послуги постачання електроенергії за вищевказаний період підприємство було позбавлено можливості виконувати свої зобов'язання перед державним і місцевим бюджетом. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну, теплову енергію та інші послуги) стягується крім квартирної плати по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами (п. 1 ч. 2 ст. 652 ПК України). Відповідно ст. 612 ГК України - боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язань, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржником виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що відповідачем не доведено факту що він виконує умови договору та своєчасно сплачував за спожиту електроенергію. Судові витрати по справі визначаються судом, виходячи з положень ст. 88 ЦПК України та Закону України « Про судовий збір» На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved