Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

В травні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] про повернення боргу, посилаючись на те, що 07 березня 2013 року, позивач позичив (передав у борг) грошові кошти в сумі 10 000 доларів США [PERSON]. В той момент відповідач просив мене позичити йому суму грошей, тому що йому терміново потрібно було купити будинок для своєї доньки та обіцяв повернути їх позивачу ближчим часом. У зв'язку з тим, що на той момент позивач добре знав відповідача, який, можливо навмисно, ввійшов в його довіру, заключив з ним договір позики в усній формі, сподіваючись на те, що він поверне йому ці кошти. Пізніше відповідачем була складена розписка, якою він підтвердив те, що позивач надав йому кошти та обіцяв повернути їх протягом кількох місяців. Посилаючись на вищевикладене та норми закону, позивач просив суд: стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] заборговані грошові кошти в валюті «гривня» еквівалентній сумі 10 800 доларів США за офіційним курсом Національного банку України. Сума в гривнях на моментах подання позовної заяви складає 284 040,00 грн. (двісті вісімдесят чотири тисячі сорок гривень). Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3% річних від суми грошового зобов'язання в розмірі 233,00 дол. США (двісті тридцять три дол. США), або відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України сума відсотків від заборгованої суми в гривнях складає 6137,66 (шість тисяч сто тридцять сім гривень 66 коп.). Позивач в судове засідання не з'явився. Звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив суд задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє, з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 березня 2013 року, позивач позичив (передав у борг) грошові кошти в сумі 10 000 доларів США [PERSON]. В той момент відповідач просив мене позичити йому суму грошей, тому що йому терміново потрібно було купити будинок для своєї доньки та обіцяв повернути їх позивачу ближчим часом. У зв'язку з тим, що на той момент позивач добре знав відповідача, який, можливо навмисно, ввійшов в його довіру, заключив з ним договір позики в усній формі, сподіваючись на те, що він поверне йому ці кошти. Пізніше відповідачем була складена розписка, якою він підтвердив те, що позивач надав йому кошти та обіцяв повернути їх протягом кількох місяців. Посилаючись на вищевикладене та норми закону, позивач просив суд: стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] заборговані грошові кошти в валюті «гривня» еквівалентній сумі 10 800 доларів США за офіційним курсом Національного банку України. Сума в гривнях на моментах подання позовної заяви складає 284 040,00 грн. (двісті вісімдесят чотири тисячі сорок гривень). Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3% річних від суми грошового зобов'язання в розмірі 233,00 дол. США (двісті тридцять три дол. США), або відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України сума відсотків від заборгованої суми в гривнях складає 6137,66 (шість тисяч сто тридцять сім гривень 66 коп.). В силу статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1049 ч.1 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як встановлено ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідач порушив взяті на себе зобов"язання. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України суд судові витрати покладає на відповідачів. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved