Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким провести реальний розподіл домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] , виділивши йому в натурі 482/1000 частини даного домоволодіння, а також провести розподіл земельної ділянки площею 0,1824 га, кадастровий номер якої [NUMBER] , право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , що виданий на ім"я відповідачки [PERSON] . В основу своїх позовних вимог позивач зіслався на те, що згідно договору дарування від 07 липня 1997 року, укладеного між його батьком [PERSON] та мамою [PERSON] , яка діяла від його імені, оскільки він на той час був неповнолітнім, він є власником 482/1000 частини домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] . Вказана частина домоволодіння належала [PERSON] на підставі рішення народного суду Рожнятівського району Івано-Франківської області від 30 жовтня 1981 року про розірвання шлюбу та поділ майна, де зокрема зазначено, що в житловому будинку за [PERSON] визнано право власності на кімнату площею 20 кв.м., кухню площею 19,3 кв.м., що кореспондується з наступними приміщеннями, відображеними в технічному паспорті: 1-4 житлова кімната площею 19.1 кв. м.; 1-2 кухня площею 17,4 кв. м.; 1-2 комора площею 7,2 кв. м. На іншу частину домоволодіння, що становить 518/1000, 12 липня 2012 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом відповідачці [PERSON] . Дана частина домоволодіння належала спадкодавцю [PERSON] на підставі рішення Народного суду Рожнятівського району Івано-Франківської області від 30 жовтня 1981 року про розірвання шлюбу та поділ майна, де зокрема зазначено, що в житловому будинку за [PERSON] визнано право власності на кімнату площею 20 кв. м., кухню площею 19,3 кв. м., веранду площею 7,8 кв. м., та котельню площею 2,8 кв. м., що кореспондується з приміщеннями, відображеними в технічному паспорті, а саме: 1-5 житлова кімната площею 19,0 кв. м.; 1-6 житлова кімната площею 18,2 кв. м.; 1-1 коридор площею 8,0 кв. м., та 1-7 котельня площею 2,7 кв. м. Після державної реєстрації права власності на 482/1000 частин будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , виникла необхідність провести реальний розподіл домоволодіння між ним та відповідачкою з виділенням кожному з них конкретних житлових приміщень відповідно до розміру належних їм часток. Учасники справи у судове засідання не прибули. Представник позивача - адвокат Родіков І.С. надіслав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності та у відсутності позивача, просив виділити [PERSON] 482/100 частин домоволодіння, що відповідає висновку БТЕ № 18121 від 22.01.2019 (варіант розподілу № 3 таблиця № 4). Для реалізації цього варіанту розподілу домоволодіння погоджується перенести гараж. Проти ухвалення заочного рішення заперечень не має. Відповідачка та її представник адвокат Козик В.Є., були належним чином повідомлені про час та день розгляду справи, причини неявки у судове засідання невідомі. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ст. 247 ч.2 ЦПК України з ухваленням заочного рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею 16 ЦК України надано право кожній особі звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому ЦПК України, може звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статті 12, 81 ЦПК України регламентують, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та встановлюють обов`язок кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» (а.с. 6) підтверджено, що у [ADDRESS] знаходиться домоволодіння, яке складається з житлового будинку та господарських споруд. З копії рішення Народного суду Рожнятівського району Івано-Франківської області від 30 жовтня 1981 року (а.с.14) вбачається, що вказане домоволодіння було збудоване у шлюбі [PERSON] та [PERSON] . Вказаним рішенням шлюб розірвано, визнано за [PERSON] право власності на приміщення у житловому будинку, що становить 48,2 % від його загальної вартості, та на гараж, а також визнано за [PERSON] право власності на приміщення у житловому будинку, що становить 51.8 % від його загальної вартості, та на сарай і криницю. Копією договору дарування від 08 липня 1997 року (а.с.10) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.12) підтверджено, що [PERSON] подарував позивачу належну йому частину домоволодіння, що знаходиться у [ADDRESS] , і на даний час останній є власником частки домоволодіння розміром 482/1000. Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 липня 2006 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22717028 від 13 травня 2009 року (а.с.11) підтверджено, що відповідачка [PERSON] є власником частки домоволодіння розміром 518/1000, що знаходиться у [ADDRESS] . Судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу користування нерухомим майном, яким є житловий будинок з господарськими спорудами, по [ADDRESS] , який належить їм на праві спільної часткової власності, тому є необхідність здійснити реальний розподіл домоволодіння з виділенням належних позивачу та відповідачці часток в натурі. За змістом ч.1 ст.356 ЦК України власність двох осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За змістом ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Встановлено, що сторони не можуть здійснювати право спільної часткової власності по взаємній згоді у зв`язку з тим, що у них виник спір, щодо належності кожному з них конкретної частки в натурі у спільному майні. Згідно ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Висновком інженерно-технічної експертизи №121/3 від 23 січня 2019 року (а.с.53-90) запропоновано три варіанти розподілу спірного домоволодіння в натурі згідно часток співвласників. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд вважає за можливе провести реальний розподіл спірного домоволодіння згідно варіанту розподілу №3, наведеного у інженерно-технічної експертизи №121/3 від 23 січня 2019 року (таб. №1 а.с. 72), оскільки, на переконання суду, такий варіант є найбільш прийнятним для ухвалення законного рішення. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з урахуванням того, що при подачі даного позову [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок. Отже з кожної сторони по справі необхідно достягнути несплачений судовий збір згідно вартості присудженого їм майна відповідно до положень Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved