Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги він обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 14 червня 1996 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Від даного шлюбу у сторін спільних неповнолітніх дітей немає. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з несумісністю характерів, відсутністю взаєморозуміння та взаємоповаги, різними поглядами на життя. Сторони не підтримують шлюбні стосунки. З березня 2014 року сторони не ведуть спільне господарство та окремо проживають. Шлюб існує формально. Позивач надав заяву, відповідно до якої підтримав позовні вимоги та просила розглядати справу за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце і час судового розгляду повідомлялася судом шляхом розміщення судової повістки на офіційному сайті суду в зв`язку з реєстрацією відповідача в АР Крим, яка визнана тимчасово окупованою територією і відсутністю поштового зв`язку з даним регіоном. На підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про місце і час судового розгляду.. На підставі ст. 280 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 14 червня 1996 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, про що складено актовий запис №38. Від шлюбу подружжя спільних неповнолітніх дітей не має. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Судом встановлено, що з березня 2014 року сторони окремо проживають та не ведуть спільне господарство, не пов`язані спільним побутом. Сторони не підтримують шлюбних стосунків. Шлюб існує формально. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім`ї є неможливим.

Outcome: approved