Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», де третіми особами, що не заявляють самостійних вимог є Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. та Світловодський МВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області про визнання виконавчого напису від 10 листопада 2017 року №20507, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. щодо стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 22 березня 2011 року в сумі 145427 грн. 87 коп. таким, що не підлягає виконанню. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по справі, які полягають в оплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. (а.с.18-20) В обґрунтуванні позовних вимог посилається на те, що про існування виконавчого напису від 10 листопада 2017 року №20507, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., їй стало відомо в зв'язку з надходженням виклику державного виконавця Світловодського ВДВС та накладення арешту на усе її майно 25 січня 2018 року. Виконавчий напис вчинений з численними порушеннями законодавства. 22 березня 2011 року нею не укладався кредитний договір з ПАТ КБ «Приватбанк», а лише отримано кредитну картку. В 2014 році банк запропонував переоформити кредитну картку із звичайної на «GOLD», на що вона погодилась. Вона користувалася коштами з кредитної картки, при цьому своєчасно здійснювала погашення сум кредиту та відповідних процентів. У 2014 році після переоформлення картки до неї застосовувалися штрафні санкції в сумі 300 грн., які потім банком були мені повернуті. Потім на її адресу почали надходити листи від різних колекторських організацій, які вимагали сплатити борг кожного разу у різній сумі по невідомим їй кредитним зобов'язанням. Вказані листи надходили не від ПАТ КБ «Приватбанк», тому будь-яких платежів вона не здійснювала і банк не повідомляв їй про уступку права вимоги боргу іншим юридичним особам. Виписка банку містить дані, що заборгованість в сумі 145427 грн. 87 коп. нараховано за період з 25.03.2014 року по 11.10.2017 року, а у виконавчому написі та ж сума за період з 22.03.2011 по 11.10.2017 року. З 24.10.2014 року нею не вносились будь-які кошти на погашення кредиту. Оскільки, кредитним договір між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» не укладено, відповідно ніякий договір від 22 березня 2011 року приватному нотаріусу наданий не міг бути. Крім того, у виписці з особового рахунку та у виконавчому написі вказані різні періоди за який виникла заборгованість, не враховано і пропущені строки загальної та спеціальної позовної давності при стягненні пені та процентів. Згідно ухвали суду від 06 березня 2018 року справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження за участі сторін, у відповідності до ст.279 ЦПК України. (а.с.22-23) 29 березня 2018 року до суду від ПАТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив, в порядку ст.178 ЦПК України, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову повністю. Обґрунтовує відмову тим, що нотаріусу банком були надані всі документи, які передбачені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Нотаріус не зобов'язаний перевіряти безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Крім того, кредитний договір, укладений між позивачем та банком діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Оскільки, позичальник свої зобов'язання за ним не виконав в повному обсязі, договір не був розірваний чи змінений, продовжує діяти і до сьогодні, правовідносини між ними тривають, тому строки настання права вимоги за усіма зобов'язаннями за договором ще навіть не почали відраховуватися. Таким чином, посилання позивача на пропуск строків не відповідає обставинам справи. (а.с.33-34) Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. (а.с.31) Третя особа приватний нотаріус Швець Р.О. в судове засідання не з'явився. 27 березня 2018 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Письмові пояснення, як третьої особи у справі, суду не надав. (а.с.28, 51) Представник третьої особи Світловодського МВ ДВС в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило. (а.с.43) Заслухавши пояснення позивача та його представника, враховуючи поданий відповідачем відзив, дослідивши письмові докази у справі, суд доходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що 10 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №20507, згідно якого з [PERSON], [INFO], на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №б/н від 22.03.2011 року, за 2395 днів, а саме з 22.03.2011 року по 11.10.2017 року в сумі 145427 грн. 87 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту - 14854 грн. 44 коп., заборгованість за відсотками - 119783 грн. 30 коп., заборгованість з пені та комісії - 3388 грн. 80 коп., заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 6901 грн. 33 коп. (а.с.7) Розрахунок заборгованості, який було надано приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису в графі Представник Приватбанку співпадає із заборгованістю вказаною у виконавчому написі, проте не містить ні підпису, ні прізвища працівника банку. (а.с.8-9) У заяві представника ПАТ КБ «Приватбанк» адресованій приватному нотаріусу Швець Р.О., в додатках зазначено під пунктом 1- Кредитний договір (копія), тоді як надано лише копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 22.03.2011 року від імені [PERSON]. В даній заяві не міститься жодна відмітка про те, що [PERSON] виявила бажання та фактично отримала будь-які кредитні кошти від банку. Тому твердження відповідача у відзиві, що між позивачем та відповідач існують кредитні відносини з 22.03.2011 року є помилковим та таким, що не відповідає дійсності. Крім того, банк надав нотаріусу докази, які підтверджують факт направлення письмової вимоги [PERSON], а не докази, які б підтверджували факт отримання нею такої вимоги. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Суд враховує те, що станом на 10 листопада 2017 року, тобто на час вчинення виконавчого напису, ухвалами Вищого адміністративного суду від 06.03.2017 року та від 04.04.2017 року зупинено виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в адміністративній справі № 826/20084/14, якою визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов'язанням до закінчення строку виконання основного зобов'язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». З огляду на це, відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172 (в редакції з урахуванням зупинення станом на 10.11.2017 року виконання постанови від 22.02.2017 року в адміністративній справі № 826/20084/14) для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Ознакою безспірності є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. В той же час, незважаючи на посилання відповідача в своїх письмових запереченнях на дотримання п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172, суду не надані докази правомірності дій нотаріуса в частині наявності в нього при вирішенні питання про можливість видачі виконавчого напису засвідченої стягувачем ПАТ КБ «Приватбанк» виписки з рахунку боржника, а також оригіналу кредитного договору. Копія Анкети-заяви [PERSON] від 22.03.2011 року не є належним доказом наявності кредитних правовідносин між позивачем та відповідачем, а тому в жодному разі не могла бути підставою для винесення виконавчого напису. Більш того, наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, який став підставою для вчинення виконавчого напису не засвідчений стягувачем. Згідно правової позиції, яка викладена Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умови що: 1) нотаріусу надані всі необхідні документі, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; та 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. З урахуванням викладеного, доданий до заперечень представника ПАТ КБ «Приватбанк» реєстр відправлення заказаної кореспонденції та копія самої письмової вимоги не може бути розцінений судом як дотримання вимоги про отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, у зв'язку з ненаданням стороною суду доказів його отримання боржником або наявності відповідної відмітки поштового відділення зв'язку. Таким чином, незважаючи на об'єктивну можливість, відповідач не надав суду докази отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором. Крім того, суд вважає доречним обґрунтування позивача, що нотаріусом не дотримані умови винесення виконавчого напису щодо виникнення права вимоги за період не більше трьох років. Адже, період за який нарахована заборгованість, вказаний у виконавчому написі більший, ніж 3 роки. Враховуючи, що нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі документів, не передбачених пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172 (розрахунку заборгованості) за відсутності доказів отримання боржником (позивачем по справі) письмової вимоги від ПАТ КБ «Приватбанк» про усунення порушень за кредитним договором і відсутності спору, суд вважає, що виконавчий напис від 10.11.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., з порушенням вимог ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», у зв'язку з чим суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн., то суд вважає, що вона не підлягає задоволенню. Оскільки, жодних доказів, які б підтверджували сплату позивачем своєму представнику відповідної суми гонорару не надано.

Outcome: partial