Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON]звернулась із позовом до ліквідаційної комісії державного закладу «Відділкова клінічна лікарня станції Тернопіль ДТГО «Львівська залізниця» про внесення змін до запису у трудову книжку про роботу на посаді медсестри із виконанням обовязків реєстратора медичного, як основного місця роботи. У своїй заяві покликається на те, що вона з 05.06.1986 року була прийнята на посаду мед реєстратора із виконанням обов»язків медсестри . При зверненні її у відділ кадрів, щодо зміни запису у трудовій книжці було відмовлено в усній формі. Зазначає що за час займаної посади вона здійснювала обовязки реєстратора медсестри, відвідувала збори медсестер та лікарів, лекції, конференції. На період відсутності інших медсестер виконувала їх роботу. Крім того проходила атестацію медсестер по наказу старшої медсестри [PERSON]Ф, пройшла очно-заочний курс по підвищенню кваліфікації медсестри дитячого кабінету в м. Львові, працювала у піонерському таборі "Орлятко" в м. Теребовля в період з 1987-1988 роках. Також вказує, що згідно її заяви про прийняття на роботу вона прийнята офіційно на роботу на посаду медсестра-реєстратор дитячого кабінету на час декретної відпустки, що містить розбіжності із займаної посади вказаної у наказі №154 про прийняття на роботу. Не внесення запису про призначення позивача на посаду медсестри із виконанням обовязків реєстратора медичного дитячого кабінету у період з 05.06.1986 року у трудовій книжці порушує її законні права. Просить зобов'язати ліквідаційну комісію державного закладу «Відділкова клінічна лікарня станції Тернопіль ДТГО «Львівська залізниця» привести у відповідність із вимогами законодавства України записи у трудовій книжці [PERSON] шляхом внесення запису про призначення із 05.06.1986 року, як основне місце роботи. В судовому засіданні позивач [PERSON]позов підтримала, просила його задоволити з мотивів, викладених в позовній заяві. Представник відповідача ліквідаційної комісії державного закладу «Відділкова клінічна лікарня станції Тернопіль ДТГО «Львівська залізниця» у судове засідання не з'явився, хоча належним чином неодноразово повідомлявся про місце та час розгляду справи, що підтверджується документально. Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. Як вбачається із копії диплому серії ДТ №718286 виданого [PERSON] , в тому, що вона в 1982 році вступила до Тернопільського філіалу Чортківського медичного училища і в 1985 році закінчила повний курс названого училища по спеціальності медична сестра. Як вбачається із заяви [PERSON], адресованої головному лікарю Тернопільського відділення відділової лікарні Львівської залізної дороги від 05.06.1986 року, остання просила прийняти її на роботу на посаду медичного реєстратора дитячого кабінету. Наказом Міністерства шляхів спілки СССР Львівського ордену Трудового Червоного прапору залізничної дороги Тернопільської відділової лікарні від 05 червня 1986 року №154 «Про прийняття на роботу», [PERSON] прийнято на посаду медреєстратора дитячого кабінету тимчасово, на період відсутності медсестратора [PERSON]І з 05 червня 1986 року. Відповідно до наказу Львівського ордену Трудового Червоного прапору залізничної дороги Лікувально-санітарної служби Тернопільської відділової лікарні від 09 червня 1986 року №202, у звязку з переведенням медрегістратора [PERSON] на посаду дільничної медсестри, призначено постійно на посаду медрегістратора зазначеного лікувального закладу [PERSON] [PERSON]) [PERSON]. Підстава: наявність вакантної посади. Як вбачається із наказу №59/ос від 10.02.2016 року в.о.головного лікаря Державного закладу «Відділкова клінічна лікарня станції Тернопіль ДТГО «Львівська залізниця», [PERSON] звільнено із посади медичного реєстратора поліклініки за п.5 ст.36 КЗпП України, тобто у зв»язку із переведенням. Як слідує із трудової книжки позивача, у ній присутні записи про прийняття її на роботу на посаду медреєстратора Тернопільської відділової лікарні Львівської залізничної дороги датовані 05.06.1986 року із посиланням на наказ №154 від 05.06.1986 року та записи про звільнення із цієї посади від 11.02.2016 року згідно наказу №59/ос від 10.02.2016 року. Як вбачається із інформації відповідача, №337а від 28.12.2016 року Державного закладу "Відділкової клінічної лікарні станції Тернопіль ДТГО "Львівська залізниця", повідомлено, що 05.06.1986 року [PERSON] була прийнята на посаду медичного реєстратора в дитячий кабінет Тернопільської відділової лікарні. Позивачу при прийнятті на роботу на зазначені посади адміністрацією зазначеного лікувального закладу було доведено посадову інструкцію, затверджену керівником зазначеного лікувального закладу, з якою остання була ознайомлена, погоджувалась та здійснювала виконання своїх посадових обов»язків. В силу вимог ч.1, 4, 5 ст.48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівників. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 із змінами та доповненнями (надалі Інструкція), трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. На осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться тільки за місцем основної роботи. В силу вимог п. 2.4 зазначеної Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).\~ Згідно із ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінивши та дослідивши докази надані сторонами встановив, що позивач у період з 05.06.1986 року по 11.02.2016 року працювала у Тернопільській відділовій лікарні Львівської залізничної дороги на посаді медичного реєстратора за основним місцем роботи, що підтверджується наказами про прийняття та звільнення останньої, зокрема від 05 червня 1986 року №154 та від 10 лютого 2016 року № 59/ос, а тому вимоги позивача про внесення записів до її трудової книжки про призначення її на посаду медсестри із виконанням обовязків реєстратора медичного дитячого кабінету у зазначений період, як основного місця роботи суд вважає безпідставним. Також, суд зазначає, виконання позивачем обов»язків тимчасово відсутнього працівника, без звільнення від своєї основної роботи, не може вважатись її основним місцем роботи, відтак не може бути підставою для внесення записів до трудової книжки. Крім цього, суд зазначає, що позивача було прийнято на посаду медреєстратора вказаного лікувального закладу на підставі поданої нею власноручно написаної заяви та її волевиявлення, а також наказу про прийняття на роботу, з яким остання ознайомилась та погодилась, тривалий час на зазначеній посаді працювала та отримувала винагороду за працю, після чого в подальшому звільнилась у звязку із своїм переведенням. Таким чином, суд приходить до переконання, що позов [PERSON]про внесення запису у трудову книжку про роботу на посаді медсестри із виконанням обовязків медичного реєстратора, до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed