Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 61 973, 96 грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 листопада 2017 року по 15 серпня 2018 року. Ухвалою суду від 22 серпня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 26.09.2018 представником відповідача Негря Г . подано відзив на позовну заяву в якій зазначила, що проти задоволення позову заперечує частково. Вимога щодо стягнення 61 973,96 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є необгрунтованою. Просить застосувати принцип співмірності та зменшити розмір відшкодування [PERSON] заробітку за час затримки розрахунку. 03.10.2018 від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив. В якому зазначив, що посилання відповідача на виплату недоплаченої заробітньої плати згідно рішення Сихівського районного суду м.Львова від 22.06.2018 не відповідають дійсності, адже жодних коштів перерахованих позивачу не було. Твердження наведені в відзиві на позов є безпідставними та не підтверджується належними доказами, а заявлені позовні вимоги є доведеними та обгрунтованими, а тому мають бути задоволені в повному обсязі. 07.02.2019 представником відповідача долучено до матеріалів справи додаткові пояснення в якому зазначила, що пільга, щодо сплати судового збору не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву за змістом якої позов підтримує в повному обсязі, просить такий задоволити, а розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача Негря Г . подала до суду заяву, в якій зазначила, що проти позову заперечує частково, просить розгляд справи проводити у її відсутності. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, постановляючи рішення, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити частково з наступних підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго», звідки 22 листопада 2017 року звільнений з посади слюсаря з ремонту тепломеханічного устаткування і пилопідготовчих цехів в Теплоелектроцентралі № 1 за власним бажанням. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 22 червня 2017 року по справі № 464/7971/17 ухвалено стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь [PERSON] основну заробітну плату за період з січня 2010 року по січень 2015 року в розмірі 33 093,62 грн. За вимогами ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вищевказаним судовим рішенням встановлено порушення відповідачем трудового права позивача, зокрема невиплати заробітної плати станом на день звільнення - 22.11.2017. Отже дана обставина не потребує додаткового доведення. Спірні відносини врегульовано ст.ст.116, 117 КЗпП України. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок (ч.1 ст.116 КЗпП України). В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про міри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ст.117 КЗпП України). Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 листопада 2017 року по 15 серпня 2018 року в розмірі 61 973,96 грн. позивачем проведено відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 100 від 8 лютого 1995 року. Вказаний розрахунок відповідачем не оспорено та не спростовано, власного розрахунку не надано, а отже такий приймається судом до уваги (ч.1 ст.82 ЦПК України). Натомість відповідач не погоджується із розміром відшкодування та з врахуванням принципу співмірності просить зменшити такий. Судом встановлено, що спір між працівником та роботодавцем з приводу належним сум при звільненні у 2011 році виник тільки у 2017 році (подано позов про стягнення заробітної плати), тобто по спливу 7 років, суми заборгованості по виплаті зарплати становить 33 093,62 грн., середній заробіток - 61 973,96 грн. Отже з урахуванням принципу справедливості та співмірності підлягають стягненню кошти в сумі 30 986,98 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позовні ж вимоги в цій частині підлягають задоволенню, а в іншій частині - відмові. За умовами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, якими є витрати на професійну правову допомогу - ч.3 ст.133 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України). Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч.6 ст.141 ЦПК України). Оскільки в даній категорії справ позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved