Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди , в порядку регресу 11 082,48 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 2000 гривень. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 27.07.2009 року по вул. Плотинній в м. Запоріжжі з вини відповідача [PERSON] сталося ДТП. В результаті дорожньо-транспортнщї пригоди був пошкоджений автомобіль [NUMBER] належний на праві власності [PERSON]. Враїховуючи, що на час ДТП відповідач не мав чинного договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , потерпіла особа звернулася до суду . Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2011 року позивачем МТСБУ було сплачено [PERSON] страхове відшкодування на загальну суму 11 082,48 гривень. Враховуючи , що відповідач добровільно понесені витрати МТСБУ не відшкодував, позивач вимушений звернутися до суду за захистом порушеного права. В судове засідання представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явився, в зв'язку з чим на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача , приходить до наступного. 27 липня 2009 з вини відповідача, який керував автомобілем [NUMBER] по вул. Плотинній в м. Запоріжжі була скоєна дорожньо - транспортна пригода. В результаті вищезаначеної дорожньо - транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON] Вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2009 року ( а. с. 6 ). Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків , які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування ивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту. Відповідач [PERSON] на дату скоєння дорожньо - транспортної пригоди не виконав вимогу Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів. Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно до ст. 41 п. 41.1 п.п. «а» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2011 року з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь потерпілої особи [PERSON] стягнута сума матеріальної шкоди в розмірі 11082,48 гривень (а.с.22-23) Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідаль-ності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортно-го засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. З матеріалів справи вбачається , що Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування [PERSON] 26.03.2012 року в сумі 7100,13 гривень (а.с.18) та 15 квітня 2013 року в сумі 3982,35 гривень (а.с.21). Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду і не мав договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В свою чергу відповідач [PERSON] до теперішнього часу витрати, понесені позивачем на виплату заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди , не відшкодував. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини , ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р. , кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1191 ЦК України та ст. 38 п. 2 ч. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Системний аналіз вищезазначеного законодавства дає підстави суду вважати, що позовні вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, пов"язаних з виплатою страхового відшкодування є такими , що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає , що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати з оплати судового збору в розмірі 243,60 гривень. Разом тим, заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на оплату правової допомоги в сумі 2000 гривень , задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано жодних належних доказів ( квитанцій, платіжних доручень, бухгалтерських документів) , які підтверджували факт оплати юридичних послуг у визначеному розмірі відповідно до контракту про надання правової допомоги.

Outcome: partial