Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] , до [PERSON] , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. В обгрунтування заяви вказала, що 30 листопада 2013 року уклала шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстрацйної служби Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 74. Шлюбне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів і поглядів на життя. Втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного. Сімейних стосунків не підтримують. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей син [PERSON] [INFO] , син [PERSON] [INFO] . Позивачка разом з малолітніми дітьми проживають разом з відповідачем, однак матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач в добровільному порядку не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1200 грн., але не 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася будучи належним чином повідомлена про дату та місце розгляду справи, але надала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити в її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити в його відсутності, заявлені вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши обставини справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 30 листопада 2013 року, сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30 листопада 2013 року. З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що [PERSON] є батьком сина [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] [INFO] . Даний факт стверджується оглянутими в судовому засіданні та долученими до справи свідоцтвами про народження. Також в судовому засіданні достовірно встановлено та не заперечувалося відповідачем по справі, що діти перебувають на утриманні матері [PERSON] . Крім того в судовому засіданні було встановлено, що шлюбні відносини сторін фактично припинені, відповідач з позивачкою не підтримують сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства, діти знаходяться повністю на утриманні матері. Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Виходячи з наведеного, суд вважає, що шлюб існує формально, сторони миритися не бажають, не підтримують сімейні відносини, і є підстави для його розірвання. Діти проживають разом з матір"ю, перебувають на її утриманні і спору з цього приводу між подружжям немає. У відповідності до ст.113 СК України особа , яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ст. 141 СК України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Виходячи з вище викладеного, враховуючи матеріальне становище сторін, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей та визнання позову відповідачем, суд рахує за правильне визначити розмір аліментів, що підлягає стягненню з [PERSON] , у розмірі 1200 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Поряд з тим, рішення слід допустити до негайного виконання по платежах за один місяць, згідно ст. 430 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду про стягнення аліментів, то суд на підставі ч. 2 ст. 133, ч. 1,2,6 ст. 141 ЦПК України, стягує ці витрати з відповідача тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved