Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Христинівського районного суду Черкаської області з позовом до Христинівської міської ради Черкаської області, [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що вона, [PERSON] , [INFO] , на підставі договору купівлі-продажу будинку із 05.10.2005 року являється власником житлового будинку по [ADDRESS] . До вище вказаного житлового будинку відноситься також земельна ділянка, площею 0,2185 га, якою я користуюсь із моменту придбання житлового будинку. Дана земельна ділянка належить на підставі державного акту на право приватної власності на землю відповідачу по справі [PERSON] . Вони, покупець [PERSON] , та продавець [PERSON] на момент укладення договору купівлі-продажу не звернули увагу на те що земельна ділянки не увійшла в предмет договору, так як у п. 1.1 про вказану земельну ділянку йде мова. А саме зазначено «До цілого житлового будинку, розташованому на приватизованій земельній ділянці площею 0,2185 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ». На даний час вона виявила цю помилку і не має можливості вирішити це питання в інший спосіб, окрім зверненням із даною заявою до суду. У вище вказаному житловому будинку вона всі ці роки тримає порядок, проводжу поточні ремонтні роботи, сплачує комунальні платежі. Земельною ділянкою також вона користується із 2005 року, використовує її за призначенням та відповідно сплачує вчасно земельний податок. [PERSON] із 2005 року не має ніякого відношення до земельної ділянки площею 0,2185 га, розташованої по [ADDRESS] . Але і оформити у встановленому порядку, з його слів, не має можливості. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, проте надала до суду заяву, якою просила розглядати справу без участі позивача, позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, проте надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати у його відсутність. Від Христинівської міської ради Черкаської області представник в судове засідання не з`явився. До Суду надійшов відзив за підписом міського голови в якому визнаються позовні вимоги та міститься клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. Суд, відповідно до ст.ст.200,223,247 ЦПК України розглядає справу у підготовчому засіданні за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши заявлений позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на підставі договору купівлі-продажу будинку із 05.10.2005 року являється власником житлового будинку по [ADDRESS] . До вище вказаного житлового будинку відноситься також земельна ділянка, площею 0,2185 га, якою я користуюсь із моменту придбання житлового будинку. Дана земельна ділянка належить на підставі державного акту на право приватної власності на землю відповідачу по справі [PERSON] . Покупець [PERSON] , та продавець [PERSON] на момент укладення договору купівлі-продажу не звернули увагу на те що земельна ділянки не увійшла в предмет договору, так як у п. 1.1 про вказану земельну ділянку йде мова. А саме зазначено «До цілого житлового будинку, розташованому на приватизованій земельній ділянці площею 0,2185 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ». У вище вказаному житловому будинку вона всі ці роки тримає порядок, проводжу поточні ремонтні роботи, сплачує комунальні платежі. Земельною ділянкою також вона користується із 2005 року, використовує її за призначенням та відповідно сплачує вчасно земельний податок. [PERSON] із 2005 року не має ніякого відношення до земельної ділянки площею 0,2185 га, розташованої по [ADDRESS] . Але і оформити у встановленому порядку, з його слів, не має можливості. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, а відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа наділена правом звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Згідно рішення Конституційного Суду України у справі № 1-10/2004 року від 01 грудня 2004 року надано тлумачення, що поняття "охоронюваний законом інтерес", у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як умовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам Відповідно, до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність ), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набувальна давність - одна з підстав набуття права власності. Суб`єктом набувальної давності може бути як фізична, так і юридична особа. Як зазначено у ч. 8Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки , коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року, відповідно до ч. 1ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Судовою практикою (Постанова Вищого господарського суду України від 6 червня 2007 р. у справі № 3/269) визначено наступні положення: відповідно до п.п. 1, 4, 8Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.04 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності; щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності П.13. Постанови Пленуму можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред"явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України Пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16ЦК України, а також частини четвертої ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності Враховуючи, що відкрите і безперервне володіння позивачем житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , перевищує 16 років є підстави для визнання за нею права власності на зазначений вище об`єкт нерухомого майна.

Outcome: approved