Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Орган опіки та піклування Великописарівської РДА 08.05.2018 звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], стягнення з неї аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі, виходячи із встановленої законом суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач по справі проживає без реєстрації на території [ADDRESS], ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, має судимість за вироком Великописарівського районного суду Сумської області від 30.03.2017 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, призначена міра покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком на 3 роки. В будинку, де вона проживає, незадовільні умови для дітей, антисанітарія. З січня 2018 року діти перебувають у Хоружівському центрі соціально - психологічної реабілітації дітей області, відповідач за цей час не цікавилася життям дітей, не провідувала їх, не надавала матеріальної допомоги, не піклувалася за умови їх проживання, стан здоров'я, тобто безпричинно ухиляється від виконання батьківських обов'язків. З нею неодноразово працівниками служби у справах дітей проводилися бесіди, її попереджували, що в разі продовження такого способу життя, її буде позбавлено батьківських прав. Проте, всі заходи не дали позитивних результатів. Тому орган опіки та піклування звернувся до суду для захисту прав дітей, оскільки вони фактично є дітьми, які позбавлені батьківського піклування, але не мають відповідного статусу та не можуть користуватися пільгами, встановленими для даної категорії дітей. Батьки дітей проживають в м. Харкові, з дітьми не спілкуються. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Рибалка В.В., що діє на підставі довіреності /а.с.56/, позовні вимоги підтримав і пояснив, що сім'я [PERSON] з 2013 року відома службі у справах дітей, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. З відповідачем постійно проводилася профілактична робота, так як вона вживає спиртні напої, веде аморальний спосіб життя, вчиняє насильство в сім'ї. Так, в 2017 році вона була засуджена за нанесення своєму співмешканцю тяжких тілесних ушкоджень, має умовну судимість. На початку січня 2018 року син відповідача [PERSON], 2002 року народження зателефонував на гарячу лінію і повідомив, що не бажає жити з матір'ю, так як вона постійно вчиняє сварки та п'янки. Тому 03.01.2018 дітей було забрано від відповідача та поміщено до Хоружівського центру соціально - психологічної реабілітації дітей області. При обстеженні житлових умов комісією встановлено, що в будинку, де проживає відповідач із співмешканцем та дітьми, постійно проводиться ремонт, у дітей не має свого місця, продуктів харчування мало, дровами сім'я не забезпечена. Син [PERSON] сам збирав дрова, донька [PERSON] - прибирала в будинку. Діти більшість часу проводять у своєї бабусі, яка теж не забезпечена належними умовами проживання, зловживає спиртним. Протягом трьох місяців соціальні служби відвідували відповідача, але нічого не змінилося. Дітей вона жодного разу не відвідала, не цікавилася навіть як до них добиратися. Діти бажають щоб матір позбавили батьківських прав, [PERSON] має намір поступити в коледж, вже закінчився термін їх перебування в соціальному закладі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала повністю та пояснила, що у 2013 році приїхала в с. Іванівку Великописарівського району Сумської області з м. Харкова, діти ще раніше були в її матері в цьому ж селі. Їй ніде було жити, тому вона жила у подруги близько 1,5 року, потім пішла до батьків, дітей помістили до Правдинської школи - інтернату, що неподалік, забирала їх на вихідні. Через деякий час зняла будинок, забрала дітей, в неї є співмешканець, разом вже майже 7 років. У дітей є окрема кімната. В січні 2018 син зателефонував на гарячу лінію, дітей забрали, вони перебувають в Хоружівському центрі соціально-психологічної реабілітації, жодного разу до них не їздила, так як не було грошей. Але зараз вона влаштувалася на роботу, зробила в будинку ремонт, співмешканець їздить на заробітки. Бажає повернути дітей. Представник третьої особи Великописарівського районного центру для сім'ї, дітей та молоді Коноз Т.А. /а.с.70-71/ в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник третьої особи органу опіки та піклування Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області в судове засідання надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує /а.с.102/. З урахуванням думки сторін, які не заперечують проти судового розгляду без участі представника третьої особи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника органу опіки та піклування Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області. Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Іванівка Великописарівського району Сумської області, його батьками є - [PERSON] та [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про його народження /а.с.5/, батьки перебували у зареєстрованому шлюбі /а.с.7/. [PERSON] народилася [INFO] в м. Харків, її батьками є - [PERSON] та [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про її народження /а.с.6/. За заявою [PERSON] діти у 2012 році були влаштовані на навчання до Правдинської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату Великописаріського району Сумської області /с. Іванівка/, 16.03.2015 директор цього закладу звернувся до служби у справах дітей Великописарівської РДА з клопотанням про відібрання у відповідачки дітей без позбавлення батьківських прав, так як вона не забирає дітей додому на канікули, вихідні та святкові, не відвідує їх, не цікавиться їх життям, не має постійного місця проживання, ніде не працює, не має стабільного доходу на утримання дітей, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків /а.с.11-12/. 19.03.2015 неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] поставлені на облік дітей, що опинилися в складних життєвих обставинах за наказом № 4 служби у справах дітей Великописарівської РДА /а.с. 13/. Поведінка [PERSON] Анатолієвни щодо своїх неповнолітніх дітей обговорювалася на виконкомі Іванівської сільської ради Великописарівського району Сумської області, було прийняте рішення за № 24 від 19.03.2015 про позбавлення її батьківських прав, оскільки вона постійно вживає спиртні напої, ніде не працює, діти навчаються та проживають у Правдинській школі - інтернаті, їх життям вона не цікавиться /а.с.14/. Протягом 2015-2017 років комісією постійно обстежувалися житлово-побутові умови проживання дітей, складалися відповідні акти, з яких слідує, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, нічим не займається, її співмешканець ніде не працює, в будинку не прибрано, відсутні умови для проживання дітей, сім'я продуктами харчування та дровами не забезпечена /а.с.15-20, 24/. Відповідача неодноразово попереджували про притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків /а.с.21-22/. З довідок Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області слідує, що [PERSON], 1979 року народження дійсно проживає без реєстрації в [ADDRESS], має склад сім'ї: син [PERSON], 2002 року народження, донька [PERSON], 2007 року народження, ні вона, ні її діти на території селищної ради власного житла, земельних паїв не мають. Діти характеризуються позитивно, мати - негативно як така, що зловживає спиртними напоями, не виконує батьківські обов'язки, засуджена і перебуває на обліку у кримінально-виконавчий інспекції /а.с.26-35/. Відповідно довідки комунального закладу Сумської обласної ради Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області від 03.05.2018 за № 21 [PERSON], 2002 року народження та [PERSON], 2007 року народження є вихованцями закладу з 03.01.2018. За цей період їхні батьки жодного разу не приїздили, не телефонували, матеріальної допомоги дітям не надавали /а.с.38/. Діти мають позитивні характеристики /а.с.4, 37/. В провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом служби у справах дітей по Московському району департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], 2007 року народження /а.с.74/. Великописарівська районна державна адміністрація Орган опіки та піклування Кириківської селищної ради Великописарівського району надали суду свої висновки про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей, так як вона зловживає спиртними напоями, вихованням дітей не займається, не бажає працювати, веде аморальний спосіб життя, веде себе агресивно, має судимість за насилля в сім'ї, не створила придатні умови для проживання дітей/ а. с. 3,103/. В ході судового засідання за дорученням суду 08.08.2018 комісія виїздила за місцем проживання відповідача [PERSON] в [ADDRESS], по їх приїзду тієї не було вдома, будинок був відчинений, вона в цей час перебувала у своєї подруги, де вони вживали алкогольні напої. Членами комісії були опитані її сусіди, які пояснили, що протягом чотирьох днів [PERSON] разом із співмешканцем вчиняють сварки та бійки, вона з'являлася в громадських місцях в стані алкогольного сп'яніння, веде себе агресивно. Піти з членами комісії додому для обстеження умов проживання відмовилася. Про це складений відповідний протокол /а.с.115/. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав судом, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 16, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлювання; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні доведено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя… Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві… для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Позбавлення батьківських прав за змістом статті 166 СК України, якою передбачені наслідки позбавлення батьківських прав, безумовно є втручання у здійснення особою права на сімейне життя. Як зазначив Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 15- позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В судовому засіданні встановлено, що відповідач байдуже ставиться до своїх неповнолітніх дітей, це випливає як з їх відношення до даної справи, так і з пояснень представників державних органів. Тому в даному випадку втручання державних органів в сімейне життя є доречним і необхідним, так як інтереси дітей потребуються захисту з боку держави. Судом встановлено достатньо доказів, які підтверджують, що відповідач не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до неповнолітніх дітей, хоча має реальну можливість їх виконувати, а тому є всі підстави для позбавлення її батьківських прав. Тому у цій частині позовні вимоги необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька, або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1/ стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2/ стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3/ наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1/ наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2/ доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15.05.2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " у п. 17, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що відповідач зобов'язана сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, з урахуванням її матеріального стану, фактичних обставин справи, прийшов до висновку про можливість сплачувати на користь дітей аліменти у мінімальному розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину. Тому в цій частині позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору на користь держави в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved