Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач, АТ ««Універсал Банк»» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 15.03.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 07-126-КФ-2007, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 30 600 доларів США. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13.10.2009 року у справі № 2-8323/09 було стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 170 529 грн. 71 коп. та вирішено питання про відшкодування судових витрат. Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, зокрема й для відповідача та з огляду на те, що відповідач порушила грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, позивач зазначає, що у банку виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України, що згідно розрахунку АТ «Універсал Банк» від 27.04.2020 року становлять 1 028,02 грн. Відповідач була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, однак до суду не з"явилася повторно, причин неявки не повідомила та не подала заяву про розгляд справи у свою відсутність. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якому вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд їх задоволити, крім того не заперечує щодо заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду, у разі виникнення обставин викладених в ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до ч.ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13.10.2009 року у справі № 2-8323/09 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ «Універсал Банк» заборгованість за Кредитним Договором № 07-126-КФ-2007 від 15.03.2007 року в загальній сумі 170 529 грн. 71 коп. та вирішено питання щодо відшкодування судових витрат. Однак, [PERSON] та [PERSON] не виконали вказане рішення суду вчасно, а отже допустили прострочення грошового зобов`язання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року по справі № 127/15672/16-ц вказано наступне: «Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18)». На цій підставі, AT «Універсал Банк» здійснено нарахування 3% річних, що полягає в компенсації (платі) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати. Розмір заборгованості по 3 % річних, відповідно до розрахунку виконаного AT «Універсал Банк», за період з 11.06.2019 року по 31.03.2020 року становить 1 028,02 грн. Відповідачкою вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, а тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 2 102,00 грн.

Outcome: approved