Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №ZPXRF657271527 від 29.11.2007 року у розмірі 33\~398,69 грн., судові витрати у розмірі 333,99 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.11.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №ZPXRF657271527, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4\~226,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вищевказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 12.11.2014 року виникла заборгованість у розмірі 33\~398,69 грн., яка складається з наступного: - 170,33 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2011,61 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; - 29150,15 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 1566,60 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач та її представник у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечили, додатково пояснили, що у 2005 році у неї був викрадений паспорт громадянина України, а у 2006 році у звязку із укладенням шлюбу та зміною прізвища на «Федорову» був виданий новий паспорт громадянина України, тому вона не могла укласти з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 29.11.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ZPXRF657271527, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4\~226,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З наданих позивачем матеріалів, як додатку до кредитного договору, вбачається, що кредитний договір між «Приватбанк» до [PERSON] було укладено на підставі паспорта серії СВ №632729 виданого Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області від 06.04.2002 року. Під час судового розгляду, заперечуючи проти позову відповідач зазначила, що договір не укладала, анкету - заяву від 29.11.2007 року не підписувала, і надала суду листа УДМС України в Запорізькій області, від 17.06.2016 року (а.с. 63), відповідно до якого 21.01.2005 року Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області було видано [PERSON]В, паспорт серії СЮ №906119, замість втраченого паспорта серії СВ №632729 виданого Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області від 06.04.2002 року, 03.10.2006 року Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області було видано [PERSON]В, паспорт серії СЮ №010633. Відповідно до копій паспорту наданих Банком суду та копії паспорту наданих [PERSON], на фото зображені різні люди (а.с. 97). Відповідно до ч.3 ст.10 і ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а згідно ч.4 ст.10 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Позивач, в свою чергу, заперечуючи проти доводів [PERSON]В, щодо не укладання нею спірного кредитного договору надав висновок службової перевірки, відповідно до якого, встановлено факт укладення договору [PERSON] , шляхом співставлення осіб на фотокартці в паспортах на імя [PERSON] та [PERSON] (а.с.94-95). Більш того, на вимогу суду Банк не надав оригінали Анкети-заяви від 29.11.2007 року від імені [PERSON] та її копій паспорту з надписом «"[PERSON] (підпис 29.11.2007, що позбавило суд першої інстанції навіть обговорити питання щодо призначення експертизи для дослідження ким підписана Анкета-заява. На спростування доводів [PERSON] позивач не заявляв клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Відповідно до п. 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВР України 26.06.1992 р. № 2503-XII, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Відповідно до п.19 Положення (ред. станом на момент втрати паспорта), про втрату паспорта громадянин зобов'язаний терміново повідомити паспортну службу, яка видає тимчасове посвідчення, що підтверджує його особу. Форма тимчасового посвідчення та порядок його видачі встановлюються Міністерством внутрішніх справ України. Оскільки для укладання кредитного договору особа - позичальник повинна надати банківській установі оригінал паспорта для посвідчення особи власника, паспорт дійсний для здійснення банківських операцій, кредитний договір з [PERSON]В, було укладено на основі втраченого паспорта вже після видачі нового паспорта, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, суд в порядку\~ст.88 ЦПК України\~не має підстав для відшкодування позивачу понесених ним та документально підтверджених судових витрат, що є підставою для відмови у задоволенні цієї частини позову.

Outcome: dismissed