Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

В суд звернувся [PERSON] до [PERSON] з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що в [ADDRESS]. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що [INFO] року, померла його мати - [PERSON]. За життя нею було складено заповіт, згідно якого усе своє майно, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] остання заповіла [PERSON] Позивач спадщину прийняв, оскільки в шестимісячний термін подав заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Жодних претензій до нього стосовно успадкованого майна ніхто не ставить. Вважає, що набув право власності на дане майно. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, в [ADDRESS], Рівненської області в порядку спадкування за заповітом. На сьогоднішній день позивач вирішив належним чином оформити документи на майно, котре успадкував, однак постановою державного нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки померла не здійснила за життя реєстрацію прав на нерухоме майно. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК. Позивач надіслав суду заву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує. Відповідачка заявлені вимоги визнала, направила заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши інші докази приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. [INFO] року [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть останньої, серія [NUMBER], видане Любахівською сільською радою Володимирецького району Рівненської області, 14.03.2016 року. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Любахівської сільської ради, 27.12.2013 року, [PERSON] усе своє майно заповіла [PERSON]. Як зазначено у ст. 328 ЦК України, право власності набувається з підстав, що визначені законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв»язку з його смертю. Як вбачається зі змісту ст. 177, 178 ЦК України, об»єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об»єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином , якщо вони не вилучені з цивільного обороту , або не обмежені в обороті , або не є невід»ємними від фізичної чи юридичної особи. З письмових доказів, зокрема технічного паспорту, довідки ФОП [PERSON] від 18.08.2016 р., Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44614479 від 29.07.2016 року, Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна від 13.10.2016 р., постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину №1163/01-16 від 15.09.2016 р. виданою Володимирецькою ДНК, довідки виданої Любахівською сільською радою Володимирецького району №707 від 27.07.2016 року, вбачається, що житловий будинок в [ADDRESS] рахується за [PERSON] Реєстрація житлового будинку не проводилась, його вартість складає 43165 грн. Судом встановлено, що спірний житловий будинок збудований у 1950 році, на відведеній для цього земельній ділянці у відповідності до дозволу органів місцевого самоврядування і набув статусу майна з часу завершення будівництва, оскільки цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов»язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв"язку з викладеним [PERSON] правомірно набула право власності на житловий будинок [ADDRESS], хоча не здійснила його державної реєстрації. У відповідності до ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєтсрації таких прав. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що житловий будинок в [ADDRESS] наділений ознаками нерухомої речі та майна, як це вбачається зі змісту ст.ст. 179, 181, 185, 190 ЦК України, і в силу цього є об»єктом цивільних прав. В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за [PERSON] є неможливою, оскільки її цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті особи, як це передбачено ст.ст. 25, 346 ЦК України. З цих підстав позивачу [PERSON] було відмовлено у реєстрації права власності за покійною [PERSON] та у оформленні спадщини після її смерті. Оскільки вказаний житловий будинок до часу відкриття спадщини належав померлій [PERSON] на праві власності, він входить до складу спадщини, яка відкрилась [INFO] року. Та обставина, що позивач є спадкоємцем вказаного майна за заповітом, підтверджується оглянутими в судовому засіданні свідоцтвом про смерть [PERSON], копією заповіту, свідоцтвом про народження [PERSON] Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач є законним спадкоємцем житлового будинку в [ADDRESS] і набув право власності на цей будинок правомірно внаслідок прийняття спадщини, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44614479 від 29.07.2016 року. У відповідності до ст..ст. 1233-1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов»язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов»язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Відповідачка позов визнала, подала до суду відповідну заяву. А як зазначено в ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом, у встановленому порядку прийняв спадщину після смерті матері за заповітом, до складу якої входить і житловий будинок з господарськими будівлями, у зв»язку з чим його позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved