Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

в обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що 21.06.1969 року помер її дід, [PERSON], який постійно проживав в належному для нього житловому будинку №49 (бувший номер 45) по вул.Мічуріна в м.Красилові Хмельницької області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок позначений на плані літерою «А» із верандою «а», прибудовою «а1», хлів «Б» та погріб «В», а також речі домашнього вжитку. Спадщина [PERSON] була прийнята постійно проживаючим із ним його сином, а її батьком, [PERSON], який вступив у фактичне управління та володіння зазначеним житловим будинком та належними для [PERSON] речами домашнього вжитку, залишився проживати у даному будинку, володіти та користуватися ним разом із власною сім»єю до дня смерті, опікувався його технічним станом. З народження вона та її сестра [PERSON] постійно проживали із батьком [PERSON] у даному будинку. [PERSON] виселилась із будинку у 1992 році після одруження, а вона по сьогоднішній день із власною сім»єю проживає у ньому. Інші спадкоємці на час смерті [PERSON] із ним не проживали та його спадщини не приймали, у фактичне управління та володіння його спадковим майном не вступали. 06.02.2010 року помер [PERSON]. Вона прийняла спадщину батька [PERSON] згідно ст..1268 ЦК України як спадкоємець, який постійно проживав із ним на час відкриття спадщини та не відмовився від неї. Однак, у зв»язку з тим, що за життя [PERSON] та [PERSON] не отримали правовстановлюючого документа на даний житловий будинок та у встановленому законом порядку не зареєстрували право власності на нього державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька. Також у зв»язку із втратою домової книги для реєстрації проживаючих у будинку осіб вона не може документально підтвердити проживання [PERSON] разом із [PERSON] на час та після смерті останнього та її постійне проживання із [PERSON] на час його смерті. З вище наведеного просить визнати за нею в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер 06.02.2010 року право власності на житловий будинок позначений на плані літерою «А» із верандою «а» та прибудовою «а1» загальною площею 53,7 кв.м., житловою площею 34,10 кв.м., а також хлів «Б» та погреб «В» по вул..Мічуріна, 49 в м.Красилові Хмельницької області. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному об»ємі, просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, суд находить позов підлягаючим задоволенню. Судом об"єктивно встановлено, що 21.06.1969 року помер дід позивачки [PERSON], який проживав у власному будинку по вул. Мічуріна 45 в м. Красилові Хмельницької області. Право власності на вказаний будинок за [PERSON] зареєстровано не було. Після його смерті у фактичне користування та розпорядження вказаним будинковолодінням вступив його син, [PERSON], кий також юридично не оформив право власності на спадкове будинковолодіння. 06.02.2010 року [PERSON] помер. До складу спадщини [PERSON] входить будинковолодіння по вул.Мічуріна, 49 ( бувша вул. Мічуріна,45) в м.Красилові Хмельницької області. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідна до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав. На момент виникнення права у [PERSON] на житловий будинок ним не було зареєстровано його право на вказаний житловий будинок відповідно до діючого на той час законодавства, проте будівництво зазначеного житлового будинку та господарських будівель здійснювалось [PERSON] згідно із законом, вони зареєстровані в бюро технічної інвентаризації та на них заведена інвентаризаційна справа із зазначенням їх технічних характеристик. Так, 04.05.1954 року виконавчим комітетом Красилівської районної Ради депутатів трудящих для [PERSON] був наданий дозвіл на будівництво зазначеного будинку по типовому проекту Б-25 і згідно плану садиби, затвердженого рішенням виконкому районної ради депутатів трудящих від 09.04.1954 року №235. Як слідує із викопіювання із схематичного плану кварталу №10 від 31.08.1960 року земельна ділянка під №45 по вул.Мічуріна в селищі Красилів була зареєстрована за [PERSON] 02.07.1960 року за №274 на підставі рішення виконавчого комітету Красилівської селищної ради депутатів трудящих від 24.06.1960 року. Таким чином, у встановленому законом порядку, з належного дозволу та на виділеній земельній ділянці [PERSON] побудував житловий будинок та господарські будівлі, а 21.08.1960 року на його ім»я був виготовлений поетажний план будинку загальною площею 53,7 кв.м., житловою площею 34,10 кв.м. із хлівом «Б» та погребом «В». Також у 1960 році у даний житловий будинок, на підставі проекту розробленого Хмельницьким обласним проектно-кошторисним бюро при Облкомунгоспі [PERSON] було підведено газопостачання. Крім того, у зв»язку з багаторічними змінами в нумерації дворогосподарства по вул..Мічуріна в м.Красилові адресний номер даного будинку був змінений із №45 на №49, тобто будинковолодіння по №45 та №49 по вул..Мічуріна в м.Красилові Хмельницької області є одним об»єктом. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що проживають по сусідству із позивачкою, знали її батька [PERSON] та діда [PERSON], вони постійно проживали в будинку по вул. Мічуріна,45 на сьогодні Мічуріна,46 в м. Красилові. Будинок будував [PERSON], після його смерті в будинку залишився проживати його син [PERSON] із своєю сім»єю. Хоронила [PERSON] позивачка, яка постійно проживала разом із ним. Стаття 1268 ЦК України зазначає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Спадкування є перехід прав та обов»язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Позивачка не відмовлялась від прийняття спадщини, проте їй відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки відсутні правоустановчі документи на спадкове будинковолодіння на ім»я померлого [PERSON] Оскільки позивачка успадкувала належне померлому майно за законом тому відповідно до неї переходить в порядку спадкування і право померлого на володіння будинковолодінням. Постійне проживання позивачки із батьком [PERSON] ніхто не оспорює, що також стверджується її паспортом серії НА 841148 де зазначено місце її реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України, згідно якої зазначено, що власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, за позивачкою необхідно визнати право власності на будинковолодіння по вул.Мічуріна,49 в м.Красилові Хмельницької області, як спадкоємицею за законом після смерті [PERSON].

Outcome: approved