Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] року помер його батько - [PERSON], після смерті якого позивачу відкрилась спадщина за законом на все майно померлого. Позивач спадщину прийняв у встановленому законом порядку, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час смерті останнього. Інший спадкоємець за законом, син померлого - відповідач [PERSON] від прийняття спадщини відмовляється. До складу спадщини за законом входить право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8100 га, яка розташована в адміністративно-територіальних межах Войтівської сільської ради Згурівського району Київської області та належала на праві власності [PERSON] згідно Державного акту серії [NUMBER]. За життя [PERSON] склав заповіт, яким належну йому земельну ділянку заповів своєму онуку - третій особі [PERSON], який у встановленому законом порядку спадщину за заповітом не прийняв та на спадщину не претендує. В досудовому порядку вирішити питання оформлення спадкових прав позивач не має можливості, а тому просить суд: 1.Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на спірну земельну ділянку. 2.В разі задоволення позову не стягувати з відповідача судові витрати на його користь. В судове засідання учасники справи не з'явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити, відповідач [PERSON] позов визнав повністю, третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Суд визнав можливим розглядати справу у відсутність учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8100 га, яка розташована в адміністративно-територіальних межах Войківської (Войтівської) сільської ради Згурівського району Київської області. Земельна ділянка була передана у власність [PERSON] на підставі рішення Войківської сільської ради від 24.02.2001 року № 81 та видано Державний акт серії [NUMBER] на право приватної власності на земелю, що встановлено з копії Державного акту (а.с.9). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений Войківською сільською радою 06.11.2006 року зареєстрований в реєстрі за № 119, яким належну йому на праві власності земельну ділянку заповів [PERSON] Пізніше [PERSON] склав заповіт, посвідчений Войківською сільською радою 25.06.2007 року зареєстрований в реєстрі за № 60, яким належну йому на праві власності земельну ділянку заповів [PERSON] Пізніший заповіт скасовує чинність попереднього заповіту, отже, на час відкриття спадщини чинний саме заповіт від 25.06.2007 року. Після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, третій особі [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на вищевказану земельну ділянку. [PERSON] у встановлений законом строк спадщину за заповітом не прийняв та на спадщину не претендує. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом, земельна ділянка входить до складу спадщини померлого. Позивач спадщину за законом у встановленому законом порядку прийняв, шляхом постійного проживання із спадкодавцем, відповідач спадщину у встановленому законом порядку не прийняв. Спадкова справа до майна померлого [INFO] року [PERSON] не заводилась, що встановлено з копії свідоцтва про смерть (а.с.8), копії свідоцтва про народження (а.с.7), довідки Войтівської сільської ради (а.с.11), інформаційних довідок із Спадкового реєстру (а.с.18-20), копій заповітів (а.с.30-34). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить В силу ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В силу ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положення ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Стаття 126 ЗК України, в редакції яка діяла до 01 січня 2013 року, передбачала, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. В ході судового розгляду встановлено, що після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8100 га, яка розташована в адміністративно-територіальних межах Войківської (Войтівської) сільської ради, яка належала на праві власності [PERSON] . на підставі Державного акту серії [NUMBER]. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є спадкоємями померлого за законом. Позивач спадщину у встановленому законом порядку прийняв, відповідач спадщину не приймав та на спадщину не претендує, спадкоємець за заповітом - третя особа [PERSON] спадщину у встановленому законом порядку не приймав та не заперечує щодо оформлення спадкових прав позивачем. Спадкові права позивача ніким не оспорюються, визначений законом строк для прийняття спадщини закінчився. Позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальних органах. Суд вважає за необхідне, визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на спірну земельну ділянку та не застосовувати до відповідача ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved