Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

В травні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім*єю без реєстрації шлюбу, про визнання права власності за ним та [PERSON] на 1/2 частину нежилого приміщення в будинку № 29 по вул. Шевченко м. Новогродівка; про визнання за ним права власності на 1/4 частину нежилого приміщення в будинку № 29 по вул. Шевченко м. Новогродівка; про визнання квартири № 4 будинку № 32 по вул. 40-річчя Жовтня м. Новогродівка спільною сумісною власністю його та [PERSON]; про визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири № 4 будинку № 32 по вул. 40-річчя Жовтня м. Новогродівка, посилаючись на те, що 01.05.2001 року він познайомився з відповідачкою, коли сам ще фактично був у шлюбі з [PERSON], а [PERSON] знаходилась в шлюбі з [PERSON] Через два-три тижня після знайомства вони стали підтримувати фактичні шлюбні відносини, а саме: він, [PERSON] та її син [PERSON] стали разом спільно проживати в [INFO], яку орендували у його друга. Він працював в Новогродівському МВ ГУМВС України в Донецькій області на офіцерській посаді та регулярно отримував заробітну плату, яку вони повністю витрачали в інтересах сім»ї. [PERSON] працювала перукарем в ВАТ «Горизонт» і також отримувала заробітну плату, яку вони витрачали разом. Вони жили, як чоловік та дружина, разом вони проводили час відпочинку, разом святкували свята. Також їх сім*ї допомагали матеріально його батьки та мати [PERSON][PERSON] і її співмешканець [PERSON] В 2002 році він взяв у борг гроші у знайомого і вони купили квартиру по вул. О.Кошевого, 30/6, м. Новогродівка, яка була оформлена на його ім*я. В 2005 році вони разом з сім'єю матері [PERSON] вирішили, що він з [PERSON] і її сином переїдуть в квартиру [PERSON] - № 15 по вул. 40 років Жовтня, 32, а її мати разом із [PERSON] будуть жити в її квартирі по вул. Мічуріна, 38/25, а їхню квартиру по вул.О.Кошевого вони мали намір продати. За спільні кошти вони здійснили ремонт в квартирі №15: поміняли вікна та двері, замінили сантехніку. Коли продали квартиру по вул.О. Кошевого, то всі гроші потратили на меблі та побутову техніку та фактично стали проживати в ній разом, як подружжя до квітня 2012 року, доки [PERSON] не стала підтримувати відносини з іншим чоловіком. Крім того, в період спільного життя він оформив документи на нежитлове приміщення по вул. Шевченко, 29, яке було оформлено на [PERSON] та її мати [PERSON] в рівних долях, але він фактично займався питаннями ремонту цього нежитлового приміщення. На теперішній час це приміщення використовується відповідачкою - фізичною особою підприємцем, як перукарня «Капріз». 31.01.2011 року вони разом з [PERSON] за рахунок спільних грошових коштів придбали трикімнатну квартиру [ADDRESS], при цьому оформили квартиру на [PERSON], вирішивши, що вони зроблять в ній ремонт, після чого мати відповідачки [PERSON] та [PERSON] переїдуть в цю квартиру №4, а вони залишаться проживати у [PERSON]-№15, а чотирьохкімнатну №25 вирішили продати. 05.03.2011 року померла мати відповідачки [PERSON] [PERSON] було важко знаходитися в квартирі, де все нагадувало про дружину, тому вони вирішили, що він переїде в квартиру №4, а вони залишаться в квартирі №15. Тому [PERSON] переїхав в квартиру [ADDRESS]. В квартирі №25 ніхто не проживає. 15.08.2012 року [PERSON] надав до суду доповнення до позову про розподіл сумісно нажитого майна у вигляді меблів та побутової техніки, згідно наданого списку, спільне майно, яке придбане в період спільного життя та знаходиться в квартирі [ADDRESS] вул. 40 роківЖовтня м. Новогродівка, а саме: набір м"ягкої меблі (зальний) вартістю 3500 грн.; телевизор «Grоl» 14* - 600 грн.; микрохвильова піч «LG» - 600 грн., телевізор «LG» 21*- 1500 грн., стіл комп*ютерний - 800 грн., ноутбук «Sаmsung» - 3000 грн.,телевізор «Pаnаsоnic» 32* - 3200 грн., пральну машинку «Indezit» - 3000 грн., электроводонагріваючий бак «Gоrеnjе» - 1200 грн., набор меблевий (кухонний) - 11000 грн., меблевий набір (коридор) - 3400 грн., холодильник «Атлант» - 3400 грн., кухонну електровитяжку - 1200 грн., пилосос «Sаmsung» - 2200 грн., відеокамеру «Sony» - 3500 грн., вібротренажер - 1600 грн., электричну піч - 2400 грн., набір меблевий (зальний) - 4000 грн., кондиционер «Dеkkеr» - 4500 грн., принтер «HP» - 400 грн., электрочайник «Scarlet» - 350 грн., хлібницю - 350 грн., набір кухонної меблі - 2900 грн., утюг электричний - 600 грн., ліжко двуспальне - 3500 грн., дві прикроватні тумбочки - 800 грн., шкаф-купе (спальний) -6500 грн., крісло офісне - 600 грн., кухонний комбайн «Philips» - 2800 грн. Просив визнати вказане майно спільною сумісною власністю його та [PERSON], залишивши йому у власності телевізор «Рhilips» 32* , вартістю 7 500 грн., телевізор «LG» 19 *, вартістю 1 600 грн., DVD - програвач «Samsung», вартістю 450 грн., а всього на загальну суму - 9550 гривень. Інше рухоме майно залишити за відповідачкою, стягнувши з неї 38475грн. на його користь. 07.09.2012 року [PERSON] подав до суду друге доповнення до позову, де просив про виділення йому в натурі 1/4 частини нежилого приміщення в будинку № 29 по вул. Шевченко м. Новогродівка. 15.11.2012 року [PERSON] надав загальну позовну заяву, в якій об'єднав всі свої вимоги та крім того, додав вимогу про вселення його в квартиру [ADDRESS], та встановлення порядку користування цією квартирою, а саме: виділити йому в користування ізольоване приміщення (кімнату) площею 20,5 кв.м; а кухню, коридор, комору, туалет і ванну залишити у спільному їх користуванні. 20.11.2013 року [PERSON] надав доповнення до загальної позовної заяви, в якій просив також визнати за ним право власності на 1/4 частину нежитлового приміщення в будинку № 29 по вул. Шевченко м. Новогродівка Донецької області, виділивши йому в натурі 21/100 частини цього приміщення, та стягнути з відповідачки 5738 гривень, що складають різницю між ідеальною 1/4 частиною вказаного нежитлового приміщення і виділеною в натурі (дійсної) 21/100 частини указаного вище нежитлового приміщення. Рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 20 грудня 2013 року позовні вимоги задоволені частково. Встановлено факт того, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без шлюбу (фактичних шлюбних відносинах) в період з травня 2001 року по квітень 2012 року.Визнано 1/2 частину нежитлового приміщення в будинку № 29 по вул. Шевченко м. Новогродівка Донецької області, придбаного на підставі рішення виконавчого комітету Новогродівської міської Ради від 22.08.2006 року №169 і свідоцтва про право власності від 20.09.2006 року, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частину нежитлового приміщення в будинку № 29 по вул. Шевченко м. Новогродівка Донецької області, придбаного на підставі рішення виконавчого комітету Новогродівської міської Ради від 22.08.2006 року №169 і свідоцтва про право власності від 20.09.2006 року. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 5738 грн., що складають різницю між ідеальною 1/4 частиною вказаного нежитлового приміщення і виділеною в натурі (дійсної) 21/100 частини указаного вище нежитлового приміщення. Визнано квартиру [ADDRESS], придбаною на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31.01.2011 року, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], придбаної на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31.01.2011 року. Вселено [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. Встановлено порядок користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]: виділено [PERSON] в користування ізольоване приміщення (кімнату) площею 20,5 кв.м, кухню, коридор, комору, туалет і ванну залишено у спільному користуванні [PERSON] і [PERSON] Визнано за [PERSON] право власності на телевізор «Рhilips» 32*, вартістю 7500 грн., телевізор «LG» 19 *, вартістю 1600 грн., DVD - програвач «Samsung», вартістю 450 грн., а всього на загальну суму - 9550 гривень. В іншій частині позову [PERSON] до [PERSON] відмовлено. Додатковим рішенням від 04 березня 2014 року доповнено рішення від 20 грудня 2013 року та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1982грн.88коп. судових витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи. Додатковим рішенням від 10 квітня 2014 року доповнено рішення від 20 грудня 2013 року та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1982,88грн.судових витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи та 287,93 грн. судового збору, а всього 2270,81 грн. та виділено [PERSON] в натурі 21/100частку приміщення в будинку № 29 по вул. Шевченко м. Новогродівка Донецької області. В апеляційних скаргах [PERSON] просить скасувати рішення суду від 20 грудня 2013 року та додаткове рішення суду від 4 березня 2014 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість , на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, на неправильне дослідження та оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі [PERSON], в інтересах якого дії [PERSON] просить змінити додаткове рішення від 04.03.2014 року і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги про виділення йому в натурі 21/100 частку нежитлового приміщення в будинку № 29 по вул. Шевченко в м. Новогродівка, про стягнення всіх судових витрат, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам по справі, на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, на порушення норм процесуального права. В березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про відновлення втраченого провадження по цивільній справі №0536/731/2012;2/239/11/2013, посилаючись на те, що 29.05.2014 року Апеляційний суд Донецької області відкрив апеляційне провадження по справі по вищевказаним скаргам, але рішення прийнято не було, у зв*язку з тим, що приміщення суду було захоплено бойовиками «ДНР», на теперешній час знаходження матеріалів цивільної справи не відомо. Рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 11 серпня 2015 року заява [PERSON] про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі №0536/731/2012;2/239/11/2013 задоволена. Відновлено повністю втрачене судове провадження по цивільній справі №0536/731/2012;2/239/11/201 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім*єю без реєстрації шлюбу , визнання права власності на майно, розподіл сумісного майна та вселення в квартиру, за якою Новогродівським міським судом Донецької області 20.12.2013 року було ухвалено рішення,10.04.2014 року додаткове рішення . Додатковим рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 15 жовтня 2015 року відновлено повністю втрачене судове провадження по цивільній справі №0536/731/2012;2/239/11/ за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім*єю без реєстрації шлюбу , визнання права власності на майно, розподіл сумісного майна та вселення в квартиру , за якою Новогродівським міським судом Донецької20.12.2013 року було ухвалено рішення і додаткові рішення від 4 березня 2014 року та 10.04.2014 року . Представник [PERSON]В в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційні скарги та просила їх задовольнити, проти апеляційної скарги [PERSON] заперечувала. Позивач [PERSON] та його представник в суді апеляційної інстанції підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити, заперечували проти апеляційних скарг відповідачки. Заслухавши доповідача, пояснення позивача, його представника та представника відповідачки , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, апеляційна скарга [PERSON] підлягає відхиленню, а рішення суду в частині позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім*єю без реєстрації шлюбу в період з травня 2001 року по квітень 2012 рокупідлягає зміні, а додаткове рішення від 04 березня 2014 року підлягає скасуванню за таких підстав. Відповідно до ч.1ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованність рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Задовольняючи позов про встановленняфакту проживання сторін однією сім*єю без реєстрації шлюбу у період з травня 2001 року по квітень 2012 року, суд, виходив з того, що позивачем доведено факт перебування його з відповідачкою у зазначений період у фактичних шлюбних відносинах і проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Проте з таким висновком суду в повному обсязі погодитися не можна, оскільки його зроблено у зв*язку з порушенням норм матеріального права , що відповідно до ч.1 п.4 ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1,2 ст. 74 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення гл. 8 СК України щодо права спільної сумісної власності подружжя. Зокрема, ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України у разі розподілу майна , що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Встановлено, що позивач [PERSON] з 8.06.1996 року знаходився в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]Г, який було розірвано 29.01.2002 року , а відповідачка [PERSON] також знаходилася в зареєстрованому шлюбу з [PERSON], який було розірвано 6 березня 2002 року , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про розірвання шлюбу . А тому ,оскільки сторони перебували в інших шлюбах , то ці обставини унеможливлюють встановлення факту проживання сторін однією сім*єю без реєстрації шлюбу за період з 05.2001 року до часу розірвання їх шлюбів з іншими особами. Відповідно до п. 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України цей Кодекс набуває чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року, й до сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набуття ним чинності. Ці права і обов'язки, визначаються на підставах, передбачених СК України, у тому числі й положеннями ч. 1 ст. 74 цього Кодексу. Оскільки нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин (травень2001 року), не передбачено можливості визнання факту спільного проживання без реєстрації шлюбу як підставу для визнання набутого майна спільною сумісною власністю, а спірне майно щодо якого виник спір про визнання його спільною сумісною власністю придбане у 2006 році та у 2011 році , тому встановлення факту проживання сторін однією сім*єю без реєстрації шлюбу за період з часу розірвання сторонами шлюбів та до набрання чинності Сімейним Кодексом України , а саме до 1 січня 2004 року не має правового значення. А тому, з огляду на те, що обставини проживання сторін однією сім*єю без реєстрації шлюбу за період з січня 2004 року по квітень 2012 рокупідтверджено поясненнями свідків, допитаних в судовому засіданні , а доказів, які б спростовували встановлені судом обставини та підтверджували твердження відповідачки, що вони проживали з позивачем з 2001 року по 2012 рік лише як коханці без будь-яких взаємних прав та обов*язків нею не надано, тому апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення суду в цій частині рішення та встановити факт проживання сторін однією сім*єю без реєстрації шлюбу за період з 1 січня 2004 року по квітень 2012 року. Встановлено, що відповідно до біржового контракту № 7 Селидівської біржі нерухомості від 9 серпня 2006 року [PERSON] та її матір*ю [PERSON] О було придбано по ? частки на кожного нежитлове приміщення , розташоване за адресою м. Новогродівка Донецької області вул. Шевченко, будинок №29. 20 вересня 2006 року виконавчим комітетом Новогродівської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Новогродівської міської ради від 22.08.2006 року [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на вказане нежитлове приміщення, розташоване за адресою м. Новогродівка Донецької області вул. Шевченко, будинок №29 по ? частці на кожного, яке в подальшому було зареєстровано в БТІ м. Селидіво. Встановлено, що [PERSON] 5 березня 2011 року померла , після смерті якої відповідачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом у вигляді ? частки. Встановлено, що 31 січня 2011 року відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого Новогродівською держнотконторою Донецької області за реєстром № [PERSON] була придбана квартира № 4, яка складається з трьох ізольованих кімнат в будинку № 32 по вул. 40 років Жовтня в м. Новогродівка Донецької області , яка була оформлена на неї. З урахуванням того, що вказане спірне майно, зокрема ? частка нежитлового приміщення за адресоюм. Новогродівка Донецької області вул. Шевченко, будинок №29та квартира [ADDRESS] було придбане за час проживання однією сім*єю сторін без реєстрації шлюбу , між сторонами не укладалися договори щодо спірного майна, як це передбачено ст. 74 СК України, тому суд дійшов правильного висновку, що воно згідно з нормами ст. 60 і ст. 74 СК України належить сторонам на праві спільної сумісної власності, незважаючи на те, що було зареєстроване на ім'я відповідачки та обгрунтовано визнав за позивачем право власності на 1\\4 частку нежитлового приміщення за адресою м. Новогродівка Донецької області вул. Шевченко, будинок №29 та на ? частку квартири [ADDRESS] , встановивши порядок користування спірною квартирою, виділивши позивачу ізольовану кімнату площею 20,5 кв. та вселивши його в квартиру. Доказів про те, що вказане спірне нежитлове приміщення та спірна квартира була придбана відповідачкою за особисті кошти нею не надано. Рішення в цій частині є правильним та обгрунтованим. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи за №№3119/24, 4480/24 від 22.10.2013 року ринкова вартість нежитлового приміщення, розташованого за адресою м. Новогродівка Донецької області вул. Шевченко, будинок №29, загальною площею 59,9 кв.м складає 149954 грн. ? частка , що може бути виділена , складає ідеальну долю 21/100 дійсної частини від загальної площі всього приміщення , що є меншою належного на 2,3 кв.м. Розмір компенсації цієї різниці складає 5738 грн. Оскільки позивачу було виділено в натурі частку, яка є меншою, належної на ? ідеальної частки , а саме 21/100 частку нежитлового приміщення в будинку №29 по вул. Шевченко в м. Новогродівка, тому суд вірно стягнув з відповідачки на користь позивача вказану суму компенсації в розмірі 5738 грн, при цьому додаткове рішення від 10 квітня 2014 року , яким було виділено в натурі позивачу 21/100 частки нежитлового приміщення в будинку №29 по вул. Шевченко в м. Новогродівка сторонами не оскаржується. Доводи скарги [PERSON] щодо не набуття нею права власності на квартиру [ADDRESS] через відсутність державної реєстрації , що на її думку позбавляло судзаконних підстав для визнанняспірної квартири їх спільною сумісною власністю та визнання за позивачем права власності на ? частку безпідставні, оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а тому з урахуванням того, що спірна квартира була придбана відповідачкою на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, тому факт відсутності державної реєстрації не свідчить, що купівля квартири не відбулася , а відповідачка не набула права власності на неї. Крім того відповідно до листа голови ОСББ «Рубін» м. Новогродівка на спірну квартиру [ADDRESS] рахунок відкрито саме на [PERSON]. яка и проводить оплату. Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірна квартира зареєстрована 22.01.2015 року . Рішення суду в частині визнання за позивачем права власності на майно відповідає нормам матеріального права. Доводи скарги [PERSON] щодо вирішення спору про право власності позивача на телевізор «Рhilips» 32*, вартістю 7500 грн., телевізор «LG» 19 *, вартістю 1600 грн., DVD - програвач «Samsung», вартістю 450 грн за відсутності з її боку спору безпідставні, оскільки спір про право власності на вказане майно вирішувався судом в межах заявлених позивачем вимог і на підставі наданих ним доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягуючи з відповідачки на користь позивача додатковим рішенням від 4 березня 2014 року судові витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 1982,88грн.,суд в порушення вказаних вимог закону не врахував, що рішення стосовно позовних вимог про виділ в натурі було ухвалено лише додатковим рішенням від 10 квітня 2014 року і цим же рішенням також було стягнуто з відповідачки на користь позивача судові витрати за проведення експертизи в розмір1982,88грн. А тому, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати додаткове рішення від 4 березня 2014 року, оскільки стягнення судових витрат в розмірі 1982,88грн за проведення експертизи вказаним рішенням є передчасним. Доводи скарги [PERSON] стосовно не вирішення судом питання про судовий збір безпідставні, оскільки розподіл судового збору між сторонами було вирішено судом в додатковому рішенні від 10 квітня 2014 року та стягнуто з відповідачки на користь позивача 287,93 грн судового збору. Вказане додаткове рішення від 10 квітня 2014 року сторонами не оскаржується.

Outcome: partial