Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обгрунтувала наступним: Позивач являється власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину по закону від 02.11.1998 року. У вказаному будинку позивач [PERSON] зареєстрована та проживає і на даний час. Разом з нею у її будинку зареєстровані її діти: [PERSON], 1991 року народження та [PERSON], 1997 року народження, а також її колишній чоловік [PERSON]. З [PERSON] вони не проживають близько 7 років. 12.01.2012 року шлюб між ними офіційно розірвано ( свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER]). Отже близько 7 років відповідач фактично не проживає у її будинку за вищевказаною адресою, участі у вихованні дитини також не приймає. Сторони взагалі не спілкуються, але відповідач продовжує бути зареєстрованим в її будинку. Оскільки, відповідач у будинку не проживає більше 6 місяців, не оплачує комунальні послуги та не несе жодних витрат щодо утримання житлового приміщення, не приймає участі у спільному побуті, у відповідності до вимог ст. 72 ЖК УРСР він вважається таким, що втратив право користування даним жилим приміщенням. Тому, позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] оскільки дане рішення позивачеві необхідне для зняття відповідача з реєстрації місця проживання у відповідності до ст. 7 ч.1 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала заявлений позов, просила суд задовольнити його в повному обсязі та визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] 25.09.2015 року по даній цивільній справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 16.10.2015 року. 16.10.2015 року відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений у відповідності до вимог ст. 74 ч.5 ЦПК України (а.с. 20). Розгляд справи відкладено на 11.11.2015 року. 16.10.2015 року [PERSON] було направлено повідомлення про відкладення розгляду даної справи на 11.11.2015 року до 09.30 години та листа з роз'ясненням вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України (а.с. 24). 11.11.2015 року відповідач [PERSON] повторно не з'явився в судове засідання, про причини своє неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений, згідно вимог ст. 74 ч.5 ЦПК України (а.с. 26). Клопотання про відкладення справи від [PERSON] до суду не надходило, тому, суд вважає за необхідне судовий розгляд провести у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів (постановляє заочне рішення). Проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечує. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає по-сусідству з позивачем. Їй добре відомий той факт, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб у 2012 році, а фактично не проживають разом близько 7 років. [PERSON] залишив родину і змінив місце свого проживання і жодного разу до родини не повертався, участі в утриманні будинку не приймає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по-сусідству з позивачем. Їй добре відомий той факт, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб у 2012 році, а фактично не проживають разом близько 7 років. [PERSON] залишив родину і змінив місце свого проживання і жодного разу до родини не повертався, участі в утриманні будинку не приймає Вивчивши всі матеріали даної справи, приймаючи до уваги пояснення позивача та пояснення свідків, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі оскільки: - відповідно до свідоцтва про право на спадщину по закону від 02.11.1998 року ( а.с.8) - [PERSON] отримала у спадок житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Згідно домової книги вказаного житлового будинку ( а.с.а.с. 9 - 13) - крім власника будинку [PERSON] на даний час в будинку зареєстровані її два сина [PERSON], 1991 року народження та [PERSON], 1997 року народження, а також відповідач [PERSON]. Даний факт також підтверджено довідкою Верхньорогачицької селищної ради Херсонської області від 15.09.2015 року ( а.с.7). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 12.01.2012 року, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] від 12.01.2012 року ( а.с.6). Відповідно до акту обстеження умов проживання ( а.с.5) - [PERSON] близько 7 років не проживає за місцем реєстрації в будинку [ADDRESS]. Рахунки за комунальні платежі не сплачує, участі щодо утримання сина не приймає. Частиною 1 ст.319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпорядження цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно вимог ст. 71 ч.1 ЖК УРСР при відсутності члена сім"ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖУ УРСР визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України - у разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки, позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] а відповідач по справі не має на зазначений будинок будь-яких майнових прав та при цьому перебуває в ньому на реєстраційному обліку, що перешкоджає позивачу розпоряджатися та користуватися належним йому майном, а також є підставою для нарахування додаткових витрат по утриманню жилого приміщення, відповідач відсутній за вказаною адресою без поважних причин понад один рік, суд приходить до висновку, що порушене право позивача у здійснені його права на користування та розпорядження жилим приміщенням підлягає судовому захисту, відповідно позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved