Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.09.1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 1522. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на життя, внаслідок чого шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. У зв`язку з втратою почуття любові, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини, позивач просить шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає. Після розірвання шлюбу позивач просить їй залишити прізвище „ [PERSON] ". Ухвалою суду від 14.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до розгляду, сторонам встановлено строки для одання заяв по суті справи. 22.10.2020 року відповідачем у справі подано відзив на позов, відповідно до якого Відповідач позовні вимоги не визнає, зазначаючи, що між подружжям іноді траплялися непорозуміння, які в подальшому вирішувалися, він налаштований на збереження сім`ї, вважає, що позивач, звертаючись до суду з позовом, підділася емоційному імпульсу, та сподівається, що позиція позивача зміниться, просив суд вжити заходів щодо примирення подружжя, відклавши розгляд справи на шість місяців. Інших заяв по суті справи до суду не надходило. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на тому, що шлюбні відносини між сторонами припинено, почуття та взаєморозуміння втрачено, тому наполягає на розірванні шлюбу, просить позов задовольнити. Проти клопотання відповідача про надання строку на примирення подружжя заперечувала, посилаючись на те, що не має бажання проживати з відповідачем однією сім`єю, у його задоволенні просила відмовити. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, наполягав на збереженні сім`ї, просив задовольнити його клопотання та надати шестимісячний строк на примирення подружжя, у задоволенні позову просив відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.09.1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 1522, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя являється непорозуміння, а також різні погляди на життя, втрата почуття любові та взаємної поваги. На підставі аналізу наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові, про те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, збереження сім`ї є неможливим. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи встановлені судом обставини, позицію позивача щодо відсутності бажання збереження сім`ї, її доводи про те, що спільне життя з відповідачем суперечить її інтересам, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, у зв`язку чим у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на шість місяців для примирення подружжя, у судовому засіданні було відмовлено. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Враховуючи, що примирення між сторонами є неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, що свідчить про втрату почуттів, що призвело до фактичного розпаду сім`ї і примирення між сторонами є неможливим, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги, що позивачем було виявлено бажання після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем, яке вона носила під час реєстрації шлюбу, суд вважає за можливе залишити їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved