Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання винною в аварії системи водопостачання, відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що позивач [PERSON] в ніч з 20.11.2012 року на 21.11.2012 року був змушений ночувати в офісі АТЗТ „Кедр", який розташований в трьох квартирах [ADDRESS] [ADDRESS] [ADDRESS]. Приблизно о 6 годині 21.11.2012 року його розбудили сусіди з приводу залиття їх квартир. В коридорі офісу був великий рівень води і після уходу сусідів він черпав воду з підлоги і виливав її до санвузла. В подальшому позивач з'ясував, що залиття відбувається з ванної кімнати в квартирі [ADDRESS], тому він за допомогою кутової шліфувальної машинки відкрив двері, перекрив у квартирі воду і продовжив її вибирати з підлоги. Простоявши кілька годин у крижаній воді та мокрому одязі, він через деякий час відчув погіршення свого стану здоров'я. В медичній установі йому поставили діагноз: гострий бронхіт, в результаті чого він лікувався 10 днів. Власник квартири [ADDRESS] [PERSON], яка зобов'язана стежити за станом сантехнічного обладнання, нанесла позивачу моральну шкоду в сумі 25000 грн., яка полягає у його лікуванні від гострого бронхіту. Тому просить визнати винною [PERSON] в аварії системи водопостачання в квартирі [ADDRESS], а також стягнути з неї на користь позивача 25000 грн. моральної шкоди. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була особисто повідомлена належним чином (а.с.29), але у наданих суду запереченнях позов не визнала, пояснивши, що вона є власницею квартири [ADDRESS], яка не є офісом АТЗТ „Кедр". Ще у серпні 2008 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було здійснено злочинне захоплення її квартири шляхом зрізання вхідних дверей квартири, замків кімнатних дверей, викрадення особистих речей. Щодо вказаних подій неї була подана заява до міліції і відносно [PERSON] була порушена кримінальна справа, однак результатів розгляду вона не знає. 6.02.2009 року вона звернулась до ЖЕК-205 з заявою про відключення в її квартирі водопостачання у зв'язку з тим, що вона не може користуватись своєю квартирою [ADDRESS] на підставі перешкод з боку [PERSON] та [PERSON] З цього приводу в Дарницькому районному суді м. Києва з 2008 року слухається цивільна справа за її позовом до вказаних осіб про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення, стягнення матеріальної шкоди. Процесуального рішення ще немає. Поскільки вона не може користуватись своєю квартирою, тому вона не несе ніякої відповідальності за будь-яке обладнання в ній, включаючи його псування та залиття інших квартир. Крім того, вона вважає, що сам факт аварії системи водопостачання не підтверджений документально, а саме: не надано доказів про виклик аварійної служби, не складено відповідними службами акту про залиття квартири [ADDRESS]-[ADDRESS], сусіди, які були затоплені в наслідок аварії, з заявами до ЖЕК-205 не звертались. Тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.1, ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як наголошує ч.1 та ч.2, ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами встановив наступні факти та правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні, відповідачка [PERSON] є власницею однокімнатної квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29.07.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрованого у реєстрі за №1589 (а.с.25). Зазначений договір був зареєстрований в КП „Київське міське бюро технічної інвентаризації права власності на об'єкти нерухомого майна" за №42930 від 13.06.2003 року (а.с.26), про що вказано у тексті реєстраційного напису. Вказана квартира є однокімнатної, ізольованою квартирою, жилою площею 19,5 м2, загальною площею 43,9 м2, яка розташована на 7 поверсі. Документів про належність квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] на праві власності будь-якій особі, а також їх технічні характеристики та місце розташування, сторонами не надано. Як передбачає ч.1, ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до ч.1, ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. За змістом ч.2, ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. В своїй позовній заяві позивач зазначає, що в ніч з 20.11.2012 року на 21.11.2012 року сталось залиття офісу АТЗТ „Кедр", який розташований в трьох квартирах [ADDRESS]-[ADDRESS]. Вина в цьому лежить на відповідачці, яка зобов'язана здійснювати контроль над сантехнічним обладнанням. За цих обставин просить визнати винною [PERSON] в аварії системи водопостачання в квартирі [ADDRESS]. Як встановлено судом відповідачка [PERSON] 6.2.2009 року звернулась до ЖЕК-205 з заявою про відключення в її квартирі водопостачання у зв'язку з тим, що вона не може користуватись своєю квартирою [ADDRESS] на підставі перешкод з боку [PERSON] (а.с.21). Оцінюючи викладені обставини та докази, надані сторонами по справі, суд вважає, що залиття квартир [ADDRESS]-[ADDRESS] в ніч з 20.11.2012 року на 21.11.2012 року не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, поскільки відповідь [PERSON] від імені начальника ЖЕД-205 не містить інформацію про дату події залиття (а.с.5), а документ без назви з підписами осіб є неналежно оформленим (а.с.8). Таким чином, вказані докази є неналежними та недопустимими. Інших доказів, які б належним чином доказували час місце, причину, масштаб залиття спірних квартир, достовірність знаходження позивача в цей час і в якій квартирі сторонами не надано. При позивачем та його представником не спростовано доказів у перешкоді ними користуванню відповідачці її квартирою. Також позивач обрав спосіб захисту непередбачений цивільним законодавством, так як визнання вини особи в будь-якому порушенні не визнається судом у здійсненні даного провадження. За таких обставин суд вважає необхідним відмовити у задоволенні вимоги про визнання [PERSON] винною особою в аварії системи водопостачання в квартирі [ADDRESS]. У відповідності до п.1, ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Поскільки позивач та його представник не надали належних та допустимих доказів щодо завдання відповідачкою моральної шкоди позивачу в ніч з 20.11.2012 року на 21.11.2012 року, а також доказів щодо встановлення причинно-наслідкового зв'язку між подією та хворобою, виявленою 26.11.2012 року, тому в задоволенні позову щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 25000 грн. необхідно відмовити.

Outcome: dismissed