Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він працював на підземних роботах за професією «гірник очисного вибою 5 розряду» на шахті «Південнодонбаська №3». При виконанні трудових обовязків в шахті 31.12.2015 року позивач отримав травму на виробництві, у звязку з чим висновком МСЕК від 06.04.2016 року останньому була встановлена стійка втрата професійної працездатності внаслідок травми у розмірі 15 %. Внаслідок захворювань пошкоджено здоровя позивача, чим завдано моральної шкоди, яка обумовлена моральним та фізичним стражданням з приводу пошкодження здоровя, погіршення життєвих умов, що потребує від останнього додаткових зусиль для організації його життя. Враховуючи, що ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» є правонаступником прав та обовязків ДП «ДВЕК», повязаних з діяльністю відокремленого підприємства «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» у частині забезпечення соціальних гарантій, позивач просить стягнути моральну шкоду у сумі 15\~000 гривень саме з ДП «Шахта ім. М.С. Сургая». Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі, але уточнив, що висновком МСЕК від 06.04.2016 року йому була встановлена стійка втрата професійної працездатності внаслідок травми у розмірі 10 %. Представник відповідача [PERSON] до початку судового розгляду справи надала суду заперечення на позовну заяву, яку в подальшому в судовому засіданні підтримала. Пояснила, що [PERSON] дійсно працював на ВП «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» ДП «ДВЕК», який згодом був реорганізований у ДП «Шахта ім.. [PERSON]», де працює і по даний час. Проти розміру моральної шкоди визначено в позові заперечувала, оскільки згідно узагальненого аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди роботодавцем завданої робітнику у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, встановленої МСЕК, при 10% - дорівнює 3000 грн., при 30% - 9000 грн., при 90% - 9000 грн. Зауважила, що відділенням Фонду застрахованим особам і членам їх сімей здійснюється виплата одноразової допомоги, яка компенсує завдані потерпілому моральні страждання. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач 24.01.2008 року був прийнятий на роботу до ВП «Шахта «Південнодонбаська №3» ДП «ДВЕК» наказом № 66к від 24.01.2008, де і працює по теперішній час (а.с. 5). Відповідно до Акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 31.12.2015 року о 00 годин 50 хвилин на відокремленому підрозділі «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» від 31 грудня 2015 року за Формою Н-5 та Акту №16 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 31.12.2015 року за Формою Н-1 [PERSON] внаслідок нещасного випадку на виробництві отримав тимчасову втрату працездатності з діагнозом контузія, не проривне поранення рогової зі сторонніми тілами в рані лівого ока (а.с. 6,7). Відповідно до епікризу №15 [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у Волноваській центральній районній лікарні з 12.01.2016 року по 27.01.2016 року (а.с. 8). Згідно довідки МСЕК серії АБ №0041155 від 06.04.2016 року [PERSON] за сукупністю було встановлено втрату професійної працездатності за сукупністю виробничих травм 35 %: 25 % - повторно по травмі від 09.06.2008 року; 10 % - повторно по травмі від 31.12.2015 року (а.с. 9). Відповідно до довідки від 07.10.2016 року, виданою ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», за період з 31.12.2015 року по теперішній час ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» відшкодування моральної шкоди в звязку з пошкодженням здоровя на виробництві на користь [PERSON] не здійснювалось (а.с. 20). Згідно довідки від 12.10.2016 року, виданою ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2012 року серії ВП №35828040 заборгованість з відшкодування моральної шкоди в звязку з пошкодженням здоровя на виробництві на користь [PERSON] в розмірі 7500,00 гривень у вересні 2013 року була погашена (а.с. 21,22). Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням здоров'я. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок професійного захворювання пошкоджено здоров'я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП. Також, встановлено, що відповідач не заперечує проти того, що позивач отримав професійне захворювання підчас роботи на відокремленому підприємстві «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая», правонаступником прав і обовязків в частині соціальних гарантій якого є ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», також не заперечує проти причин втрати працездатності. Тому суд, враховуючи вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв'язків, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь позивача [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди, 3000 (три тисячі) гривень, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі ст. 88 ч. 2 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial