Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с.Степ Ніжинського району, вул.І.Франка, 15,в порядку спадкування за заповітом від 20 грудня 1990 року після матері [PERSON], яка померла 15 серпня 2016 року. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що даний будинок мав статус колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року у якому проживала [PERSON], її спадщина прийнята позивачем, у зв»язку з віднесенням будинку до суспільної групи колгоспного двору та відсутності правовстановлюючих документів на нього позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку оформити прийняту спадщину своєї матері. Відповідно до заяви від 27 листопада 2017 року представник позивача адвокат [PERSON] підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності. Згідно заяви від 11 липня 2017 року Лосинівський селищний голова [PERSON] просить розглянути справу за відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Згідно довідки відповідача від 04 травня 2017 року у буд.15 по вул.Ватутіна ([PERSON]) с.Степ Ніжинського району, який відносився до суспільної групи-колгоспний двір, станом на 15 квітня 1991 року проживала [PERSON] Даний будинок згідно довідки КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 12 травня 2017 року станом на 31 грудня 2012 року на праві власності не зареєстрований, відомості про самочинне будівництво не зазначені. Довідка про технічний стан нерухомого майна від 25 травня 2017 року засвідчує прийняття даного будинку до експлуатації. Приписами ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР (в ред. від 18 липня 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Із врахуванням викладеного [PERSON] станом на 15 квітня 1991 року не втратила права на даний будинок. [PERSON] померла 15 серпня 2016 року в с.Сухополова Прилуцького району, її спадщина прийнята позивачем [PERSON], який є спадкоємцем за заповітом останньої від 20 грудня 1990 року, шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви про її прийняття, що підтверджується матеріалами спадкової справи після [PERSON]. Згідно довідки відповідача від 04 травня 2017 року [PERSON] станом на час своєї смерті зареєстрована і проживала одна в [INFO]. Докази на підтвердження інших спадкоємців, які здійснили дії по прийняттю спадщини [PERSON], визнання недійсним чи скасування даного заповіту,-відсутні. Постановою приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу [PERSON] від 15 червня 2017 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на даний будинок у зв"язку з відсутністю державної реєстрації нерухомого майна, відсутності правовстановлюючих документів на нього та неможливості встановлення належності нерухомого майна спадкодавцеві. За таких обставин спадкодавець [PERSON] не втратила права на вищезазначений будинок, який входить до складу її спадщини, цивільна правоздатність останньої, як фізичної особи, відповідно до ст.25 ЦК України припинилась у момент її смерті, відсутність правовстановлюючих документів на будинок перешкоджає позивачу, як спадкоємцю за заповітом, оформити прийняту спадщину після [PERSON], що є підставою для задоволення позову із врахуванням заявлених вимог.

Outcome: approved