Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів в якому просить стягнути з них на користь банку загальну суму заборгованості за кредитним договором № С-010/12/2008 у розмірі 21 969,06 грн. та судовий збір в сумі 1 378 грн., мотивуючи позов тим, що 01.12.2008 року [PERSON] уклала з ВАТ «Кредобанк» додатковий договір до договору банківського рахунку № С-10/12/2008, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 50 000 грн., а позичальник зобов»язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов»язань було укладено договори поруки № С-010/12/2008/S-1 від 01.12.2008 року та № С-010/12/2008/S-2 від 01.12.2008 року. Банк свої зобов»язання за кредитним договором виконав, але станом на 02.12.2015 року заборгованість [PERSON] перед банком за кредитом складає 28 180,73 грн. Посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, норми чинного законодавства, просить стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 21 969,06 грн. та судові витрати по справі в сумі 1 378 грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив позов задовольнити і розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась, причини неявки суду не сповістила. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надав суду заперечення та посилаючись на викладені в них обставини, просив відмовити в задоволенні позову зазначаючи, що зобов»язання по договору поруки є припиненими. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] померла 23.11.2009 року, ухвалою суду від 13.06.2016 року до участі в справі в якості співвідповідача була залучена правонаступник померлої [PERSON] донька [PERSON] Представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надав суду заяву про застосування строків позовної давності до даних правовідносин. Суд, заслухавши пояснення представників відповідачів [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.12.2008 року [PERSON] уклала з ВАТ «Кредобанк» додатковий договір до договору банківського рахунку № С-10/12/2008, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 50 000 грн., а позичальник зобов»язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов»язань було укладено договори поруки № С-010/12/2008/S-1 від 01.12.2008 року з [PERSON] та № С-010/12/2008/S-2 від 01.12.2008 року з [PERSON]. Кредитний договір укладався на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового використання грошових коштів, відповідно до яких відповідач зобов»язався повернути банку кредит в повному обсязі в порядку і терміни, передбачені договором, сплачувати комісії та проценти за користування кредитом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. За статтями 526, 612 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунків суми заборгованості, остання сплата по вищезазначеному кредиту відбулась в січні 2011 року, в той час, коли [PERSON] померла 23 листопада 2009 року. Представником позивача не надано суду доказів того, хто і коли оплачував даний договір. Крім того, позовна заява щодо стягнення заборгованості за кредитним договором від 01.12.2008 року в розмірі 21 969,06 грн. позивачем подана до суду з пропуском трирічного строку позовної давності. Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України). Згідно статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, зокрема: - частиною 1, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; - частиною 5, згідно якої за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, зокрема, що: - згідно частини 3 - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; - згідно частини 4 - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; - згідно частини 5 - якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. У відповідності до частини 1 статті 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо). Крім того, пунктом 7 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Дане положення також визначене в п. 31 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року. При обрахуванні строку позовної давності судом враховується, що останній платіж по погашенню кредиту та відсотків за користування кредитом був сплачений в січні 2011 року невідомою особою, термін повернення кредиту сплинув 01 грудня 2011 року, позовна заява про стягнення заборгованості за кредитним договором подана банком в лютому 2016 року. Таким чином, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання зобовязання: згідно умов вище вказаного кредитного договору термін повернення кредиту сплинув 01 грудня 2011 року, а остання оплата по погашенню кредиту та відсотків за користування кредитом вчинена в січні 2011 року, а відтак трирічний строк позовної давності щодо вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, відповідно також сплину із настанням січня 2014 року, при цьому, судом враховується і те, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, тощо). Клопотань про поновлення пропущеного строку давності представником позивача не заявлено, також не повідомлено суду будь-які поважні причини пропущення строку позовної давності щодо стягнення спірної суми заборгованості та не задав доказів існування поважних причин, що могли бути перешкодою подання по суду позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, представником позивача не надано будь-яких належних доказів переривання перебігу позовної давності, зокрема, вчиненням відповідачами дій, що свідчать про визнання свого боргу (частина 1 статті 264 Цивільного кодексу України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено представниками відповідачів є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № С-010/12/2008 від 01 грудня 2008 року в розмірі 21 969 грн. 06 коп. Судом приймаються до уваги пояснення представника відповідача [PERSON] щодо припинення договору поруки, укладеного 01.12.20018 року враховуючи те, що вказаний договір не містить згоди поручителя відповідати за виконання зобов»язання будь-яким новим боржником, в тому числі правонаступником, який прийняв спадщину померлого первісного боржника. Крім того, відповідно до приписів ч.4 ст. 559 ЦК України та правових позицій судових палат у цивільних і господарських справах Верховного Суду України, викладених в постанові від 23.05.2012 року (справа № 6-20цс11), порука припиняється у будь-якому разі, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явив вимоги до поручителя. Представником позивача не надано доказів пред»явлення вимог до поручителі [PERSON] та [PERSON] Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі, понесені позивачем за його рахунок. На підставі викладеного і ст.ст. 256, 257, 261, 264, 267, 526, 612, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed