Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання його особою, що втратила право користування житловим приміщенням розташованому в [ADDRESS], мотивуючи тим, що вона являється власником вищевказаного будинку в якій зареєстрований її син [PERSON] , відповідач у справі. У 2000 році [PERSON] добровільно виїхав із вищевказаного помешкання до Росії, забравши свої речи , за вказаною адресою не проживає з того часу, ніяких стосунків з сім'єю не має, участі в оплаті комунальних послуг не приймає, його особистих речей у будинку немає. Через реєстрацію у будинку відповідача порушуються права позивача, як власника будинку. Враховуючи те що [PERSON] не проживає у будинку понад 14 років без поважних причин, самовільно залишивши його у 2000 року позивачка прохає визнати [PERSON] особою, що втратила право користування житловим приміщенням розташованим в [ADDRESS],. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, прохав їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно , причину своєї неявки суду не повідомив, викликався в судове засідання через ЗМІ. Третя особа - [PERSON] підтримав позовні вимоги, прохає їх задовольнити підтверджуючи суду, що його син [PERSON] в будинку по [ADDRESS] не проживає з 2000 року, у добровільному порядку свою реєстрацію в будинку не знімає. Суд, враховуючи думку представника позивача , достатність матеріалів, доказів, що відповідач повідомлений в установленому законом порядку , від якого не надійшло ніяких заяв про перенесення розгляду справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України. Дослідивши обставини, докази справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що позивачка [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS], в якій зареєстрований її син [PERSON] та її чоловік [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 21.04.2008 року, копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно , довідкою про склад сім"ї. Встановлено, що у 2000 році [PERSON] добровільно виїхав із вищевказаного помешкання до Росії, забравши свої речи , за вказаною адресою не проживає з того часу , ніяких стосунків з сім'єю не підтримує, участі в оплаті комунальних послуг не приймає, його особистих речей у будинку немає, питання про вселення ніколи не ставив ,що підтверджується актом вуличного комітету. Факт не проживання з 2000 року [PERSON] у будинку по [ADDRESS] також підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON] Через реєстрацію у будинку відповідача порушуються права позивача, як власника будинку. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності понад один рік без поважних причин. Судом встановлено, що відповідач не проживає без поважних причин в будинку по [ADDRESS] більше 14 років отже втратив право користування цим житловим приміщенням. Обраний позивачем спосіб захисту своїх прав та інтересів відповідає вимогам ст. 16 ЦК України. Враховуючи вищенаведене, інтереси позивача, як власника будинку , відсутність відповідача у спірному будинку понад один рік суд визнає позовні вимоги правомірними , які підлягають задоволенню. Судові витрати позивач взяв на себе, прохає їх не стягувати.

Outcome: approved