Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] в жовтні 2014 року звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до фізичної особи підприємця [PERSON], фізичної особи підприємця [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення сплаченої за товар грошової суми, та відшкодування моральної шкоди, згідно якого просить суд розірвати договір купівлі-продажу шкіряних чоловічих туфлів (модель 09-YG562-80D61-G), синього кольору, вартістю 998.00 гривень, укладений 22.06.2014 року між [PERSON] і фізичними особами-підприємцями [PERSON], [PERSON], стягнути з фізичних осіб-підприємців [PERSON], [PERSON] суму завданої шкоди в розмірі 998 грн., стягнути з відповідачів моральну шкоду в сумі 3763,62 грн., судові витрати. В ході розгляду справи позивач збільшив суму позовних вимог, просив суд крім матеріальної та моральної шкоди, стягнути з відповідачів на його користь витрати, пов'язані з лікуванням в розмірі 1070,72 грн. Зазначені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.06.2014 року [PERSON] в магазині «[INFO]», який розташований за адресою: [ADDRESS], керівниками якого є відповідачі по справі, придбав шкіряні чоловічі туфлі (модель 09-YG562-80D61-G), синього кольору, вартістю 998.00 гривень, про що свідчить товарний чек №00005614 від 22.06.2014 року, з зазначенням гарантійного строку експлуатації придбаного товару терміном 30 діб. Вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтовує тим, що через надання неякісного товару позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягала у суттєвих стражданнях та нервовому перенапруженні. В наслідок цього, позивач також був змушений витрачати кошти на придбання ліків. В судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Уповноважений представник відповідача [PERSON]- [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, просила суд відмовити в його задоволенні, надала до суду письмові заперечення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши доводи позивача, представника відповідача, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 22.06.2014 року, гр-н [PERSON] придбав в магазині «[INFO]», який розташований за адресою: [ADDRESS], керівниками якого є відповідачі по справі, шкіряні чоловічі туфлі (модель 09-YG562-80D61-G), синього кольору, вартістю 998.00 гривень, про що свідчить товарний чек №00005614 від 22.06.2014 року, з зазначенням гарантійного строку експлуатації придбаного товару терміном 30 діб. 15.07.2014 року [PERSON] звернувся до відповідача [PERSON] з заявою про розірвання договору купівлі-продажу та повернення вартості туфель в розмірі 998,00 грн., посилаючись на істотні, на його думку, недоліки, які виникли з вини виробника. Відповідач зазначає, що в момент покупки туфель дефектів не виявлено. Оглянувши туфлі після звернення покупця, [PERSON] було виявлено наступне: на одному із туфель незначне пошкодження набойки. Каблук був не пошкоджений, невдавлений, вм'ятин не виявлено. Тобто, виходячи з характеру пошкодження видно, що пошкодження виникло при експлуатації виробу з вини споживача. Відповідно до пункту 1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», [PERSON] було запропоновано покупцю наступне: безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк, відшкодування витрат на усунення недоліків товару, про що позивачу повідомлено листом від 16.07.2014 року. З вказаною пропозицією покупець [PERSON] не погодився. Відповідно до пункту 2 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. У відповідності до частини 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язується довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем [PERSON] в ході судового розгляду не доведений факт нявності істотного недоліку з вини виробника або фальсіфікації товару в розумінні пункту 12 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім цього, позивач [PERSON] вважає, що внаслідок придбання товару неналежної якості гр-ном [PERSON], саме позивачу завдані матеріальні збитки та моральна шкода. Відповідно до положень глави 54 Цивільного Кодексу України, та положень ЗУ «Про захист прав споживачів», за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, а покупець зобов'язується його прийняти та оплатити, і у разі виявлення недоліків товару покупець має права, гарантовані статтєю 708 ЦК України та статтєю 8 ЗУ «Про захист прав споживачів». Таким чином, право на звернення до суду за захистом порушеного права у разі виявлення недоліків товару має особа, яка є споживачем, а саме, особа, що придбала товар. В судовому засіданні встановлено, підтверджується поясненнями позивача, що товар придбав не він особисто а його син, який і звертався до відповідача з відповідними заявами про виявлення неналежної якості придбаного товару. Таким чином, суд вважає, що позивач в судовому засіданні не довів в чому саме полягає порушення його прав з боку відповідача, внаслідок придбання товару іншою особою. Частина 3 статті 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Однак, згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.95 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Тобто, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому, пункт 3 Постанови зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пункт 9 Постанови передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В ході судового розгляду, доказів на підтвердження вищезазначеного позивачем не надано, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями відповідача не доведено. За таких підстав, суд вважає що позовні мивоги не підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат по справі суд вирішує на підставі статті 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed