Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПП «Еліт-транс» про відшкодування шкоди. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 03.08.2020 на зупинці «Літак» вона сіла в маршрутний автобус «Черкаси-Шевченко», д.н.з. [NUMBER] , що належить відповідачу ПП «Еліт-Транс». Вказує, що в автобусі перебувало три особи і водій, який проігнорувавши наявність в неї посвідчення інваліда 1-ї групи, вимагав сплати коштів за проїзд, пояснюючи наявність в автобусі двох інвалідів. Позивач зазначає, що інші пасажири, котрі заходили на наступних зупинках, пред`являли відповідні посвідчення і з них кошти не брались. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь 20 грн. вартості квитка за проїзд та моральну шкоду в сумі 5000 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.08.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з участю сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Так, 14.09.2020 на адресу суду відповідачем скеровано відзив на позов, яким заперечує проти заявлених позовних вимог та просить суд у задоволенні позову відмовити з огляду на те, що відповідач не порушував прав позивача та не завдавав йому ні матеріальної, ні моральної шкоди. Водій автобуса, який керував автобусом 03.08.2020, пояснив, що таких інцидентів, на які посилається позивач, не було. Всі особи, які мають пільги і які пред`являли водію відповідні посвідчення, перевозилися по маршруту безкоштовно. Ніяких неприязних стосунків у водія з позивачем не має, оскільки він взагалі не знає позивача. До суду 28.09.2020 позивачем скеровано відповідь на відзив, якою остання просила суд задовольнити в повному обсязі, оскільки порушено її права як інваліда 1-ї групи. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що ними здійснюються перевезення осіб, які мають інвалідність і ніяких інцидентів у водія з пасажирами не було. Щодо квитка, який має позивач, зазначив, що квиток дійсно їх, але вважає, що позивач не навела доказів того, що саме вона їхала в той період часу в автобусі та заплатила за квиток. Заслухавши учасників\~процессу, вивчивши матеріали справи, суд вважає наступне. Як вказує позивач у позові, 03.08.2020 на зупинці «Літак» вона сіла в маршрутний автобус «Черкаси-Шевченко», д.н.з. [NUMBER] , що належить відповідачу ПП «Еліт-Транс». Вона є інвалідом 1-ї групи та має відповідні пільги, в тому числі, й на проїзд у громадському транспорті. Судом встановлено, що позивач [PERSON] дійсно є інвалідом І групи. Статус інвалідам І, ІІ, ІІІ груп та дітям-інвалідам та гарантії їх соціального захисту визначено Законом України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні. Відповідно до ч.ч. 1 ст.38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» особи з інвалідністю I та II групи, діти з інвалідністю та особи, які супроводжують осіб з інвалідністю I групи або дітей з інвалідністю (не більше однієї особи, яка супроводжує особу з інвалідністю I групи або дитину з інвалідністю), мають право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі) за наявності посвідчення чи довідки, зазначених у цьому Законі, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі. Інваліди, діти-інваліди та особи, які супроводжують інвалідів першої групи або дітей-інвалідів (не більше однієї особи, яка супроводжує інваліда або дитину-інваліда), мають право на 50-відсоткову знижку вартості проїзду на внутрішніх лініях (маршрутах) повітряного, залізничного, річкового та автомобільного транспорту в період з 1 жовтня по 15 травня. Аналіз наведених нормативних актів дає підстави для висновку про те, що [PERSON] як інвалід першої групи має право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі) за наявності посвідчення чи довідки, зазначених у цьому Законі. Пільгове перевезення інвалідів здійснюють усі підприємства транспорту незалежно від форми власності та підпорядкування відповідно до Закону України «Про транспорт». Звуження змісту та обсягу права осіб з інвалідністю на пільговий проїзд транспортом не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» пільги особам з інвалідністю надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності (для повнолітніх осіб), категорію "дитина з інвалідністю" (для дітей), а також у відповідних випадках вказано їх основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату). Частиною 6 ст.38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» встановлено, що порядок транспортного обслуговування осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю на пільгових умовах визначається нормативно-правовими актами, що регламентують правила користування громадянами повітряним, залізничним, річковим, автомобільним та міським електричним транспортом. Основним видом господарської діяльності відповідача ПП «Еліт-Транс» є надання послуг з перевезення пасажирів. Така діяльність регламентується Законами України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», «Про автомобільний транспорт». Послуги з перевезення пасажирів автобусними маршрутами загального користування за нормою ст.11 Закону України «Про автомобільний транспорт» є соціально значущими послугами автомобільного транспорту і надання таких послуг на пільгових умовах здійснюється відповідно до законодавства з питань поставки продукції для державних потреб. Згідно з ст. 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень. Обов`язок з забезпечення компенсації втрат автомобільному перевізнику внаслідок перевезення пільгових категорій пасажирів та регулювання тарифів покладено ч. 2 ст. 7 Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема, на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласні маршрути), - на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, в силу вимог ст.ст. 12, 76, 77, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням встановлених обставин, будь-яких порушень охоронюваних законом прав позивача з боку відповідача, судовим розглядом не встановлено, а позивачем, в свою чергу, не доведено належними та допустими доказами порушення її прав, не доведено в судовому засіданні, що квиток на суму 20 грн був придбаний саме нею, а не іншою особою, а відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача сплаченої позивачем вартості проїзду в розмірі 20 грн. задоволенню не підлягають. Також, не підлягають задоволенню вимоги позову про відшкодування моральної шкоди, які, в даному випадку, є похідними від основних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної порушенням прав позивача.

Outcome: dismissed