Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач є балансоутримувачем будинку та прибудинкової території до будинку [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності від 26.06.2006, виданого головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради, квартира [ADDRESS] належить на праві власності відповідачу. Разом з тим, 27.01.2016 року, під час обстеження сходової клітини під`їзду в будинку [ADDRESS] , встановлено, що власником квартири [ADDRESS] [PERSON] на горищному просторі проведені роботи по влаштуванню допоміжного приміщення, площею приблизно 16 кв.м. з подальшим приєднанням їх до квартири [ADDRESS] цього будинку. За рахунок збудованого приміщення влаштовано вікно та металеві двері. Проте, проектно-дозвільної документації на влаштування та на право зайняття влаштованого приміщення відповідачем на вимогу комісії не надано. 26.01.2016 року, через довірену особу відповідача [PERSON] надано припис - попередження з вимогою надати до експлуатуючої будинок організації проектно-дозвільну документацію на влаштування допоміжного приміщення в межах квартири [ADDRESS] , площею 16 кв.м, а також надати документи, які надають право користування зазначеним приміщенням (правовстановлюючі документи, або договір оренди). Станом на день подачі позову до суду, проектно-дозвільна документація надана не була. Таким чином, відповідачем самовільно захоплено частину горища, приблизною площею 16 кв.м., що є місцем загального користування, шляхом влаштування допоміжного приміщення, у зв"язку з чим позивач просить зобов`язати відповідача звільнити місця загального користування (горище) на шостому поверсі житлового будинку [ADDRESS] , шляхом демонтажу самовільно влаштованого допоміжного приміщення, площею 16 кв.м. та приєднана до квартири [ADDRESS] цього будинку силами та за рахунок відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача на підставі наявних у справі доказів, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день та час слухання справи повідомлявся у встановлений законом строк. Причини неявки суду не відомі. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач є балансоутримувачем будинку та прибудинкової території до будинку [ADDRESS] . Відповідач по справі, [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності від 26.06.2006 року, виданого головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). 27.01.2016 року, під час обстеження сходової клітини під`їзду в будинку [ADDRESS] , встановлено, що власником квартири [ADDRESS] [PERSON] на горищному просторі проведені роботи по влаштуванню допоміжного приміщення, площею приблизно 16 кв.м. з подальшим приєднанням їх до квартири [ADDRESS] цього будинку. За рахунок збудованого приміщення влаштовано вікно та металеві двері. Проте, проектно-дозвільної документації на влаштування та на право зайняття влаштованого приміщення відповідачем на вимогу комісії не надано. 26.01.2016 року, через довірену особу відповідача [PERSON] надано припис - попередження з вимогою надати до експлуатуючої будинок організації проектно-дозвільну документацію на влаштування допоміжного приміщення в межах квартири [ADDRESS] , площею 16 кв.м, а також надати документи, які надають право користування зазначеним приміщенням (правовстановлюючі документи, або договір оренди). Станом на день подачі позову до суду, проектно-дозвільна документація надана не була. Згідно із ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватись на шкоду людині і суспільству. Статтею 41 Конституції України передбачено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦК України - житловий будинок, будівля, споруда інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Згідно з положеннями ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В силу ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. Статтею 179 ЖК УРСР передбачено, що користування будинками (квартирами) державного й громадського житлового фонду, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків. Згідно до ст. 189 ЖК Українии особи, винні у порушенні правил користування жилими приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових кліток, ліфтів, під`їздів, придомових територій; у незаконному переобладнанні та/або переплануванні жилих будинків (квартир), інших жилих приміщень, призначених та придатних для постійного або тимчасового проживання, нежилих приміщень, розташованих у жилих будинках, та/або використанні їх не за призначенням; у порушенні правил експлуатації жилих будинків, жилих приміщень та інженерного обладнання, у безгосподарному їх утриманні; у псуванні жилих будинків, жилих приміщень, їх обладнання та об`єктів благоустрою несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством Союзу РСР і Української РСР. Верховним Судом України у постанові від 19 листопада 2014 у справі № 6-180цс14 та у постанові від 24 червня 2015 у справі № 6-381цс15 викладено правову позицію згідно якої, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва, окрім органів місцевого самоврядування чи власників земельної ділянки, а також органів державного архітектурно-будівельного контролю, можуть заявляти й інші особи за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, 2004 року, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, балансоутримувач будинку, який несе відповідальність за експлуатацію будинку, наділений правом на звернення до суду з вимогою про приведення приміщень у попередній стан у випадку, якщо балансоутримувачу створюються перешкоди для реалізації його функцій і повноважень. Ні на пропозицію КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», викладену у Попередженні від 26.01.2016 р. № 1, ні під час розгляду справи, дозвільну документацію на проведення ремонтних робіт відповідач не надав. Таким чином, відповідач порушив вимоги Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкової території, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 р., та Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 р. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав уразі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив`на правопорушника. Суд, на підставі ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За приписами статті 152 ЖК, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Частиною третьою статті 100 ЖК встановлено, що наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов`язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан. Відповідачем не було надано належних доказів в розумінні ст. ст. 76-83 ЦПК України, на спростування заявлених позивачем вимог. Таким чином, самовільно влаштоване приміщення є порушенням права спільної сумісної власності інших мешканців будинку, шляхом самозахоплення частини горища загального користування, площею 16 кв.м., що є порушенням законних прав інших мешканців будинку. Також, враховуючи характер перепланування та відсутність можливості усунення допущених відповідачем порушень іншим шляхом, запропонований позивачем спосіб захисту порушеного права позивача у вигляді демонтування влаштованого допоміжного приміщення, приєднаного до квартири [ADDRESS] , слід визнати обґрунтованим. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved