Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, який продовжує навчання, зазначивши, що він є інвалідом ІІІ групи, відповідач [PERSON] є його батьком. З вересня 2020р. позивач навчається на першому курсі Державного вищого навчального закладу «Чернівецький політехнічний коледж», форма навчання денна, скорочена, контрактна, навчання є платним, вартість освітньої послуги за роками навчання становить: 20-2021 навчальний рік - 12900грн.; 2021-2022 навчальний рік - 13545грн.; 2022-2023 навчальний рік 14220грн., термін закінчення коледжу 30 червня 2023р.. Середньомісячний платіж за 34 місяці становить 1200гривень. Відповідно до квитанції від 04 вересня 2020р. позивач здійснив першу оплату за навчання в сумі 1300грн.. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в сумі 1700грн., яка складається з: 600грн. половина місячної плати за навчання (іншу половину забезпечить мати), 1100грн. половина місячної плати проїзду до місця навчання, харчування, купівлі підручників, канцелярського приладдя (іншу половину забезпечить мати). У зв`язку з тим, що відповідач добровільно не надає кошти, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту його прав. Тому позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь аліменти у твердій грошовій сумі по 1700грн. щомісяця починаючи від дня пред`явлення позову до 30 червня 2023рр. В судове засідання позивач не з`явився, у позовній заяві просить розглянути справу у його відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву у якій просить розглянути справу у його відсутності та у відсутності його представника, просить ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути аліменти на користь сина в розмірі не більш як 500(п`ятсот) гривень щомісяця, до закінчення сином навчання або досягнення сином 23-річного віку, в іншій частині позовних вимог відмовити за їх безпідставністю. Також надав суду відзив у якому зазначив, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином. Відповідач не має можливості сплачувати позивачу аліменти в розмірі, який вказаний у позові, оскільки: він знаходиться у шлюбних відносинах з цивільною дружиною [PERSON] , остання є інвалідом третьої групи (безтермінове) загального захворювання та перебуває на «Д» обліку. Відповідач пільг на оплату житлово-комунальних послуг немає. Відповідач проживає з мамою, яка є пенсіонером та знаходиться на його утриманні, відповідач офіційно не працює з 2001р., на обліку у центрі зайнятості не перебуває, не є фізичною особою підприємцем. Тому згідний сплачувати аліменти у розмірі по 500грн. на місяць на період навчання позивача, але не більше ніж до досягнення позивачем 23 річного віку або до закінчення навчання, в іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що відповідач є батьком позивача. Позивач є інвалідом ІІІ групи. З вересня 2020р. позивач навчається на першому курсі Державного вищого навчального закладу «Чернівецький політехнічний коледж», форма навчання денна, скорочена, контрактна, навчання є платним, вартість освітньої послуги за роками навчання становить: 20-2021 навчальний рік - 12900грн.; 2021-2022 навчальний рік - 13545грн.; 2022-2023 навчальний рік 14220грн., термін закінчення коледжу 30 червня 2023р.. Згідно довідки №939 від 28.09.2020р. Державного вищого навчального закладу «Чернівецький політехнічний коледж» [PERSON] , 2002р.н. дійсно є студентом Державного вищого навчального закладу «Чернівецький політехнічний коледж» І курсу, 523 групи, спеціальності 121 Інженерія програмного забезпечення, форма навчання: денна, скорочена, контрактна. Термін закінчення коледжу: 30 червня 2023р.. Відповідно до квитанції від 04 вересня 2020р. позивач здійснив першу оплату за навчання в сумі 1300грн.. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 199\~СК України передбачений обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до частин першої та другої\~статті 200СКУкраїни\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.\~Статтею 182СКУкраїни\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення та мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»\~визначено,\~ що з 01 грудня 2020р. прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць складає 2270грн.. Відповідно до роз`ясень Постанови Пленуму Верховного Суду України від15травня 2006року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" викладених у п. 20, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Визначаючи розмір стягуваних аліментів суд враховує особу відповідача. Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину суд зазначає наступне. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,200,201\~цього\~Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила\~статті 185 СК України\~не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються\~статтею 199 цього Кодексу. Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15. Суд не приймає доводів відповідача, що саме на його утримані перебуває мати-пенсіонер, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що його мати дійсно потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача, в силу того, що проживає з ним, окрім того остання отримує пенсію. Відповідач на обліку у центрі зайнятості не перебуває. Окрім того, [PERSON] навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не має можливості працювати та самостійно себе утримувати, тобто потребує матеріальної допомоги. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.141\~ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір.

Outcome: approved