Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у суд із даним позовом до відповідачів [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс», [PERSON] та [PERSON] про визнання рішення органу приватизації та свідоцтва про право власності на квартиру недійсним, свої вимоги мотивує тим, що 12.06.1992 року одружилися її батьки [PERSON] та [PERSON]. Після укладення шлюбу її батьки стали проживати в [INFO], а 26.11.1992 року у даній квартирі була зареєстрована [PERSON]. 17.12.1993 року народилась позивач [PERSON], яка була цього ж дня зареєстрована в [INFO]. Зазначає, що рішенням приватизаційного органу Червоноградського управління житлово комунального господарства в/о «Укрзахідвугілля» від 21.02.1994 року № 34 проведено приватизацію квартири по вул. Петрушевича, 26/1 у м. Сокалі на трьох осіб бабцю позивачки [PERSON], батька [PERSON] та матір [PERSON]. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 21.02.1994р. виданого приватизаційним органом Червоноградського управління житлово комунального господарства в/о «Укрзахідвугілля» право власності на квартиру по вул. Петрушевича, 26/1 оформлено на [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці на кожного. Вказує, що з невідомих їй причин у число осіб, які приватизували квартиру вона включена не була. 20.01.1995 року помер батько позивачки [PERSON]. Зазначає, що після смерті [PERSON], позивачка та [PERSON], [PERSON] проживали в [INFO] і здійснювали догляд за даною квартирою. Проте, 05.01.1998 року позивачку була виписано із даної квартири будучи неповнолітньою і на даний час вона ніде не зареєстрована. 18.07.2015 року померла бабця позивачки [PERSON]. Зазначає, що в листопаді 2015 року, вона через представника [PERSON] звернулась у нотаріальну контору для прийняття спадщини після смерті бабці [PERSON]. Відповіддю від 16.12.2015 року їй повідомлено, що в Сокальській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа і заяву скеровано туди за належністю. Після смерті бабці їй стало відомо, що [PERSON] оформила спадщину після смерті сина, а її усунули від права на спадщину незаконно. Вказує, що в січні 2016 року [PERSON] звернулась до Сокальського районного суду Львівської області із позовною заявою про скасування свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька, яке видане на імя [PERSON] 12.12.2005 року на 1/3 ідеальну частину квартири по вул. Петрушевича, 26/1 у м. Сокалі, Львівської області, що зареєстроване в реєстрі № 2-2340. В подальшому після витребування адвокатом документів та долучення до справи відповідачем будинкової книги стало відомо, що квартира була приватизована в момент коли в ній проживала та була зареєстрована малолітня позивачка [PERSON]. Відтак, вважає, що її батьками та бабцею порушено її право на приватизацію житла. Оскільки повноліття позивач досягла 17.12.2011року, а про порушене право на набуття у власність житла дізналась лише в 2016 році, тому змушена звертатись до суду тільки в даний час. Крім цього, зазначає, що 11.05.2016 року її представник та тітка [PERSON] звернулися із заявою в інтересах позивачки про реєстрацію її за місцем проживання, проте, їм було відмовлено. Квартира по вул. Петрушевича, 26/1 у м. Сокаль є єдиним житлом позивачки, а тому вона змушена звертатись до суду за захистом своїх житлових прав. Просить визнати незаконним та скасувати рішення приватизаційного органу Червоноградського управління житлово комунального господарства в/о «Укрзахідвугілля» від 21.02.1994 року № 34, яким було проведено приватизацію квартири по вул. Петрушевича, 26/1 у м. Сокалі на трьох осіб [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру від 21.02.1994 року видане приватизаційним органом Червоноградського управління житлово комунального господарства в/о «Укрзахідвугілля» згідно якого право власності на квартиру по вул. Петрушевича, 26/1 у м. Сокалі оформлено на [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/3 частці на кожного. Визнати за позивачкою право на проживання в [INFO], а також стягнути із відповідачів судові витрати. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, в обґрунтування навів доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково повідомив, що доводи представника відповідача щодо застосування позовної давності на увагу не заслуговують, оскільки про порушення своїх прав позивачці стало відомо лише в грудні 2015р. коли звернулась у нотаріальну контору з приводу прийняття спадщини після смерті бабці [PERSON] та дізналась, що вона одноособово прийняла спадщину після смерті свого сина, а її батька, чим усунула її від спадкування. Представник відповідача [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» в судове засідання не прибув та не повідомив суд про причину неявки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула та не повідомила суд про причину неявки. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечила щодо їх задоволення. Зазначила, що позивачку підставно не було включено у приватизацію квартири, так як вона не могла бути зареєстрованою у квартирі на час приватизації так як свідоцтво про її народження видане 21.01.1994р. Крім цього, просить застосувати до даних правовідносин позовну давність, так як повноліття позивач досягла у 2011р. та могла звертатися до суду за захистом своїх прав, однак таким правом не скористалася, поважності пропуску строку позовної давності не навела. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази в справі, суд приходить до наступного висновку. Дослідженою копією свідоцтва на право власності на квартиру, що видане 21.02.1994р. Приватизаційним органом Червоноградського управління житлово-комунального господарства в/о «Укрзахідвугілля», встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному належить квартира в м. Сокаль по вул. Петрушевича, 26/1. Дослідженою копією заяви [PERSON] від 29.07.1993р. на ім»я керівника органу приватизації, встановлено, що такою вона просила оформити передачу у власність квартири, що займає разом з членами сім»ї в порядку Закону «про приватизацію державного житлового фонду». Адресою місця свого проживання, а відповідно і житла, що приватизовується зазначено - м. Сокаль, вул. Петрушевича, 26/1. При оформленні житла у спільну часткову власність просила передбачити розподіл долі власності між членами сім»ї: [PERSON] син, [PERSON] невістка. Згідно копії довідки з місця проживання про склад сім»ї і прописці №77 від 27.01.1994р., встановлено, що прописаними за адресою м. Сокаль, вул. Петрушевича, 26/1 значились троє осіб: [PERSON] квартиронаймач, [PERSON] син, [PERSON] невістка. Відповідно до копії витягу із рішення №34 від 21.02.1994р. Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області КП «Червонограджитлокомунсервіс», «Про приватизацію громадянами житлових будинків і квартир в м. Червонограді, м. Соснівці», вирішено приватизувати громадянам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] квартиру з трьох кімнат, загальною площею 65,5кв.м. в м. Сокаль по вул. Петрушевича, 26/1. Із копії свідоцтва про народження позивачки [PERSON] серії І-СГ №254013, встановлено, що вона народилася 17.12.1993р. та її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Дослідженою копією будинкової книги на квартиру [ADDRESS], зокрема встановлено, що згідно відбитка штампа 17.12.1993р. в квартирі проведено реєстрацію позивачки [PERSON] та згідно відбитка штампа від 05.01.1998р. [PERSON] виписано із квартири. Крім цього, згідно копії картки «Форми Б» заведеної паспортним столом Сокальського РОВД, встановлено, що по вул. Петрушевича (Ленінградська) [ADDRESS], зокрема була зареєстрованою [PERSON], однак в графі «дата прописки» відсутній запис, однак наявний запис від 08.06.1995р. про дату виписки. Відповідно до положення частини 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482-XII (в редакції від 19.06.1992 року) (далі Закон № 2482-XII від 19.06.1992 року) приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Згідно з ч.1 ст. 2 ст. 3 Закону № 2482-XII від 19.06.1992 року до об'єктів приватизації (далі - квартири (будинки) належать: квартири багатоквартирних будинків та одноквартирні будинки, які використовуються громадянами на умовах найму; незаселені квартири, частини будинків, одноквартирні будинки після закінчення їх будівництва, реконструкції, ремонту та поточного звільнення. Приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир(будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до положення ч. 1 ст. 5 Закону № 2482-XII від 19.06.1992 року якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім'ї безоплатно. До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло на момент введення в дію цього Закону. Також, згідно з положенням ст. 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону № 2482-XII від 19.06.1992 року передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Як вбачається з абз. 2 п. 3.3 рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням громадянки [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення пункту 5 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду (справа про безоплатну приватизацію житла № 1-38/2010 від 10 червня 2010 року), приватизація державного житлового фонду не є обов'язком громадян України, а є їх правом, яке повинне реалізовуватися ними на власний розсуд, на умовах, у порядку та спосіб, встановлених законом. Як встановлено в ході розгляду справи, позивач [PERSON] з часу народження 17.12.1993р. та до 05.01.1998р. була прописаною та проживала в [INFO], однак і не зважаючи на те, що 05.01.1998р. її виписано із квартири і далі продовжувала там проживати. Відтак, встановлено, що на час приватизації квартири, а саме 21.02.1994р. позивачка була у ній прописана та проживала та як малолітня згідно ст. 17 ЦК УРСР та ст. 64 ЖК України мала право на проживання, оскільки там же проживали її батьки. Відповідно, приватизацію спірного житла проведено незаконно без врахування інтересів на той час малолітньої позивачки. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення приватизаційного органу та свідоцтва про право власності на квартиру підлягають до задоволення в повному обсязі. Що стосується позовної вимоги про визнання за позивачкою права на проживання у спірній квартирі в м. Сокаль по вул. Петрушевича, 26/1, суд у задоволенні даної вимоги відмовляє, оскільки відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оскільки право позивачки на проживання у квартирі в м. Сокаль по вул. Петрушевича, 26/1 в ході розгляду справи ніким не оспорювалося, про перешкоди у користуванні квартирою позивачкою не зазначається, крім цього це право є похідним від задоволених судом вимог щодо визнання незаконним та скасування рішення приватизаційного органу та свідоцтва про право власності на квартиру, що вже задоволені судом, відтак додатковому дослідженню та захисну не підлягає. Відносно тверджень представника відповідача [PERSON] щодо звернення позивачкою до суду із даним позовом із пропуском позовної давності, судом встановлено наступне. До даних правовідносин застосовується загальна позовна давність визначена ст. 257 ЦК України тривалістю у три роки. Судом встановлено, що позивач після смерті баби [PERSON] в грудні 2015р. коли звернулася у нотаріальну контору з привиду прийняття спадщини дізналася про те, що вона після смерті сина, а її батька [PERSON] прийняла спадщину, чим незаконно усунула її від спадкування, в звязку із чим 12.09.2016р. звернулася до суду із даним позовом, тобто в межах строків, встановлених законом. В свою чергу, згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду із даним позовом позивачкою згідно платіжних доручень №ПН831 та ПН1202 сплачено судовий збір в сумі 551,20грн. та 1102,42грн. Відтак, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, із відповідачів в користь позивачки слід стягнути 1102,42грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial