Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом (в подальшому уточнений) до [PERSON], третя особа: [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання права власності. Під час розгляду справи в якості третьої особи залучено Комунальне підприємство «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації». Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23.07.1992 [PERSON] та [PERSON] підписали договір дарування, за яким остання подарувала позивачеві 21/100 частину будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У серпні місяці 1992 року позивач отримав дозвіл Придніпровського райвиконкому на добудову. Після чого, побудував житлову прибудову під літ. А-2 (на сьогодні відповідно до ухвали апеляційного суду Черкаської області від 14.05.2014 справа №22-ц/793/1228/14 - А2 - II). 06.04.1998 між позивачем та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 21/100 частини домоволодіння з відповідною частиною надвірних споруд, а також житлову прибудову під літ. А-2 (на сьогодні А2 - II) готовністю 61%, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Фактично сторони уклали договір позики та договір застави, але оформили це у вигляді договору купівлі-продажу. 21.12.1998 [PERSON] написав розписку, в якій пояснив, що станом на 21.12.1998 позивач взяв у позику у нього 6900 доларів США. Того ж дня позивач повернув [PERSON] 1950 доларів США. Решту суми він зобов'язувався повернути до 01.03.1999, після чого договір купівлі-продажу від 06.04.1998 буде розірваний сторонами. Позика була повернута в повному обсязі, про що [PERSON] було складено відповідну заяву 15.06.2015, яка завірена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А. В подальшому вищевказаний договір купівлі-продажу між сторонами [PERSON] та [PERSON] не розривався, оскільки право власності на житлову прибудову під літ. А-2 (на сьогодні А2 - II) готовністю 61%, що знаходиться за адресою [ADDRESS], в подальшому перейшло до [PERSON] на підставі мирової угоди. Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01.04.2002 мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON], затверджено та закрито провадження по справі. Хоча при затвердженні мирової угоди не були дотримані вимоги ЦПК України, чим було порушено право власності позивача. 19.07.2002 [PERSON] подарувала [PERSON] 21/200 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці розміром 770,0 кв.м. та 1/2 частину незавершеної будівництвом житлової прибудови, готовністю 61%, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON]. мала право лише на 1/2 частину незавершеної будівництвом житлової прибудови, готовністю 61%, яку і мала право відчужити. Позивач вважає, що належна відповідачці частка у власності незавершеної будівництвом житлової прибудови, готовністю 61% була нею відчужена за договором дарування від 19.07.2002. У червні 2010 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до КП «ЧООБТІ» із заявою про перерахунок часток в домоволодінні [ADDRESS] у м. Черкаси. Згідно висновку про зміну ідеальних часток в домоволодінні, ідеальна частка [PERSON] становить - 13/20, [PERSON] - 7/20. Тобто, на сьогодні предметом даного позову є частка житлового будинку з відповідними надвірними спорудами в розмірі 7/20, що знаходиться за адресою [ADDRESS] і належить [PERSON] на підставі свідоцтва Серії [NUMBER] від 14.10.2010. В листопаді 2012 року позивач подав апеляційну скаргу на ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01.04.2002. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 29.11.2012 ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.04.2002 скасовано, а справу повернуто Придніпровському районному суду м. Черкаси для розгляду по суті. 06.12.2013 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси даний позов залишено без розгляду. У березні 2014 року [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про поворот виконання рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Малая H.A. про визнання договору купівлі-продажу частини житлового будинку недійсним та визнання права власності на частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Оскільки ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.12.2013 про залишення позову без розгляду, не вирішувалося питання про поворот виконання ухвали суду (умови мирової угоди були виконані), - Придніпровським районним судом м. Черкаси 28.03.2014 було ухвалено рішення про задоволення заяви [PERSON] про поворот виконання рішення: допустити поворот виконання ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.04.2002 про затвердження мирової угоди, зобов'язавши [PERSON] повернути [PERSON] 21/100 частину житлового будинку та відповідну частину надвірних споруд, що складається з: приміщення 2-5 площею 15.6 кв. м., житлової прибудови А-2 готовністю 61%, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], скасувавши в цій частині свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 14.10.2010, видане Виконавчим комітетом Черкаської міської ради [PERSON]; зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON], отримані по мировій угоді 10800 грн. Ухвала від 28.03.2014 набрала законної сили, але так і не була виконана. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 29.11.2012 ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01.04.2002 про затвердження мирової угоди визнано такою, що підлягає до скасування в зв'язку з порушенням ст. 179 ЦПК України та ст. 41 Конституції України. Тобто, у власності [PERSON] незаконно перебували 21/100 частина житлового будинку та відповідна частина надвірних споруд, що складається з: приміщення 2-5 площею 15,6 кв. м„ житлової прибудови А-2 готовністю 61%, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (на сьогодні це приміщення 2-7 розміром 15,6 кв.м. та прибудова А2 - ІІ), що знаходиться за адресою [ADDRESS]). На підставі викладеного, просить суд, визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 7/20 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці розміром 770,0 кв.м.; скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серії [NUMBER] від 14.10.2010, видане [PERSON] виконавчим комітетом Черкаської міської ради та державну реєстрацію права власності на 7/20 частин житлового будинку з прибудовами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на 7/20 частин житлового будинку з прибудовами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та виключити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відносно права власності [PERSON] на 7/20 частин житлового будинку з прибудовами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник за договором - адвокат Гриценко Л.О. не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи. Через канцелярію суду надано заяву з проханням проводити розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги, в редакції від 20.05.2016, підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечували. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про причину неявки суду не повідомила, була належним чином повідомлена про дату час та місце розгляду справи рекомендованим листом, який повернувся до суду не отриманим, що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. В судове засідання третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. В судове засідання представник третьої особи КП «ЧООБТІ» за довіреністю - Бузько І.П. не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Суд, на підставі ст. ст. 224 - 226 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Враховуючи думку сторін та осіб, які беруть участь у розгляді справи, вивчивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що згідно договору дарування від 23.07.1992, який посвідчено державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Плітко Н.І. і зареєстровано в реєстрі за №1-5089, [PERSON] подарувала [PERSON] 21/100 частину будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно вказаного договору в користування [PERSON] відійшли кім. 2-1, 2-2, П; жил. пл. 15,6 кв.м. Після отримання у серпні місяці 1992 року дозволу Придніпровського райвиконкому на добудову, [PERSON] побудував житлову прибудову під літ. А-2 (на сьогодні відповідно до ухвали апеляційного суду Черкаської області від 14.05.2014 справа № 22-ц/793/1228/14 - А2 - II). Між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу частини житлового будинку від 06.04.1998 (посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Малою Н.А. та зареєстровано в реєстрі за №1122), а саме: 21/100 частини домоволодіння з відповідною частиною надвірних споруд, а також житлову прибудову під літ. А-2 (на сьогодні А2 - II) готовністю 61%, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. 21.12.1998 [PERSON] написав розписку, зі змісту якої вбачається, що станом на 21.12.1998 [PERSON] взяв у позику в [PERSON] 6900 доларів США. Того ж дня [PERSON] повернув [PERSON] 1950 доларів США. Решту суми він зобов'язувався повернути до 01.03.1999, після чого договір купівлі-продажу від 06.04.1998 буде розірваний сторонами. Ухвалою судової колегії в цивільних справах Черкаського обласного суду від 08.09.1999 рішення суду першої інстанції від 12.05.1999р. , яким договір купівлі-продажу частини будинку, укладений між [PERSON] і [PERSON], визнано незаконним, - скасовано і зазначено, що поза увагою суду лишився той факт, що укладення договору купівлі-продажу було пов'язано з договором позики 6 900 доларів США; суд не дав оцінки цьому факту і не перевірив, яка саме угода була укладена між відповідачами: договір купівлі-продажу чи договір застави під боргові зобов'язання. Також встановлено, що позика була повернута в повному обсязі, про що [PERSON] складено відповідну заяву від 15.06.2015, яка завірена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А. та зареєстровано в реєстрі за №3730. Крім того, ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01.04.2002 затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] і закрито провадження по справі. За вказаною мировою угодою сторони домовились про наступне: 1) визнати за [PERSON] право власності на 21/100 частину житлового будинку та відповідну частину надвірних споруд, що складається з: приміщення 2-5 площею 15,6 кв. м., житлової прибудови А-2 готовністю 61 %, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; 2) [PERSON] бере на себе обов'язок сплатити [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 10800 грн. Умови мирової угоди були виконані. Тобто, 19.07.2002 [PERSON] подарувала [PERSON] 21/200 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці розміром 770,0 кв.м. та 1/2 частину незавершеної будівництвом житлової прибудови, готовністю 61%, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З цього вбачається, що [PERSON] мала право лише на 1/2 частину незавершеної будівництвом житлової прибудови, готовністю 61%, яку і мала право відчужити. Згідно із даними висновку, наданого КП «ЧООБТІ», про зміну ідеальних часток в домоволодінні [ADDRESS] у м. Черкаси, ідеальна частка [PERSON] становить - 13/20, [PERSON] - 7/20. Тобто, частка житлового будинку з відповідними надвірними спорудами в розмірі 7/20, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва Серії [NUMBER] від 14.10.2010, що підтверджується відповідними матеріалами інвентаризаційної справи, та витягами з державного реєстру прав на нерухоме майно №27819833 від 29.10.2010 та №27902592 від 05.11.2010. Ухвалою колегії суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 29.11.2012 ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.04.2002 скасовано, а справу повернуто до Придніпровського районного суду м. Черкаси для розгляду по суті. 06.12.2013 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси даний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним та визнання права власності на частину будинковолодіння залишено без розгляду. Оскільки, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2013 року про залишення зазначеного позову без розгляду, не вирішувалося питання про поворот виконання ухвали суду, [PERSON] звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення по даній цивільній справі, зобов'язавши [PERSON] повернути [PERSON] 21/100 частини домоволодіння [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних споруд, що складається з приміщення літ. 2-5 (на даний час літ. 2-7) площею 15.6 кв.м. та житлової прибудови літ.А-2 (на даний час. А2-ІІ), скасувавши в цій частині свідоцтво про право власності виданого виконавчим комітетом Черкаської міської ради [PERSON]. 28.03.2014 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси заяву [PERSON] про поворот виконання рішення задоволено. Вказана ухвала набрала законної сили, але так і не була виконана. Крім того, ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 29.11.2012 ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01.04.2002 про затвердження мирової угоди було визнано такою, що підлягає до скасування в зв'язку з порушенням ст. 179 ЦПК України та ст. 41 Конституції України. Тобто, у власності [PERSON] незаконно перебували 21/100 частина житлового будинку та відповідна частина надвірних споруд, що складається з: приміщення 2-5 площею 15,6 кв.м., житлової прибудови А-2 готовністю 61%, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (на час розгляду справи - це приміщення 2-7 розміром 15,6 кв.м. та прибудова А2 - П), що знаходиться за адресою [ADDRESS]). В ухвалі апеляційного суду Черкаської області від 29.11.2012, якою ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01.04.2002 про затвердження мирової угоди було скасовано, зазначено, що в порушення ст. 41 Конституції України [PERSON] був незаконно позбавлений права власності на майно, яке є його власністю. Дана ухвала набрала законної сили, тому у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України факт незаконності позбавлення [PERSON] права власності на 21/100 частину будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], не потребує доказування. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950, ратиф. Законом України від 17.07.1997, передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим ріенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Як передбачено статтею 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, - визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтями 41, 47 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 316-319, 321 ЦК України, визначено та законодавчо закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає, що кожна особа має право на безперешкодне користування своїм майном, а також задекларовано право власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд здійснювати щодо свого майна будь-які дії, вчиняти будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право на житло реалізується шляхом як придбання його у власність, так і отримання житла в користування. За захистом своїх прав щодо здійснення права власності та права користування житлом можуть звертатись власники житла, члени сім'ї власника, а також інші особи, які наділені правом особистого сервітуту. Згідно із ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Незаконність набуття права власності [PERSON] на 21/100 частину житлового будинку та відповідну частину надвірних споруд, що складається з: приміщення 2-5 площею 15,6 кв. м., житлової прибудови А-2 готовністю 61%, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], була встановлена апеляційним судом, який своєю ухвалою від 29.11.2013р. скасував ухвалу сду першої інстанції від 01.04.2002 про затвердження мирової угоди, яка і була правовою підставою набуття права власності [PERSON] Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ніш документа, який засвідчує його право власності. В силу положень ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» із змінами та доповненнями, в ред. від 01.01.2016, регулюються відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Відповідно до ст. 2 вказаного закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, за результатами розгляду справи, суд дійшов до висновку про те, що права позивача підлягають захисту у способи, які відповідають вимогам цивільного законодавства, а тому необхідно позовні вимоги задовольнити та визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 7/20 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці розміром 770,0 кв.м.; скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серії [NUMBER] від 14.10.2010, видане [PERSON] виконавчим комітетом Черкаської міської ради та державну реєстрацію права власності на 7/20 частин житлового будинку з прибудовами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на 7/20 частин житлового будинку з прибудовами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та виключити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відносно права власності [PERSON] на 7/20 частин житлового будинку з прибудовами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На думку суду, зазначене рішення є справедливим і таким, що не суперечить ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. На підставі викладеного та,

Outcome: approved