Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON]З звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про заборону без її дозволу та присутності відповідачам вчиняти будь-які дії, спрямовані на спілкування з малолітньою дочкою [PERSON] та дії, спрямовані на зміну місця перебування дитини [PERSON]. у будь-який спосіб, оскільки такі дії суперечать інтересам дитини та її бажанню, а також не мають нічого спільного з вихованням дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала в шлюбі. Під час проживання в шлюбі в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2011 року шлюб між ними був розірваний. Зазначеним рішенням судом вирішено, що їх дочка [PERSON] буде проживати разом із нею. Після їх розлучення вона не дозволяла відповідачу [PERSON] спілкуватися з їх дочкою у її відсутності через страх, що відповідач може викрасти дитину. 05.04.2012 року на підставі заяви відповідача [PERSON] про чинення йому перешкод у побаченні з дочкою розпорядженням голови Гусятинської райдержадміністрації Тернопільської області за № 190-до зі змінами від 27.07.2012 року № 440-од, від 27.06.2013 року № 221-од визначено дні, в які відповідач [PERSON] може зустрічатися та спілкуватися з дочкою поза межами її постійного місця проживання, зокрема з 09.00 год. до 18 .00 години. 14.08. 2013 року відповідач [PERSON] порушив умови спілкування з дитиною вказані у вищезазначеному розпорядженні і утримував дочку у м. Львів до 22.08.2013 року, неповідомляючи та невідповідаючи на її телефонні дзвінки. У зв»язку з цим вона звернулася до правоохоронних органів, проте у відповідь отримувала відповіді із рекомендаціями звернутися до суду із вказаного питання. Позивачка посилається на те що, дочка [PERSON] не має бажання спілкуватися з відповідачем, оскільки він в супереч її бажанню вивіз її до м. Львова і утримував не в їх квартирі , а в чужій, а бувало і у своєї співмешканки. Залишав її саму у квартирі як у день так і вночі. Погано відкликався за неї перед дитиною. Крім того вказала, що після вищезазначеного відповідач з нею не спілкується та не намагається домовитися про зустріч з дочкою. Проте, приїжджає до школи, де навчається дитина та в супереч бажанню дитини намагається розмовляти з нею, заманити її у свій автомобіль. Відповідачка [PERSON] - мати відповідача [PERSON] також неодноразово намагалася заманити її дочку [PERSON] до свого будинку. Проте, дитина відмовлялася. Посилаючись на те, що відповідачі можуть дитину силоміць посадити у автомобіль і вивезти у невідомому напрямку для тимчасового чи постійного проживання не з нею і це може вплинути на фізичне здоров»я та психічний стан дитини та призвести до фатальних незворотних наслідків, просить задовольнити її позовні вимоги так як згідно вищевказаного рішення суду не передбачене будь-яке тимчасове проживання її дочки не з нею, а з відповідачем у супереч волі дитини. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені у позові, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилися. Проте, 11.12.2014 року подав письмові заперечення на позов, згідно яких позовні вимоги позивача не визнає, просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача та невмотивовані наведені вимоги. Вказав, що таке обмеження буде прямим порушенням його законних прав на спілкування з його дитиною. Його спілкування з дитиною [PERSON] відбувалося виключно на правових підставах, що визначені на підставі розпорядження голови Гусятинської райдержадміністрації № 440-од від 27.07.2012 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, хоч належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Заяви про неможливість явки в судове засідання суду не надіслала. Представник третьої особи- служби у справах дітей Гусятинської райдержадміністрації вказав, що позов є безпідставний та необгрунтований і не підлягає до задоволення. Зазначив, що як мати так і батько мають рівні права щодо виховання дитини. Вважає, що посилання позивачки та її представника на те, що дочка сторін по справі після приїзду від свого батька - відповідача по справі 22.08.2013 року була з ознаками фізичного насильства є голослівними та нічим не доведеними. Розпорядження голови Гусятинської райдержадміністрації щодо встановлення способу участі [PERSON] як батька у вихованні дитини від 27.07.2012 року із змінами та доповненнями є законним. Суд, заслухавши доводи позивачки та її представника, представника третьої особи, розглянувши письмові заперечення відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.06.2003 року в міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції за актовим записом № 1066, був зареєстрований шлюб між [PERSON]- позивачем по справі та [PERSON]- відповідачем по справі. Від проживання в шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Франківського районного суду м. Львів від 01 грудня 2011 року шлюб між сторонами був розірваний. Зазначеним рішенням судом вирішено, що дочка сторін [PERSON], [INFO] буде проживати разом із матір»ю-позивачкою по справі. Розпорядженням голови Гусятинської райдержадміністрації від 05.04.2012 року № 190-од « Про участь [PERSON] у вихованні дочки» визначено способи участі [PERSON] як батька у вихованні малолітньої дочки [PERSON], а саме протягом 6 місяців з дня прийняття даного рішення два рази в місяць( 1 будній та 1 святковий день) відвідувати дочку та спілкуватися з нею на території Гусятинського району з метою психологічної адаптації дитини, попередньо узгодивши дні та час з матір»ю дитини. Після завершення даного терміну звернутись в орган опіки та піклування для визначення способів участі у вихованні малолітньої дочки надалі. Розпорядженням голови Гусятинської райдержадміністрації від 27.07.2012 року № 440-од « Про участь [PERSON] у вихованні дочки » визнано таким, що втратило чинність вищевказане розпорядження голови райдержадміністрації від 05.04.2012 року « Про участь [PERSON], у вихованні дочки» та визначено нові способи участі [PERSON], як батька у вихованні малолітньої дочки [PERSON]., а саме в першу та третю суботу та неділю місяця, а також в один із святкових днів місяця з 9.00 год. до18.00 год. зустрічатися та спілкуватися з дитиною поза межами постійного місця проживання з урахуванням інтересів та стану здоров»я дитини. Згідно розпорядженням голови Гусятинської райдержадміністрації від 27.06.2013 року №221-од « Про участь [PERSON] у вихованні дочки » до розпорядження голови Гусятинської райдержадміністрації від 27.07.2012 року № 440-од « Про участь [PERSON] у вихованні дочки » внесено зміни, зокрема після слів « а також в один із святкових днів місяця» додано « по 3 дні щомісяця протягом літнього періоду, по 3 дні під час осінніх, зимових та весняних канікул протягом навчального року». Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно положень ст. 15 Закону України „ Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог позивачки, так як на цей час наявне розпорядження № 440-од від 27.07.2012 року « Про участь [PERSON] як батька у вихованні дочки», яке не скасовано. Позовних вимог про внесення змін до зазначеного розпорядження голови райдержадміністрації щодо необхідності зміни організації побачень та спілкування з дитиною позивачкою не заявлено. Згідно ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Посилання в судовому засідання позивачки та її представника на те, що відповідач [PERSON] не дотримується умов щодо участі у вихованні дитини, визначених у вищевказаному розпорядженні голови райдержадміністрації, суд не приймає до уваги як таке , що недоведене позивачкою. В судовому засіданні позивачкою не надано та судом не здобуто доказів з приводу того, що зі сторони відповідачів мали місце дії, направлені на позбавлення позивачки можливості постійного проживання з дитиною та здійснення її виховання. На підставі наведеного, ст.ст. 141, 153, 157 - 159 Сімейного кодексу України, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: dismissed