Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] Батько малолітнього [PERSON] , з родиною не проживає, зі слів матері мешкає у Ширяєвському районі Одеської області , разом з ним проживає їх спільна донька [PERSON] За клопотанням служби у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації було влаштовано малолітнього [PERSON] , [INFO] до центру соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації. Станом на 17.01.2019 року малолітній [PERSON] перебуває у згаданому вище закладі, мати сина не провідувала. На підставі вищевикладеного представник позивача просила суд постановити рішення, яким позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Представник позивача у судове засідання не з"явилася, але надала до суду заяву у якій позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, просила слухати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином про причини неявки суд не повідомила. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 3 цієї статті визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого 11.06.2014 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №362 зазначено: мати [PERSON] , батько вказаний [PERSON] . За клопотанням служби у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації було влаштовано малолітнього [PERSON] , [INFO] до центру соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації. Станом на 17.01.2019 року малолітній [PERSON] перебуває у згаданому вище закладі, мати сина не провідувала. Позивач на підтвердження своїх вимог посилається на письмові докази. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 24.01.2019 року за №01/01-25/274 про доцільність позбавлення батьківських прав враховуючи інтереси та думку дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] . н . відносно [PERSON] , [INFO] Звертаючись з позовними вимогами про позбавлення батьківських прав позивачем вказано, що відповідач, будучи матір`ю дитини, утриманням та вихованням доньки не займається, не цікавиться її здоров`ям, фізичним, моральним, духовним розвитком, не піклується про неї, не враховує її інтереси, ніякої матеріальної допомоги на утримання не надає. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню до дитини, матеріально її не забезпечує, а тому підлягає позбавленню батьківських прав. Згідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину, а тому суд вважає за власною ініціативою за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи обставини, зазначені у ст. 184 Сімейного Кодексу, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку з усіх його видів доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01.02.2019 року і до повноліття дитини. Згідно ст.ст. 79, 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на те, що, відповідачка зобов`язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини, щомісяця. Суд вважає за необхідне стягувати аліменти на користь юридичної чи фізичної особи, на утриманні якої будуть перебувати дитина. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір.

Outcome: approved