Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Дім Страхування», Товариства з обмеженою відповідальністю «АКАМ». про солідарне відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 9471,93 гривні, що становить різницю між фактичним відновлювальним ремонтом та розміром страхового відшкодування, а також 700 гривень за проведення автотоварознавчого дослідження. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.11.2014 р. о 18 год 20 хв на вул.Тарасівська, 11 в м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Опель» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіля [NUMBER] та автомобіля «Опель» д.н. [NUMBER]. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 20.11.2014 р. винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди був визнаний [PERSON] Власником транспортного засобу «Опель» д.н. [NUMBER] є ТОВ «АКАМ». Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - ТОВ «АКАМ» була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» (правонаступником якого є ПрАТ «Страхова Компанія «Дім Страхування») на підставі Полісу № АІ\\02022408. На підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 21.09.2015 р. з ТОВ «АКАМ» на користь позивача стягнута матеріальна шкода в розмірі франшизи в сумі 1000 гривень та судові витрати у справі. Відповідно до рішення Апеляційного суду м.Києва від 16.12.2015 р. стягнуто з ТОВ «АКАМ» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2000 гривень та судові витрати у справі. У задоволенні вимог про стягнення з ТОВ «АКАМ» різниці між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням, а також витрат за проведення експертизи було відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої та апеляційної інстанції посилався на те, що позивачем не надано доказів звернення до ПрАТ «Страхова компанія «Страхова Компанія «Дніпроінмед» з вимогою про відшкодування вартості відновлювального ремонту в розмірі 32019,32 гривні. 13.01.2016 р. позивач надіслав на адресу ПрАТ «СК «Дніпроінмед» заяву про виплату страхового відшкодування в повному обсязі вартості відновлювального ремонту, однак станом на день звернення до суду будь-якої відповіді отримано не було і кошти не виплачені.. Позивач просить в судовому порядку стягнути солідарно з відповідачів різницю між вартістю відновлювального ремонту та сумою страхового відшкодування, яка складається з сумі відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу автомобіля, а також витрати на проведення авто товарознавчого дослідження. В ході судового розгляду представники позивач підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив його задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнав матеріальних збитків, транспортний засіб потребував ремонту, сума страхового відшкодування, не покриває в повному обсязі всі витрати, пов»язані з проведенням відновлювального ремонту транспортного засобу, а тому дані збитки повинні бути відшкодовані відповідачами. Представники відповідачів в судове засідання не з»явились, надіславши письмові заперечення з приводу заявлених позовних вимог. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.11.2014 р. о 18 год 20 хв на вул.Тарасівська, 11 в м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Опель» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіля [NUMBER] та автомобіля «Опель» д.н. [NUMBER]. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 20.11.2014 р. винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди був визнаний [PERSON] В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню. Власником транспортного засобу «Опель» д.н. [NUMBER], яким керував [PERSON], є ТОВ «АКАМ». Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Опель» д.н. [NUMBER] - ТОВ»АКАМ» була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» (правонаступником якого є ПрАТ «Страхова Компанія «Дім Страхування») на підставі Полісу № АІ\\02022408. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз»яснень, викладених в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Пунктом 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового, відшкодування відповідно до умов договору страхування. Статтею 6 вказаного закону закріплено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Згідно з ст.12 зазначеного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. На підставі ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Судом встановлено, що [PERSON] 16 січня 2015 року замовлено проведення оцінки транспортного засобу в ТОВ «Асистуюча компанія «Укравтоекспертиза». Згідно звіту від 02 лютого 2015 року серії SL № 24127 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля [NUMBER] становить 32 019,92 грн., а вартість матеріального збитку складає 24 001,77 грн. (вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу транспортного засобу). За проведення автотоварознавчого дослідження позивачем 02 лютого 2015 року було сплачено 700,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач 23 січня 2015 року звернувся до ТОВ «ВіДі Автострада» з питання ремонту пошкодженого автомобіля «Тойота» державний номерний знак [NUMBER] . 24 січня 2015 року [PERSON] на рахунок ТОВ «ВіДі Автострада» було сплачено 20 000,00 грн. 14 лютого 2014 року між [PERSON] та ТОВ «ВіДі Автострада» було підписано акт виконаних робіт, згідно якого за проведення відновлювального ремонту транспортного засобу до сплати підлягало 33 517,68 грн. з ПДВ. 17 лютого 2015 року позивачем було сплачено решту суми в розмірі 13 517,68 грн. Як встановлено судом позивач звернувся до ПрАТ «Дніпроінмед» з заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно довідки АБ «Клірінговий Дім» № 06-06/01/1696 від 20 травня 2015 року згідно платіжного доручення № 586 від 06 травня 2015 року на рахунок [PERSON] надійшли кошти в сумі 23 001,77 грн. від ПрАТ «Дніпроінмед» з призначенням платежу «страхова виплата по полісу АІ/0202408 від 14 березня 2014 року, наказ 900696/1 від 30 квітня 2015 року». В подальшому, на підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 21.09.2015 р. з ТОВ «АКАМ» на користь позивача стягнута матеріальна шкода в розмірі франшизи в сумі 1000 гривень та судові витрати у справі. Відповідно до рішення Апеляційного суду м.Києва від 16.12.2015 р. стягнуто з ТОВ «АКАМ» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2000 гривень та судові витрати у справі. У задоволенні вимог про стягнення з ТОВ «АКАМ» різниці між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням, а також витрат за проведення експертизи було відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої та апеляційної інстанції посилався на те, що позивачем не надано доказів звернення до ПрАТ «Страхова Компанія «Дніпроінмед» з вимогою про відшкодування вартості відновлювального ремонту в розмірі 32019,32 гривні та витрат на проведення автотоварознавчого дослідження. Позивач 13.01.2016 р. звернувся до ПрАТ «Страхова Компанія « Дім Страхування», яка є правонаступником СК «Дніпроінмед» з заявою про виплату суми в розмірі 9471,93 гривні, що становить різницю між сплаченим страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту та витрат на проведення авто товарознавчого дослідження. На момент звернення до суду зазначені кошти сплачені не були. Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов»язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При розрахунку вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу враховується вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту, вартість необхідних для ремонту матеріалів та трудомісткість ремонту в нормо-годинах та середня регіональна вартість нормо-години. При визначенні вартості відновлювального ремонту не враховується коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу. Відповідно до роз»яснень, викладених в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробнитцва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. З огляду на викладене, враховуючи положення ст.ст.1187, 1192, 1194 ЦК України, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів солідарно шкоди, яка не була відшкодована Страховиком, і становить різницю між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням, підлягають задоволенню частково, а зазначена сума підлягає стягненню з ТОВ «АКАМ», як власника транспортного засобу, оскільки ПрАТ «СК «Дім Страхування» в повному обсязі виконало свій обов»язок по виплаті страхового відшкодування в розмірі, передбаченому ст..29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і в силу зазначеного закону у Страхової компанії не виникає солідарного обов»язку відшкодувати різницю між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням. Вимоги позивача про стягнення вартості автотоварознавчого дослідження в сумі 700 гривень підлягають також частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.34 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. В ході розгляду справи встановлено, що Страховою компанією «Дім Страхування» при визначенні розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу «Тайота», не залучався аварійний комісар, а розрахунок розміру страхового відшкодування проводився на підставі звіту 02 лютого 2015 року серії SL № 24127, який складений за замовленням позивача, на що посилається представник відповідача у письмових заперечення. З огляду на викладене, суд вважає, що саме ПрАТ «СК «Дім Страхування», а не ТОВ «АКАМ» повинно відшкодувати позивачу вартість проведеного авто товарознавчого дослідження в розмірі 700 гривень. На підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів в дохід держави судові витрати у даній справі пропорційно до задоволених вимог відносно кожного відповідача.

Outcome: partial