Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про визнання особи, втратившою право користування жилим приміщенням до відповідача [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог Головне управління Державної міграційної служби України Дніпропетровській області, згідно якого просить визнати відповідача втратившим право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] посилаючись на наступне: на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченому 09.06.1992 року йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. У зазначеній квартирі з 06.05.2006 року і по цей час зареєстрований його рідний син [PERSON], [INFO]. Приблизно в липні 2006 року відповідач виїхав з квартири та став мешкати в іншому місці, яке йому невідоме. В добровільному порядку відповідач з реєстраційного обліку з його квартири не знімається, чим порушує його право власності. Так як він змушений сплачувати за нього комунальні платежі, нести витрати по утриманню квартири. Він не має можливості в повній мірі користуватись пільгами по оплаті комунальних платежів. А також не може в повному обсязі володіти та розпорядитись своїм майном. Самостійно зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою він не має можливості так як при цьому потрібна особиста присутність відповідача, що й стало підвою звернення до суду. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному об"ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснив, що його син в 2006 році вихав за кордон. Де знаходиться і по цей час, періодично змінюючи місце перебування з однієї країни на іншу. З ним відповідач майже не спілкується, лише вітає з днем народження та з великими святами. До України на постійне місце проживання відповідач повертатись не бажає. Перед Новим роком у них з відповідачем була розмова з приводу зняття відповідача з реєстраційного обліку, про що відповідач не заперечував. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: представник Головного управління Державної міграційної служби України Дніпропетровській області в судове засідання не з»явився. подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Будь-яких заперечень з приводу заявлених позовних вимог суду не подала. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON], є власником квартири [ADDRESS] що підтверджується договором купівлі-продажу жилого квартири, посвідченого 09.06.1992 року державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в державному реєстрі за реєстровим № 1-487 Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином судом встановлено, що уклавши договір купівлі-продажу вищевказаної квартири у відповідач [PERSON], виникло право власності на дану квартиру. У зазначеній вищі квартирі з 06.05.2006 року і по цей час зареєстрований рідний син позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується записами в домовій книзі та адресною довідкою. З пояснень позивача судом встановлено, що в липні 2006 року відповідач виїхав з квартири та став мешкати в іншому місці, яке позивачу невідоме. Факт не проживання відповідача в квартирі [ADDRESS], підтверджується актом депутата Верхньодніпровської міської ради та показаннями свідків [PERSON], та [PERSON] Так, згідно акта депутата Верхньодніпровської міської ради від 24.03.2015 року встановлено, що в квартирі [ADDRESS] фактично проживають лише [PERSON],та [PERSON] [PERSON], за вказаною адресою не проживає, що підтверджується показаннями сусідів. Свідки [PERSON], та [PERSON], в судовому засіданні пояснили, що відповідача [PERSON], вони бачили в квартирі [ADDRESS] влітку 2006 року. В той час він займався оформленням документів на виїзд за кордон. Невдовзі після того він поїхав , і з того часу за в казаною адресою не з»являвся. З пояснень позивача їм відомо, що фактичне місце перебування [PERSON], на даний час не відоме. Наміру повернутись до України та проживати за місцем своєї реєстрації він не має. Оцінюючи досліджені вище докази, судом встановлено, що відповідач [PERSON], за місцем своєї реєстрації не проживає з липня місяця 2006року. Судом встановлено, що відповідач був зареєстрований в квартирі позивача та проживав в ній як член сім»ї власника квартири. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла. Так як з наданих суду доказів встановлено, що відповідач не проживає в [ADDRESS] з липня 2006 року, тобто понад один рік. Доказів, що відповідач має право власності на дану квартиру суду не надано. Відповідно відповідач втрачає право на користування даним житловим приміщенням як відсутній в ньому без поважних причин понад 1 рік.. Оцінюючи всі докази по справі у їх сукупності суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо визнання відповідача [PERSON], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 7 ЗУ « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином рішення суду про визнання [PERSON], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за даною адресою і не потребує додаткового покладення відповідних обов»язків на державну міграційну службу України в Дніпропетровській області. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесені нею судові витрати, а саме 243 грн., 60 коп., за сплачений судовий збір, так як позовні вимоги позивача задоволені в повному об»ємі.

Outcome: approved