Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що їй, на підставі ордеру на жиле приміщення № 156 виданого виконавчим комітетом Оріхівської міської Ради від 27 липня 2006 року належить квартира [ADDRESS] . Згідно витягу з Реєстру територіальної громади Оріхівської міської ОТГ про зареєстрованих осіб у квартирі [ADDRESS] зареєстровані громадяни: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] не проживають в даній квартирі з 2004 року. Згідно довідки Оріхівського ВП ПВП ГУНП в Запорізькій області, [PERSON] , [PERSON] , знаходяться в розшуку підрозділу, як особи, які безвісно зникли. Оскільки відповідачі за вищевказаною адресою не проживають, не сплачують за комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житлового приміщення, чим створюють позивачці перешкоди в здійсненні права користування і розпорядження своїм майном, позивач змушена звернутися за захистом своїх прав до суду. Позивач прохає визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням- квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача- адвокат Дерев`янко І.О., позивач наполягають на задоволенні позовних вимог. В судове засідання відповідачі не з`явилися по невідомим суду причинам, про час та місце судового засідання булиповідомлені своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, судовою повісткою з повідомленням, про причини неявки не повідомили, заперечень проти позову, заяв по суті справи чи з процесуальних питань, а також заяву про розгляд справи без їх участі не надали. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів якщо відповідач не з"явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. Наведені обставини відповідно до ст. 280 ЦПК України у сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що судом було постановлено відповідну ухвалу. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про наявність підстав для відмови в задоволенні позову. Так, відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.391 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усуненні будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Також права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.4 ст.9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселенийіззайманогожитловогоприміщенняабообмежений у правікористування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що 27 липня 2006 року [PERSON] , виконавчим комітетом Оріхівської міської Ради був виданий ордер на жиле приміщення №156, в якому зазначено, що сім`я [PERSON] , яка складається з 4 чоловік має право на зайняття жилого приміщення в квартирі [ADDRESS] . Склад сім`ї - [PERSON] -син, [PERSON] -син, [PERSON] -син. Даний ордер дійсний на протязі 10 днів. Згідно витягу з Реєстру територіальної громади Оріхівської міської ОТГ, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На даний час за позивачем право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано, тобто вона не являється власником квартири та не має правових підстав для виселення відповідачів, які являються членами її сім`ї, тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Так як позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, то у відповідності до ст.141 ЦПК України, не підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача сплачений нею судовий збір.

Outcome: dismissed