Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2015 року звернулася з позовом до Виконавчого комітету Полтавської міської ради та [PERSON] в якому прохала: визнати недійсним та скасувати рішення Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 166 від 27.04.2011 року; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], САЕ/207560 від 04.07.2011 року виданого Виконавчим комітетом Полтавської міської ради відділом обліку розподілу та приватизації житла; скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; визнати за [PERSON] [INFO] право власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 01.08.2010 року померла [PERSON], яка є її матір»ю. Покійна [PERSON] за життя проживала в квартирі за адресою : [ADDRESS], яку не приватизувала, але за життя зверталася до органу приватизації житла з заявою на приватизацію вказаної квартири, але у зв»язку із невідповідністю займаних площ, які згідно інвентаризаційної справи закріплені були за нею, приватизацію було зупинено до внесення [PERSON] відповідних змін. Виконавчий комітет Полтавської міської ради не беручи до уваги на те, що мати позивачки проживала все життя в вищезазначеній квартирі висловивши свою волю стосовно її приватизації, не з»ясувавши наявності спадкоємців, прийняв рішення про виділення квартири іншим особам, таким чином незаконно позбавивши її спадщини у вигляді квартири. В судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги позову підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, прохала відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник віповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в позові повністю. Судом встановлено, що 01.08.2010 року померла [PERSON], яка є матір»ю позивачки [PERSON]. Покійна [PERSON] за життя, проживала в квартирі за адресою : [ADDRESS], яка нею була не приватизована. Після того, як протягом шестимісячного строку ніхто не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, Виконавчим комітетом Полтавської міської ради 04.07.2011 року, тобто через 11 місяців після смерті [PERSON] , надано сім»ї [PERSON] з двох, осіб ордер № 30 на жиле приміщення за адресою : [ADDRESS] на підставі рішення МВК від 27.04.2011 року № 166 та 04.07.2011 року видано [PERSON] та [PERSON] свідоцтво на право власності на нерухоме майно - на вищезазначену квартиру, на підставі розпорядження відділу розподілу та приватизації виконавчого комітету Полтавської міської ради від 04.07.2011 № 247. За життя покійна [PERSON] зверталася до органу приватизації житла з заявою про приватизацію вказаної квартири, однак у зв»язку з невідповідністю займаних площ, які згідно інвентаризаційної справи закріплені були за нею, приватизацію було зупинено до внесення заявницею відповідних змін. В позовній заяві [PERSON] посилається на п. 13 Постанови Пленому Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» та на правову позицію Верховного Суду України викладену в постанові від 11.12.2013 року по справі № 6-121цс13, з яких випливає, що в чинному законодавстві передбачена можливість спадкоємців вимагати визнання за ними права власності на квартиру, яку за життя спадкодавець не приватизував, але подав належним чином оформлену заяву до відповідного органу приватизації, однак з матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] не звернулася до нотаріальної контор в визначений законом шестимісячний термін із заявою про прийняття спадщини. Правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 11.12.2013 року по справі № 6-121цс13 стосується житла яке належить до державного житлового фонду. Квартира за адресою: [ADDRESS] була приватизована у 2011 році, тобто на момент звернення до суду про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав. Рішенням Октябрського районного суду Полтавської області від 10.09.2014 року справа № 554/795/14-ц за позовом [PERSON] до Територіальної громади Октябрського району м. Полтави в особі виконавчого комітету Октябрської районної ради м. Полтава про надання строку на прийняття спадщини, позов задоволено та визначено [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої 01.08.2010 року [PERSON] терміном 1 місяць з дня набрання рішенням законної сили. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 15.09.2015 року по справі № 554/795/14-ц за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 10.09.2014 року по справі № 554/795/14-ц за позовом [PERSON] до Територіальної громади Октябрського району м. Полтави в особі виконавчого комітету Октябрської районної ради м. Полтава про надання строку на прийняття спадщини , рішення Отябрського районного суду м. Полтави скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до територіальної громади Октябрського району м. Полтави в особі виконавчого комітету Октябрської районної ради м. Полтава про надання строку на прийняття спадщини відмовлено. Отже таким чином позивачка вважається такою, що не прийняла спадщину, так як не звернулася до нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини. Матеріали справи не містять доказів, які б вказували на прийняття позивачем спадщини у встановлений строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк терміном у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого Законом строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як встановлено судом, в матеріалах справ не міститься доказів відмови нотаріуса у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину, а саме на спірну квартиру. У відповідності до вимог ст.10 ч.3 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна надати суду докази своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Виходячи із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі викладеного суд вважає позивачку такою що не прийняла спадщину, також не доведеним є факт відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне майно, а отже позов є необгрунтованим та таким що не підлягоє задоволеню.

Outcome: dismissed