Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач 30.01.2015 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 24.01.2012 року з відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість за договором позики. Проте, відповідач ухиляється від виконання рішення суду та договору позики, за таких обставин позивач звертається до суду з вимогою про стягнення з відповідача відсотків за користування коштами в сумі 46967,02 грн., інфляційних в сумі 31091,42 грн. та просить застосувати відповідальності за неналежне виконання зобов"язання тастягнути 3% річних в сумі 12992,62 грн. Позивач, подав заяву, просив розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу в заочному провадженні. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, відповідно до ст.ст.158, 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18.11.2008 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі № 11120, відповідно до якого позивач надав в позику відповідачці 94400 грн., з кінцевим терміном повернення 18.05.2009 року. Відповідач умови договору не виконав, кошти не повернув. Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 24.01.2012 року з відповідача стягнуто на користь позивача 94400,00 грн. боргу за договором позики, 7418,27 грн. - 3% річних за період з 19.05.2009 р. по 31.12.2011 року, 18283,44 грн. - інфляційних за період з 19.05.2009 р. по 31.12.2011 року . Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодевець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, що за період з 18.11.2008 року по 31.12.2014 року становить 46967,02 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів, що становить 94 400 грн. х 3% х 1095 днів( період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 року) = 8496,00 грн. та інфляційні , що становить 94400,00 грн. х 1,247( індекс інфляції за період березень 2012 р. по грудень 2014 р.) = 23316,80 грн. За таких обставин з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 8496,00 грн. - 3% річних та 23316,80 грн. - інфляційні, 46967,02 грн. проценти від суми позики, а всього 78779,82 грн. Суд відмовляє в задоволенні вимог в частині стягнення 3% річних за період з 01.05.2011 року по 31.12.2011 року, оскільки за вказаний період кошти стягнуті за рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 24.01.2012 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме 787,80 грн. судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: partial