Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

До Краматорського міського суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа товарна біржа «Владислав», про визнання договору міни дійсним, визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він був власником квартири [ADDRESS]. Відповідачка була власником квартири [ADDRESS]. 19.03.1998 року позивач та відповідачка уклали між собою договір міни вказаних квартир на Універсальній біржі нерухомості «Владислав» м. Краматорська. Нотаріально договір міни посвідчений не був. Позивач запропонував відповідачці нотаріально посвідчити даний договір. Однак, відповідачка заперечувала проти цього. Однак, позивач вважає, що вони повністю виконали правочин, а саме склали договір в письмовій формі і стали власниками вказаних квартир. Небажання відповідачки посвідчить договір нотаріально змушує позивача звернутися до суду. Позивач просить суд визнати договір міни квартир [ADDRESS], яка належала [PERSON], та квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON], укладений між ними, та посвідчений Універсальною біржею нерухомості «Владислав» м. Краматорська від 19.03.1998 року и зареєстрований в реєстрі за № 108, дублікат договору зареєстрований в реєстрі № 1589. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, але надали до суду заяви з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, повісткою. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, заперечень по суті позову не мають. Суд вважає, що в матеріалах справи досить доказів, щодо правовідносин сторін, а тому по справі варто ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково. Судом встановлено, що відповідно договору міни від 19.03.1998 року зареєстрований в реєстрі за № 108 на Універсальній біржі нерухомості «Владислав». (а.с.4) Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомості майна, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON]. (а.с.32). Згідно копії паспорту позивач зареєстрований за адресою [ADDRESS]. (а.с.5-6) Згідно даних відділу адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, відповідачка зареєстрована за адресою [ADDRESS]. (а.с.9) Статтею 227 ЦК України (в редакції 1963р.) передбачалось, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений. Та підлягає реєстрації. Статтею 47 ЦК України ( в редакції 1963р.), що діяв на час укладання угоди, передбачалось, що якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони виконавчої угоду, визнати цю угоду дійсною. В цьому випадку наступне її нотаріальне посвідчення не вимагається. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно зі ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні з'ясовано, що відповідачка на теперішній час ухиляється від нотаріального посвідчення договору, що унеможливлює посвідчити договір нотаріально. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомості майна, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], тобто право власності на вказану квартиру за позивачем вже зареєстровано, право на яку ніким не оспорюється. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме мано та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до абз. 3 ч.1 ст. 16 Закону України «Про державну рнєстрацію», заява про державну реєстрацію прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктои незавершеного будівництва подається нотаріусу, який вчиняє таку дію. П. 7 цієї статті передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженою ним особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим законом. Згідно з ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд приходить до переконання, що при укладанні договору міни сторони виконали всі необхідні умови для укладання цього договору, тому є підстави для визнання його дійсним. Стосовно вимог про визнання права власності на квартиру, суд вважає, що таке право у позивача виникло з моменту реєстрації за ним права власності на квартиру [ADDRESS] і таке його право ніким не порушено та не оспорюється.

Outcome: partial