Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою до відповідача та просив суд постановити рішення, яким визначити для нього [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] р. В обгрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що [INFO] року помер [PERSON], який був зареєстрований в [ADDRESS]. Після його смерті відкрилась спадщина яка відповідно до заповіту від 27 лютого 2012р. посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №410, залишена йому - [PERSON]. Враховуючи те, що інших спадкоємців після померлого [INFO] р. [PERSON] крім [PERSON] немає, то він [PERSON] добросовісно вважав, що положення щодо встановлення строку для подання заяви про прийняття спадщини не зобов»язує його звертатись до нотаріуса в даний термін. Враховуючи наведене, в листопаді 2014 р. [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але постановою державного нотаріуса Зубченко Л.С. від 05.11.2014 року за номером 4511/02-31 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з посиланням на те, що ним - спадкоємцем померлого [PERSON] пропущено передбачений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Вважаючи причини пропуску встановленого законом терміну для подання заяви про прийняття спадщини поважними та об»єктивними просив заявлені вимоги задовольнити та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном в два місяці від набрання рішенням законної сили. Заявлені позовні вимоги просив задовольнити на підставі ст.ст. 1261, 1272 ЦК України. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, вказуючи на обставини справи викладені в позовній заяві, а також зазначав, що оскільки він є єдиним спадкоємцем після померлого [PERSON], останнім на його ім.»я складено заповіт то він вважав, що не є його обов»язком звертатись до нотаріальної контори, а тому пропустив строк для подання заяви на прийняття спадщини. Представник відповідача Київської міської Ради в судове засідання не з»явися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим розглянути справу в їх відсутності та з урахуванням згоди позивача постановленням заочного рішення суду. Представник третьої особи Головного управління юстиції в м.Києві в судове засідання не з»явися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду пояснення з приводу заявлених позовних вимог з проханням розгляду справи в відсутності представника, тому суд вважає можливим розглянути справу в їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року помер [PERSON], який був зареєстрований в [ADDRESS]. Після його смерті відкрилась спадщина яка відповідно до заповіту від 27 лютого 2012р. посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №410, залишена [PERSON]. Відповідно до матеріалів спадкової справи, витребуваної судом, інших спадкоємців після померлого [INFO] р. [PERSON] крім [PERSON] немає. Дійсно лише в листопаді 2014 р. [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але постановою державного нотаріуса Зубченко Л.С. від 05.11.2014 року за номером 4511/02-31 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з посиланням на те, що ним - спадкоємцем померлого [PERSON] пропущено передбачений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцямцем після померлого [INFO] року помер [PERSON], який був зареєстрований в [ADDRESS]. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку у шість місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. За заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України „Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні та доведено позивач, строк для зверннення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті заповідача [PERSON] який помер [INFO] р., пропустив саме з поважних причини, оскільки будучи юридично необізнаним він не знав про існування шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, враховуючи обставини, що об'єктивно та істотно ускладнювали вчинення позивачем дій, спрямованих на подання заяви про прийняття спадщини суд вважає за можливе визнати причину пропуску позивачем строку для прийняття спадщини поважними та задовольнити позовні вимоги щодо встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене та на підставі ст.ст. 1220, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 та

Outcome: approved