Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] загальною площею 89,1 кв.м., житловою площею 34,6 кв.м., в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що їй належить на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 26803972 від 15.09.2014 року житловий будинком [ADDRESS] загальною площею 89,1 кв.м., житловою площею 34,6 кв.м.. Разом із позивачкою у вказаному будинку прописані її чоловік [PERSON], донька [PERSON] та онук позивачки - відповідач [PERSON], який зареєстрований в даному будинку з 1999 року по даний час. Відповідач не мешкає у вищевказаному будинку з 2010 року у зв'язку з находженням в Російській Федерації. На протязі всього часу відсутності, відповідач за комунальні послуги не сплачує, участі у утриманні будинку не приймає. Позивачка є людиною похилого віку, їй важко підтримувати будинок у належному стані, сплачувати комунальні послуги, тому для здійснення певних угод відносно будинку їй необхідно згода мешкаючих у ньому осіб, у зв'язку з чим просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] загальною площею 89,1 кв.м., житловою площею 34,6 кв.м.. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила його задовольнити не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно з ст.ст. 71, 72 ЖК України особа визнається такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок її відсутності протягом шести місяців без поважних причин. Відповідно ч. 2 ст.. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 26803972 від 15.09.2014 року, [PERSON] належить на підставі приватної власності житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 89,1 кв.м., житловою площею 34,6 кв.м..(а.с.4) Згідно витягу Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 26804447 від 15.09.2014 року, [PERSON] належить на підставі приватної власності житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 89,1 кв.м., житловою площею 34,6 кв.м..(а.с.6) Згідно домової книги для прописки громадян, [PERSON], [INFO], прописаний в буд. [ADDRESS].(а.с.7-9) Згідно довідки КСН «Бригантина» від 24.11.2014 року, яка надана [PERSON], проживаючій та зареєстрованій в [ADDRESS] у тому, що [PERSON], 1929 року народження, [PERSON], 1959 року народження, [PERSON], 1982 року народження, зареєстровані у вищевказаному будинку. Також вказано, що [PERSON], 1982 року народження, за даною адресою зареєстрований, але не мешкає з 2010 року та особистих речей не має, про що свідчать сусіди.(а.с.11) Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону України за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316,317,319,321 Цивільного кодексу України. Гарантуючи захист права власності, закон надає право власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Відповідно ст.. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. У зв'язку з вищевикладеними підставами, суд вважає можливим визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] загальною площею 89,1 кв.м., житловою площею 34,6 кв.м..

Outcome: approved