Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 20 977 грн. 18 коп. заборгованості за договором позики(розпискою) від 13.11.2013 року, стягнення 243,60 грн. судового збору, мотивуючи тим, що згідно договору позики(розписки) від 13.11.2013 року відповідач позичив в нього грошові кошти в розмірі 4640,00 грн., з кінцевим терміном повернення 27.11.2013 року та сплатою відсотків за користування позиченими коштами в розмірі 12% щомісячно та пені за кожний день прострочення, починаючи з першого дня після дня чергової сплати в розмірі 0,5% від загальної суми позики. Однак, в порушення взятих на себе грошових зобов'язань відповідач борг у визначений договором строк не повернув. А тому, просив стягнути з відповідача 4640,00 грн. - боргу, 166,58 грн. - 3% річних, 6 663,04 - 12% місячних, 8 328,80 грн. - 0,5% пені за кожен день, 1 178,76 грн. - індекс інфляції. Позивач в судове засідання не з"явився, попередньо подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача: 4640,00 грн. - боргу, 6 663,04 - 12% місячних, 8 328,80 грн. - 0,5% пені за кожен день, 1 178,76 грн. - індекс інфляції та судові витрати. Просив розгляд спрви проводити без його участі, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи (а.с.44). Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 38-43). Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики(розписки), внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 13.11.2013 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики(розписка). Відповідно до вказаного договору позики(розписки) відповідач отримав у позивача грошові кошти в розмірі 4640,00 грн., з кінцевим терміном повернення 27.11.2013 року та сплатою відсотків за користування позиченими коштами в розмірі 12% щомісячно та пені за кожний день прострочення, починаючи з першого дня після дня чергової сплати в розмірі 0,5% від загальної суми позики (а.с.22). Проте відповідач по даний час зобов'язання згідно договору позики не виконав. Зазначена обставина нічим не спростована. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку - розписки позичальника. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Позивачем станом на 19.02.2015 року проведено розрахунок заборгованості [PERSON] за договором позики(розписки) від 13.11.2013 року, відповідно до якого заборгованість становить 20 810 грн. 60 коп., з яких: 4 640,00 грн. - основний борг, 6 660,04 грн. - 12% місячних, 8 328,80 грн. - пеня (0,5% за кожний день), 1 178,76 - інфляційні втрати (а.с.11). За змістом ч.1 ст. 1050 Цивільного Кодексу України якщо боржник, який своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики(розпискою) та доводи позивача суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч. 1, 612, 625, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79, 88 ЦПК України,

Outcome: approved