Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором №МL-010/223/2008 від 02.04.2008 року станом на 31.05.2017 року у розмірі 33656,21 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом НБУ становить 879 258, 38 грн.; стягнути з відповідачів суму сплаченого судового збору. В обґрунтування позову вказано, що 02.04.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «ОТП Банк», був укладений кредитний договір № МL-010/223/2008 про надання кредиту в сумі 39 991,00 дол. США з кінцевим строком повернення 10.04.2023 року. 02.04.2008 року в забезпечення виконань за кредитним договором № МL-010/223/2008 був укладений договір поруки № SR-010/223/2008, згідно якого [PERSON] поручився за виконання умов кредитного договору за [PERSON] 29.06.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги. Згідно з вищевказаним договором ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № МL-010/223/2008 від 02.04.2008 року. Внаслідок порушення умов кредитного договору, а саме несплати платежів згідно графіку, у позичальника виникла заборгованість за кредитним договором. Станом на 31.05.2017 року заборгованість за кредитним договором складає 33 656,21 дол. США, що еквівалентно 879 258,38 грн. по курсу НБУ станом на 12.06.2017 року, що складається з: 33656, 21 дол. США (879 258,38 грн.) залишок заборгованості за кредитом (Курс НБУ станом на 12.06.2017 року становить 1 долар США - 26,1247 грн.). 19.06.2018 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив, у якому відповідач вказав, що позивачем не долучено до позову доказів на підтвердження отримання [PERSON] кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору та доказів наявності заборгованості за кредитним договором, оскільки розрахунок заборгованості не є належним доказом наявності заборгованості. Також позивачем не надано належного розрахунку заборгованості за кредитним договором, з якого б вбачалося, яким саме чином та за який період пораховані кожна зі складових зазначеної позивачем загальної суми заборгованості. Наголосив, що позивачем не надано доказів того, що на момент переходу до нього прав за кредитним договором на підставі договору факторингу, у банка, а потім і у позивача, існувало право вимоги до [PERSON] , саме у тому обсязі та на умовах, які зазначені у реєстрі заборгованостей боржників та у позовній заяві. На підставі викладеного, у задоволенні позову просив відмовити. Відповідач [PERSON] відзив не подав, про наявність поважних причин, які перешкоджають його подачі, суд не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Від представника позивача Хільчевського С . А. надійшла до суду заява, у якій він просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судові засідання не з`являлися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. За положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно із ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що 02.04.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «ОТП Банк», був укладений кредитний договір № МL-010/223/2008 про надання кредиту в сумі 39 991,00 дол. США з кінцевим строком повернення 10.04.2023 року та сплатою відсотків у розмірі 5,99% річних. 02.04.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № МL-010/223/2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № SR-010/223/2008, згідно якого [PERSON] зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов`язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники. (а.с. 23-24) 29.06.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги. Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № МL-010/223/2008 від 02.04.2008 року. (а.с. 28-42) Зі змісту розрахунків вбачається, що станом на 31.05.2017 року заборгованість за кредитним договором складає 33 656,21 дол. США. - залишок заборгованості за кредитом. (а.с. 27) [PERSON] належним чином зобов`язань, передбачених кредитним договором, не виконував, отже суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог банку про стягнення заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Відповідно до ч.4 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язанням, строк виконання яких визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 1.1 частини № 2 кредитного договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає кредит та зобов`язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати всі інші зобов`язання, як це вказано у договорі. Відповідно до пункту 4 частини № 1 кредитного договору, повернення кредиту та сплати процентів здійснюється шляхом сплати позичальником платежів щомісяця рівними частинами на протязі всього строку дії кредитного договору. Пунктом 1.5 (з підпунктами) кредитного договору передбачено, що повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та в строк, що визначені графіком платежів. (а.с. 5-22) 09.06.2017 року, у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направлено [PERSON] та [PERSON] вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором МL-010/223/2008 від 02.04.2008 року. (а.с. 25-26) Пунктом 1.9.1 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових та/чи інших зобов`язань за цим договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п.2.3. та ст.З цього Договору) чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення (надалі - „Вимога"). При цьому, зобов`язання позичальника шодо дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання позичальником відповідної пимоги. Пунктами 3.1-3.2 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов`язань у повному обсязі чи в частині. Поручитель приймає на себе зобов`язання у випадку невиконання боржником грошових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов`язань у обсязі, заявленому кредитором, протягом 3-х банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги. Разом з тим, відповідно до правових позицій ВСУ, викладених в постанові від 09.11.2016р. у справі №6-2251 цс 16, пред`явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності. Позивач скористався правом вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому шляхом звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» пред`явило до суду позов 03 серпня 2017 року, тим самим змінивши строк виконання основного зобов`язання. Зі змісту позовних вимог вбачається, що Банк просить стягнути з відповідачів заборгованість, яка станом на 31.05.2017 року складається лише з тіла кредиту в розмірі 33656,21 доларів США. нарахована (а.с. 27). Згідно наданого розрахунку заборгованості, останній платіж за кредитним договором боржник [PERSON] здійснив 07.03.2012 р. на суму 363,04 доларів США. (а.с. 93) Відповідачем [PERSON] у відзиві заявлено про застосування строків позовної давності (а.с. 82-85). Строк виконання боржником щомісячного зобов`язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Таким чином, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен здійснювати у відповідне число кожного місяця, а тому з часу несплати кожного з платежів починається обрахування встановленого ст. 257 ЦК України трьохрічного строку пред`явлення вимог до боржника. Оскільки останній платіж відповідачем [PERSON] був вчинений 07.03.2012 р., строк виконання основного зобов`язання закінчується 10.04.2023 р., з позовом банк звернувся до суду 03.08.2017 р., а тому вимоги банка щодо стягнення з боржників заборгованості по тілу кредиту в частині щомісячних зобов`язань за період з 02.04.2008 року по 03.08.2014 р. не підлягають до задоволення через сплив позовної давності. Разом з тим, з відповідача [PERSON] на користь банка підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту, згідно графіку платежів, за період з 04.08.2014 р. по 31.05.2017 року в сумі 32 053,49 дол. США. Також суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог до поручителя [PERSON] . виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителів. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила ч.3 ст. 254 ЦК України ( з урахуванням положень ч.4 ст. 559 ЦК) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Згідно з п. 1.2 договору поруки передбачено, що поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. Пунктом 4.2 договору поруки встановлено, що відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов`язань в повному обсязі. Оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був сплачувати у відповідне число кожного місяця, а за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, тому з часу несплати кожного з платежів починається обрахування встановленого частиною четвертою ст. 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя. У разі пред`явлення вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, в силу положень ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань. З аналізу частини четвертої статті 559 ЦК України, можна зробити висновок, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов`язання. Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не пред`явить вимоги до поручителя (Постанова Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 р. у справі № 758/6863/14-ц). Під час розгляду справи було встановлено, що останній платіж боржник [PERSON] здійснив 07.03.2012 р. Строк виконання основного зобов`язання сторонами встановлено до 10.04.2023 р., з позовом до боржника і поручителя банк звернувся лише 03.08.2017 р. Доказів на підтвердження пред`явлення банком вимоги до поручителя в межах шести місяців за кожним несплаченим боржником місячним платежем у період дії договору матеріали справи не містять і банком не надано. Таким чином, суд, дослідивши розрахунок заборгованості (а.с. 93) та додаток до кредитного договору (а.с.15-21), дійшов висновку про припинення договору поруки [PERSON] в частині щомісячних зобов`язань боржника щодо повернення грошових коштів за період з 02.04.2008р. по 03.02.2017р. Разом з тим, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором в розмірі 26398,60 дол. США в частині щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів по договору за період з 04.02.2017 р. по 31.05.2017 року, оскільки банк в межах шестимісячного строку, після настання строку виконання зобов`язання по кожному платежу у вказаний період, пред`явив вимоги до поручителя про стягнення заборгованості шляхом пред`явлення 03.08.2017 р. позову до суду. За сумою кредитної заборгованості, яка виникла за період з 03.02.2017 року по 31.05.2017 року поручитель несе солідарну відповідальність за невиконання позичальником кредитних зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (с. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі вищевикладеного, позовна заява підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором за період з 04.08.2014 р. по 03.02.2017 р. в розмірі 5 654,89 дол. США, що еквівалентно 142 333,58 грн. (по курсу НБУ 25,17 грн. за 1 дол. США станом на день винесення рішення судом - 28.10.2019 року), та з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором за період з 04.02.2017 р. по 31.05.2017 року в розмірі 26398,60 дол. США, що еквівалентно 664 452,76 грн. по курсу НБУ станом на 28.10.2019 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial