Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про порушення обов`язку на користь третьої особи. В позовній заяві позивач вказує, що відповідно Договору дарування від 27.05.1994 р. [PERSON] і йому належить по 50 % без розподілу в натурі частина будинку по [ADDRESS] . Договір безстроковий, власність спільна часткова, зобов`язання сторін здійснюються на умовах і в порядку, визначених законом. Житло використовується для проживання сторін та членів їх сімей. На момент укладання договору в 1994 р. до сім`ї [PERSON] входив її син [PERSON] , [INFO] , і тому він теж набув рівних з нею прав щодо користування житлом. [PERSON] 29.08.2017 р. самочинно передала свої майнові права на квартиру [PERSON] і не забезпечила збереження житлових прав свого сина, як третьої особи, не зважаючи на обов"язковість цієї умови і подарувала його майно іншій стороні. Але в порядку правонаступництва до нового власника [PERSON] перейшли як права і обов`язки, так і відповідальність перед третьою особою за спільними зобов`язаннями [PERSON] в період її участі в Договорі дарування 1994 р. Просить: встановити, що [PERSON] має право на обов`язкову частку квартири по [ADDRESS] по правилам Договору дарування від 27.05.1994 р. і відповідає його суті; зобов`язати [PERSON] виділити помешкання із подарованої частки, придатне для постійного проживання [PERSON] по [ADDRESS] ; стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позовну заяву, просив її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак, 27.08.2020 р. подала на адресу суду письмову заяву про вжиття заходів в якій зазначила, що позивач, з невідомих підстав визначив її відповідачем у цій справі, що є надуманим та незаконним. У своєму позові позивач як на підставу свого позову, посилається на норму матеріального права, зокрема на ст.ст. 720, 725 ЦК України. Але ці норми матеріального права не можуть бути застосовані позивачем, оскільки він не є суб`єктом їх положення. Так, ст. 720 ЦК України передбачено, що: - «1. Сторонами у договорі дарування можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава Україна Автономна Республіка Крим, територіальна громада. 2. Батьки (усиновлювачі), опікуни не мають права дарувати майно дітей, підопічних. 3. Підприємницькі товариства можуть укладати договір дарування між собою, якщо право здійснювати дарування прямо встановлено установчим документом дарувальника. Це положення не поширюється на право юридичної особи укладати договір пожертви. 4. Договір дарування від імені дарувальника може укласти його представник. Доручення на укладення договору дарування, в якому не встановлено імені обдаровуваного, є нікчемним». Статтею 725 ЦК України передбачено, що: - «1. Договором дарування може бути встановлений обов`язок обдаровуваного вчинити певну дію майнового характеру на користь третьої особи або утриматися від її вчинення (передати грошову суму чи інше майно у власність, виплачувати грошову ренту, надати право довічного користування дарунком чи його частиною, не пред`являти вимог до третьої особи про виселення тощо). 2. Дарувальник має право вимагати від обдаровуваного виконання покладеного на нього обов`язку на користь третьої особи. У разі смерті дарувальника, оголошення його померлим, визнання безвісні відсутнім чи недієздатним виконання обов`язку на користь третьої особи має право вимагати від обдаровуваного особа, на користь якої встановлений цей обов 'язок.» Сторонами у Договорі дарування від 1994 року є: [PERSON] (дарувальниця), [PERSON] та [PERSON] (обдаровані). Це підтверджується доданою позивачем копією дубліката Договору дарування від 27.05.1994 року, виданого [PERSON] 11.02.2005 року та зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14 березня 2005 року. Жодної третьої особи у цьому Договорі не зазначено. Жодного встановленого обов`язку вчинити певну дію, або утриматися від неї на користь будь-якої третьої особи, у цьому Договорі також не зазначено. Отже враховуючи вказані обставини, є всі законні підставі стверджувати, що позовні вимоги позивача - є безпідставні, безпредметні та незаконні. Оскільки позивач не надав до суду жодного доказу про те, що [PERSON] має будь-яке право на її власність (1/6 частку ([ADDRESS] ) житлового будинку по [ADDRESS] . При цьому, позивач також не надав до суду жодного доказу про те, що він має будь-яке відношення до [PERSON] і має право в його інтересах заявляти будь-які вимоги, тим більш до неї. Позивач не надав суду жодного доказу про те, що [PERSON] 29.08.2017 р. самочинно передала свої майнові права на квартиру [PERSON] , як зазначив позивач, хоча вказаними обставинами позивач і обґрунтовує свої позовні вимоги. Подані позивачем докази свідчать лише про те, що позивач та [PERSON] являлися співвласниками в рівних частках 1/3 будинковолодіння по [ADDRESS] . Із даних позовних вимог вбачається, що позовна заява не містить ні підстав позову, ні предмета позову, а позовна вимога протирічить способу захисту, оскільки [PERSON] не має ніякого відношення до її власності, тому позивач не має встановленого законом права зобов`язати [PERSON] виділити помешкання із подарованої частки, придатної для постійного проживання [PERSON] по [ADDRESS] , так як таке не передбачено законом чи договором та суперечить чинному законодавству. Отже, відсутність у позовній заяві підстав позову (фактичні підстави та норми права (юридична підстава), які в сукупності підтверджують відсутність права [PERSON] звернутися до суду з зазначеними позовними вимогами до неї - [PERSON] . За таких фактичних обставин, є всі встановлені законом підстав визнати позовну заяву [PERSON] про порушення обов`язку на користь третьої особи від 18.06.2019 року - зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: п. 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України - подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Просить: визнати зловживання процесуальними правами дії [PERSON] , що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; постановити ухвалу про стягнення штрафу з [PERSON] у розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить до 30.06.2020 року у розмірі 2102 грн. х 3 = 6 306,00 грн. Просить судові засідання проводити без її участі. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суддя вважає позовну заяву не обґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Позивач [PERSON] на підтвердження своїх позовних вимог надав суду договір дарування від 27 травня 1994 року, згідно якого [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] 1/3 частину житлового будинку по [ADDRESS] в рівних долях з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться на присадибній земельній ділянці розміром 2035 кв.м. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що новим власником частини житлового будинку по [ADDRESS] стала [PERSON] , згідно договору дарування від 29.08.2017 р., який порушує права власності на вказану частку сина [PERSON] - [PERSON] щодо володіння, користування та розпорядження майном, оскільки при укладанні договору [PERSON] був членом сім`ї дарувальника. Статтею 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Згідно статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Інших документів позивачем до позовної заяви суду не надано. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Позивач у позові ставить питання про зобов`язання [PERSON] виділити помешкання для проживання [PERSON] , однак позивач не надає суду довіреності чи іншого документа на представництво гр. [PERSON] та у самій позовній заяві [PERSON] не вказаний стороною позову, а в матеріалах справи відсутні документи про порушення його прав та вступ у справу самостійно чи на стороні позивача. [PERSON] не надає суду спірний Договір дарування від 29.08.2017 р. для дослідження судом на предмет його невідповідності вимогам цивільного законодавства. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На позивача покладений обов`язок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-83 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві - позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed