Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

В лютому 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 16.08.1997 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Центральним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з Державним центром розвитку сім'ї зроблено актовий запис №1144. Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 12.05.2011 р., шлюб між сторонами розірвано. Від цього шлюбу у сторін є двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу проживають з матір'ю. 11.05.2011 року позивач та відповідач уклали та підписали договір про сплату аліментів на утримання дітей. Однією з умов Договору було його нотаріальне посвідчення відповідачем, який, посилаючись на відсутність часу та коштів, зволікав із зверненням до нотаріуса. Відповідно до пунктів вказаного договору, аліменти сплачуються платником відповідачем щомісяця у виді твердої грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін встановлений у розмірі не менше ніж 16 000 гривень 00 коп. до досягнення дітьми повноліття або, в разі навчання за денною формою навчання у вищому навчальному закладі, - до його закінчення. Після підписання договору на виконання його умов позивач отримала від відповідача кілька переказів на картковий рахунок: 17 травня 2011 року - 8000 гривень; 31 травня 2011 року - 7500 гривень; 03 серпня 2011 року - 3800 гривень; 06 вересня 2011 року - 4100 гривень. Таким чином, з моменту укладання договору, тобто з 11.05.2011 року по теперішній час, відповідач сплатив позивачці на утримання дітей лише 23 400 грн. Наразі позивачка вимушена проживати у квартирі загальною площею 50 квадратних метрів разом із двома спільним із відповідачем неповнолітніми дітьми, та малолітньою дитиною народженою після розірвання шлюбу. Такі умови проживання, а також відсутність фінансової підтримки з боку відповідача на утримання їхніх спільних неповнолітніх дітей унеможливлюють забезпечення їх нормального фізичного та духовного розвитку. На скільки відомо позивачці, аліментів відповідач нікому не сплачує, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших утриманців він не має. Відповідач працює, отримує регулярний постійний дохід та має можливість сплати аліментів на утримання дітей і забезпечення для них достатнього для нормального розвитку рівня життя. Оскільки офіційна заробітна плата відповідача не відповідає фактично отримуваній ним сумі коштів, доцільним є встановлення розміру аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі. Враховуючи попередні домовленості позивачки та відповідача про сплату аліментів на утримання дітей у розмірі 16 000 гривень 00 коп. щомісяця, позивач вважає, що аліменти підлягають стягненню з відповідача саме у такому розмірі. Тому просила зобов'зати [PERSON], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 16 000 грн. (шістнадцять тисяч грн. 00 коп.) щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову та закінчуючи досягнення дітьми повноліття. В ході судових засідань представник позивача доповнила позовні вимоги, стверджуючи, що відповідач має мінливий дохід, тому у своїх позовних вимогах вона просила стягнути з відповідача аліменти саме у твердій грошовій сумі, оскільки дохід у відповідача у вигляді заробітної плати, не є постійним та чітко визначеним. Окрім того, згідно додатку № 1 до кредитного договору № МL-004/425/2006 від 07.07.2006 р., укладеного між відповідачем [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна» передбачено сплату 888.89 доларів США щомісяця. Вказана обставина свідчить про наявність у відповідача мінливого доходу. Тому просила встановити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей не у частині від доходу, а у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти позову в повному обсязі. Суд вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, 16.08.1997 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Центральним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з Державним центром розвитку сім'ї зроблено актовий запис №1144. Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 12.05.2011 р., шлюб між сторонами розірвано. Від цього шлюбу у сторін є двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідно свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 23.08.2006 року та свідоцтвом про народження від 20.08.1999 року. Їхні спільні діти після розірвання шлюбу проживають з матір'ю. Позивач в своїх позовних вимогах посилається на договір про сплату аліментів на утримання дітей, який сторони добровільно уклали 11.05.2011 року, згідно якого було визначено тверду грошову суму у розмірі 16 000 гривень 00 коп. яку відповідач мав сплачувати на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до пунктів 1 та 3 вказаного договору, аліменти сплачуються платником відповідачем щомісяця у виді твердої грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін встановлений у розмірі не менше ніж 16 000 гривень 00 коп. до досягнення дітьми повноліття або, в разі навчання за денною формою навчання у вищому навчальному закладі, - до його закінчення. Як пояснила представник позивача після підписання договору на виконання його умов позивач отримала від відповідача кілька переказів на картковий рахунок: 17 травня 2011 року - 8000 гривень; 31 травня 2011 року - 7500 гривень; 03 серпня 2011 року - 3800 гривень; 06 вересня 2011 року - 4100 гривень. Таким чином, стверджували, що з моменту укладання вказаного договору, тобто з 11.05.2011 року по теперішній час, відповідач сплатив позивачці на утримання дітей 23 400 грн., підтверджень того що відповідачем вказані кошти дійсно перераховувалися на користь позивача, суду не надано. Згідно ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов'язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Нотаріальна форма вказаного договору надає можливість здійснення примусового стягнення за таким договором. Нотаріально посвідчений аліментний договір має силу виконавчого листа. Це означає, що договір про сплату аліментів є підставою для стягнення державним виконавцем коштів на утримання дитини в безспірному порядку. У договорі про сплату аліментів визначаються розмір, умови і порядок виплати аліментів. Розмір аліментів у цьому випадку визначається самими сторонами, проте він не може бути нижче за розмір аліментів, які неповнолітні діти могли б отримати при стягненні аліментів у судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи вказаний договір не був належним чином оформлений, а саме не посвідчувався у нотаріуса згідно вимог чинного законодавства. За таких обставин у зв'язку з недотриманням нотаріальної форми вказаного договору, суд не бере його до уваги при визначенні розміру аліментів в сумі зазначеною позивачем та не вбачає доказів домовленості про добровільну сплату аліментів у зазначеному розмірі 16 000 гривень. Як пояснила представник позивача на даний час діти перебувають на утриманні позивача. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Доказів про наявність між сторонами домовленості про добровільну сплату аліментів немає. Згідно зі ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має мінливий, нерегулярний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається з довідки № 301 від 22.04.2014 року посадовий оклад відповідача на посаді заступника директора департаменту розвитку бізнесу зі стратегічногого планування та заробітна плата за останні дванадцять місяців, а саме з січня 2013 року по грудень 2013 року склала 63871 гривень 65 копійок Згідно довідки № 300 від 22.04.2014 року Прат «ДАТАГРУП» посадовий оклад відповідача на посаді заступника директора департаменту розвитку бізнесу зі стратегічного планування та заробітна плата за період останніх трьох місяців, а саме з січня 2014 по березень 2014 складає 13950 гривень 87 копійок. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів про існування у відповідача на час розгляду справи інших видів доходу або доходів, які мають нерегулярний, мінливий характер, позивачка та її представник не надали. Що стосується посилань позивача та її представника, на довідки про доходи відповідача за №9710 від 23.04.2014 року, отриманої від ДПІ у Києво-Святошинському році, згідно яких на їх думку сума отриманих платежів значно перевищують обсяг заробітної плати, а отже заробітна плата не є єдиним доходом відповідача, з якого можуть стягуватись аліменти, суд не бере до уваги, оскільки довідка не містить повної інформації про доходи та суми сплачених податків відповідача за 2014 рік. Відповідно до ч.3 ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 п.17 пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. У силу ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працює на постійній роботі у Прат «ДАТАГРУП» на посаді заступника директора департаменту та отримує регулярний та стабільний дохід, що підтверджується довідками з місця роботи відповідача Прат «ДАТАГРУП за № 300, 301, 302, та 303, від 22.04.2014 року. За таких обставин суд з'ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані докази, прийшов до висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, тому позов [PERSON] слід задовольнити частково, стягнувши на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму громадян щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. З огляду на вищевикладене, враховуючи дані про особу відповідача, його стан здоров'я та матеріальне становище, а також ту обставину, що відповідач несе зобов'язання щодо сплати кредиту відповідно до кредитного договору № МL-004/425/2006 від 07.07.2006 р., враховуючи інтереси позивача та неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково, а саме в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму громадян щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривень 60 (шістдесят) копійок в дохід держави. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.180, 182, 183 СК України, та,

Outcome: partial