Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 01.03.2013 року. Мотивує заяву тим, подружнє життя у них не склалося по причині протилежних поглядів на сімейні відносини, що стало причиною виникнення непорозумінь та постійних сварок, сторони не знаходять взаєморозуміння між собою, втратили почуття взаємної любові, довіри та поваги один до одного, шлюбні відносини між ними припинились, спільного господарства не ведуть, подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливими та суперечить інтересам позивача. 05.12.2016 року [PERSON] подано зустрічну позовну заяву про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Мотивує позов тим, що відповідач добровільно надаває матеріальну допомогу на утримання дитини, проте наданих коштів не вистачає для повноцінного утримання та забезпечення дочки, яка проживає разом з позивачем за зустрічним позовом, згоди ж на конкретно визначений розмір аліментів в позасудовому порядку між сторонами не досягнуто. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов про розірвання шлюбу підтримав, пояснив, що разом з відповідачем не проживають з серпня 2016 року, шлюбно-сімейні відносини припинились. Позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку визнав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу, оскільки шлюбні відносини між ними припинились з серпня 2016 року, з цього часу проживають окремо та спільного господарства не ведуть, крім того, позивач має намір збудувати нову сім»ю. Зустрічну позовну заяву підтримала, з підстав викладених в ній. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 01.03.2013 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 01 березня 2013 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №133 (а.с. 24). Від спільного життя сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 25). Дитина проживає разом з матір"ю [PERSON], що не заперечувалось позивачем в судовому засіданні. Спору щодо визначення місця проживання дитини і майнового спору між сторонами не має. Як встановлено судом, шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з серпня 2016 року, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, не бажають примирятися. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Щодо зустрічного позову про стягнення аліментів, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні відповідач за зустрічним позовом працює на посаді артиста драми Державного підприємства «Національний академічний драматичний театр ім. Івана Франка» та отримує середню заробітну плату у розмірі 10500,00 грн. (а.с. 28, 29). Сума аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку надасть позивачу за зустрічним позовом можливість забезпечити сина на належному рівні. З огляду на те, що обов'язок по утриманню дитини лежить на обох батьках, виходячи із засад справедливості та розумності, суд, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, а також визнання позову відповідачем, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. А відтак аліменти підлягають стягненняю з дня подання зустрічної позовної заяви до суду, тобто з 05.12.2016 р. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved