Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог в позовній заяві з урахуванням уточнень посилається на те, що 04.12.2010 року між його сином [PERSON] та [PERSON] був вдруге зареєстрований шлюб. На прохання сина - [PERSON] у квартирі [ADDRESS] він 22.03.2004 року зареєстрував [PERSON], яка з часу реєстрації та по сьогоднішній день жодного дня не проживала за вказаною адресою. Разом з відповідачем були зареєстровані її неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 26.12.2012 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірвано. Позивач просить визнати [PERSON] такою, що внаслідок відсутності її понад встановлені законом строки втратила право користування квартирою [ADDRESS] та зняти її з вищезазначеної квартири, витрати по справі покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач посилаючись на обставини, викладені у позові, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Треті особи в судовому засіданні вважали позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення позивача, третіх осіб, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч.3 ст. 9 Житлового Кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, положення яких були роз"яснені сторонам, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі ордеру № 213 від 18.09.2000 року позивачу була видана квартира [ADDRESS], житловою площею 18,5 кв.м., загальною площею 27,3 кв.м. на склад з 4 осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 04.12.2010 року між сином позивача - [PERSON] та [PERSON] був вдруге зареєстрований шлюб. Відповідно до довідки, виданої єдиним абонентським відділом №2 від 26.02.2013 року №4813 за вказаною адресою зареєстровані позивач, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], неповнолітні діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірвано. На прохання [PERSON] позивач 22.03.2004 року зареєстрував у квартирі [ADDRESS] [PERSON] Разом з відповідачем були зареєстровані її неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Встановлено, що з часу реєстрації відповідач у вказаній квартирі не проживає, але залишається зареєстрованою в ній. Після розірвання шлюбу з [PERSON] місце проживання відповідачки з дітьми позивачу невідоме, їх особистих речей в квартирі немає, жилим приміщенням в квартирі вони не користуються, відповідачка за комунальні послуги витрати не несе, не приймає участі в утриманні житла. Факт не проживання відповідачів в квартирі за вказаною адресою понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, підтверджується актом обстеження житлового приміщення вказаної квартири Факт не проживання відповідача у вказаній квартирі підтверджується актами комісії КП «Жилсервіс-2» від 20.09.2012 року, 11.12.2012 року, 25.02.2013 року, поясненнями свідків в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] про те, що відповідачка ніколи не проживала у спірній квартирі, витрати по сплаті комунальних послуг не несе, речей її в квартирі немає. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає в [ADDRESS] без поважних більше шести місяців, чим порушує права позивача, який вимушений нести витрати на оплату комунальних послуг з урахуванням відповідачки. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування та реєстрації в жилому приміщенні підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати по справі - сплачений судовий збір у сумі 114 грн. 70 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved