Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], яким просить розірвати шлюб, зареєстрований з [PERSON] 24.09.2005 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 601, а також стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину до досягнення меншою дочкою повноліття, тобто до [INFO]. Крім того, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 250 грн. щомісяця до досягнення меншою дочкою трьох років, тобто до [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 24 вересня 2005 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис за №601, від якого мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Крім того, зазначила, що, починаючи з весни, 2013 року сімейні відносини між ними почали погіршуватися, в сім'ї нерідко відбувалися сварки, з вересня, 2013 року спільне господарство ними не ведеться, хоча і проживають в одному будинку, взаємні непорозуміння лише загострилися, та з цього часу вони переконалися, що є зовсім різними людьми, між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, збереження шлюбу з цих підстав вважає неможливим, у зв'язку з чим просила шлюб розірвати, не надававши їй час для примирення, оскільки це не дасть позитивного результату. Крім того, позивач вказала, що відповідач працює, має постійний дохід, отримує заробітну плату, а тому має можливість та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, при цьому інших дітей, окрім їх спільних, відповідач не має, та, крім того, оскільки на теперішній час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, не працює та будь-яких доходів не має, то, відповідно до ч.2 ст.84 СК України та, враховуючи, що відповідач може надавати їй матеріальну допомогу на її утримання, вона має право на утримання від останнього до досягнення меншою дочкою [PERSON], [INFO] 3-річного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, разом з тим, через канцелярію суду надала заяву за вх. №2115 від 22 січня 2014 року про розгляд справи без її участі, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на обставини, викладені у позові, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, разом з тим, через канцелярію суду надав заяву за вх. №2116 від 22 січня 2014 року про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає частково, зокрема, заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], трирічного віку, в іншій частині, а саме: розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, позов визнав повністю. Зваживши доводи, викладені в позові, приймаючи до уваги подані сторонами заяви, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, а тому підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема, свідоцтвом про шлюб [NUMBER], що 24 вересня 2005 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 601. Сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через різні погляди на сімейне життя, взаємні непорозуміння, сімейні сварки, втрату почуття любові та поваги один до одного, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Крім того, в порядку ст.111 СК України судом було вжито заходи щодо примирення подружжя, та надано відповідачу [PERSON] строк для примирення терміном на два місяці. У термін, встановлений судом для примирення, подружжя не примирилося. За вказаних обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини пред'явлення позовних вимог про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, проти чого не заперечував і відповідач, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред'явлення з цього приводу позовних вимог до суду прийнято з усвідомленням ним його наслідків, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх малолітніх дітей, в зв'язку з чим, позовні вимоги позивача в частині розірвання шлюбу є доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що від спільного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER], [NUMBER] відповідно, виданих Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області 11 червня 2007 року та 25 липня 2012 року про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідні записи за №№ 1134, 1361 відповідно, батьками дітей в свідоцтвах про народження зазначені: в графі «батько» "[PERSON]" та в графі «мати» "[PERSON]". Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття та якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, або інші обставини, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при цьому розірвання шлюбу між батьками, а так само проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, враховуючи також, що судом під час судового розгляду справи не встановлено обставин, за наявності яких відповідач не спроможний сплачувати аліменти та до яких Закон, що регулює сімейні правовідносини, відносить стан здоров'я та матеріальне становище платника адіментів, наявність на його утриманні інших малолітніх дітей, осіб похилого віку, інших зобов'язань фінансового характеру, стягнень за виконавчими листами, на підставі чого та враховуючи положення ч.1 ст.182, ст.183 Сімейного кодексу України, а також визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення аліментів на малолітніх дітей, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] обгрунтовані, грунтуються на вимогах закону, та є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням зазначених вище обставин, що мають істотне значення для справи, виходячи з положень ст.84 СК України, за якими позивач [PERSON], яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення донькою [PERSON], [INFO], 3-річного віку, має право на утримання від чоловіка [PERSON] - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, при цьому суд враховує, що зазначене право позивач має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, враховуючи також, що відповідач [PERSON], будучи молодою, працездатною особою, з урахуванням його матеріального стану та рівнем фінансових можливостей може надавати таку допомогу, та в обгрунтування заперечень проти позову в цій частині відповідач в порядку ст.ст.10, 60 ЦПК України не довів суду не можливості ним сплачувати аліменти на утримання позивача до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення донькою 3-річного віку є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. В порядку ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп., а також з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 84, 110, 112, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved