Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

В січні 2014 року [PERSON] пред'явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до закінчення навчання. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вони з відповідачем розлучилися 04 травня 2011 року. Відповідно до рішення Старокостянтинівського районного суду відповідач сплачував аліменти на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття. Дочка навчається в Житомирському вищому професійному училищі сервісу та дизайну. Хоча й отримує стипендію в розмірі 275 грн., однак потребує матеріальної допомоги, яку вона одна не може забезпечити в достатньому розмірі. В середньому в місяць вона витрачає на утримання дочки, в зв'язку з її навчанням, на проживання в гуртожитку, витрати на проїзд, харчування, придбання навчального приладдя та інші життєві потреби близько 700 грн. Відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча працює, аліментів нікому не сплачує, неповнолітніх дітей не має та може надавати таку допомогу. Позивачка уточнила позовні вимоги, про що подала до суду заяву, де просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки на період навчання у вищевказаному навчальному закладі з дня звернення з позовом до суду і до закінчення навчання в розмірі ? частки з усіх видів його доходів щомісячно. При цьому просила не залучати до участі у справі дочку [PERSON], оскільки вона перебуває на навчанні в іншій області, можливості приїхати немає, знає про звернення до суду з даним позовом та повністю підтримує його. Також просила розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та її заяви. Відповідач також своєю заявою підтвердив обставини, якими позивачка обґрунтовує заявлені позовні вимоги, і визнав можливим для себе сплату аліментів на дочку [PERSON] на період навчання в розмірі ? частки зі всіх видів його доходів щомісячно. Аналогічно просив не залучати до участі у справі дочку [PERSON], оскільки вона перебуває на навчанні в іншій області, можливості приїхати немає, знає про звернення до суду з даним позовом та повністю підтримує його. Крім того, просив розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та його заяви. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 1994 року. Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 04 травня 2011 року, яке набрало чинності 17 травня 2011 року, шлюб між ними було розірвано. Від спільного сумісного проживання мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. [PERSON] являється ученицею групи № 14 ІІІ курсу державного професійно-технічного навчального закладу «Житомирське вище професійне училище сервісу і дизайну» на денній формі навчання з 01 вересня 2011 року по 15 лютого 2015 року, що підтверджується даними довідки навчального закладу за № 124 від 24 січня 2014 року. На період навчання вона зареєстрована та проживає в гуртожитку училища за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до змісту довідки навчального закладу від 23 січня 2014 року за № 119 за період з липня по грудень 2013 року [PERSON] отримала стипендію в розмірі 1890 грн. Дані обставини визнаються сторонами та ними не оспорюються. Позивачка [PERSON] працює медичною сестрою в Старокостянтинівській центральній районній лікарні і в період з серпня по листопад 2013 року отримала заробітну плату в розмірі 7893,01 грн. (довідка про доходи Старокостянтинівської ЦРЛ від 31 січня 2014 року № 36). Згідно довідки про заробітну плату та інші доходи, виданої Старокостянтинівською ЦРЛ від 01 лютого 2014 року № 12, за грудень 2013 року та за січень 2014 року [PERSON] отримала заробітну плату в розмірі 3463,68 грн. Зі змісту ст. 180 Сімейного кодексу України вбачається, що батьки несуть спільний обов'язок по утриманню дитини. Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Стаття 182 Сімейного кодексу України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Положеннями ст. 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і /або/ у частці від заробітку /доходу/ платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Сукупність цих юридичних фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання. У разі відсутності, або недоведеності в судовому засіданні хоча б одного з наведених вище фактів, вищезазначене аліментне зобов'язання, пов'язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. Оскільки повнолітня дочка, яка продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги на період навчання, відповідач не заперечив проти сплати аліментів, розмір аліментів сторони узгодили, тому позовні вимоги слід задовольнити. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved