Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] суму боргу за договором позики у розмірі 15000,00 гривень, при цьому у разі неможливості відповідача повернути ці кошти, - в рахунок відшкодування заборгованості визнати за ним право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] разом з земельною ділянкою, призначеною для обслуговування житлового будинку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 15 липня 2013 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти у розмірі 15000,00 гривень на умовах повернення позики в строк до 15 січня 2014 року. При цьому сторонами досягнуто угоди, що у разі неповернення позикових коштів відповідач [PERSON] зобов`язалась передати позивачу у власність домобудівництво [ADDRESS] разом з земельною ділянкою, призначеною для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Відповідач [PERSON] на порушення своїх договірних зобов`язань позику не повернула, на прохання позивача про добровільну сплату заборгованості не реагує, що зумовило [PERSON] звернутися до суду за захистом майнових прав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, в порядку ст. 158 ЦПК України, надіслав на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в його відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. \~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просить справу розглянути в її відсутність. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки наданих доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні встановлено наступні факти ти відповідні правовідносини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~15 липня 2013 року між сторонами по справі укладено договір позики. Договір позики, згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України, є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення цього договору та його умов, відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України,може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. До матеріалів приєднано розписку, з тексту якої вбачається, що [PERSON] позичив [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 15000,00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно розписки від 15 липня 2013 року закінченням строку договору позики є 15 січня 2014 року. Проте в обумовлені терміни відповідач [PERSON] позикупозивачу [PERSON] не повернула .3 лютого 2014 року [PERSON] направлено на адресу [PERSON] письмову вимогу про виконання прийнятих зобов`язань за договором позики. 10 лютого 2014 року відповідачем надано письмову відповідь на претензію з повідомленням про відсутність грошових коштів для повернення заборгованості у розмірі 15000,00 гривень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України. Пред`являючи позовну заяву [PERSON] просить провести захист його прав в спосіб стягнення з [PERSON] суми заборгованості або в рахунок виконання договірних відносин визнати за ним право власності на належне останній нерухоме майно, а саме на домобудівництво [ADDRESS] разом з земельною ділянкою, призначеною для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Так, при вступі сторін в договірні відносини між ними досягнуто домовленість, що у разі неповернення позики в обумовлені строки, [PERSON] в якості виконання прийнятих на себе зобов`язань передає у власність [PERSON] вищевказане нерухоме майно, що підтверджується текстом розписки від 15 липня 2013 року. З правовстановлюючих документів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] (на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18.03.2006 р. Мар`їнською державною нотаріальною конторою) та земельна ділянка загальною площею 0,123 гектарів, призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства. Суд аналізуючи вказане, прийшов до висновку, що при укладанні договору позики відповідач [PERSON] мала права власника вказаного майна щодо розпорядження нерухомістю на власний розсуд, в тому числі й на вчинення дій направлених на майбутнє відчуження будинку разом з земельною ділянкою. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, а стаття 525 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов"язання не допускається. Відповідності зі ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, суд вважає здійснити посилання на ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач позовні вимоги підтримав, відповідач з позовом згоден в повному обсязі, тому суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити, що не \~суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved