Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.03.1996 року позивач уклала шлюб з відповідачем, про що у виконкомі Петрівської сільської ради зроблено актовий запис за № 5. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння. Вони стали чужими людьми, подружні відносини між ними припинено, мають діаметрально-протилежні погляди на сімейне життя, втратили почуття любові та поваги. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак представник позивача подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їхню з позивачем відсутність. Відповідач [PERSON] будучи належним чином, своєчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з невідомих суду причин в судове засідання не з"явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Відтак суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй заяві. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02.03.1996 року у виконкомі Петрівської сільської ради за актовим записом № 5. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стали різні характери та погляди на сімейне життя. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини. Позивач бажає розірвати шлюб. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітньої дитини та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та до розгляду справи у суді наміри позивача розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їхньої неповнолітньої дитини, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у звязку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved