Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Позовні вимоги мотивував тим, що з початку 2010 року проживав у незареєстрованому шлюбі з [PERSON], вели спільне господарство та несли спільні витрати. Від сумісного проживання у них [INFO] народилася донька [PERSON]. Реєстрацію народження дитини відповідач проводила без позивача, запис у свідоцтві про народження доньки зроблено з її слів відповідно до ст.135 СК України за наміру отримувати соціальну допомогу як одинока матір. З 2012 року сторони припинили спільне проживання. Останні кілька місяців дитина проживає з позивачем, вважає його батьком. Він має намір виховувати дитину та матеріально її утримувати, а тому просить суд постановити рішення, яким визнати його батьком [PERSON] та внести відомості про нього як батька дитини до актового запису про народження доньки. У підготовче засідання сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив про їх задоволення. Відповідач у своїй заяві позовні вимоги позивача визнала повністю, підтвердила, що з 2010 року проживали разом з позивачем у незареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народилася донька [PERSON]. Запис у свідоцтві про народження доньки зроблено з її слів відповідно до ст.135 СК України. Просила справу розглянути у підготовчому засіданні за її відсутності. Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Судом встановлено і це підтверджено сторонами, що позивач та [PERSON], [INFO], з 2010 року по 2012 рік проживали однією сім'єю в с.Юр'ївка Снігурівського району Миколаївської області, по [ADDRESS], як чоловік і дружина, що підтверджується актом депутата Афанасіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 17 січня 2018 року (а.с.8). [INFO] відповідач народила доньку [PERSON]. З копії актового запису про народження № 3 від 11 травня 2010 року та витягу № 00020103907 від 08 травня 2018 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження вбачається, що 11 травня 2010 року був складений актовий запис про народження [PERSON], [INFO] народження за № 3, із зазначенням відомостей про батька, відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України. Дитина зареєстрована по-батькові «[PERSON]», а в графі "відомості про батька» зазначено ім'я та по-батькові «[PERSON] Після народження дитини, позивач постійно піклувався про неї та проводив час, цікавився її особистим життям, брав участь у її навчанні та вихованні, надавав матеріальну допомогу. На теперішній час дитина проживає разом з батьком в його житловому будинку в [ADDRESS], про що позивачем надано копію облікової картки погосподарського обліку по Афанасіївській сільській раді Снігурівського району Миколаївської області; акт депутата Афанасіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 18 січня 2018 року, відповідно до якого позивач має всі умови для виховання та навчання доньки; довідку Виконавчого комітету Афанасіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 19 березня 2018 року за вих.№492 (а.с.9-10,19). Листом в.о. начальника відділу ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області Жовнір Ю.С. від 19 березня 2018 року за вих.№213/15.26-4.9 позивачу відмовлено у внесенні змін до актового запису про народження дитини (а.с.18). Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Відповідно до роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213,215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що відповідач не оспорює батьківство позивача відносно дитини, визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. 3 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судовий збір у розмірі 352,40 грн., з державного бюджету має бути повернуто позивачу судовий збір у сумі 352,40 грн.

Outcome: approved