Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 32699,14 гривень, з них: основна сума заборгованості - 28 171,77 гривень, інфляційної складової боргу в розмірі 3 630,21 гривень, 3% річних в сумі 897,17 гривень та судових витрат у справі. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Зазначений будинок знаходиться на утриманні та обслуговуванні ТОВ КП «Українська житлова компанія». У будинку і квартирі за вищевказаною адресою безперебійно надавались та надаються житлово-комунальні послуги. Однак, в порушення Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків, а також вимог Житлового кодексу України, відповідач ухиляється від виконання покладених на неї зобов`язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, яку позивач просить стягнути у судовому порядку в розмірі, визначеному в розрахунку заборгованості. Крім того, з урахуванням ч.2 ст.625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні збитки та 3% річних за весь період прострочення виконання зобов`язань. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача суму заборгованості та судові витрати у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи за місцем реєстрації. Судова повістка повернулась до суду за закінченням терміну її зберігання. На підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про місце і час судового розгляду. На підставі ст. 280 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] знаходиться на утриманні та обслуговуванні ТОВ КП «Українська житлова компанія». Позивач забезпечує надання відповідачу житлово-комунальних послуг до переліку яких належать: управління, утримання будинку та прибудинкової території, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, послуги по санітарно-технічному обслуговуванню будинку і обслуговування ліфтіві т.д., про що відповідач отримує відповідні рахунки на оплату. 20 жовтня 2015року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір №9В\\213 про управління будинком, надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, відповідно до п.3.2.3, 3.2.7 якого відповідач зобов`язалася оплачувати послуги в установлені Договором строки, в розмірах, визначеним Договором, чинним законодавством України та тарифами, які є невід`ємною частиною цього Договору; своєчасно та в повному обсязі вносити плату за утримання будинку та прибудинкової території, за житлово-комунальні послуги в порядку п. 8.1 цього Договору. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу положень ст..530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. В силу положень ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно з положеннями ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до п.5. ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власники квартир багатоквартирних будинків зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Наймачі квартир (кімнат) вносять плату за найом житла, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ці платежі і платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки. При простроченні внесення вказаної плати стягується пеня з розрахунку 1 процент від несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше 100 процентів загальної суми боргу. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується розрахунком заборгованості, заборгованість відповідача по оплаті житлово-комунальних послуг за період з 13.11.2015 р. по 01.11.2017 р. становить 28 771,77 гривень. Враховуючи викладене, оскільки, на день розгляду справи з боку відповідачів не надано доказів про погашення ними заборгованості, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає задоволенню. Крім того, на думку суду, підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційної складової боргу за період прострочення та трьох відсотків річних від суми заборгованості з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Згідно з наданим позивачем розрахунком, інфляційна складова боргу за період прострочення становить 3 630,21 гривень, 3% річних від суми боргу - 897,17 гривень. Оскільки на спростування наданого розрахунку будь-яких доказів не надано, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.4, 5, 77, 81, 141, 263-265, 273, 280 ЦПК України, суд

Outcome: approved