Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує на те, що 10.02.2019 року з вини відповідача сталась ДТП, в результаті якої належний йому (позивачу) автомобіль «Honda Pilot», д.н.з. [NUMBER] , зазнав значних механічних пошкоджень. Постановою Деснянського районного суду м.Києва від 08.04.2019 року відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно звіту спеціаліста, розмір завданої шкоди внаслідок ДТП становить 175 283,50 грн., а також були понесені витрати на проведення оцінки пошкоджень в розмірі 3000,00 грн. Як зазначає позивач, йому було виплачено відповідне страхове відшкодування ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» в сумі 100 000,00 грн., а відповідачем будь-яка шкода не відшкодовувалась. Відтак, невідшкодованою залишилась сума завданих збитків в розмірі 75 283,50 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 75 283,50 грн., а також сплачену суму судового збору в розмірі 840,80 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 06.03.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надавши суду клопотання, в якому просить розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача в заочному порядку, проти чого не заперечував представник позивача у своїй заяві. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 10.02.2019 року о 20.15 год. по вул.Лисківській, 12/1 в м.Києві [PERSON] , керуючи автомобілем «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , на регульованому перехресті з вул.Радунською при повороті ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю «Honda», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого здійснив зіткнення з вказаним автомобілем, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів, чим порушив п.16.6 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою судді Деснянського районного суду м.Києва від 08.04.2019 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок даної ДТП автомобілю позивача було завдано механічних пошкоджень. Згідно звіту № 1382 від 16.04.2019 року, вартість матеріального збитку, завданого позивачу, становить 175 283,50 грн. За складання вказаного звіту позивачем сплачено 3600,00 грн. відповідно до квитанції № 20/03 від 20.03.2019 року. Вказану вище подію визнано страховим випадком, в зв`язку з чим ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» сплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 100 000,00 грн. Відповідно до ст. 1166 УК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, якою відповідача визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 10.02.2019 року, набрала законної сили і на підставі даного рішення потерпілому частково відшкодована матеріальна шкода у розмірі 100 000,00 грн., у позивача виникло право вимоги до [PERSON] на суму різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 78 883,50 грн. разом з витратами за проведення оцінки завданої шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved