Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 14.05.2019 року мотивуючи тим, що згідно особового рахунку № [NUMBER] відповідачі, починаючи з 01.10.2013 року по 01.04.2019 року мають заборгованість за опалення та підігрів води в розмірі 9808,31 грн., в добровільному порядку зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги не виконують, тому просив стягнути з відповідачів солідарно вказану суму боргу за опалення та підігрів води на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа» та судові витрати в розмірі 1921,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява від представника позивача, за довіреністю у справі, [PERSON] , про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явилися, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили, відзив на позов не подали. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому,що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд ( ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 12 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Так, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , та являються власниками вказаної квартири на праві спільної часткової власності, по 1/3 частині кожен, на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого Комунальною службою приватизації м. Біла Церква 13.04.1999 року, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 5-6,18-20). З розрахункового листа абонента по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] (а.с. 3-4), вбачається, що за період з 01.10.2013 року по 01.04.2019 року оплата за послуги з опалення та підігрів води, нарахованих КП БМР Білоцерківтепломережа», не проводилась, тому існує заборгованість в розмірі 9808,31 грн. Також, з матеріалів справи ( а.с.7), вбачається, що позивач в порядку досудового врегулювання спору звертався до відповідачів з претензією щодо сплати суми боргу, однак дані вимоги відповідачі не виконали. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно рішення Білоцерківської міської ради № 388 від 23.12.2005 року (а.с.8) Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» визначено виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква. Згідно із Законами «Про місцеве самоврядування в Україні", «Про місцеві державні адміністрації» регулювання цін і тарифів за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг з урахуванням їхньої якості, режиму надання, належить до повноважень місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, які мають право ухвалювати рішення про запровадження тарифів на послуги теплопостачання. Ст.7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» також передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Як передбачено в ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до системи органів місцевого самоврядування належить міська рада і виконавчий комітет ради. Отже, суд вважає, що тарифи на послуги з опалення та гарячого водопостачання по м. Біла Церква запроваджені органами місцевого самоврядування, що не суперечить вимогам діючого законодавства. За ст.144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування, прийняті в межах їх повноважень, визначених законом, є обов`язковими до виконання на відповідній території. Оскільки всі наведені вище рішення органів місцевого самоврядування про затвердження тарифів на житлово-комунальні послуги, в т.ч і на послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, на даний час не скасовані, не визнані незаконними, то вони повинні виконуватися відповідачем, як споживачем цих послуг. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Постановою № 650 від 06.06.2014 та постановою №1171 від 31.03.2015 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню такими суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, а саме комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа». Відповідно до ч.1, ч. 4 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування тією частиною спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тією частиною спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно із ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів ( обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Отже, згідно вищенаведених правових норм обов`язком відповідачів, як власників житлового приміщення та споживачів послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, є своєчасна оплата цих послуг згідно затверджених в установленому порядку тарифів, а враховуючи, що до суду не надано доказів щодо домовленості співвласників про порядок володіння та користування тією частиною спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, позивач має право на стягнення боргу з співвласників вказаного вище майна солідарно. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи, що відповідачі жодних заперечень на позов з належними, допустимими та достатніми доказами в спростування доводів позивача не подали, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, тому стягує з відповідачів солідарно на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» заборгованість за опалення та підігрів води в розмірі 9808,31 грн. за період з 01.10.2013 року по 01.04.2019 року та в порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі, які складаються з судового збору в розмірі 1921,00 грн., по 640,33 грн. з кожного.

Outcome: approved