Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Національний університет оборони України імені Івана Черняховського 09.04.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], які діють в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] року народження про виселення відповідачів з кімнати [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення. Позивач зазначав, що у 2009 році у зв'язку з проходженням військової служби на посаді помічника військового прокурора Дарницького гарнізону м. Києва командування Національного університету оборони України виділило [PERSON] та членам його сім'ї кімнату [ADDRESS], у зв'язку з чим було видано спеціальний ордер № 1358 від 02.06.2009 року на вселення у спірну кімнату. У подальшому, наказом військового прокурора Центрального регіону України від 22.02.2012 року № 1 [PERSON] звільнено з посади помічника військового прокурора за порушення Присяги, вчинення проступку, який порочить працівника прокуратури та наказом № 17 о/с від 10.07.2012 року його направлено у розпорядження Міністерства оборони України. Наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 22.04.2013 року № 140 [PERSON] було виключено зі списків офіцерського складу та звільнено з військової служби, у зв'язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, Вважаючи, що з 22.04.2013 року відповідачі, разом із дитиною, без достатніх правових підстав займають кімнату в гуртожитку, а тому підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення згідно ч. 2 ст. 132 ЖК України та ч. 2 п.40 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради міністрів Української РСР від 03.06.1986 року № 208; та оскільки на вимогу позивача відповідачі фактично відмовляються звільнити займане приміщення в гуртожитку, тому Позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити; відповідач [PERSON] позов не визнав; стверджуючи, що він отримав житло як військовослужбовець, стаж військової служби на момент звільнення становив 11 років 7 місяців 20 днів, згідно положень ст. 125 ЖК України сім»ї військовослужбовців не можуть бути виселені без надання іншого жилого приміщення у разі припинення трудових відносин з підприємством, де вони пропрацювали не менш як десять років, просив у задоволенні позову відмовити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до матеріалів справи надала письмову заяву від 03.12.2015 року, якою, підтримуючи позицію свого чоловіка - відповідача [PERSON], просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 14 т. 2). Заслухавши пояснення представників позивача [PERSON], [PERSON] та відповідача [PERSON] в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та матеріали приєднаної справи № 2602/3048/12, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Національного університету оборони України не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: відповідачі [PERSON] і [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.07.2006 року; в шлюбі мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] року народження (а.с.42-43 приєднаної справи №2602/3048/12); згідно наданої позивачем копії корінця ордеру на житлову площу № 1358 від 02.06.2009 року старшому лейтенанту юстиції [PERSON] (відповідачу 1) на сім'ю із 3-х осіб (він, дружина [PERSON], дочка [PERSON].) була надана житлова кімната [ADDRESS] (а.с.5 т.1). Згідно довідки Національного університету оборони України імені Івана Черняховського від 01.04.2014 року - відповідачі, разом з дитиною, проживають за вищезазначеною адресою (а.с.4 т.1); іншого житла відповідачі не мають. Як вбачається з дислокації житлових будинків - відповідно до розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації №986 від 27.09.2007 року, штатного розкладу гуртожитку, акту прийому (передачі) будівлі і території військового містечка [ADDRESS] знаходиться (входить до складу) у військовому містечку, має призначення - для слухачів, тобто використовується як гуртожиток, та знаходиться на балансі Позивача (а.с.6-8,12-14 том 1). Згідно копії Договору №1358 від 02.06.2009 року - між Позивачем та Відповідачем 1 було укладено Договір про надання житлової площі в гуртожитку Позивача військовослужбовцям постійного складу (а.с.152-153 т.1). Наказом військового прокурора Центрального регіону України № 1 від 22.02.2012 року відповідача [PERSON] було звільнено з посади помічника військового прокурора Дарницького гарнізону Центрального регіону України за вчинення проступку, який порочить працівника прокуратури (а.с. 9 том 1); та направлено у розпорядження Міністерства оборони України наказом військового прокурора № 17 о/с від 10.07.2012 року (а.с. 10 том 1). Згідно з Наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) № 140 від 22.04.2013 року [PERSON] виключено зі списків офіцерського складу Збройних Сил України та звільнено з військової служби у запас за п. «є» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (у зв'язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на два роки та позбавлення військового звання «капітан юстиції») - а.с. 11 том 1. Як вбачається з план-схеми квартири [ADDRESS] - квартира складається з двох окремих кімнат площею 10,21 кв. м (318/1) та 13,65 кв. м (318/2) - а.с. 35 приєднаної справи №2602/3048/12. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.12.2012 року у справі № 2602/3048/2012 було постановлено «виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] з кімнати [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення» (а.с.17 т. 2). Представником Позивача фактично не заперечуються твердження відповідача [PERSON] про те, що останній має стаж військової служби на момент звільнення понад 11 років. Згідно ч.2 ст.127 ЖК України жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради (державній адміністрації). Згідно ст.58 ЖК України видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в установленому порядку. Позивачем пред»явлено позов до [PERSON], [PERSON], які діють в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] року народження про виселення з кімнати [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення - на підставі ч.2 ст.132 ЖК України. Разом з тим, відповідач [PERSON] був поселений в кімнату [ADDRESS], разом з дружиною та малолітньою дитиною, як військовослужбовець, який фактично не був «іншим працівником» Національного університету оборони України імені Івана Черняховського (позивача). При цьому, частиною 3 ст.132 ЖК України передбачено, що осіб, перелічених у ст.125 ЖК України, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Згідно ст.125 ЖК України - без надання іншого жилого приміщення не може бути виселено сім»ї військовослужбовців. Згідно ч.1 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. За встановлених обставин, аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Національного університету оборони України імені Івана Черняховського (позивача) не знайшли підтвердження в судовому засіданні, а тому в задоволенні позовних вимог із зазначених у позові підстав має бути відмовлено.

Outcome: dismissed