Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні, володінні, розпорядженні власністю та позбавлення права користування квартирою, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач згідно укладеного договору купівлі-продажу квартири від 25.09.2017 року придбав квартиру [ADDRESS]. Факт реєстрації відповідачів у квартирі перешкоджає позивачу, як власнику квартири, користуватися, володіти та розпоряджатися в повному обсязі своєю приватною власністю, адже змушує нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг та квартплаті згідно законодавства. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, заява про розгляд справи в його відсутність до суду не надходила. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили, заява про розгляд справи в їх відсутність до суду не надходила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 282-284 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 25 вересня 2017 року [PERSON], купив квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] у [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до п.6.1 договору купівлі-продажу відповідачі зобов'язалися звільнити відчужувану ними квартиру для вільного і безперешкодного користування нею позивачем в строк до 01.10.2017 року, однак у встановлений договором строк своє зобов'язання не виконали. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Таким чином, факт реєстрації відповідача у квартирі сам по собі підтверджує наявність перешкод для позивача у користуванні власністю, а вимога обґрунтована й підлягає задоволенню. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України,статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу України (далі - ЖК УРСР). У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в здійсненні права власності в повному об'ємі та позбавлення права користування житловим приміщенням, необхідно задовольнити.

Outcome: approved