Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування. Просить суд стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 1 156 620,83 грн. та витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивував тим, що 10 лютого 2012 року між TОB «Порше Лізинг Україна» було укладено договір про фінансовий лізинг із відповідачем за яким Лізингодавець передає Лізингоодержувачу транспортний засіб «Land Rover», д.н [NUMBER] з подальшим викупом після завершення погодженого строк лізингу за купівельною ціною. 01 липня 2014 року було укладено Договір добровільного страхування фінансового ризику № 230914 від 01 липня 2014 року, укладений між Страховою компанією ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та ТОВ «Перше Лізинг Україна», згідно якого Страхова компанія прийняла на себе ризики щодо матеріальних збитків у зв'язку з невиконанням умов Договору лізингу, а саме зобов'язань по сплаті платежів за Договором лізингу при настанні страхових подій. 27.09.2014 р. об 11:00 год. у м. Києві по вул. Голосіївська, 14 стався страховий випадок, а саме - незаконне заволодіння забезпеченим транспортним засобом. Після настання даної події [PERSON] припинив сплачувати лізингові платежі за Договором фінансового лізингу. 23.10,2014 року Страхувальником було подано повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяви про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Дану подію Страховиком було визнано страховою, складено страховий акт № 230914/000000002 від 11.03.2015 року та сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 1 156 620,83 грн., згідно платіжного доручення № 162 371 від 12,03 2015 року. Тобто, по даному договору у Страхової компанії є право регресу до винної особи. Виходячи із специфіки об'єкту страхування, фінансові ризики« винною особою в нашому випадку е Лізигоодержувач, який за договором фінансового лізингу не сплачував лізингові платежі, внаслідок викрадення об'єкту лізингу, що є порушенням умов договору, 17 серпня 2016 року відповідачу було направлено лист із вимогою про сплату страхового відшкодування № [NUMBER]. Але лист було повернуто. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 Цивільного процесуального кодексу України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи\-ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні обставини справи. Зокрема, згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов»язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплат, а відповідно до ст. 25 Закону, - здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника. Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до положення статті 982 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. 10 лютого 2012 року між TОB «Порше Лізинг Україна» було укладено договір про фінансовий лізинг із відповідачем за яким Лізингодавець передає Лізингоодержувачу транспортний засіб «Lard Rover», д.н [NUMBER] з подальшим викупом після завершення погодженого строк лізингу за купівельною ціною.(а.с. 5-16, 17-20). 20 лютого 2012 року між Страховою компанією ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та ТОВ «Перше Лізинг Україна» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № PL009a/12CKB.(а.с. 27-36). 01 липня 2014 року між Страховою компанією ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та ТОВ «Перше Лізинг Україна» було укладено Договір добровільного страхування фінансового ризику № 230914 від 01 липня 2014 року, згідно якого Страхова компанія прийняла на себе ризики щодо матеріальних збитків у зв'язку з невиконанням умов Договору лізингу, а саме зобов'язань по сплаті платежів за Договором лізингу при настанні страхових подій.(21-26). 23.10,2014 року Страхувальником було подано повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяви про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Дану подію Страховиком було визнано страховою, складено страховий акт № 230914/000000002 від 11.03.2015 року та сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 1 156 620,83 грн., згідно платіжного доручення № 162 371 від 12,03 2015 року.(а.с. 47,49-50, 51). 17.08.2016 року позивачем направлено відповідачу лист із вимогою про сплату страхового відшкодування № [NUMBER] в розмірі 1 156 620,83 грн., однак дана претензія виконана не була.(а.с. 52-53). Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 27 вересня 2014 року об 11-00 год. у м. Києві по вул. Голосіївська,14 стався страховий випадок, а саме незаконне заволодіння забезпеченим транспортним засобом марки «Land Rover», д.н [NUMBER], що підтверджується страховим актом № 230914/000000002 від 11.03.2015 року, листом № [NUMBER] від 17.08.2016 року з вимогою про сплату страхового відшкодування та заявою TОB «Порше Лізинг Україна» від 05.03.2015 року про виплату страхового відшкодування. Разом з тим, стороною позивача на надано доказів того, що транспортний засіб марки «Land Rover», д.н [NUMBER] було втрачено з вини відповідача [PERSON], у зв'язку з чим суд критично відноситься до вимог позивача про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу з останнього у сумі 1 156 620,83 грн. На підставі вище викладеного суд дійшов висновку, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування - задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed