Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

В сепрні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 25.03.2006 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки сторони не підтримають. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте 30.10.2014 року надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов визнала в повному обсязі, на розірвання шлюбу згодна. Таким чином, суд, на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, ухвалив розглянути справу у відсутність відповідача. Судом встановлено, що 25 березня 2006 року між сторонами було укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій було зроблено відповідний актовий запис № 51 та було повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], про що свідчить долучена до матеріалів справи копії повторно виданого свідоцтва про народження, серії [NUMBER]. В межах даної цивільної справи спір про поділ майна подружжя або виховання дитини - відсутній. Позивач вважає, що подальше перебування у шлюбі та збереження сім"ї з відповідачем є неможливе. Сторони спроб до примирення робити не бажають. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахування фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Отже, судом достеменно встановлено, що сторони не перебувають у фактичних шлюбних стосунках, будь які взаємини подружжя не підтримує, мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня. Крім того, відповідач позовну заяву визнала в повному обсязі, при цьому судом вбачається наявність законних підстав для задоволення позову, оскільки визнання його відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідає положенням ч. 4 ст. 174 ЦПК України. Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, взявши до уваги фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved