Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, яку уточнив та в обґрунтування уточнених позовних вимог зазначив, що він відкрито користується і фактично володіє домоволодінням за адресою вул. Сєвєрна, 3, с. Червоні Поди, Криворізький район, Дніпропетровська область, зазначене домоволодіння на праві приватної власності належало [PERSON]. 29 квітня 2012 року між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу зазначеного домоволодіння, який вони мали намір пізніше оформити нотаріально. Згідно зазначеного договору вартість домоволодіння складає 15 700 Доларів США, в день укладення договору позивач передав дружині [PERSON] [PERSON] та компаньйону продавця [PERSON] зазначену суму грошей, про що останні надали розписку з підписом [PERSON] [PERSON] та [PERSON] обіцяли, що оформлять довіреність від [PERSON] після чого нотаріально оформлять договір купівлі-продажу зазначеного будинку, однак довіреність оформлена не була. 21 травня 2012 року [PERSON] помер. Дружина [PERSON] будучи спадкоємцем першої черги за законом, обіцяла після прийняття спадщини на спірне домоволодіння офіційно продати його позивачу без додаткових коштів, однак до теперішнього часу [PERSON] не вступила в спадщину та ухиляється від переоформлення будинку, крім того позивачу не відоме її теперішнє місцезнаходження, тому посвідчити у нотаріуса договір купівлі-продажу не має можливості. У звязку з чим просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості укладений 29 квітня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] та визнати за ним право власності на домоволодіння розташоване за адресою: вул. Сєвєрна, 3, с. Червоні Поди, Криворізький район, Дніпропетровська область. Судові витрати покласти на відповідачів. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не зявився, від представника надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволені (а.с. 107). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку відповідно до положень ч. 4 ст. 130 ЦПК України (а.с. 94, 98, 100, 102, 105,106). Представник третьої особи ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «УКРГАЗБАНК», в особі Дніпропетровської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» в судове засідання не зявилася, але надала заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності. Проти задоволення позовних вимог заперечувала (а.с. 108). Оскільки, відповідачі, які повідомлені належним чином в судове засідання повторно не зявилися без повідомлення причин неявки, суд ухвалює по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку доказам, наданим позивачем в обґрунтування своїх вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу ВКС№ 852001 від 22.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу [PERSON] зареєстровано в реєстрі за № 56, належало домоволодіння № 3 по вул. Сєвєрна в с. Червоні Поди Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 6, 10). 29 квітня 2012 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу нерухомості, згідно якого продавець [PERSON] продав домоволодіння за адресою: вул. Сєвєрна, 3, с. Червоні Поди, Криворізький район, Дніпропетровська область, а покупець [PERSON] придбав зазначене домоволодіння у свою власність за 15700 доларів США. Згідно договору нерухомість переходить у власність покупця негайно з моменту повної передачі грошових коштів, а продавець передає ключі та документи на будинок. В договорі зазначено, що він підлягає переоформленню у нотаріуса. Зазначений договір укладений в присутності свідків [PERSON] та [PERSON]. Також в договорі міститься розписка про те, що 29.04.2012 року [PERSON] отримав від [PERSON] 15700 доларів США за продаж будинку № 3 по вул. Сєвєрна в с. Червоні Поди Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 7). 21 травня 2012 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 460054 (а.с. 8). За життя [PERSON] договір не був нотаріально посвідчений. Відповідно до ст. 1218 ч.1 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив його, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] (а.с. 5) та мати [PERSON] відповідачі. Як вбачається з копії спадкової справи № 291/2012, 13.09.2012 року до Криворізької районної державної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], померлого 21 травня 2012 року, звернулася дружина померлого [PERSON], мати померлого [PERSON], яка на момент смерті проживала разом із спадкодавцем та від спадщини не відмовилася, прийняла спадщину на підставі ст.. 1268 ЦК України. Крім того, ПАТ «УКРГАЗБАНК» звернувся до нотаріуса з листом про предявлення вимог до спадкоємців про стягнення за іпотечним договором (а.с. 52-79). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначив в позові позивач, після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] обіцяла після прийняття спадщини продати йому спірне домоволодіння без додаткових коштів, але до теперішнього часу спадщину не прийняла та домоволодіння йому не продала та сплачені ним кошти за домоволодіння не повернула. Оскільки довірені особи продавця [PERSON] не повернули кошти і не мали компетенції для переоформлення договору купівлі-продажу у нотаріуса, він звернувся до суду і суд визнав відсутність у них компетенції на укладення правочинів по зміні права власності та про стягнення з них 140 000,00 грн. на користь [PERSON], однак зазначені твердження позивача суд не може прийняти до уваги, оскільки вони нічим не підтвердженні. Відповідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Як встановлено частиною 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно із ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ст. 204 ЦК України правочин вважається правомірним не лише у разі, якщо він не визнаний судом недійсним, але й у тому випадку, коли його недійсність прямо не встановлена законом. Правочин, недійсність якого прямо встановлена законом, є нікчемним. Визнання нікчемного правочину судом недійсним законом не вимагається, тобто для сторін правочину він не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Пленум Верховного Суду України в п. 5 постанови "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 7 роз'яснив, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема ні підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яке означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (ст. 5 ЦК). Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 с. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Оскільки договір купівлі-продажу від 29 квітня 2012 року є нікчемним, так як сторонами не додержано вимог закону про його нотаріальне посвідчення, ним передбачено перехід права власності на нерухоме майно, яке обовязково підлягає нотаріальному посвідченню, а отже для сторін правочину він не створює будь-яких юридичних наслідків, тому даний правочин не можу бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України. Відповідно, вимоги позивача про визнання права власності на домоволодіння розташоване за адресою: вул. Сєвєрна, 3, с. Червоні Поди, Криворізький район, Дніпропетровська область не ґрунтуються на законі, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Оскільки в задоволені позовних вимог позивачу відмовлено, то з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню судовий збір, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed