Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх втратившими право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що він є власником частини житлового будинку - квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі на правах члена сім"ї були зареєстровані відповідачі - його колишня дружина та неповнолітня донька. З березня 2010 року відповідачі виїхали з квартири, забравши свої особисті речі. 10 грудня 2010 року їх шлюб з відповідачкою [PERSON] було розірвано. Оскільки відповідачі відмовляються добровільно знятись з реєстрації,він не може реалізувати свої права, щодо розпорядження, володіння та користування належним йому майном ,а тому змушений звернутися до суду. В подальшому під час розгляду справи, позивач зважаючи на те ,що відповідачі добровільно зняли себе з паспортної реєстрації за його адресою, змінив свої позовні вимоги в яких просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування належним йому будинком. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, будучи повідомленною про день, час і місце розгляду справи належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення їй судової повістки. Треті особи - [PERSON], та [PERSON] в судове засідання не з"явились, про день час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення їм судової повістки, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, на підставі договору дарування від 27.03.1995 року, посвідченного Бердичівською нотаріальною конторою позивач є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі на правах членів сім"ї позивача були зареєстровані відповідачі - його колишня дружина та неповнолітня донька. У березні 2010 року відповідачі виїхали з квартири, забравши свої особисті речі про що свідчить акт перевірки паспортного режиму від 08.07.2013 року, складений паспортистом та представником МК ВЖРЕП № 7. 10 грудня 2010 року шлюб між позивачем та відповідачкою [PERSON] було розірвано. Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленністю між ними і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення даного позову в повному обсязі. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати на отримання правової допомоги в сумі 350 гривень, на оплату судового збору 229 гривень 40 копійок. Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А тому, суд приходить до висновку про необхідність покладення судових витрат на відповідачів.

Outcome: approved