Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що вона має у приватній власності житловий будинок розташований за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Новоандріївка, вул.. Клименка, буд.104. У вказаному житловому будинку з 09.04.1999 року зареєстрований колишній чоловік [PERSON] - [PERSON], [INFO]. З 02 вересня 2013 року відповідач фактично не проживає у спірному будинку, але залишається зареєстрованим за вказаною адресою. [PERSON] ніякої участі в утриманні даного житла не приймає та ним не користується. На теперішній час відповідач проживає за адресою: [INFO], але в добровільному порядку не бажає зніматися з реєстрації за адресою: вул. Клименко, буд.104, с.Новоандріївка, Оріхівського району, Запорізької області. Тому позивач просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим по вул. Клименко, буд.104, с. Новоандріївка, Оріхівського району Запорізької області. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином у судовому порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (до укладення шлюбу Герус, свідоцтво про укладення шлюбу серії 1-ЖС №252153 від 23 квітня 1994 року) [PERSON], [INFO], має у приватній власності житловий будинок №104, розташований по вул.Клименко в с.Новоандріївка, Оріхівського району, Запорізької області, що підтверджується Договором дарування будинку від 09.06.1993 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Новоандріївської сільської ради народних депутатів Оріхівського району Запорізької області та зареєстрованим в реєстрі за №73 від 09.06.1993 року, реєстраційним посвідченням Пологівського бюро технічної інвентаризації, технічним паспортом від 05 травня 1993 року (8-11). Також судом встановлено, що у належному позивачеві на праві приватної власності будинку за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Новоандріївка, вул. Клименка, буд.104 дійсно зареєстрований [PERSON], [INFO], підтвердженням чого є довідка адресно-довідкового бюро Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 26.07.2016 року (а.с.28), копія будинкової книги (а.с.14-15), довідка Новоандріївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 03 червня 2016 року №140 (а.с. 21). Позивач у позовній заяві обґрунтовуючи свої вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням зазначила, що відповідач, її колишній чоловік, [PERSON] у будинку, що належить позивачу на праві приватної власності не проживає з 2013 року. На теперішній час шлюб між ними розірвано, що також підтверджується рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2013 року (а.с.20). На підставі ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст. 71, ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. За розясненнями п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року з подальшими змінами "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім"ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, на ствердження вибуття особи до іншого постійного місця проживання, суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК. Підтвердженням того, що [PERSON], не проживає за адресою: [INFO], є акт обстеження будинку [PERSON], де вказано, що [PERSON], [INFO] зареєстрований, але з 02 вересня 2013 року не проживає спірною адресою (а.с.22). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved