Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від [PERSON] вказано, що 13 лютого 2013 померла [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: земельна ділянка, площею 5,1157 га, кадастровий номер 2323382200:08:001:0008, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована на території [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області, згідно державного акту на право власності ЯА № 926773 від 28 листопада 2007 року. Згідно заповіту від 18 червня 2009 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження: земельну ділянку розміром 5,1157 га згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 926773, виданого 28 листопада 2007 року Михайлівською районною державною адміністрацією Запорізької області, заповіла [PERSON]. При зверненні до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду, оскільки був пропущений шестимісячний строк та не було надано доказів, що позивач з 2009 року по момент смерті [PERSON] дійсно проживав зі спадкодавцем. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13 лютого 2013 року померла [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 926773, [PERSON] належить земельна ділянка розміром 5,1157 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого 28 листопада 2007 року Михайлівською районною державною адміністрацією (а.с. 7). Згідно довідки наданою відділом у Михайлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області 31 січня 2018 року, [PERSON] має право приватної власності на земельну ділянку площею 5,1157 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай) кадастровий номер 2323382200:08:001:0008 на території [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області. Це право підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ЯА № 926773 який зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів 28 листопада 2007 року за № 010727300264. З січня 2013 року державні кадастрові реєстратори відділів Держземагенства під час проведення реєстрації земельної ділянки керуються Законом України «Про державний земельний кадастр» та постановою КМУ від 17 жовтня 2012 року «Про затвердження порядку ведення державного земельного кадастру», згідно якого реєстрація і видача державних актів, дублікатів, на них не здійснюється (а.с. 12). Відповідно до довідки наданою [PERSON] сільською радою Запорізької області № 436 від 27 серпня 2013 року, останнім постійним місцем проживання спадкодавці [PERSON], яка померла 13 лютого 2013 року було за адресою: с. Водне, вул. Дружби, 28, Михайлівського району Запорізької області. На момент смерті [PERSON] проживала з племінником [PERSON], [INFO] з 2009 року та по момент смерті. [PERSON] доглядав [PERSON] (а.с. 9). Згідно заповіту від 18 червня 2009 року, [PERSON], на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: земельну ділянку розміром 5,1157 га згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 926773, виданого 28 листопада 2007 року Михайлівською районною державною адміністрацією Запорізької області, заповіла [PERSON], який народився 10 вересня 1967 року в с. Радісне Михайлівського району Запорізької області (а.с. 8). Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на спадщину, яка відкрилася після смерті тітки [PERSON] Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.. 126 ЗК України , право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 4 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Михайлівської державної нотаріальної контори головного територіального управління юстиції у Запорізькій області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Для правильного вирішення спору про спадкування суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю [PERSON]. Позивач [PERSON] оформити своє право на спадщину не може у звязку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Таким чином, визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо. Враховуючи викладене,

Outcome: approved