Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні ним батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON],[INFO] шляхом систематичних щомісячних побачень (кожна друга субота і неділя з 10 години до 14 години ) на нейтральній території без присутності матері дитини, шляхом спільного відпочинку батька з дитиною в Україні та за кордоном тричі на рік без присутності матері дитини та без необхідності отримання дозволу від матері на виїзд дитини з України. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачева сторона позов не визнала. [PERSON] надала зустрічні вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання матері до досягнення дитиною 3-річного віку, стверджуючи, що вона потребує такого утримання, а відповідач має можливість надавати це утримання. Представник Київської рай адміністрації після перерви до суду не з»явився, надав заяву про вирішення спору за його відсутності. Суд вислухав учасників процесу, вивчив матеріали справи і встановив наступне: Громадянка України [PERSON] і громадянин Данії [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2010 року по 20 вересня 2012 року. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дитина народилась у м.Одесі Україна, після розірвання шлюбу дитина проживає з матір»ю. Між сторонами виник спір щодо спілкування батька з малолітньою дочкою. Висновком Київської рай адміністрації №Є-852 від 18.08.2014 року [PERSON] визначено спосіб участі у вихованні та спілкування з малолітньою дитиною шляхом систематичних зустрічей кожну другу суботу місяця з 10 години по 14 годину в присутності матері малолітньої дитини, спільний відпочинок разом з дитиною ситуацій в Україні та за кордоном за попередньою домовленістю між батьками дитини. Позивачева сторона стверджує, що [PERSON] і [PERSON] перешкоджають батькові у спілкуванні з дочкою: не дають з нею бачитися, намагались позбавити позивача батьківських прав відносно дочки [PERSON], [PERSON] відмовилась отримувати аліменти на утримання дитини. Представник позивача пояснив, що батько бажає, щоб дочка виросла фізично, морально і духовно здоровою і мала правильне відношення до батьків та певних життєвих ситуацій, тому і звернувся до суду з цим позовом і просить суд зобов»язати відповідачок не чинити йому перешкод у здійсненні батьківських прав і встановити йому наступний порядок спілкування з малолітньою дочкою: систематичні щомісячні побачення (кожна друга субота і неділя з 10 години до 14 години ) на нейтральній території без присутності матері дитини, спільний відпочинок батька з дитиною в Україні та за кордоном тричі на рік без присутності матері дитини та без необхідності отримання дозволу від матері на виїзд дитини з України. На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на такі докази: свідоцтво про одруження [PERSON] і [PERSON], свідоцтво про народження [PERSON], паспорт [PERSON] для виїзду за кордон, виписки із судових протоколів-вирок про розірвання шлюбу, звернення [PERSON] (його представника) до служби у справах дітей, позитивні рекомендації на [PERSON] з місця його роботи, рішення Київського райсуду м.Одеси про відмову [PERSON] у задоволенні позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав, висновки Київської рай адміністрації про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав і про визначення способу його участі у спілкуванні з дитиною. Відповідачі, не визнаючи позов [PERSON], стверджували, що будь-яких перешкод йому у спілкуванні з дочкою не чинять, що позивач сам уникає зустрічей з дитиною і не цікавиться долею дочки, що відповідач ухиляється від утримання дитини. [PERSON] вимагає стягнути з [PERSON] на її користь на утримання 10000 грн з дати звернення до суду до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на тяжке матеріальне становище. [PERSON] стверджує, що щомісячне утримання у зазначеному розмірі [PERSON] має можливість їй надавати. При вищенаведених обставинах суд вважає, що і позов [PERSON] і позов [PERSON] підлягають частковому задоволенню з таких підстав: Ст.157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов"язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд встановив, що в травні місяці 2012 року [PERSON] разом з дочкою [PERSON] повернулась з Данії в Україну і батько не бачиться з дитиною з зазначеного часу. [PERSON] систематично приїздить в Україну, але з травня 2012 року по сьогодні позивач з дочкою не зустрівся. У цей період [PERSON] звертався до дитячої поліклініки з питання стану здоров»я його дитини (т.1а.с.63), до Таїровського відділку міліції з питання з»ясувати місце мешкання своєї дитини, тому як за місцем реєстрації ні [PERSON] ні дочка не проживають (т.1а.с.66-67), до служби у справах дітей ОМР з питання визначити спосіб участі батька у спілкуванні і вихованні дитини(т.1 а.с.104,112-113). [PERSON] і [PERSON] звертались до суду з вимогами позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] (рішенням суду [PERSON] у задоволенні позову відмовлено, [PERSON] надала заяву про залишення позову без розгляду). Вищевказані докази свідчать, що [PERSON] [PERSON] і [PERSON] чинили перешкоди у спілкуванні з дитиною. Суд погоджується з доводами позивача, що дитина виросте фізично, морально, духовно здоровою і сформує правильне відношення до батьків, якщо буде спілкуватися і батьком і з матір»ю. Разом з тим, суд враховує малолітній вік дитини, психоемоційний зв»язок дитини з матір»ю, тому вважає, що спілкування батька з дитиною є можливим в присутності матері. Вимоги позивача в частині виїзду малолітньої дочки за межі України без згоди на це матері дитини не містяться на вимогах ЗУ «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» тому не підлягають задоволенню. Право дружини на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років передбачено ч.2 ст.84 СК України. Факт проживання дитини з матір»ю підтверджені матеріалами справи і визнана відповідачем. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 18.08.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини стягнуті щомісячні аліменти у розмірі 14 частини з усіх видів заробітку батька. Як пояснював [PERSON] в інших судових засіданнях він забезпечений роботою в Данії і має доходи, які за розміром забезпечують достойний рівень життя. Довідки про розмір цих доходів відповідач до суду не надав. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання підлягають задоволенню у розмірі 1000 грн.

Outcome: partial