Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат у справі. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного 07.07.2008 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] Кредитно-заставного договору №К2НСАN24260614 Банк надав останній грошові кошти в розмірі 49 353,01 гривень зі сплатою 20,4% річних та кінцевим терміном повернення 06.07.2015 року. Кредитні кошти надано виключно на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів. Відповідно до умов Кредитно-заставного договору [PERSON] зобов»язалася прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування ним. Відповідно до ст.ст.6.2.2, 6.2.3 Договору Позичальник зобов»язалася сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов Договору, в тому числі здійснити повну сплату процентів за користування кредитом не підзніше дати фактичного повного погашення кредиту, та сплатити Банку винагороди, передбачені ст.ст.5.2,16.9,16.10,17.1.7 Договору та погасити іншу заборгованість (зокрема таку, що виникла відповідно до ст.3.4.2 Договору) згідно з вимогами Договору. Відповідно до ст.2.2 Кредитно-заставного договору, з метою забезпечення зобов'язання за договором [PERSON] як заставодавець передала позивачу в заставу автомобіль марки «Chery AMULET», 2008 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з.[NUMBER], на придбання якого було надано кредит. Крім того, в забезпечення виконання зобов»язань за Договором №К2НСАN24260614 між Банком та [PERSON] було укладено Договір поруки, відповідно умов якого останній зобов»язався відповідати перед Кредитором за виконання Позичальником зобов»язань за кредитним договором. Однак, відповідачі не виконали належним чином свої зобов'язання, у зв'язку з чим виникла заборгованість, сума якої станом на 19.05.2015 року становить 54 089,86 гривень. Банком було надіслано вимоги як до Позичальника, так і до Поручителя про виконання зобов'язань за кредитним договором та Договором поруки достроково. Однак, на момент звернення до суду зазначені зобов'язання виконані не були. Представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, хоча повідомлялись судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надали, причини неявки не повідомили. Поштові повідомлення повернулись до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. На підставі положень ст.ст.224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, Банк зобов»язаний надати кредит Позичальнику, в розмірі та на умовах, що предбачені кредитним договором, а Позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до укладеного 07.07.2008 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] Кредитно-заставного договору №К2НСАN24260614 Банк надав останній грошові кошти в розмірі 49 353,01 гривень: 44 900 гривень - на придбання автомобіля, 2 699,50 гривень - для оплати перших страхових платежів, 34,0 гривень - для оплати коштів за реєстрацію транспортного засобу, 1 347 гривень - для оплати винагороди за надання фінансового інструменту, 372,52 гривень - для оплати вартості поліса обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Процентна ставка встановлена у розмірі 20,4% річних; кінцевий термін повернення - 06.07.2015 року. Кредитні кошти надано на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового харектеру використання. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно з ст.2.1 Договору, Банк зобов'язався надати Позичальникові Кредит у розмірі та на умовах, встановлених у цьому Договорі, а Позичальник зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути Кредит і сплатити проценти за користування Кредитом, а також інші платежі відповідно до умов Договору. Як встановлено судом позивач виконав належним чином свої зобов»язання, надавши відповідачу вищезазначені кредитні кошти. Згідно з ст. 4.1 Договору, за користування наданим Кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення Кредиту Позичальник сплачує проценти за ставкою, визначеною у статті 17.1.6 Договору (20,04% річних). Відповідно до ст. 6.2.2 Договору, позичальник зобов'язалася сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до вимог Договору, в тому числі здійснити повну сплату процентів за користування Кредитом не пізніше дати фактичного повного погашення Кредиту. Відповідно до ст. 6.2.4 Договору [PERSON] зобов»язалася погасити Кредит в порядку, в сумах і в строки, що передбачені статтями 12.2.6 та 17.1.5. Також, відповідно до умов вказаного вище договору, в забезпечення зобов'язання Позичальник передала в заставу Банку автомобіль марки «Chery AMULET», 2008 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з.[NUMBER]. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитно-заставним договором між Банком та [PERSON] було укладено Договір поруки №К2НСАN24260614\\1, відповідно умов якого Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, нагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст.14.2, 14.3 Договору передбачено, що у випадку порушення Позичальником зобов'язань, передбачених статтями 6.2.2, 6.2.3 Договору щодо сплати винагород та процентів, Позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше однієї гривні за кожен день прострочки. У випадку порушення Позичальником зобов'язання щодо повернення основної суми Кредиту, передбаченого статтею 6.2.4 Договору, Позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше однієї гривні за кожен день прострочки. При цьому проценти за користування кредитом на суму такого простроченого платежу додатково до вищевказаної пені не нараховуються. Крім того, Договором, укладеним між сторонами, а саме п.14.9, передбачено, що у випадку порушення Позичальником будь-якого грошового зобов»язання за Договором понад 30 календарних днів, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов»язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 гривень плюс 5% від суми зобов»язання. На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпечення порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків тощо. Згідно з ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідачі належним чином не виконали свої зобов»язання за Кредитним договором та Договором поруки. Як зазначає позивач, станом на 19.05.2015 р. заборгованість відповідачів за Кредитним договором становить 54 089,86 гривень, з яких: -16 994,48 гривень - заборгованість за кредитом; -7,22 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; -0,00 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; -34 274,36 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; а також штрафи, відповідно до Договору: -250,00 гривень - штраф (фіксована частина); -2 563,80 гривні - штраф (процентна складова). В зв»язку з невиконанням [PERSON] умов Кредитно-заставного договору, Банком на адресу Позичальника та Поручителя було направлено вимоги із зазначенням невиконаних зобов»язань за укладеним між Банком та Позичальником Договором № К2НСАN24260614. Однак, останні не вчинили жодних дій, які свідчили б про їх намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість. Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідачів не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за договором кредиту, суд вважає, що позов в частині стягнення суми заборгованості по тілу кредиту, нарахованим відсоткам, комісії та пені за невиконання грошового зобов»язання є обґрунтованими, і підлягають задоволенню. Однак, на думку суду, не підлягають задоволенню про стягнення з відповідачів штрафу в розмірі 250 гривень та в розмірі 2 563,80 гривні - штраф (процентна складова), нарахованих відповідно до п.14.9 Договору, виходячи з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-2003цс15. Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що позивачем застосована до відповідачів цивільно-правова відповідальність у виді стягнення як пені, так і штрафу за одне і те саме порушення, а саме несвоєчасне виконання зобов»язання по сплаті платежів в рахунок погашення заборгованості, суд вважає, що дані обставини є порушенням ст..61 Конституції, а тому вимоги Банку про стягнення штрафу не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, позов ПАТ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст.88 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в справі, пропорційно до задоволених вимог. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.10, 88, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд

Outcome: partial