Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що 21.06.2003 року сторони уклали між собою шлюб. В період зареєстрованого шлюбу у них народилась [INFO] донька [PERSON] . Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.12.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1/3 частини від всіх його доходів щомісяця до її повноліття. З цим заочним рішенням він не погоджується, оскільки при його винесенні суддя не врахувала наявність у позивача [PERSON] іншої малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , який народився після укладення шлюбу 6.10.2007 року з [PERSON] . Крім того, позивач зараз ніде не працює і немає постійного заробітку. Враховуючи зміни його матеріального та сімейного стану, просить зменшити розмір аліментів, призначених судом, з 1/3 частини до 1/6 частини від всіх його доходів щомісяця в зв`язку з погіршенням матеріального стану та зміною сімейного стану. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що тимчасове безробіття позивача не є підставою для зменшення розміру аліментів, враховуючи, що він має освіту, забезпечений житлом, є працездатною особою. Крім того, відповідач несе значні витрати на утримання дитини, враховуючи її вік. Заслухавши сторони, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За правилами ч.1, ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні, 21.06.2003 року сторони уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №700 (а.с.8). В період зареєстрованого шлюбу у них народилась [INFO] донька [PERSON] (а.с.10). 23.06.2006 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с.11). За змістом ч.4-5, ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.12.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1/3 частини від всіх його доходів щомісяця до її повноліття (а.с.3-5). Вказані вище обставини не заперечувались учасниками справи. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2019 рік" - установити у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як встановлено судом, після розірвання шлюбу з відповідачем 6.10.2007 року позивач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1714 (а.с.12). В період даного зареєстрованого шлюбу, для позивача він був другим шлюбом, у них народився [INFO] син [PERSON] (а.с.13). Таким чином, на момент винесення вказаного заочного рішення на утриманні позивача знаходились і знаходяться на даний час дві неповнолітні особи. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є повне забезпечення інтересів своєї дитини. Як наголошує ч.1, ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За правилами ч.1, ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Аналізуючи описані вище докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає, що, приймаючи до уваги обов`язок позивача утримувати свою неповнолітню дитину [PERSON] , а також зміну його сімейного стану, що полягає в утриманні другої дитини від другого шлюбу - сина [PERSON] , [INFO] , задовольнити позов частково, зменшивши розмір аліментів, які були стягнуті заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.12.2012 року з 1/3 частини до 1/4 частини від всіх його доходів щомісяця, що відповідає межам встановлених Законом України „Про Державний бюджет України на 2019 рік" для дитини такого віку (дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень), і не є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, в задоволенні решті частини вимог відмовити. Згідно ст.137 ЦПК України при частковому задоволенні позову суд відмовляє відповідачу у стягненні з позивача на її користь 9 180 грн. 60 коп. судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.

Outcome: partial