Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], ДМС Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області про зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що на підставі договору дарування від 25.07.08 р. йому належить на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS]. В цьому будинку зареєстровані він, його колишня дружина, [PERSON] та її син - [PERSON] та бувша теща, [PERSON] Колишня дружина, [PERSON] і її син [PERSON] з 01.05.2007 р. проживають в ЧР в м. Пшеров, а бувша теща, [PERSON] не проживає в цьому будинку з 01.06.10 р. Така формальна реєстрація цих 3-х осіб в будинку, що належить [PERSON] перешкоджає йому, як власнику, в законному розпорядженні ним, а всі відповідачів не бажають добровільно виписатись з нього, хоча вони роками навіть не появлялись в ньому. Тому просить зобов'язати ДМС Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області зняти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], мешк. [ADDRESS] з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні уточнив позовні вимоги та просить суд визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у житловому будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] та зобов"язати ДМС Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області зняти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], мешк. [ADDRESS] з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності. Представник відповідача ДМС Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] є приватною власністю позивача [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності № 19926502 від 18.08.2008 року. Відповідачі [PERSON] та її син [PERSON] з 01.05.2007 р. проживають в ЧР в м. Пшеров, а [PERSON] не проживає у вказаному будинку з 01.06.2010 р Дані обставини підтверджуються актом обстеження матеріально-побутових умов. Згідно ст. 150 Житлового кодексу громадяни , які мають у приватній власності будинок ( частину будинку) , квартиру , користуються ним ( нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряжатися цією власністю на свій розсуд: продавати , дорувати, заповідати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укдадати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.. ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння , користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які несу перечать закону. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Отже, виходячи з вище наведеного суд приходить до висновку, що оскільки будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу, відповідачі не мають жодних правових підстав на проживання у ньому і вказаний будинок не може вважатися їх місцем проживання, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити. Судові витрати покласти на позивача.

Outcome: approved