Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог позивач вказує, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 28 лютого 2011 року [PERSON] було надано кредит в сумі 300 гривень у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом , з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки позичальником належним чином не виконані зобов"язання за кредитним договором, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 20266 грн. 80 коп. та судові витрати в розмірі 1762 грн. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив, в якому зазначив, що позов не визнає, вказуючи на те, що строк дії картки закінчився у 2012 році, тому просив застосувати строк позовної давності, а також вказував на те, що штраф і пеня це один вид цивільно-правової відповідальності за одне і те порушення, а тому не підлягає одночасному стягненню (а.с.50-51) Представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що строк позовної давності не порушено, відповідачу перевидавалася нова картка, якою він користувався, а дія кредитного договору пролонгується кожні 12 місяців, також вказував на те, що штраф та пеня є окремими видами неустойки. Представник позивача та відповідач в судове засідання не з»явилися, надали клопотання про розгляд справи у їхню відсутність. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України , інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.( ч. 1ст. 1054 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, 28 лютого 20011 р. позивач уклав з відповідачем кредитний договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.9-10). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та « Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно п. 2.1.5.5 Умов та правил надання банківських, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. При непогашення суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 Умов… на суму 100 грн. позичальник сплачує Банку пеню. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Судом встановлено, що по закінченню строку дії картки перевидавалися нові картки, факт видачі нової кредитної картки відповідачеві підтверджуються випискою по рахункам відповідача (а.с.62-70) Із виписки по рахунку [PERSON], вбачається , що він користувався зазначеними кредитними картками, йому було збільшено кредитний ліміт та останній платіж на погашення боргу ним внесено 30 серпня 2017 року в розмірі 1000 грн., а тому загальний строк позовної давності банком не пропущено. Наданий Банком розрахунок заборгованості (а.с.5-8)свідчить про те, що відповідач належним чином умови договору не виконував. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 13 червня 2018 року заборгованість відповідача становить 20266 грн.80 коп., яка складається із наступного: заборгованість за кредитом 3402 грн. 92 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 8475 грн. 37 коп., заборгованість за пенею - 6947 грн. 23 коп., штраф /фіксована частина/ 500 грн., штраф (процентна складова) 941 грн. 28 коп. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені та штрафів за несвоєчасне виконання зобов»язань, то суд виходить з наступного Заперечуючи проти позову, відповідач подав до суду заяву щодо застосування строків спеціальної позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Разом із цим, аналіз норм ч.2 статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховуються, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Оскільки відповідач подав заяву про застосування строку спеціальної позовної давності, пеня нарахована в межах строку позовної давності за основною вимогою, але обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням Банку до суду, тому до стягнення з відповідача на користь Банку підлягає пеня у розмірі 1200 грн., оскільки із розрахунку позивача вбачається, що відповідачу нараховано пеню по 100 грн. щомісячно. Оскільки пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором є порушенням положень, закріплених у статті 61 Конституції України в частині заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, на що вказав Верховний Суд України в своїй постанові від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 941 грн. 28 коп. необхідно відмовити Таким чином, позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню на суму 13078 грн. 29 коп., яка складається з наступного: 3402 грн. 92 коп. заборгованість за кредитом; 8475 грн. 37 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1 200 грн. - заборгованість за пенею. Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов»язані із сплатою судового збору у розмірі 1137 грн. 03 коп. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися. На підставі викладеного ,

Outcome: partial