Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вимогами, у відповідності до яких, рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2013 року, його позовні вимоги до [PERSON] та Васильківської міської ради Київської області були задоволені частково, був розділений будинок [ADDRESS], з визнанням за [PERSON] право власності на коридор №1, площею 6,0 кв.м, кухню № 1-2 площею 10,3 кв.м, житлову кімнату № 1-3, площею 9,30 кв.м, житлову кімнату № 1-4, площею 14,9 кв.м, житлову кімнату № 3-2, площею 16,0 кв.м, що складає 3/4 частин зазначеного вище будинковолодіння; а за відповідачем [PERSON] - право власності на коридор № 2-1, площею 4,50 кв.м, кухню № 2-2, площею 8,0 кв.м, житлову кімнату № 2-3, площею 12,4 кв.м, сарай «В», сарай «Г», що складає 1/6 частину цього будинку; та встановлений порядок користування земельною ділянкою під цією нерухомістю. Із заяви також вбачається, що судове рішення від 27.05.2013 року необхідно переглянути за нововиявленими обставинами, оскільки на час розгляду справи судом, позивачеві не було відомо, що відповідачеві [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку під спірним житловим будинком [ADDRESS], який було визнаний недійсним та скасований, а тому [PERSON] просить скасувати судове рішення, та прийняти нове, в частині визначення розміру земельних ділянок, що підлягає виділенню сторонам в користування, з урахуванням їх часток права власності в нерухомості. Представники сторін звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Суд, проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Порядок перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами визначений положеннями Глави 3 Розділу У ЦПК України. Відповідно до положень п.3 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30.03.2012 року, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Як вбачається з положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України „Про міжнародні договори України" є частиною національного законодавства, та ст.41 Конституції України та ст.ст. 321, 328 ЦК України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Положення ст.ст.152 і 155 ЗК України передбачають, що користувач земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права користування земельною ділянкою, і відшкодуванням завданих збитків. У разі видання органом виконавчої влади акта, яким порушуються права особи щодо користування належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до положень ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. У відповідності зі ст.ст.356 і 358 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю; право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Як вбачається з положень ст.30 ЗК України (в редакції 1991 року), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди; при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів. Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу від 24.03.1982 року, [PERSON] продала відповідачеві [PERSON] 1/6 частину будинковолодіння [ADDRESS], з реєстрацією права власності у Фастівському МБТІ 02.04.1982 року (т.1 а.с.5-6). Згідно договору купівлі-продажу від 15.08.1984 року, [PERSON] продав заявникові [PERSON] 1/2 частину будинковолодіння [ADDRESS] (т.1 а.с.17-18). За договором купівлі-продажу від 26.06.1999 року, заявник [PERSON] придбав у [PERSON] ? частину спірного житлового будинку (т.1 а.с.15-16). Таким чином, з огляду матеріалів зазначеної цивільної справи та інвентаризаційної справи № 2962 на будинок [ADDRESS] (витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно) вбачається, що позивачеві [PERSON] належить 3/4 частини, відповідачеві [PERSON] - 1/6 частина, а померлому [PERSON] - 1/12 частини, спірного будинку по [ADDRESS]. Згідно інформації відділу містобудування та архітектури Васильківської міської ради, земельна ділянка по [ADDRESS] перебуває в користуванні всіх співвласників: [PERSON]- 3/4 частини, [PERSON]- 1/6 частина, [PERSON]- 1/12 частина. Як вбачається з рішення № 300 виконавчого комітету Васильківської міської ради від 30.10.1978 року, за результатами обміру земель по [ADDRESS], фактична площа землі складає 1456 кв.м., а за землекористувачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що були попередніми власниками спірного будинку, зареєстровано 910 кв.м., а [PERSON] - 546 кв.м. Згідно з рішенням Васильківської міської ради - 23-ої сесії 6-го скликання № 07.67-23-УІ від 4 квітня 2012 року та 34-ої сесії 6-го скликання № 03.41-34-УІ від 21.12.2012 року, відповідачеві [PERSON] був наданий дозвіл на розробку та затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий № [NUMBER], для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS], площею 0,060 га, на підставі чого 29 грудня 2012 року їй був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2013 року у цивільній справі № 1008/6206/12, визнано протиправними та скасовані рішення 23-ої сесії 6-го скликання № 07.67-23-УІ від 4 квітня 2012 року та 34-ої сесії 6 скликання № 03.41-34-УІ від 21 грудня 2012 року Васильківської міської ради, в частині надання дозволу на розробку та затвердження технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,0600 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS]. Визнаний недійсним та скасований державний акт серії [NUMBER] від 29 грудня 2012 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,0600 га, кадастровий № [NUMBER], для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Ухвалою апеляційного суду Київської області від 11 березня 2014 року вищезазначене рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2013 року № 1008/6206/12 було залишено без змін. Висновком №18/11-13 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 17.04.2013 року містить лише один варіант розподілу будинковолодіння, а тому, суд вважає можливим розділити будинковолодіння за цим варіантом, який враховує і те, що померлому співвласнику [PERSON] теж належить 1/12 частини будинковолодіння. Крім того, судом встановлена можливість визначення порядку користування спірною земельною ділянкою, на думку суду, відповідно до І-го варіанту, визначеного висновком судової земельно-технічної експертизи № 5271/15-41 від 09.03.2016 року. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково, відмовляючи лише в частині зобов'язання відповідача [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою, площею 0,1456 га, по [ADDRESS], оскільки [PERSON] не надано достатніх доказів, що остання чинить йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою, та доказів того, що йому належить земельна ділянка площею 0,1456 га. Позовні вимоги в частині відшкодування судових витрат, які складаються з державного мита - 8,50 грн., інформаційно-технічного забезпечення - 37 грн., витрати на проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи - 4770 грн., судового збору - 121,80 грн., витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи - 5904 грн., розподілені відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial