Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що передав у позику грошові кошти, від повернення яких відповідач [PERSON], відмовляється. Зобовязання за договором позики від 24.07.2013 року забезпечені договором іпотеки а саме: квартирою №7 загальною площею 43,8 кв.м., житловою площею 19,8 кв.м., що розташована за адресою:вул.. Центральна, 2 с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області, що належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Тому вимушений звернутися до суду про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки. У судове засідання представник позивача зявилася, підтримала уточнені позовні вимоги, надала суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Представник [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, заявила клопотання про застосування строку позовної давності до вимоги про стягнення неустойки. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, що підтверджується власноруч написаною розпискоюостанньої. Відповідно до зазначеного договору відповідач [PERSON] отримала у позику 2900 грн. та зобовязалась повернути до 20 червня 2013 року. Крім цього, 24 липня 2013 року між тими ж сторонами укладено договір позики за яким [PERSON] отримала у позику 45366 грн. які зобовязалась повернути до 24 січня 2014 року. Того ж дня, з метою забезпечення виконання зобовязань за договором позики від 24 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки. Згідно п.1 вказаного договору предметом іпотеки є квартирою №7 загальною площею 43,8 кв.м., житловою площею 19,8 кв.м., що розташована за адресою:вул.. Центральна, 2 с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області, що належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та у встановлений строк. Вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватись належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань (ч. 4ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», в силу іпотеки Іпотекодержатель у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Стаття 12 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі порушення іпотекодавцем зобов'язань, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань боржника, а у разі невиконання вимог - звернути стягнути на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Вимогами ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до умов п. 2. Іпотечного договору заставна вартість предмету іпотеки (квартири №7) за згодою сторін становить 95304 грн., на дату укладення цього Іпотечного договору. Даними висновку про вартість майна підтверджується, що станом на 01 серпня 2016 року ринкова вартість предмета іпотеки, а саме квартири №7 загальною площею 43,8 кв.м., житловою площею 19,8 кв.м., що розташована за адресою:вул.. Центральна, 2 с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області складає 261150 грн. Вимогами ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З врахуванням наведених вище аргументів суд рахує, що відповідачем [PERSON], не представлено доказів, що спростовують вимогу позивача про стягнення коштів за договором позики від 20.03.2013 року. Суд вважає, що позивач має право на повернення основного боргу за вище зазначеним договором у розмірі 5466,66 грн. в тому числі:2900 грн. - сума боргу, 235,06 грн. 3% річних, 2331,60 грн. інфляція; за договором позики від 24.07.2016 року - у розмірі 157794,42 грн. в тому числі: 45366 грн. - сума боргу, 2994,60 грн. 3% річних, 36233,82 грн. інфляція, 73200 грн. неустойка. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення відсотків за договорами позики від 20.03.2013 року у розмірі 1347,66 грн. та у договорі від 24.07.2013 року у розмірі 19958,76 грн. в силу вимог ст.1047 ЦК України не підлягають до задоволення так, як їх нарахування не передбачено умовами цих договорів. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки. Зобовязання про повернення отриманих коштів за договором позики від 24.07.2013 року закінчилися 24.01.2014 року тому суд вважає, що позивач має право на стягнення неустойки в межах строку позовної давності (один рік) за період з 25.01.2014 року по 25.01.2015 року (366 днівх200) у розмірі 73200 грн. Враховуючи наявні у матеріалах справи докази, які підтверджують наявність договірних відносин, заборгованість позичальника перед [PERSON] за договором позики від 24.07.2013 року, суд приходить до висновку, що в рахунок погашення заборгованості в сумі 157794,42 грн. за договором звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру №7 загальною площею 43,8 кв.м., житловою площею 19,8 кв.м., що розташована за адресою:вул.. Центральна, 2 с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області, що належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною продажу 261150 (двісті шістдесят одна тисяча сто пятдесят) гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial