Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що з 08.06.2010 р. по 05.02.2015 р. він працював на ПАТ «АЗОВЕЛЕКТРОСТАЛЬ» Донецька обл.., м . Маріуполь. 05.02.2015 р. [PERSON] був звільнений у зв'язку із скороченням штату. На теперішній час він переїхав до м. Харкова та зареєстрований як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції у м. Харкові. З ним з боку підприємства не був проведений повний розрахунок, не була виплачена заборгованість із заробітної плати за період з вересня 2014 року по день звільнення, тобто по 05.02.2015 року, у зв'язку з чим, позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості із заробітної плати, середньої заробітної плати за період затримки остаточного розрахунку. Також позивач вважає, що незаконними діями відповідача йому була нанесена моральна шкода, яку він просить стягнути з відповідача у розмірі 10 000 грн., оскільки заборгованість по заробітній платі не дозволяє йому забезпечувати нормальний спосіб життя, оскільки на його утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей 2012 та 2007 року народження. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі, згідно довідки ПАТ «АЗОВЕЛЕКТРОСТАЛЬ» у розмірі 23261,67 грн., середній заробіток за весь період затримки розрахунку з моменту звільнення по теперішній час у розмірі 12154,33 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Представник відповідача, до судового засідання не з"явився, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав суду письмові заперечення проти позову ( а.с. 25 ), в яких проти позову відповідач ПрАТ «АЗОВЕЛЕКТРОСТАЛЬ» посилається на те, що розрахунок з позивачем на момент звільнення не проведено, заборгованість складає 23 261,67 грн. Проти задоволення вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та стягнення моральної шкоди представник відповідача заперечує, вважаючи дану вимогу необґрунтованою. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню с наступних підстав. Під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] працював на ПАТ «АЗОВЕЛЕКТРОСТАЛЬ» з 08.06.2010 р. по 05.02.2015 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7-9). 05.02.2015 року [PERSON] був звільнений у зв'язку із скороченням штату за п.1 ст. 40 КЗпП України. На теперішній час з позивачем [PERSON] з боку ПрАТ «АЗОВЕЛЕКТРОСТАЛЬ» не був проведений повний розрахунок, не виплачена заборгованість із заробітної плати за період з вересня 2014 року по день звільнення, тобто по 05.02.2015 р., що підтверджується довідкою.наданою ПАТ «АЗОВЕЛЕКТРОСТАЛЬ», з якої вбачається сума заборгованості 23261 грн. 67 коп. (а.с. 26). За таких обставин, суд вважає, що відповідачем порушено вимоги ст.. 116 КЗпП України, відповідно до якої про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен у письмовій формі повідомити працівника перед виплатою значних сум. При звільненні виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові, власник в усякому випадку повинен в зазначений в цій статті строк виплатити не оспорювань суму. Аналізуючи викладене, суд вважає, що на користь позивача з ПАТ «АЗОВЕЛЕКТРОСТАЛЬ» підлягає стягненню заробітна плата за період з серпня 2014 року по 05.02.2015 року включно ( по час звільнення) - 23261 грн. 67 коп. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника належних працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середню заробітну плату за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Встановлено, що в день звільнення та до теперішнього часу з позивачем не було проведено остаточний розрахунок. Відповідно до наданої довідки про заборгованість по заробітній платі, судом розрахована середня заробітна плата позивача, яка становить 1851 грн. Період затримки остаточного розрахунку становить 6 місяців 18 днів. Таким чином, за вищевказаний період на користь позивача підлягає стягненню середня заробітна плата в сумі 12154 грн. 33 коп. (6 міс. 17 дн. х 1851 грн = 12154,33). Позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд задовольняє частково. Судом встановлено, що протягом тривалого часу [PERSON] не проводиться остаточного розрахунку сума якого є значною. Позивач має двох малолітніх дітей, є переселенцем з території проведення антитерористичної операції, на даний час не може працевлаштуватися, тому перебуває на обліку у центрі зайнятості. З причини невиплати заробітної плати, позивач був позбавлений можливості повноцінно утримувати родину, малолітніх дітей, на свій розсуд витрачати кошти на годування, придбання одягу, тощо, було порушено первинний ритм його життя. Викладене на думку суду спричиняло позивачеві моральні страждання та переживання, що є підставою для відшкодування йому моральної шкоди. Але зазначена у позовній заяві сума моральної шкоди, на думку суду, є завищеною, тому суд знижує її до 5 000 грн. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, судові витрати по справі суд стягує з відповідача в сумі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial