Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним відключення від мережі електропостачання та зобов'язання відновити електропостачання. На обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві та в судовому засіданні вказав, що він є власником будинку за адресою [ADDRESS], який він отримав у спадщину в 1988 році. Вказаний будинок був підключений до електричної мережі відповідача й позивач користувався та сплачував за електроенергією. В 1998 році позивач в черговий раз змінив абонентську книжку на вказаний будинок, й 18.09.1998 року позивачу було виписано абонентську книжку, яка свідчить, що позивач є абонентом та на нього відкрито особовий рахунок [NUMBER] за адресою [ADDRESS]. З 1992 року по червень 2013 року позивач проживав в [ADDRESS], а в будинку за адресою [ADDRESS] ніхто не проживав, електроенергією не користувався, й тому платежі за електричну енергію не вносилися. В кінці червня 2013 року позивач знову почав проживати в своєму будинку по [ADDRESS], й на початку липня 2013 року звернувся до абонентського відділу ПАТ «Миколаївобленерго» з питання заміни абонентської книжки, де працівниками відповідача йому було повідомлено про те, що його особистий рахунок відсутній та будинок позивача раніше було відключено від електропостачання. 17.07.2013 року до будинку позивача приїхали представники відповідача, які відключили вказаний будинок від електричної мережі та склали акт про порушення позивачем Правил користування електричною енергією для населення за самовільне підключення до електричної мережі. В подальшому позивача було запрошено на засідання комісії по розгляду акту про порушення ПКЕЕн, де було запропоновано сплатити штраф, нарахований за самовільне підключення до електромережі, а також оплатити вартість робіт з повторного підключення будинку до електричної мережі відповідача, на що позивач відмовився, мотивуючи це тим, що між сторонами наявні договірні правовідносини й спожита ним електроенергія обліковувалася через прилад обліку. В подальшому відповідач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за актом про порушення ПКЕЕн від 17.07.2013 року, але рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області (яке ухвалою апеляційного суду Миколаївської області було залишене без змін) в задоволенні вказаного позову було відмовлено. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати незаконним відключення відповідачем його будинку від мережі електропостачання та зобов'язати підключити його будинок мережі електропостачання та відновити його рахунок для оплати вартості спожитої електричної енергії. При розгляді справи в суді позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вказавши, що ПАТ «Миколаївобленерго» не перебувало в договірних правовідносинах з позивачем, припинення електропостачання було здійснене у зв'язку із самовільним підключенням позивача до мережі, що на думку представника відповідача, вказує на законність відключення будинку позивача від мережі електропостачання. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі матеріали (копію акту D 0739 від 17.07.2013 року про порушення „Правил користування електричною енергією для населення"; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 23.12.2013 року по справі № 468/2320/13-ц; копію ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 03.03.2014 року; матеріали цивільної справи №468/2320/13-ц за позовом ПАТ «Миколаївобленерго» до [PERSON] про стягнення боргу за актом про порушення ПКЕЕн), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених вимог, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 1988 року є власником будинку за адресою [ADDRESS]. Вказаний будинок був підключений до електричної мережі відповідача й позивач був абонентом відповідача. 17.07.2013 року представниками відповідача було складено акт про порушення позивачем Правил користування електричною енергією для населення № D 0739 за самовільне підключення до електричної мережі відповідача та відключено вказаний будинок від мережі електропостачання. Відповідач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за актом про порушення ПКЕЕн № D 0739 від 17.07.2013 року, але рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 23.12.2013 року (яке ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 03.03.2014 року було залишене без змін) в задоволенні вказаного позову було відмовлено. Належний позивачу об'єкт нерухомості до цього часу залишається відключеним від електропостачання. Відповідно до п. 35 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМ України від 26.07.1999 року за №1357, енергопостачальник має право відключити споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі. Згідно з п. 36 Правил користування електричною енергією для населення відновлення електропостачання споживача здійснюється протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості після усунення порушень і оплати споживачем заборгованості, витрат на повторне підключення та збитків, завданих енергопостачальнику. У разі розгляду спірних питань у судовому порядку термін відключення не повинен перевищувати 1 місяця за умови відсутності у споживача заборгованості за спожиту електричну енергію. Відповідно до п. 53 Правил користування електричною енергією для населення у разі відмови споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення). Таким чином, норми Правил користування електричною енергією для населення передбачають право енергопостачальника припинити постачання електричної енергії до прийняття судом рішення про стягнення необлікованої електричної енергії лише в разі виявлення факту самовільного підключення. При цьому, відповідними судовими рішеннями (рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 23.12.2013 року та ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 03.03.2014 року) щодо спірних правовідносин, які виникли між сторонами, встановлено ряд обставин, які відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України в ході даного судового розгляду доказуванню не підлягають. По-перше, рішеннями судів встановлено, що між сторонами існували договірні правовідносини щодо споживання електричної енергії, по-друге, факт самовільного підключення споживача до електричної мережі вказаними рішеннями судів спростований. За такого, припинення електропостачання до об'єкту позивача, яке було здійснено представниками відповідача 17.07.2013 року (до відповідного судового рішення на користь енергопостачальника) було безпідставним, оскільки факт самовільного підключення був спростований судовими рішеннями. Одним із способів захисту, передбачених ч.2 ст. 16 ЦК України, є відновлення становища, яке існувало до порушення. Таким чином, оскільки до 17.07.2013 року об'єкт позивача був приєднаний до мережі електропостачання та від'єднання його від мережі виявилось в подальшому безпідставним через спростування факту самовільного підключення, - суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача відновити постачання електричної енергії на об'єкт позивача, відновивши таким чином становище, що існувало. Заперечення відповідача щодо відсутності між сторонами договірних правовідносин та недоведеності цього позовом - не можуть бути підставою для відмови в задоволенні даної позовної вимоги, оскільки, як вказано вище, такі факти та обставини встановлені судовими рішеннями та не підлягають повторному встановленню та доказуванню. Що ж стосується позовних вимог в частині визнання незаконним відключення відповідачем будинку позивача від мережі електропостачання та зобов'язання відповідача відновити рахунок позивача для оплати вартості спожитої електричної енергії, то суд вважає, що такі вимоги не можуть бути задоволенні, оскільки, по-перше, такий спосіб судового захисту як визнання незаконними дій відповідно до ст. 16 ЦК України може бути самостійним способом захисту лише щодо дій та рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування або їхніх посадових і службових осіб, по-друге, суд вважає, що встановлення безпідставності відключення позивача від електромережі не може бути самостійним способом захисту, а є лише обставиною, яка зумовлює приведення сторін в попереднє становище (тобто, підставою для задоволення вимоги щодо відновлення електропостачання), по-третє, вимога щодо зобов'язання відповідача відновити рахунок позивача для оплати вартості спожитої електричної енергії не може бути задоволена, оскільки стосується формального визначення та оформлення виниклих між сторонами договірних правовідносин та визначення конкретного номеру особового рахунку, видача платіжної книжки і таке інше є похідними діями від основної (відновлення електропостачання) та стосується приведення договірних правовідносин між сторонами у відповідність до вимог норм та правил, що регулюють такі правовідносини, і може бути предметом судового розгляду вразі відповідного спору щодо цих дій. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволенні позову - зобов'язання ПАТ «Миколаївобленерго» відновити електропостачання будинку, що належить [PERSON], та який розташований за адресою: [ADDRESS]. Оскільки позивача за подібною категорією справ звільнено від сплати судового збору - з відповідача на користь держави підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору. На підставі п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженою Постановою КМ України від 26.07.1999 року за №1357, та

Outcome: partial