Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ВіЄйБі Банк» про стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.04.2013 року між нею та відповідачем було укладено депозитний договір № 557880/2013 на суму 30 000 грн 00 коп. Платежами від 15.07.2013 року та 21.10.2013 року сума депозиту була збільшена до 100 000 грн 00 коп. Строк дії договору - до 01.04.2014 року. 01.04.2014 року вона звернулася до відповідача із заявою про повернення депозиту з відсотками, проте вказані кошти їй були повернуті банком протягом періоду з 01.04.2014 року по 01.09.2014 року. Вважала такі дії відповідача незаконними, оскільки сума депозиту повинна була бути повернута їй ще 01.04.2014 року на її вимогу. В зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування депозитом за період з 01.04.2014 року по 01.09.2014 року в сумі 5 345 грн 24 коп. та відповідно до ст. 625 ЦК України 3 % річних в сумі 763 грн 61 коп. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилася, направила на адресу суду заяву, у якій прохала розглядати справу за її відсутності, позов підтримала, прохала його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «ВіЄйБі Банк» в судове засідання не з"явився, відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Тому, враховуючи, що позивач надав згоду на проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача, суд вважав за необхідне проводити заочний розгляд справи за відсутності позивача та представника відповідача. У зв"язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 01.04.2013 року між сторонами укладено договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» № 557880/2013. За умовами цього договору (п. п. 1.1., 1.3., 1.5., 1.7.) позивач розмістив в ПАТ «ВіЄйБі Банк» строковий вклад (депозит) на строк 6 місяців, з виплатою процентів по закінченню строку дії вкладу. Сума початкового вкладу - 30 000 грн 00 коп. Ставка - 21 %. Дата вимоги вкладу - 01.10.2013 року. Дата вимоги пролонгованого вкладу - дата, що співпадає з першим днем по закінченні кожного наступного строку від дати укладання договору. 15.07.2013 року та 21.10.2013 року сума вкладу була збільшена до 100 000 грн 00 коп. (а.с. 10). 01.04.2014 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про припинення дії договору банківського вкладу та повернення депозиту з нарахованими відсотками. Судом встановлено, що вказані кошти були повернуті банком протягом періоду з 01.04.2014 року по 01.09.2014 року частинами від 500 грн 00 коп. до 5 000 грн 00 коп. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. За умовами укладеного між сторонами договору, строк дії вкладу після його пролонгації - 01.04.2014 року. Судом встановлено, що позивачка у день закінчення строку дії договору - 01.04.2014 року, звернулася до банку із заявою про повернення банківського вкладу, чим засвідчила свої наміри припинити дію договору. У зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути позивачам депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору - 01.04.2014 року. Проте банк повертав кошти позивачці протягом періоду з 01.04.2014 року по 01.09.2014 року, чим порушив свої грошові зобов'язання. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути проценти по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику, а також 3 % річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена ВС України в постанові від 29.05.2013 року у справі № 6-39цс13. Суд встановив, що позивач правильно провів розрахунок суми процентів за користування банківським вкладом та 3 % річних, а тому цей позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved