Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики та судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.08.2017. між сторонами укладено Договір позики, відповідно до якого відповідач отримав суму коштів в борг в розмірі 2000 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.11.2017 р. та сплатити проценти в розмірі 10% від суми позики. 11.08.2017 р. між позивачем та відповідачем укладено Договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу позику в розмірі 10000 гривень, які останній зобов`язався повернути в повному обсязі до 01.11.2017 р. та сплатити проценти в розмірі 15% від суми позики. Позивач посилається на те, що відповідач виконав свої зобов`язання лише частково, повернувши суму коштів за Договором позики від 11.08.2017 р. в розмірі 5000 гривень. Оскільки відповідач не виконав умови договору позики в добровільному порядку позивач просить стягнути суму боргу за договором позики від 04.08.2017 р. в розмірі 2200 доларів США за офіційним курсом національної валюти на дату ухвалення рішення, а також суму боргу за договором позики від 11.08.2017 р. в розмірі 6500 гривень. 11.04.2018 р. ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. В подальшому позивач в зв`язку з частковим виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договорами позики подав заяви про зменшення розміру позовних вимог і відповідно до заяви від 29.03.2019 р. позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики від 04.08.2017 року у розмірі 1 800,00 дол. США за офіційним курсом Національного Банку України на дату ухвалення такого рішення та судові витрати у справі. 04.04.2019 р. судом закрито підготовче провадження. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся у спосіб, передбачений ст..128 ЦПК України. На підставі положень ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача, який не з`явився в судове засідання. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.08.2017. між сторонами укладено Договір позики, відповідно до якого відповідач отримав суму коштів в борг в розмірі 2000 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.11.2017 р. та сплатити проценти в розмірі 10% від суми позики. 11.08.2017 р. між позивачем та відповідачем укладено Договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу позику в розмірі 10000 гривень, які останній зобов`язався повернути в повному обсязі до 01.11.2017 р. та сплатити проценти в розмірі 15% від суми позики. Отримання коштів підтверджується розписками. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України). Відповідно до положень ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з положеннями ст.1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов`язання належним чином у строки, встановлені в договорах позики. Однак, станом на 16.08.2018 р. відповідач виконав умови Договору позики від 11.08.2017 р. та повернув всю суму позики та сплачені відсотки, а також відшкодував суму судового збору в розмірі 500 гривень, а станом на 27.03.2019 р. відповідач частково виконав умови Договору позики від 04.08.2017 р. та повернув 400 доларів США. З боку відповідача на день розгляду справи суду не надано доказів на підтвердження виконання ним своїх зобов`язань в повному обсязі щодо повернення суми боргу за договором позики від 04.08.2017 р. З огляду на викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази, беручи до уваги норми чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за договором позики є обґрунтованими, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: approved