Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 27 серпня 2011 року між нею та відповідачем, [PERSON], був укладений шлюб, який зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів 27 серпня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за №360. За час перебування в шлюбі, мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Вона, [PERSON] та відповідач, [PERSON], прожили у спільному шлюбі 3 роки вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Нажаль, все вище вказане більше стосується перших років спільного життя, але останні вісім місяців вони не можуть як сім'я проживати разом виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються. Оскільки, як вона вважає, їх спільна дитина є ще маленькою і багато речей не розуміє, але в подальшому це може суттєво вплинути на її психіку, погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування її світогляду, особливо, щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою в будь якої сім'ї. Позивачка неодноразово звертала увагу на це свого чоловіка, але відповідач повністю ігнорував та ніяк не реагував на її зауваження. Вона та відповідач не одноразово протягом останніх років намагалися говорити один з одним про їх особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося за останні вісім місяців, хоча вони прикладали для цього максимально зусиль, їх відносини переросли в ще більш ворожі. В результаті їх розмов позивачка прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім'ю їх спільної дитини. З підстав наведених вище, збереження їх сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Тому, у відповідності до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім того, ч. І ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки укладання шлюбу здійснюється на засадах взаємної любові та поваги, то збереження подружніх відносин неможливо, якщо втрачена їх основа. Тому норма вказаної вище статті надає позивачці право звернутись до суду з відповідним позовом, в якому вимагати розірвання шлюбу. Підстави, які б перешкоджали звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України, зокрема таких як вагітність дружини, тобто мене, або ж недосягнення нашою спільною дитиною одного року - відсутні. Тому позивачка вважає за необхідне, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки їх подальше спільне життя як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить як її інтересам так і її чоловіка. Крім того, малолітня дитина, що була народжена за час шлюбу буде проживати з матір"ю, а питання майна, набутого в період перебування позивачки та відповідача в шлюбі, будуть вирішуватись поки що в позасудовому порядку шляхом спільного порозуміння, взаємних поступок та інтересів кожного з подружжя. Таким чином позивачка просить шлюб між нею, [PERSON], та відповідачем, [PERSON], який зареєстрований 27 серпня 2011 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис за №360 від 27 серпня 2011 року розірвати. Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище - [PERSON]; Стягнути на її користь з відповідача [PERSON] витрати пов'язані з оплатою судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Позивач [PERSON] в судове засідання надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу без її участі. Проти винесення заочного рішення по справі про розірвання шлюбу не заперечує. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать розписки про одержання судової повістки, долучені до матеріалів справи, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Небажання відповідача надавати докази, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, а саме: заявою позивача [PERSON]; копією паспорта позивачки; копією свідоцтва про шлюб; копією свідоцтва про народження дитини [PERSON]; поштовими повідомленнями про отримання відповідачем судових повісток. Таким чином суд приходить до висновку про те, що причини, які виникли між сторонами та змусили їх звертатися до суду та наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї між [PERSON] та [PERSON] стали неможливими, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 110,112 СК України та

Outcome: approved