Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] [INFO], у розмірі ? частці з усіх видів заробітку, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають сумісну дитину [PERSON] [INFO]. 21жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, однак подружнє життя не склалось та на теперішній час подружжя проживає окремо. Малолітній син подружжя проживає з матір'ю, за адресою: [ADDRESS]. Матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає, інших дітей не має, у зв'язку із чим позивач була змушена звернутись до суду з вимогами про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі ? частці з усіх видів заробітку, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, позов просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої дитини: [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5), який проживає з позивачкою, що підтверджується актом громадськості (а.с. 15) та знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, що проживає з позивачкою. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до вимог статті 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, які не мають самостійного доходу, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд вважає вимогу про стягнення аліментів у розмірі ? частці з усіх видів заробітку, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку обґрунтованою. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на вище викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі ? частці з усіх видів заробітку, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи з дня з дня пред'явлення позову до суду, а саме з 18 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved