Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» і просить визнати недійсним договір №00750 від 24.12.2014р. фінансового лізингу та стягнення коштів. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. 14 грудня 2014 року [PERSON] (далі - Позивач) звернувся в Чернігівське представництво Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія „Автофінанс" (адреса: м. Чернігів, пр-т Миру, 16) з метою отримання сільськогосподарської техніки, а саме комбайну. Позивачу було запропоновано підписати договір ФІНАНСОВОГО ЛІЗИНГУ (далі - Договір). При цьому до підписання між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія "Автофінанс" (далі - Відповідач) Договору позивачу було запропоновано сплатити авансовий платіж за предмет лізингу - Hyundai іх35 (вартістю 24888,08 доларів США) в розмірі 10% від вартості предмета лізингу, а саме 2488,81 дол.США, що в перерахунку на гривні згідно з додатком №1 до Договору по курсу 16,53 грн. за 1 долар США становило 41 140,00 грн. (сорок одна тисяча сто сорок гривень 00 копійок). Згідно квитанції №13 від 24.12.2014 року Позивачем на поточний рахунок Відповідача № [NUMBER] було сплачено 41140,00 грн. (сорок одна тисяча сто сорок гривень 00 копійок) з призначенням платежу: «платіж за договором фінансового лізингу №00750». Після сплати авансового платежу в сумі 41140,00 грн. між Позивачем та Відповідачем був укладений Договір № 00750 фінансового лізингу від 24.12.2014 року . При вивченні Договору № 00750 фінансового лізингу від 24.12.2014 року Позивач дізнався, що Відповідач в Договорі замінив предмет фінансового лізингу з комбайну на легковий автомобіль, що є порушенням чинного законодавства, а саме ст 19 п.3 Закону України "Про захист споживачів". Крім того умови Договору № 00750 фінансового лізингу від 24.12.2014 року суперечать вимогам ст. 6 ЗУ «Про фінансовий лізинг», в якій встановлені суттєві умови договору фінансового лізингу, які включають: - Строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу( термін лізингу); - розмір лізингових платежів; - інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зокрема згідно Договору №00750 фінансового лізингу від 24.12.2014 року сплачені позивачем грошові кошти в сумі 41140,00 грн. (сорок одна тисяча сто сорок гривень 00 копійок) визначається не як авансовий платіж, а як адміністративний платіж в розмірі 10% від вартості предмета лізингу. Разом з тим ст.16 ЗУ «Про фінансовий лізинг» чітко визначений склад лізингових платежів, а саме: - сума, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; - платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; - компенсацію відсотків за кредитом; -інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. При цьому чинним законодавством України не передбачено такий вид лізингових платежів, як адміністративний платіж. Отже позивач просить визнати недійсним укладений правочин з підстав відсутності у нього волевиявлення. Під час судового розгляду позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» свого представника для участі в розгляді справи не направив, письмових заперечень не подав, поважних причин неявки представника не повідомив, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. За згодою позивача судом проведено заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON], допитавши свідка [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що 24 грудня 2014 року між ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» та [PERSON] укладено договір №00750 фінансового лізингу. Предметом фінансового Лізингу по даному договору є транспортний засіб зазначений у даній статті та у Специфікації (Додаток №2 Договору, а саме Hyndai іX 35. Як зазначено у договорі предмет лізингу був самостійно та свідомо обраний Лізингоодержувачем та в повній мірі відповідає вимогам Лізингоодержувача. Згідно термінів які визначені договором , адміністративний платіж - першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу Першого платежу , що підлягає сплаті Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату. Розмір Адміністративного платежу відображається у Додатку №1 до Договору та становить погоджений Сторонами відсоток від вартості Предмета лізингу. Додатком № 1 та Додатком №2 до Договору фінансового лізингу №00750 від 24.12.2014р. сторони визначили предмет Лізингу, його вартість, період лізингу та інші необхідні умови договору. Згідно цих Додатків предметом лізингу є транспортний засіб, а саме Hyndai іX 35. Оцінивши встановлені обставини та надані на їх підтвердження докази суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, оскільки під час судового розгляду вони не були доведені з огляду на наступне. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Згідно ст. 1 цього Закону за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця(постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Посилання позивача на те, що предмет лізингу було замінено відповідачем під час укладення договору не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду. Так, умовами договору та додатками до нього сторони чітко визначили предмет лізингу. Позивач ознайомився з текстом договору, додатком 1 та2 до нього, та підписав його. При цьому сам позивач зазначив про те, що марку та модель ТЗ він обирав самостійно з огляду на різноманітність запропонованого вибору . Покази свідка [PERSON] щодо визначення предмету не за вибором позивача суд відхиляє, оскільки саме позивач обирав ТЗ, підписував договір в якому визначена його модель, марка та вартість обраного товару. Посилання на те, що адміністративний платіж не передбачений як вид лізингових платежів, суд відхиляє, оскільки згідно договору укладеного між сторонами, останній є першочерговим платежем, який входить до складу Першого платежу, що підлягає сплаті Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату. Розмір Адміністративного платежу відображається у Додатку №1 до Договору та становить погоджений Сторонами відсоток від вартості Предмета лізингу. Вказане свідчить про те, що Адміністративний платіж входить до складу лізингових платежів. З огляду на зазначене позовні вимоги підлягають відхиленню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed