Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований 25.06.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 481. Вказував, що на теперішній час шлюбні відносини з дружиною припинені та носять формальний характер, сторони з грудня 2017 року проживають окремо та не ведуть спільне господарство, зазначив, що вони мають різні погляди на життя, в звязку з чим втратили почуття кохання та поваги один до одного, результатом чого між ними стали постійно виникати суперечки. Збереження сім'ї, на думку позивача, неможливе. Позивач,[PERSON], у судове засідання не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказував, що позов підтримує. 29.03.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу, в якому вона зазначила, що не заперечує проти розірвання шлюбу, але зазначає, що обставини на які позивач посилається як на підставу розірвання шлюбу не відповідають дійсності. До 2016 року вона перебувала вдома, доглядала дітей, а позивач працював, заробляв гроші для нормального існування родини, характер його роботи був пов"язаний із відрядженнями, в яких він перебував більшу частину кожного місяця, внаслідок чого вони не встигали знайти привід для сварки, конфлікту. Фактично причиною розпаду родини стала подружня зрада чоловіка, у якого склались стосунки з іншою жінкою під час перебування у відрядженнях, натепер вони мешкають в орендованій квартирі спільно в Харкові. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву, в якій з позовом погодилася та просила справу розглянути за її відсутності. Зазначила, що фактично шлюбні стосунки припинені не з грудня 2017 року, як на це посилається позивач, а раніше з 07 січня 2016 року, з того ж часу сторони спільне господарство не ведуть, після розірвання шлюбу діти будуть проживати з матірю, питання їх утримання вирішено добровільно. Спір про поділ майна відсутній. Просила залишити їй прізвище після розірвання шлюбу «Антонюк». Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 25.06.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 481. Дошлюбне прізвище відповідача - Семенюк. /оригінал свідоцтва про укладання шлюбу а.с.2/. Від даного шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.7-8/, які проживають з відповідачем, та залишаються проживати з нею після розірвання шлюбу, спору про їх місце проживання на момент розгляду справи про розірвання шлюбу немає. Сторонами не заперечувалось, що сімейно-шлюбні відносини між ними припинились та носять формальний характер. Сторони спільне господарство не ведуть. На примирення не згодні. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спору про майно між сторонами немає. Питання утримання дітей вирішено добровільно. Відповідно до вимог ст.113 СК України відповідач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище «Антонюк».

Outcome: approved