Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Уланівської сільської ради Хмільницького району, третя особа: [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовна заява мотивована тим, що 17.12.2013 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 2,9746 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Уланівської сільської ради Хмільницького району та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в с. Пагурці Хмільницького району, Вінницької області по вул. Коцюбинського, 40 а, загальною вартістю 94566 грн. За життя спадкодавцем був складений заповіт, відповідно до якого все своє майно, яке належало йому на час смерті він заповів в рівних частинах [PERSON] та [PERSON], який спадщину не приймав та на неї не претендує. Інших спадкоємців за законом чи заповітом немає. Будучи спадкоємцем за заповітом, позивач вчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори внаслідок чого було заведено спадкову справу, видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку з урахуванням ? частки у спадщині, від якої відмовився на користь позивача [PERSON], однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, що змушує останню звернутись до суду. В судове засідання сторони не зявились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач, третя особа проти заявлених вимог не заперечували. Враховуючи подані сторонами заяви, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: 17.12.2013 року помер спадкодавець [PERSON] (а.с.3), батько позивача (а.с.16,17). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в с. Пагурці Хмільницького району, Вінницької області по вул. Коцюбинського, 40а, загальною вартістю 94566 грн. За життя, а саме 07.02.1996 року спадкодавець [PERSON] залишив заповіт згідно якого все своє майно він заповів в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] (а.с.5-6). Відповідно до довідки Уланівської сільської ради № 1037 від 21.04.2017 року [PERSON], на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою [INFO], разом з ним була зареєстрована його дружина [PERSON], яка померла 18.09.2016 року (а.с.4). [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовились, подавши заяви до нотаріальної контори (а.с. 22,34,35) Позивач, являючись спадкоємцем за заповітом своєчасно звернулась з відповідною заявою до Хмільницької нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу № 1064 (а.с.11) та отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 2,9746 га, з урахуванням ? частки у спадщині, від якої відмовився на її користь [PERSON] (а.с.12,13). Позивач не має можливості поза судовим порядком отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, в звязку з відсутністю документів що посвідчують право власності (а.с.14). Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до пп. 6- Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Як вбачається з характеристики будинку, житлових будівель та споруд, буд. № 40 по вул. Коцюбинського в с. Пагурці Хмільницького району Вінницької області, а також господарчі будівлі за зазначеною адресою було збудовано протягом 1968 - 1975 рр. (а.с. 7-10). З огляду на те, що тогочасне законодавство не передбачало реєстрацію будинків та домоволодінь в селах, суд вважає, що належність будинку спадкодавцеві підтверджується довідкою, виданою Уланівською сільською радою № 1037 від 21.04.2017 року (а.с.15). Таким чином, зазначене будинковолодіння увійшло до спадкової маси після смерті [PERSON]. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно інформації наданої приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу № 186/01-16 від 17.05.2017 року, заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подала позивач [PERSON], заяву про відмову від прийняття спадщини та обовязкової частки у спадщині подав [PERSON] та [PERSON] (а.с. 32,33,34). Беручи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають до задоволення, оскільки належними та допустимими доказами доведено, що позивач являється спадкоємцем за заповітом, яка спадщину прийняла, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою, інший спадкоємець на прийняття спадщини не претендує, а пережила дружина померлого, яка також відмовилась від обов"язкової частки у майні, померла 20.09.2016 року. А так як право спадкодавця на житловий будинок не припинилося після його смерті, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування за заповітом вказане право має бути визнане за [PERSON]

Outcome: approved