Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 жовтня 2005 року позивач є власником житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] [INFO], була прописана до даного будинку з 30 жовтня 2012 року, але з того ж періоду не проживає, що підтверджується довідкою Росошанської сільської ради № 701 від 26 вересня 2014 року.На даний час виникла необхідність у оформленні субсидії, однак прописка відповідача перешкоджає йому в цьому. Відповідач своєю пропискою порушує право власності, яке полягає в перешкоді користування жилим приміщенням в його будинку. Просить ухвалити рішення, яким визнати відповідачку такою, що втратили право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS]. Позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримує, просить суд його задовольнити. Доповідає суду, що на даний час виникла необхідність у оформлені субсидії, однак прописка відповідача перешкоджає в цьому, [PERSON] не проживає в цьому будинку з 2012 року. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, згідно поштового відправлення, відсутня за місцем проживання. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 3 статті 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВСМ№722456 [PERSON] є власником даного будинку Із вчинених у довідки виданої виконкомом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області записів слідує, що відповідачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], однак там не проживає. Згідно ст.405 ЦК України при відсутності члена сімї власника житла без поважних причин понад один рік, він втрачає право на користування цим житлом. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що в силу ст.71, 72 ЖК України відповідач вважається таким, що втратив право користування житловою квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. . Зі змісту ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року за №1382-ІV слідує, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підстав, у тому числі остаточного рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, хоча ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказані норми передбачають усунення будь-яких порушень права власності. Позивач просив захистити його право, як власника будинку, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. За таких обставин та у контексті наведених вище правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, на користь позивача суд присуджує з відповідача понесені ним та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved