Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що 16.01.2017 року його було звільнено з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільнені з ним не було проведено повного розрахунку, не виплачена заробітна плата з жовтня 2016 року, а також не виплачена вихідна допомога. На дату звільнення загальна сума заборгованості становить 20792,77 грн., яка йому була виплачена 17.02.2017 року. У зв'язку з тим, що позивачу при розрахунку не була виплачена заробітна плата і розрахункові суми, він змушений звернутися до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. В судовому засіданні позивач свої вимоги уточнив та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю Гоч В.М. проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечував. Вислухавши пояснення позивача, пояснення представника відповідача, перевіривши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» та наказом по підприємству від 17.02.2017 року його було звільнено за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України. ( а. с.7) Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати. Відповідно до довідки №16-07/284 від 10.05.2017 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» заборгованість по заробітній платі позивача в сумі 20792,00 грн. була виплачена в касі підприємства 16.02.2017 року видатковим касовим ордером № 1153 від 16.02.2017 року; середньоденна заробітна плата складає 185 грн. 22 коп. Відповідно до наказу № 75 від 21.03.2014 року про встановлення режиму неповного робочого тижня, з 26.05.2014 року на Публічному акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» встановлено триденний неповний робочий тиждень, робочі дні: понеділок, вівторок, середа . Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 ,середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов"язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже, відповідно до довідки №16-07/284 від 10.05.2017 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку становить 2593 грн. 08 коп. (185,22 середньоденна заробітна плата х 14 кількість робочих днів). Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 2593 грн. 08 коп. без урахування податків, які підлягають стягненню в обов'язковому порядку. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: partial