Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт того, що він - [PERSON] , [INFO] , проживав однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , не менш як 5-ть років до часу відкриття спадщини, а саме з 20 лютого 1990 року до [INFO] . Зазначає, що [PERSON] з 01 вересня 1978 року перебував у зареєстрованому шлюбі з його матір`ю - [PERSON] (після укладання шлюбу - [PERSON] ). На той час йому було 9 років, він сприймав чоловіка своєї матері за батька. [INFO] році у [PERSON] та його матері народилася донька - [PERSON] , яка померла [INFO] . 20 лютого 1990 року шлюб між [PERSON] та його матір`ю було розірвано. Але його мати [PERSON] та він продовжували проживати як сім"я в одній квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] . 17 листопада 1995 р. його мати, [PERSON] та він отримали у спільну сумісну власність зазначену квартиру. Пізніше його мати зустріла іншого чоловіка, до якого переїхала із своїми речами жити, тоді як він та [PERSON] залишилися проживати у вказаній вище квартирі, де жили однією сім`єю протягом усього часу до самої смерті [PERSON] . Інших спадкоємців за законом І-ІІІ черг після смерті [PERSON] немає. За життя [PERSON] заповіту не укладав. 23 липня 2020 року він звернувся до Степанчук Н.О. приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Йому було відмовлено, оскільки він не подав заяву про прийняття спадщини у строки визначені ст. 1270 ЦК України. Він не звертався раніше до нотаріуса з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що вони з ним постійно проживали разом і він вважав, що в рамках ст. 1268 ЦК України фактично у спадщину вступив, тому вважав, що строки ним не пропущено і він може в будь-який час оформити своє право на спадщину. Встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менш як 5-ть років до часу відкриття спадщини необхідно йому з метою оформлення права як спадкоємця 4-ї черги за законом на спадщину після смерті [PERSON] на належну йому 1/3 частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Заявник у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Бусуєк Л.А. надала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, вирішення справи залишив на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.09.1978 року перебував у зареєстрованому шлюбі з матір`ю заявника - [PERSON] (після укладання шлюбу - [PERSON] ). [INFO] році у [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , яка померла [INFO] . 20.02.1990 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, останній повернуто дошлюбне прізвище - [PERSON] . Після розірвання шлюбу заявник, його мати та [PERSON] продовжували проживати як сім`я в одній квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] . 17.11.1995р. мати заявника [PERSON] та члени її сім`ї [PERSON] , [PERSON] на підставі ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» отримали у спільну сумісну власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Згодом, мати заявника [PERSON] зустріла іншого чоловіка, до якого переїхала із своїми речами жити, тоді як він та [PERSON] залишилися проживати у вказаній вище квартирі, де жили однією сім`єю протягом усього часу до самої смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Вони мали спільний бюджет, спільно харчувалися, купували продукти за спільні гроші, сплачували разом за комунальні послуги. 24.08.1996 року заявник одружився із [PERSON] У 2003 році вони разом зробили у квартирі косметичний ремонт, усно домовились щодо користування кімнатами. Також, за спільної усної згоди заявник з дружиною та [PERSON] домовилися зареєструвати останнього у однокімнатній квартирі, яку заявник придбав на підставі договору № 244 купівлі-продажу від 31.12.1996р., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , його похованням займався заявник. Вказані обставини підтверджуються актом від 04.08.2020р., складеним [PERSON] та свідками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 31.07.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Інших спадкоємців за законом І-ІІІ черг після смерті [PERSON] немає. За життя [PERSON] заповіту не укладав. Відповідно до довідки КП «ЖУК» Лозівської міської ради № 603 від 04.08.2020р. [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 21.01.1997р. На день смерті він був зареєстрований один. Інших зареєстрованих осіб не значилось. Згідно інформації Лозівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 13.08.2020 року, актовий запис про шлюб [PERSON] у період з 20.02.1990 року по 30.11.2006 року відсутній. 23.07.2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Степанчук Н.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Постановою нотаріуса від 23.07.2020 року відмовлено у вчиненні зазначеної нотаріальної дії, оскільки заявником не подано заяву про прийняття спадщини у строки, визначені ст. 1270 ЦК України, ним не було подане рішення суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини або рішення суду про те що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також, заявником для встановлення факту родинних відносин з померлим [PERSON] не було надано ніяких документів. Заявник не звертався раніше до нотаріуса з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що вони з ним постійно проживали разом і він вважав, що в рамках ст. 1268 ЦК України він фактично вступив у спадщину. Факт, який просить встановити заявник, необхідний йому для оформлення його права як спадкоємця 4-ї черги за законом на спадщину після смерті [PERSON] на належну йому 1/3 частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Суд зазначає, що відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5-ть років до часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Верховний Суд у постанові від 12.08.2019 року у справі № 521/16365/15 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Верховний Суд відхилив доводи касаційної скарги про те, що спадкодавець та позивач ніколи не були зареєстровані за однією адресою, оскільки такі обставини не можуть бути підставою для підтвердження або спростування факту спільного проживання, тому що норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини не вимагають наявності такого факту. Суд вказав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Враховуючи викладене, судом встановлено, що заявник проживав з [PERSON] однією сім`єю, і на час відкриття спадщини, після смерті останнього сплинуло більше п`яти років, протягом яких у них були взаємні права і обов`язки, що підтверджується належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи, в зв`язку з чим наявні підстави для задоволення вимог заявника. На підставі викладеного,

Outcome: approved