Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

В обґрунтування позову позивачем зазначено, 01.06.2012 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (актовий запис №248) був зареєстрований шлюб, укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] . Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.03.2016 року шлюб між сторонами розірваний. З 08.09.2014 року позивач з донькою виїхала на постійне місце проживання до Італії, де наразі постійно мешкають. Відповідач не заперечував проти цього, дав письмову нотаріальну згоду. Разом з тим, з часу нашого від`їзду відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя. Так, відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних нею норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Таким чином, відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків відносно нашої неповнолітньої доньки [PERSON] . [PERSON] ніколи не надавав позивачу грошових коштів на утримання доньки, не оплачував її лікування чи навчання. З позовом про стягнення аліментів до відповідача позивач не зверталася. Хоча вона з донькою мешкає в іншій країні, це не перешкоджає відповідачу спілкуватись з дитиною сучасними засобами відеозв`язку щодня. Відповідач дзвонить доньці лише раз на рік на її день народження, і то не завжди. У зв`язку з тим, що відповідач самоусунувся від виховання та утримання дитини, не цікавиться її здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, позивач звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача та позивач надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягають на задоволенні позову. Відповідач надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю. Представник третьої особи вважає за доцільним позбавити відповідача батьківських прав та надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку. 01.06.2012 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (актовий запис №248) був зареєстрований шлюб, укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] . Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.03.2016 року шлюб між сторонами розірваний. З 08.09.2014 року позивач з донькою виїхала на постійне місце проживання до Італії, де наразі постійно мешкають. Відповідач не заперечував проти цього, дав письмову нотаріальну згоду. Разом з тим, з часу нашого від`їзду відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя. Так, відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних нею норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Таким чином, відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків відносно нашої неповнолітньої доньки [PERSON] . [PERSON] ніколи не надавав позивачу грошових коштів на утримання доньки, не оплачував її лікування чи навчання. З позовом про стягнення аліментів до відповідача позивач не зверталася. Хоча вона з донькою мешкає в іншій країні, це не перешкоджає відповідачу спілкуватись з дитиною сучасними засобами відеозв`язку щодня. Відповідач дзвонить доньці лише раз на рік на її день народження, і то не завжди. Окрім цього, відповідно до висновку № 610/01-37/19.01 від 19.03.2021 року Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Комунарському району, як органом опіки та піклування, вважають за доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 3 ст. 157 СК України закріплено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України , батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Згідно роз`яснень пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved