Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з нещасним випадком на виробництві та професійними захворюваннями. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах з 10.01.2012 року по 02.04.2016 року, працював машиністом гірничих виїмкових машин підземним 5-6 розряду з повним робочим днем у шахті. 11.06.2012 року з ним стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого він отримав травму. Йому було встановлено діагноз: травматична ампутація двох пальців правої кісті на рівні с/3 нігтьового фалангу з розтрощенням м'яких тканин середньої н/ф 2 пальця. У зв'язку з травмою він знаходився на лікуванні у травматологічному відділенні лікарні. Відповідачем у зв'язку з нещасним випадком було складено акт про нещасний випадок за формою Н-1 № 32 та форми Н-5 без номеру від 16.06.2012 року. 12.10.2012 року МСЕК у зв'язку з травмою встановила йому первинно 25% втрати професійної працездатності безстроково. Фондом соціального страхування йому було призначена щомісячна страхова сума та виплачена одноразова допомога. У 2005 році йому вперше було виявлено загальне захворювання - хронічний обструктивний бронхіт, якою він почав хворіти систематично кожний рік. У 2014 році у нього було виявлено двобічну сенсоневральну приглухуватість, а з 2016 року встановлено діагноз - хронічна ветерброгенна попереково-крижова радикулопатія в стадії затяжного загострення з помірним больовим синдромом, порушенням статико-динамічної функції. 15.03.2016 року йому встановлено остаточний діагноз хронічний бронхіт 2 стадії в фазі затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз (ЛН 1-2 ст. - захворювання професійне змішаної етіології встановлене вперше); хронічна двобічна сенсороневральна приглухуватість, легкої стадії 2 ст. - захворювання професійне встановлено вперше; хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірним статико-динамічним порушенням та больовим синдромом - захворювання професійне встановлено вперше. В результаті тривалої хвороби зі шкідливими умовами праці висновком центральної лікарсько-експертної комісії ДУ «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук» від 15.03.2016 йому встановлено професійні захворювання: хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірним статико-динамічним порушенням та больовим синдромом; хронічний бронхіт 2 ст. фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН 1-2 ст.; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість легкої 2 ст., захворювання професійні, встановлені вперше. 02.04.2016 року його було звільнено з роботи за станом здоров'я. 26.07.2017 року йому обласною МСЕК було встановлено за сукупністю 65% втрати працездатності та третю групу інвалідності. Внаслідок травми на виробництві та професійного захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у наступному. В нього погіршився стан його здоров'я, він відчуває загальне недомагання, в нього задишка при фізичних навантаженнях, ходьбі, підйомі по сходах, кашель, болі в грудній клітці, загальна слабкість, швидка стомлюваність, підвищена пітливість, постійні болі в спині, з іраціацією в нижні кінцівки, більше в ліву, оніміння пальців лівої ноги, відчуття парестезій, печія, погіршення слуху, шум в голові та вухах, головна біль, головокружіння, часті простудні захворювання, хрипи і біль у грудній клітині. Відсутність кінцівок пальців руки стало причиною його частого звернення до лікарів, починаючи з 2005 року. Йому часто призначались курси лікування, які він проходив без будь-якого поліпшення його здоров'я як на стаціонарному так і в амбулаторному режимі, через що він вже не може працювати та це відповідно обмежує його у професійній працездатності. Проблеми зі здоров'ям та біль, яку він відчуває, з'явилися у зв'язку з травмою та професійним захворюванням, в нього порушився сон, він вимушений постійно купувати ліки та звертатися до лікарів, він став замкнутим, що перешкоджає повноцінному спілкуванню з близькими, родичами, друзями та знайомими. Відтепер йому постійно потрібні значні додаткові зусилля для організації його життя, все це постійно негативно впливає на його душевний стан, є причиною сильних моральних страждань. У зв'язку з захворюванням він зараз не має можливості працювати як раніше в шахті і вести звичний для нього спосіб життя. Відтепер йому постійно потрібні значні додаткові зусилля для організації його життя. Заподіяну моральну шкоду він оцінює у розмірі 650000 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 650000 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду відзив на позовну заяву де зазначив, що відповідач визнає позов частково у розмірі 26000 грн. (із умовного розрахунку 400 грн. за кожний відсоток втрати працездатності). Під час роботи у ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» позивач отримав виробничу травму у зв'язку з нещасним випадком, про що були складені акти за формою Н-1, Н-5, та професійне захворювання, про що було складено акт за формою П-4. Відповідач вважає, що моральна шкода у розмірі 650000 грн. є значно завищеною та не відповідає розумності і справедливості. Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. На їх думку, інші обставини, які мають істотне значення та які повинні бути враховані судом при визначені моральної шкоди, є те, що позивачем при виконанні робочих обов'язків були порушені вимоги інструкції з охорони праці. Позивач допустив особисту необережність при виконанні ремонтних робіт вугільного комбайна КСП -43, чим порушив п.1.11 «Інструкції з охорони праці, безпечного виконання робіт і поведінки в шахті машиніста гірничих виїмкових машин», ст.14 Закону України «Про охорону праці» та п.2.11 «Колективного договору підприємства на 2011-2013 роки», що підтверджується актами за формою Н-1 № 13 та Н-5 від 16.06.2012 року. Відповідними актами встановлено, що недбале ставленні позивача до нормативних актів з охорони праці стало причиною нещасного випадку на виробництві та призвело до стійкої втрати працездатності. Крім того, щодо урахування інших обставин, які мають істотне значення з приводу професійного захворювання позивача, про що був складений акт П-4 від 6 квітня 2017 року, то такими обставинами є те, що з 2005 року позивач вже знав про погіршення стану його здоров'я, а у 2014 році у нього було виявлено двобічну сенсоневральну приглухуватість, що підтверджується змістом позову. Позивач, знаючи про наявність своїх хвороб, умисно та усвідомлюючи про ризик виникнення професійного захворювання, тривалий час не повідомляв відповідача про необхідність переведення його на іншу менш шкідливу працю у зв'язку з погіршенням стану здоров'я. Саме приховуванням наявності хвороб та недбалим ставленням до його стану здоров'я позивач сприяв розвитку у нього професійних захворювань та виникненню у нього стійкої втрати працездатності. Також просив взяти до уваги, що погіршення здоров'я позивача почалося у 2005 році, а працювати у відповідача він почав у 2012 році. Зазначив, що при медоглядах, позивач надав відповідачу довідки, які не відповідають дійсному стану здоров'я позивача, оскільки при прийнятті на роботу він був визнаний таким, який може працювати в підземних умовах, і надавав такі довідки кожен рік при їх проходженні. Таким чином, внаслідок недбалості медичних працівників та внаслідок свідомого приховування позивачем фактів погіршення його здоров'я у позивача під час медичних оглядів не було виявлено ознак професійних захворювань і, якщо з цих причин він не був своєчасно усунутий від дії шкідливих факторів виробничого середовища, то це є також іншими обставинами, які повинен враховувати суд при визначені розміру моральної шкоди. При визначені розміру моральної шкоди просить урахувати правову позицію Верховного Суду України від 31.03.1995 року та те, що життєвий уклад позивача не суттєво змінився, оскільки наявність хвороб у позивача були присутні тривалий час, ще до працевлаштування до відповідача. Також вважає, що вимоги позивача щодо стягнення 650000 грн., враховуючи обставини отримання професійного захворювання та ступінь втрати працездатності (65%), не відповідають вимогам розумності і справедливості та практиці, що склалася в судах. Представник третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду пояснення на позов, в яких зазначив, що 17.05.2018 року Обласний центр медико-соціальної експертизи м.Краматорськ встановив позивачу 65% втрати працездатності у сукупності з датою переогляду 26.07.2019 року. 28.08.2017 року Покровським відділенням Управління виконавчої дирекції фонду в Донецькій області винесено постанови про призначення страхових виплат позивачу, а саме: про виплату одноразової допомоги у разі встановлення іншого вищого ступеня витрати стійкої професійної працездатності, з урахуванням іншого страхового випадку у розмірі 11451,20 грн., а також була перерахована щомісячна страхова виплата у разі зміни ступеня втрати професійної працездатності у зв'язку з іншим страховим випадком в розмірі 16385,41 грн., яку відділення продовжує виплачувати щомісячно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» з 10.01.2012 року по 02.04.2016 р., де працював машиністом гірничих виїмкових машин підземним 5-6 розрядку з повним робочим днем у шахті (а.с. 4-6). 11.06.2012 року з позивачем під час виконання ним трудових обов'язків стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого позивач отримав травму та йому був встановлений наступний діагноз: травматична ампутація двох пальців правої кісті на рівні с/3 нігтьового фалангу з розтрощенням м'яких тканин середньої н/ф 2 пальця, що підтверджується актом № 32 від 16.06.2012 форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, а також актом від 16.06.2012 форми Н-5 розслідування нещасного випадку на виробництві. Особою, яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці, зазначений сам постраждалий [PERSON] (а.с.15-20). 12.10.2012 року МСЕК позивачу у зв'язку з нещасним випадком на виробництві первинно було встановлено 25% втрати професійної працездатності безстроково (а.с. 21). Згідно з висновком клініки профзахворювань ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» від 18.03.2016 року позивачу встановлено професійне захворювання: хронічний бронхіт ІІ стадії, в фазі затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст.; хронічна двобічна сенсороневральна приглухуватість, легкої (ІІ) ст. за класифікацією [PERSON] та [PERSON]; хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом. В умовах впливу шкідливих факторів він пропрацював 16 років, останнім підприємством, на якому він працював в умовах шкідливих факторів, є ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» (а.с. 34-36). Позивач у зв'язку з професійним захворюванням неодноразово знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в медичних закладах (а.с. 23-36). 26.07.2017 року МСЕК позивачу у зв'язку з професійним захворюванням та травмою була встановлена 3 група інвалідності та 65% втрати професійної працездатності (з яких 25% внаслідок травми на виробництві 11.06.2012, 30% внаслідок хронічної радікулопатії, 5% внаслідок хронічного бронхіту, 5% внаслідок приглухуватості) строком до 01.08.2019 року, йому протипоказана важка фізична праця, робота в підземних умовах, рекомендовано спостереження та лікування у невролога, пульманолога, сурдолога (а.с. 21, 22). Відповідно до ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Про наявність права на відшкодування моральної шкоди потерпілій особі внаслідок нещасного випадку на виробництві зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту „б" підпункту 4 пункту 3 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзаців другого, третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про страхові виплати), де в абзаці 9 пункту 5 мотивувальної частини зазначено, що: «положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону N 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону N 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця)». Враховуючи надані суду докази, суд вважає, що внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань позивачеві заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з каліцтвом та професійними захворюваннями, внаслідок яких його визнано інвалідом 3 групи та встановлено 65% втрати професійної працездатності, у душевних стражданнях, пов'язаних з наслідками цього каліцтва та захворювань, у зміні звичного перебігу життя, зокрема необхідності тривалий час лікуватися, у суттєвому обмеженні його фізичних можливостей, у безповоротності змін у стані здоров'я позивача. Але сума, в яку позивач оцінив заподіяну моральну шкоду і яка за його оцінкою становить 650000 гривень, є завищеною і не відповідає отриманим ним моральним стражданням. При визначенні суми відшкодування заподіяної позивачеві моральної шкоди суд враховує наявність встановленої вини позивача у нещасному випадку, який стався 11.06.2012. З урахуванням вини позивача у нещасному випадку, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним у відшкодування позивачеві заподіяної йому моральної шкоди внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань стягнути з відповідача на користь позивача 35000 гривень. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 704,80 грн., оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду. На підставі ст.2371 КЗпП України,

Outcome: partial