Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом про стягнення моральної шкоди у зв'язку з втратою працездатності на виробництві до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» і в обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 22.09.1998 року по 28.12.2011 року, та з 03.01.2012 року до 16.07.2015 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. 16.07.2015 року позивач був звільнений за ст.38 КЗпП України. Перебуваючи із відповідачем у трудових відносинах, позивач працював з повним робочим днем у шахті. Під час роботи в шахті позивач отримав професійне захворювання. Позивачу було встановлено медичний основний діагноз: хронічний бронхіт 2 ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН-1-2 ст., захворювання професійне, встановлене вперше J44,8. Хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом. Захворювання професійне, встановлене вперше М-54.1.7 та медичний супутний діагноз новоутворення середньої долі правої легені. Дифузний кардіосклероз. Стенокардія напруги 11 ф.к. Гіпертонічна хвороба 11 ст., 3 ст., СН 0-1ст. ризик 3. Сечосольовий діатез. Парадонтит 1 ст. Хронічна люмбалгія. 07.04.2016 року згідно висновку МСЕК позивачу було встановлено 60 % втрати професійної працездатності по професійним захворюванням, потребу в медикаментозному лікуванні, санаторно-курортному лікуванні та 3 групу інвалідності з 05.04.2016 року, безстроково. Таким чином, у зв'язку із шкідливими умовами праці позивач отримав професійне захворювання на підприємстві і тому відповідач повинен позивачу відшкодувати моральну шкоду. Спричинена моральна шкода полягає у тому, що у зв'язку з професійним захворюванням позивач постійно змушений лікуватися. Позивач почуває себе погано, не має можливості працювати як раніше на шахті та вести звичайний спосіб життя, що у свою чергу призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Тривале лікування позначилося на загальному стані позивача, позивач постійно пригнічений чрез те, що можливості лікування і відновлення здоров'я практично не має, відносини мої погіршилися, позивач позбавлений можливості повноцінно виконувати свої сімейні обов'язки по дому, усі турботи по будинку лягли на його рідних. Все це разом має вплив на життя позивача та стосунки із близькими, у позивача з'явилося почуття відчаю, тривоги перед майбутнім. В даний час чималі кошти його родини спрямовані на відновлення здоров'я позивача. Завдану йому моральну шкоду позивач оцінює в 50 000 гривень, та прохає стягнути саме таку зазначену суму з відповідача на користь позивача. Діями відповідача позивачу спричинені моральні страждання, пов'язані із професійним захворюванням, яке є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Тому позивач просить суд, стягнути з Приватного акціонерного товариства Шахтоуправління «Покровське» на його користь грошову компенсацію у розмірі 50000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що позивачем не доведено суду факт отримання ним моральних страждань та отримання ним таких страждань у заявленому розмірі. Представник третьої особи до суду не з*явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, суду надане клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позов просили вирішити на розсуд суду. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював на підприємстві відповідача електрослюсарем підземним,у період з 22 вересня 1998 року по 28 грудня 2011 року включно та у період з 3 січня 2012 року по 16 липня 2015 року включно електрослюсарем підземним 5 розряду, після чого був звільнений за статтею 38 Кодексу законів про працю за власним бажанням, що підтверджується його трудовою книжкою (а.с. 9-10). На даний час позивач є пенсіонером, отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійним посвідченням (а.с. 8). Позивач проходив лікування: з 22 червня по 2 липня 2015 року у Димитровській міській лікарні з діагнозом: гостра п/к радикулопатія, а з 2 по 14 березня 2016 року в ДСП КЛПУ «Красноармійська міська лікарня» з діагнозом: хронічна вертеброгенна пояснично-крестцова радикулопатія з вираженим больовим м*язово-тоничним, правостороннім кореневим синдромом (а.с. 18-19). У період з 15 січня по 1 лютого 2016 року з метою обстеження та лікування [PERSON] перебував в Державній установі «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» де йому було встановлено діагноз: хронічний бронхіт 2ст, фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН І-ІІ (один-два) ст., хронічна радикулопатія L5, S1, винесений медичний висновок Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного характеру захворювання від 09 лютого 2016 року № 3/79, (а.с. 16-17). 28 березня 2016 року комісією Публічного акціонерного товариства Шахтоуправління «Покровське» було прийнято акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 встановлено наявність у позивача [PERSON] професійного захворювання у зв'язку з тривалим часом роботи в шкідливих умовах, обумовлених впливом несприятливих виробничих факторів (а.с. 11-12). 07 квітня 2016 року позивачу встановлена вперше третя група інвалідності за професійним захворюванням та визначено 60% втрати працездатності у зв'язку з професійним захворюванням з 5 квітня 2016 року. Позивачу рекомендовано медикаментозне лікування по профзахворюванню, санаторно-курортне лікування (а.с.13-15). Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок душевних страждань, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній особі, неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується, на підставі положень частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України, особою, яка її завдала, за наявності її вини. Завдана під час виконання своїх трудових (службових) обов'язків шкода працівнику на підставі статті 2371 Кодексу законів про працю України, відшкодовується юридичною особою - власником або уповноваженим ним органом у разі, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Про право на відшкодування моральної шкоди потерпілій особі внаслідок дій або бездіяльності юридичної особи висловився Конституційний суд України у своєму рішенні у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту „б" підпункту 4 пункту 3 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзаців другого, третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (справа про страхові виплати) від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008. Враховуючи надані суду докази, суд вважає, що діями відповідача позивачеві спричинені моральні страждання, пов'язані із втратою ним 60% працездатності, неможливістю за станом здоров'я продовжувати виконувати роботу за раніше визначеною професією, вимушеним лікуванням та зміною звичайних для позивача життєвих зв'язків, які є прямим наслідком професійного захворювання, отриманого позивачем за час роботи на підприємстві відповідача, який у порушення вимог Кодексу законів про працю України, Закону України «Про охорону праці» не створив на робочому місці позивачу умови праці відповідно до нормативно-правових актів, але сума, заявлена позивачем у 50000 гривень, механізм розрахунку якої представник позивача пояснити не зміг, є завищеною і не відповідає отриманим позивачем моральним стражданням. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним у відшкодування позивачеві спричиненої йому моральної шкоди, стягнути з відповідача на його користь 30000 гривень. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 551,20 гривень, оскільки позивач на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VІ звільнений від зазначених витрат при подачі позову до суду. На підставі статей 1167, 1172 Цивільного кодексу України, статті 2371 Кодексу законів про працю України

Outcome: partial