Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Міський голова Миронівської міської ради Миронівського району Київської області звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що 28 січня 2005 року Миронівською міською радою укладено з відповідачем договір оренди земельної ділянки площею 0,0010 га, розташованої по вулиці Соборності (бувша Леніна), біля житлового будинку під номером 85. Земельна ділянка передана в оренду строком на десять років для здійснення підприємницької діяльності, розташування тимчасової споруди. Строк дії договору скінчився 14 березня 2016 року. По спливу вказаного строку відповідач земельну ділянку не звільнив та не передав орендодавцю. За продовженням строку дії договору оренди орендар звернувся після закінчення дії договору, тому його прохання залишено без задоволення. Відповідачу неодноразово надсилались листи-повідомлення з пропозицією звільнити та повернути земельну ділянку, що була обєктом оренди, проте до даного часу земельна ділянка не приведена до стану, в якому передавалась в оренду, не повернута та використовується не за призначенням. Просив зобовязати відповідача звільнити земельну ділянку, розташовану в місті Миронівка Київської області по вулиці Соборності, біля будинку під номером 85, від тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності та привести земельну ділянку до первинного стану, стягнути з відповідача понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, в поясненнях послалась на обставини, викладені в поданій до суду заяві. Відповідач позов не визнав. Суду пояснив, що з метою отримання земельної ділянки в оренду виготовляв проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду під розміщення тимчасового торгівельного павільйону. Проект містить ряд письмових документів, згідно з даними яких, земельна ділянка передається в оренду строком на 15 років. Вважав, що отримав земельну ділянку в оренду саме на вказаний строк, умов договору оренди щодо строку дії договору не памятає. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані ними документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Згідно з приписами частин 1 та 2 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до частини 3 вказаної статті захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Частиною 2 ст. 759 ЦК України та ч. 2 ст. 792 ЦК України визначено, що законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди), а відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Зазначені положення кореспондуються із частиною 8 статті 93 ЗК України, відповідно до якої відносини, повязані з орендою землі, регулюються законом. Таким законом є Закон України «Про оренду землі», згідно ст. 13 якого договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. На підставі ст. ст. 125 і 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування і право оренди земельної ділянки виникає з моменту держреєстрації прав і оформлюється згідно Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Судом встановлені наступні обставини. 28 січня 2005 року Миронівською міською радою Миронівського району Київської області укладено з відповідачем [PERSON] договір оренди земельної ділянки № 182, за яким орендодавець передає орендарю, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, що знаходиться в межах населеного пункту на території Миронівської міської ради Миронівського району Київської області за адресою: місто Миронівка, вулиця Леніна, біля житлового будинку під номером 85. В оренду передана земельна ділянка площею 0,0010 га, в тому числі 0,0007 га під спорудою малої архітектурної форми, торгівельного павільйону, 0,003 га під проїздами, проходами та площадками, з метою використання для обслуговування тимчасового торгівельного павільйону. Вимоги щодо форми договору сторонами дотримані. Договір оренди земельної ділянки зареєстровано Миронівським районним відділом Київської обласної філії «Центр Державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» у книзі реєстрації договорів оренди 14 березня 2006 року за № 040604200046. 14 березня 2006 року сторонами складено акт прийому-передачі обєкту оренди. Вказані обставини підтверджені договором оренди земельної ділянки, актом прийому-передачі обєкту оренди. Правочин є вчиненим, оскільки згідно приписів ст. 210 ЦК України правочин, що підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації, згідно положень ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Вiдносини iз реєстрацiї договорiв оренди землi на час виникнення спiрних вiдносин регулювалися\~Законом України «Про оренду землі» № 161-XIV i\~Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженим наказом Державного комiтету України по земельних ресурсах вiд 02 липня 2003 року № 174\~(зареєстровано в Мiнiстерствi юстицiї України 25 липня 2003 року за № 641/7962). Відповідно до Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, у період з 02.07.2003 по 31.12.2010 ведення Державного реєстру земель здійснювалось структурними підрозділами Центру ДЗК. Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін. Відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Умови договору щодо строку його дії та поновлення договору оренди були наступними. Пунктом 6 договору встановлено строк дії договору десять років. Вказаним пунктом також передбачено, що після закінчення строку договору орендар має право поновити його на новий строк. У цьому разі він повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Пунктом 44 договору передбачено, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Згідно вказаних положень закону та укладеного договору оренди земельної ділянки договір набрав чинності з дня його реєстрації, тобто з 14 березня 2006 року, строк його дії закінчився 14 березня 2016 року. По закінченні строку дії договору оренди земельної ділянки відповідач не звільнив та не повернув її орендодавцю, після спливу строку дії договору 16 березня 2016 року звернувся до позивача із листом про продовження строку дії укладеного договору оренди земельної ділянки. 25 березня 2016 року Миронівською міською радою прийнято рішення №303-07-УІІ "Про відмову [PERSON] в поновленні терміну дії договору оренди земельної ділянки в м. Миронівка по вул. Соборності (колишня Леніна), 85», яким у пункті 1 відмовлено [PERSON] у поновленні терміну дії договору оренди земельної ділянки. 31 березня 2016 року Миронівською міською радою надіслано на адресу орендаря ряд листів-повідомлень: листи-повідомлення за № 02-38/802 та № 02-38/803 містять інформацію про відмову у поновленні договору оренди земельної ділянки у звязку із закінченням строку його дії, відсутність намірів продовжувати договір оренди, та вимогу про повернення земельної ділянки, лист № 02-38/804 містить вимогу про повернення земельної ділянки у строк до 20 квітня 2016 року. Листи з вимогою про звільнення земельної ділянки були надіслані відповідачу 04 квітня 2016 року та після обстеження земельної ділянки 25 травня 2016 року. Дані обставини підтверджені листами-повідомленнями № 02-38/802, № 02-38/803, № 02-38/804, № 02-38/830, № 1277, актами обстеження від 26 квітня 2016 року, 29 квітня 2016 року, 25 травня 2016 року. Всупереч вимогам орендодавця відповідач користується земельною ділянкою до даного часу. Дані обставини ним не заперечуються. Наслідки припинення договору встановлені ст. 34 Закону України «Про оренду землі». За положеннями вказаної статті у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Зважаючи на вказану норму, відповідач, який не скористався переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, не повідомив орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі, про намір поновити укладений договір оренди, зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором, оскільки не має права утримувати її для задоволення своїх вимог до орендодавця. Укладеним сторонами договором (пункт 21) передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав їх в оренду. Згідно вказаних умов договору відповідач зобовязаний привести до первинного стану та звільнити земельну ділянку, строк оренди якої сплив. За правилами статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Оцінюючи надані позивачем докази у їх сукупності, враховуючи, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними. Посилання відповідача на ті обставини, що він мав домовленість про оренду земельної ділянки протягом 15 років, не заслуговують на увагу. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, така згода сторін відображена в пункті 6 укладеного ними договору оренди земельної ділянки. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати. При подачі до суду заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1378 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 224 від 22 липня 2016 року. Вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 210, 640, 759, 792 ЦК України, ст. 93, 125, 126, 152 ЗК України, ст.ст. 13, 19, 33, 34 Закону України « Про оренду землі», ст.ст. 10, 11, 15, 57- 60, 64, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 294, 296, 360-7 ЦПК України, суд

Outcome: approved