Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

До суду надійшов дійний позов, в якому позивач зазначив, що він має увласності 15% домоволодіння, що розташоване за адресою : [ADDRESS] на Договору купівлі продажу від 25 травня 1973 року, посвідчений нотаріусом Першої Первомайської нотаріальної контори реєстр № 1517, зареєстрований в БТІ за № 1114. Купував позивач домоволодіння перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , а тому воно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. З часу реєстрації права власності і по теперішній час позивач безперервно користується цим домоволодінням. За цей час ніхто з третіх осіб або с інших осіб до позивача не звертався з приводу його володіння зазначеним приміщенням, своїх прав щодо нього не заявляв. На теперішній час в позивача є потреба розпорядитись своїм майном, але при зверненні до нотаріуса з питанням щодо переоформлення належного йому майна позивач дізнався, що зазначене домоволодіння внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна : Тип обтяження : заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження : 2644379, зареєстровано : 30.11.2005 за № 2644379 реєстратором : Попаснянська державна нотаріальна контора, 93300, Луганська область, Попасна, вул.. Мічуріна, 1; підстава обтяження : повідомлення , б№, Попаснянський будбанк;об`єкт обтяження : будинок, [ADDRESS] . У зв`язку із зазначеним, позивач звернувся до Попаснянського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області із листом з метою з`ясування питання можливості зняття обтяження із зазначеного об`єкта та подальшого врегулювання питань щодо розпорядженням своїм майном. 15.04.2020 року позивачем була отримана відповідь, що в Попаснянському РВДВС виконавчі провадження щодо позивача або його дружини відсутні Однак, за незалежних від позивача та інших осіб, обтяження з житлового будинку, в якому має властінсть позивач на теперішній час не знятий. Позивач в поданому позові зазначає, що наявність активних записів в державному реєстрі про обтяження у вигляді заборони відчуження об`єктів нерухомого майна порушує права власності на нерухоме майно позивача, унеможливлює здійснення розпорядження своїм майном. За викладених обставин, у поданому позові позивач просить суд : - скасувати обтяження у вигляді заборони відчуження об`єкту нерухомого майна - будинку за адресою : [ADDRESS] , що зареєстровано в державному реєстрі обтяжень нерухомого майна за № 2644379 від 30.11.2005 року за повідомленням б/н Попаснянського будбанку , відомості про яку містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Позивач до початку судового розгляду справи надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, у повному обсязі, просив задовольнити поданий позов. Відповідач також до початку розгляду справи надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Предметом даного судового розгляду є вирішення питання щодо захисту права власності фізичної особи, що регулюється положеннями Конституції України, Цивільного Кодексу України. Так, відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Враховуючи визначені правові положення суд зазначає наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] має у власності, 15% домоволодіння, що розташоване за адресою : [ADDRESS] , що підтверджуєтьс копією Договору купівлі продажу від 25 травня 1973 року, посвідчений нотаріусом Першої Первомайської нотаріальної контори реєстр.№ 1517, зареєстрований в БТІ за № 1114, З копії Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вбачається, що на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: [ADDRESS] накладено обтяження у вигляді заборони відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі повідомлення без номеру Попаснянського будбанку. Однак, з відповіді, яку надано позивачу ПАТ «Промінвестбанк» від 02.12.2019 року № 22-4/1-03890,вбачається, що правонаступників установ Будбанку СРСР до структури якого входив Попаснянський будбанк - не існує, але ПАТ «Промінвестбанк» через свої установи виконував комплексне обслуговування частини фізичних осіб за кредитними та депозитними договорами, що були укладені установами Будбанку СРСР, тобто добровільно прийняв на себе зобов`язання за такими договорами. При цьому кредитна заборгованість [PERSON] не підтверджена. З відповіді, наданої позиву Попаснянським РВ ВДВС від 15.04.2020 року № 14279 вбачається, що в Попаснянському РВДВС виконавчі провадження щодо позивача або його дружини відсутні. А так, суд зазначає, що обставини, які були підставою для накладення обтяження зазначеного майна відпали, в зв`язку із тим, що на даний час позивач та його дружина не мають ніяких фінансових зобов"язань, що підтверджено доказами , дослідженими судом і тому, з метою реалізації права власності позивача своїм майном обтяження щодо житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] необхідно скасувати. При цьому, суд звертає увагу, що в даному випадку немає підстав для оскарження дій будь-яких оргнаів ( державного виконавця або нотаріуса або інших ) і тому позивачем правильно обраний спосіб захисту , що відповідає положенням ст..15,16 ЦПК України та позиції Верховного Суду України, якій в своїй постанові від 12 грудня 2018 року по справі № 399/142/16-ц зазначив, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина друга статті 5 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду). Вирішуючи позов таким чином, суд також застосовує положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, що передбачено положеннями ст..10 ЦПК України. Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено Право на ефективний засіб юридичного захисту та передбачено, що Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. В рішенні ЄСПЛ від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма (ст.13 Конвенції) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. В рішенні ЄСПЛ «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (№ 38722/02, п.75) зазначено, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею (ст.13 Конвенції) повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави А тому, оскільки іншого способу захисту, ніж скасування обтяжень з нерухомого майна позивача не має, обраний спосіб захисту права власності позивача в даному випадку суд вважає правильним, таким що не порушує інтереси сторін та третіх осіб в даному провадженні, таким, що не суперечить закону, в зв`язку з чим поданий позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст..5,16, 21,316,317,319,321,328,391,392,1296,1268ЦКУкраїни,

Outcome: approved