Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 02 жовтня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-304/178/2008, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 12616,14 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки у розмірі фіксованого відсотка 11,99% річних та строком повернення 02 жовтня 2015 року. З метою забезпечення виконання зобовязань відповідача за кредитним договором, 02 жовтня 2008 року між ЗАЗ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір поруки № SR-304/178/2008, відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27 червня 2012 року ПАТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за кредитним договором CL-304/178/2008 від 02 жовтня 2008 року, який був укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] та договором поруки № SR-304/178/2008 від 02 жовтня 2008 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Стверджує, що в порушення умов договору відповідачі зобовязання за вказаним договором належним чином не виконують, тому позичальник вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. У звязку з чим ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по зазначеному договору в сумі 6533,02 доларів США, що еквівалентно 160954 грн. 67 коп. за офіційним курсом НБУ на 08 лютого 2016 року, що утворилася станом на 08 лютого 2016 року, а також судові витрати по справі в розмірі 2414 грн. 32 коп. Представник відповідача [PERSON] надала суду письмові заперечення в яких зазначає про припинення поруки у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України. Також зазначила, що відповідач [PERSON] припинив здійснення платежів для погашення кредиту 30 квітня 2014 року, а тому червень 2014 року є місяцем відліку шестимісячного строку виконання основного зобовязання, який закінчується 30 листопада 2014 року, а позивач звернувся до [PERSON] про погашення простроченого зобовязання 04 лютого 2016 року. У звязку з чим просить відмовити в задоволені позову відносно [PERSON] Представник позивача надав до суду письмову заяву, згідно якого позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Представник відповідача [PERSON] надала суду письмову заяву відповідно до якої позовні вимоги не визнає з наведених в запереченні підстав, та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своє чесано та належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. У звязку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до наступного. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.526, 610 Цивільного Кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1\~ст.553 ЦК України,\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. В п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зазначено, що відповідно до частини четвертої\~ст.559 ЦК України\~порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. В судовому засіданні встановлено, що 02 жовтня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-304/178/2008, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 12616,14 доларів США на купівлю автомобіля з датою остаточного повернення кредиту 02 жовтня 2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,99 % річних (а.с.14-16). 02 жовтня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № SR-304/178/2008, відповідно до якого [PERSON] зобов'язався перед позивачем відповідати за виконання [PERSON] умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом у розмірі та у випадках, визначених кредитним договором. Договір поруки діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором (а.с.21). Згідно договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 27 червня 2012 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк», ПАТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за кредитним договором № CL-304/178/2008 від 02 жовтня 2008 року, який був укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] (а.с.26-34). В порушення умов договору відповідачі зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконують, у зв'язку з чим станом на 08 лютого 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 6533,02 доларів США, що еквівалентно 160954 грн. 67 коп. за офіційним курсом НБУ на 08 лютого 2016 року (а.с.20). Щодо доводів представника відповідача [PERSON] суд зазначає наступне. \~\~ Частиною 4\~ст.559 ЦК України \~порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. У договорі поруки № SR-304/178/2008 від 02 жовтня 2008 року не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором. Таким чином, у договорі поруки не встановлено строку її дії відповідно до статті 252 ЦК України, а тому підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Тобто, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно закінчення строку, встановленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. В укладеному сторонами кредитному договорі строк виконання основного зобовязання чітко визначений строком повного погашення кредиту 02 жовтня 2015 року. Однак, відповідач [PERSON] провів останній платіж за кредитним договором 30 квітня 2014 року (а.с.20). Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Саме про таке застосування норми частини четвертої статті 559 ЦК України йдеться в постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року по справі № 6-3087-цс16. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, Закону України Про судовий збір підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, тобто сторони, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення №715 від 16 лютого 2016 року позивач сплатив судовий збір у сумі 2429 грн. 52 коп., але просить стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 2414 грн. 32 коп. Таким чином, враховуючи ст. 11 ЦПК України, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості підлягають частковому задоволенню та необхідно стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 6533,02 доларів США, що еквівалентно 160954 грн. 67 коп. за офіційним курсом НБУ на 08 лютого 2016 року та судові витрати по справі в розмірі 2414 грн. 32 коп. В іншій частині позовних вимог відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial