Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] пред"явив до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 26 квітня 2015 року у розмірі 36256 гривень. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 16 квітня 2015 року позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі 36256 гривень , які останній зобов'язувався повернути до 01 вересня 2015 року Однак, по даний час відповідач коштів не повернув. Посилаючись на наведене та те, що відповідач грошових коштів у добровільному порядку повертати не бажає, просив стягнути суму боргу у розмірі 36256 гривень та понесені судові витрати в розмірі 551,50 гривень сплаченого судового збору . У судове засідання позивач не з'явився, попередньо подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити, а також долучив оригінал розписки від 16 квітня 2015 року. Відповідач [PERSON]., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавава. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів . Судом увстановлено, що 26 квітня 2015 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 36256, які зобов'язувався повернути до 01 вересня 2015 року, у тому числі - 18256 гривень повернути до 09 травня 2015 року, решту - до 01 вересня 2015 року , що підтверджується оригіналом письмової розписки [PERSON] від 26 квітня 2015 року . 13 липня 2016 року [PERSON] направив [PERSON] рекомендованим листом письмову вимогу про повернення суми боргу. Однак , на даний час, борг [PERSON] не повернуто. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики), що були передані йому у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника. За нормами ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Таким чином, діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суму боргу, згідно заявлених вимог у розмірі 36256 гривень . Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суми боргу за довором позики у розмірі 36256 гривень та понесених судових витрат в розмірі 551,20 гривень сплаченого ним судового збору при поданні до суду позовної заяви. На підставі наведеного,

Outcome: approved