Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути солідарно з відповідачів майновий збиток в сумі 7 805,81 грн.., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.08.2013 р. о 03 год. 00 хв. по вул. Роашова при виїзді на вул. Командарма Корка м. Харкова сталося зіткнення транспортних засобів. Учасниками дорожньо-транспортної пригоди були: автомобіль ВАЗ 2104, державний реєстраційний знак [NUMBER], яким керував водій [PERSON], власник автомобіля - [PERSON] та автомобіль HYUNDAI TUCSON, державний реєстраційний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], власник автомобіля - [PERSON]. В результаті зіткнення автомобілям було завдано механічні пошкодження. Згідно з довідкою ВДАІ Київського району м. Харкова № 9252898 про дорожньо-транспортну пригоду ДТП сталося внаслідок порушення [PERSON] п. 8.4 Правил дорожнього руху - не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 « надати дорогу». Постановою Київського районного суду м. Харкова від 19.09.2013 р. [PERSON] визнано винним у ДТП та накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП. 07.05.2013 р. між ПАТ « УСК « Гарант-Авто» і [PERSON], був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ2103254, строком дії від 07.05.2013 р. до 06.05.2014 р. 30.08.2013 р. [PERSON] звернувся до ПАТ « УСК « Гарант-Авто» з письмовим повідомленням про ДТП, його телефонне повідомлення до страховика надійшло 27.08.2013 р. о 15 год. 48 хв. 27.08.2013 р. [PERSON], звернувся до ПАТ « УСК « Гарант-Авто» з повідомленням про ДТП і проханням відшкодувати завдані під час ДТП збитки. Для визначення розміру матеріальної шкоди, завданої власнику застрахованого автомобіля, ПАТ « УСК « Гарант-Авто» оцінило завдану шкоду - склало калькуляцію матеріального збитку № 12839/2 від 15.10.2013 р. Згідно з калькуляцією сума страхового відшкодування складає - 7805,81 грн. Страхове відшкодування на підставі калькуляції № 12839/2 від 15.10.2013 р. і страхового акту № 000012839/01 від 03.12.2013 р. складає - 7805,81 грн. Передбачена полісом страхування франшиза становить 0% від страхової суми ( 0,00 грн.), тому від визначеної вартості матеріального збитку не віднімалась. Розрахунок суми страхового відшкодування, що підлягає сплаті згідно умов страхового полісу, затверджений страховим актом № 000012839/01 від 03.12.2013 р., склав 7805,81 грн. ПАТ « УСК « Гарант-Авто» визнавши ДТП страховим випадком сплатило страхове відшкодування потерпілому в сумі 7883,87 грн. ( без ПДВ), шляхом перерахування на рахунок ВАТ « УКРЕКСІМБАНК». Відповідачі порушили вимоги п.33.1 ст. 33 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та надали письмове повідомлення про страховий випадок до ПАТ « УСК « Гарант-Авто» 30.08.2013 р., тобто на 4-й робочий день. На підставі п.п. ґ) п. 38.1 ст. 38 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальник набув право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.33.1.2 ст. 33 цього Закону. 30.01.2014 р. ПАТ « УСК « Гарант-Авто» надіслано відповідачам досудове попередження про сплату збитку в сумі 7805,81 грн., але відповіді протягом встановленого строку від них не надійшло, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача Мар”єнков О.М., що діє на підставі довіреності, викладене в заяві підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялись належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, перевіривши матеріали вважає, що позов підлягаю частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.05.2013 р. між ПАТ « УСК « Гарант-Авто» і [PERSON], був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ2103254, строком дії від 07.05.2013 р. до 06.05.2014 р. /а.с.7/ Крім цього, судом встановлено, що 24.08.2013 р. по вул. Ромашова при виїзді на вул. Командарма Корка в м. Харкові відбулося зіткнення автомобіля ВАЗ 2104, державний реєстраційний знак [NUMBER], яким керував водій [PERSON], власник автомобіля - [PERSON] та автомобіля HYUNDAI TUCSON, державний реєстраційний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], власник автомобіля - [PERSON]. що призвело до пошкодження обох транспортних засобів./а.с.14/ Вина [PERSON] в даному ДТП підтверджується постановою Київського районного суду м. Харкова від 19.09.2013 року (справа № 640/14728/13-п), згідно якої відповідача визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керуванням транспортним засобом строкм на один рік. Постанова суду набула чинності 15.10.2013 р. /а.с.10/. В результаті ДТП автомобіль ВАЗ 2104, державний реєстраційний знак [NUMBER], яким керував водій [PERSON], власник автомобіля - [PERSON] було пошкоджено. 27.08.2013 р. [PERSON], звернувся до ПАТ « УСК « Гарант-Авто» з повідомленням про ДТП і проханням відшкодувати завдані під час ДТП збитки./а.с.11/ Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернувся до ПАТ « УСК « Гарант-Авто» з письмовим повідомленням про ДТП 30.08.2013 р., його телефонне повідомлення до страховика надійшло 27.08.2013 р. о 15 год. 48 хв./а.с.8,9/ Згідно з калькуляцією матеріального збитку № 12839/2 від 15.10.2013 р. , сума страхового відшкодування складає. - 7 805,81 грн. /а.с.19-20/ Страхове відшкодування на підставі ремонтної калькуляції № 12830/2 від 15.10.2013 р. і страхового акту № 000012839/01 від 03.12.2013 р./а.с. 19-21/ Розмір франшизи, передбачений страховим полісом становить 0%. /а.с.7/ Сума страхового відшкодування, що підлягає сплаті, згідно умов страхового полісу, затвердженого страховим актом складає 7 805,81 грн. Згідно платіжного доручення № 10391 від 23.12.2013 р. страхове відшкодування потерпілому [PERSON] перераховано в сумі 7 883,87 грн. ( до суми страхового відшкодування додано 1% комісії за користування послугами банку.) /а.с.23/ Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Так, згідно пп. 33.1.4. п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Проте, в порушення вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач [PERSON] надав Публічному акціонерному товариству «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» письмове повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди на 4-й день від ДТП. Пункт 3 ст. 988 ЦК України покладає на страховика обов'язок у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 1 ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно пп. 38.1.1. «ґ» п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За змістом частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Як зазначено у п.п. 6, 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України №4 від 1 березня 2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Отже, аналіз фактичних обставин справи свідчить про те, що шкоду майну [PERSON] завдано з вини водія [PERSON], який керуючи автомобілем допустився порушень Правил дорожнього рух, які призвели до зіткнення автомобілів, а тому суд, вважає, що лише [PERSON] повинен відповідати за завдану шкоду. Таким чином, позовні вимоги ПАТ « УСК « Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 7 805,81 грн. з відповідачів [PERSON] [PERSON] в солідарному порядку підлягає частковому задоволенню, а саме, суд стягує страхове відшкодування лише з відповідача [PERSON] Вимоги ПАТ « УСК « Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування в солідарному порядку з відповідачів [PERSON], [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 243,60 коп. також лише з відповідача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial