Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання її особистою власністю квартири [ADDRESS], придбану нею, хоч і в шлюбі, проте за її особисті кошти, набуті до такого шлюбу, посилаючись на те, що на частину цієї квартири претендують відповідачі по справі, як спадкоємці, після померлого чоловіка позивачки / а.с. 1 - 3, 23 - 25 /. Користуючись своїми процесуальними правами, передбаченими законом, в грудні 2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання права власності на частини спірної квартири в порядку спадкування, обґрунтовуючи свій позов тим, що кошти на її придбання [PERSON] набула в період її проживання однією сім'ю без реєстрації шлюбу з [PERSON] - батьком позивачів за зустрічним позовом. Зазначена позовна заява не містить вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю батька позивачів і [PERSON], як чоловіка та жінки без шлюбу/ а.с. 74 - 77 /. Ухвалою суду від 29 грудня 2014 зустрічний позов [PERSON] і [PERSON] прийнято до спільного розгляду з позовом [PERSON] / а.с. 90 /. Під час розгляду справи по суті позивачка [PERSON], вона ж відповідачка за зустрічним позовом, та її представник - адвокат Огризков А.А., який дії на підставі відповідних повноважень, передбачених договором про надання правової допомоги / а.с. 69, 70 /, заявлений позов підтримали, просили задовольнити його. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити. З пояснень цієї сторони вбачається, що 10.08.2012 року, за кошти, одержані від продажу іншого нерухомого майна, яке до шлюбу належало [PERSON] і за кошти, одержані від здійснюваної нею підприємницької діяльності та від своєї матері, нею придбано квартиру [ADDRESS], яка і була зареєстрована за нею в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. На той час вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який помер [INFO] року та за життя не оспорював її права власності на цю нерухомість, як таку, що належить особисто їй. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, до складу якої входить і належна їй квартира. Відповідачі по справі, як спадкоємці першої черги за законом, подали заяви про спадкування, в тому числі і частин спірної квартири, чим порушуються її майнові права. З приводу зустрічного позову ця сторона стверджувала, що станом на липень 2005 року однією сім'єю, без реєстрації шлюбу із батьком [PERSON] та [PERSON] позивачка не проживала, хоча і була знайома з ним, бо на прохання знайомої уклала з [PERSON] договір найму житла з метою вирішення ним питання прописки для продовження роботи. Фактично [PERSON] у цій квартирі не проживав, переважно працюючи та, проживаючи на півночі Росії, хоча вони інколи і спілкувалися між собою. Шлюб між ними було зареєстровано в квітні 2007 року. До цього часу однією сім'єю вони спільно не проживали, спільним побутом пов'язані не були, взаємних прав та обов'язків, в тому числі і щодо набуття нерухомого майна, не мали. Відповідачі, вони ж позивачі за зустрічним позовом [PERSON] і [PERSON] та їх представник - адвокат Ткаченко А.В., що діє на підставі відповідного договору про надання правових послуг/ а.с. 71, 72 /, позов [PERSON] визнали частково, просили визнпти за нею право власності на 4/6 квартири [ADDRESS], в порядку спадкування після померлого чоловіка. Зустрічний позов просили задовольнити в повному обсязі та визнати за [PERSON] і [PERSON] право власності по 1/6 частки цієї квартири, а також стягнути з відповідачки за зустрічним позовом судові витрати на правову допомогу адвоката в сумі 4000 гривень. По суті заявлених позовів ці учасники процесу пояснили, що з кінця 2004 року - початку 2005 року батько позивачів за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В липні 2005 року [PERSON] придбала, в тому числі і за кошти [PERSON], квартиру, в якій згодом було проведено ремонт. В подальшому кошти від продажу цієї квартири були використані на придбання спірної квартири. З цих підстав, відповідно до положень ст. ст. 74 та 60 Сімейного кодексу України, спірна квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а відтак її частина може спадкуватися [PERSON] та позивачами за зустрічним позовом, які заявили про наміри спадкувати. Представник третьої особи за зустрічним позовом від Першої миргородської державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув. Від третьої особи до суду направлено листа, за змістом якого висловлено прохання про розгляд справи за відсутності його представника/ а.с. 226, 227 /. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, надані сторонами на засадах змагальності і диспозитивності, та, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних обгрунтувань. Як встановлено судом, на підставі договору купівлі - продажу від 04 липня 2005 року позивачка [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] Полтавської області. Це право власності позивачки було зареєстроване у визначеному законом порядку/ а.с. 5, 30, 31 /. Крім того, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, в червні 2008 року [PERSON] реалізувала своє право на приватизацію земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0079 га / а.с. 32 /. З січня 2003 року [PERSON] зареєстрована як фізична особа - підприємець, що підтверджується копією відповідного Свідоцтва/ а.с. 13 /. 20 квітня 2007 року, в відділі РАЦС по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 75 / а.с. 10 /. 10 серпня 2012 року [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] Полтавської області та земельну ділянку площею 0,0079 га, підтвердженням чому є копія відповідних договорів / а.с. 28, 64, 65 /. Того ж дня, 10 серпня 2012 року [PERSON] купила у [PERSON] спірну квартиру [ADDRESS], зареєструвавши своє право власності на неї в Дочірньому комунальному підприємстві „Миргородтехінвентаризація" / а.с. 6, 7, 8 /. [INFO] року чоловік [PERSON] [PERSON] помер в м. Миргороді Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть / а.с. 9 /, в наслідок чого відкрилася спадщина. Відповідачі по справі, позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] є сином та дочкою померлого спадкодавця / а.с. 48, 60 зворотні сторони, 79, 80 /. За приписами ст. 1218, 1216 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб. Статтею 1268 ч. 1 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Після смерті спадкодавця [PERSON], позивачка [PERSON] та відповідачі за її позовом [PERSON] і [PERSON] звернулася до органів нотаріату з заявами про наміри прийняти спадщину після згаданого спадкодавця / а.с. 47, 49, 51 /, проте постановою державного нотаріуса від 05.11.2014 року [PERSON] і [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по причині відсутності правовстановлюючого документу на частину спадкового майна / а.с. 83 /. Згідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 27 ч. 2 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Вирішуючи зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON], суд виходить із приписів ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, за якою сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивачів за зустрічним позовом і зокрема [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], хоч і давали показання про те, що інколи бачили [PERSON] та [PERSON] разом, коли той підходив до неї на місцевому ринку та вітався з нею, перебував на місці ремонту у її квартирі та за місцем винаймання ним житла, коли його автомобіль знаходився під під'їздом будинку, з достовірністю та повнотою не підтверджують спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов'язків між [PERSON] та [PERSON], тобто, наявність у них сім'ї без реєстрації шлюбу, починаючи з кінця 2004 року - початку 2005 року. В супереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України та у строки, імперативно встановлені ч. 2 ст. 27 ЦПК України, стороною позивачів за зустрічним позовом суду не надано жодних належних і допустимих доказів того, що їх батько та [PERSON] проживали однією сім'єю без шлюбу та того, що [PERSON] надавав конкретні суми власних коштів для придбання спірної нерухомості і за життя претендував на неї, як на спільне з [PERSON] майно. Судові рішення про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю [PERSON] і [PERSON] протягом конкретного періоду часу, як чоловіка та жінки без шлюбу відсутні. Такий факт при розгляді даної справи не просили встановити і позивачі за зустрічним позовом. Та обставина, що [PERSON] з 22.03.2005 року по день смерті був зареєстрований в [ADDRESS] / а.с. 84 /, не підтверджує факту його проживання без шлюбу з позивачкою [PERSON], оскільки з вказаної дати на підставі відповідного договору найму цього житла / а.с. 108 / ним і було проведено відповідну реєстрацію місця проживання згідно досягнутої домовленості, що серед іншого підтверджено і показаннями свідка [PERSON]. Допитаний , як свідок [PERSON] пояснив, що в 2004 році та в подальшому він постійно проживав у [ADDRESS] в м. Миргороді разом з матір'ю, а інші особи, включаючи [PERSON], аж до реєстрації шлюбу з матір'ю в цій квартирі не проживали. Таким чином, відсутні правові підстави вважати доведеним факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] без шлюбу в період часу, на який посилається сторона відповідачів за первісним позовом. З огляду на це положення ст. 74 частин 1, 2 та ст. 60 ч. 2 Сімейного кодексу України до спірних правовідносин застосовані бути не можуть, а відтак згідно до ст. 1218 ЦК України частина квартири придбаної [PERSON] не може входити до складу спадщини спадкодавця [PERSON], через що підстав для визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності в порядку спадкування на таку частину спірної квартири немає, а тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. При цьому суд приймає до уваги як належні, докази, надані стороною позивачки [PERSON], а саме копії договорів про придбання нерухомого майна в липні 2005 року та його відчуження в серпні 2012 року і, як наслідок, використання цих коштів для придбання спірної квартири. Суд бере до уваги факт здійснення цією позивачкою підприємницької діяльності з січня 2003 року та отримання і накопичення коштів від такої діяльності / а.с. 199 - 200, 201 /. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт надання [PERSON] грошових коштів своїй дочці [PERSON] для придбання спірної квартири, пояснивши, що такі кошти мати позивачки набула, як реабілітована особа, хоч і не вказали суму відповідної компенсації. Факт такої реабілітації підтверджено копією відповідної довідки та посвідчення на ім'я матері [PERSON]./а.с. 115, 117 /. Таким чином, виходячи із приписів ст. 57 ч. 1 Сімейного кодексу України, суд приходить до переконання про те, що квартира [ADDRESS] позивачкою [PERSON] хоч і придбана в період зареєстрованого шлюбу з [PERSON], проте за кошти, які належали їй особисто, а відтак не є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], тобто є виключною власністю останньої. Тому в цій частині заявлений позов слід задовольнити. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідачів судових витрат на правову допомогу адвоката в сумі 4000 гривень / а.с. 25 /, то протягом всього розгляду справи, в супереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, стороною цієї позивачки суду не надано жодних належних і допустимих доказів того, що такі витрати нею фактично понесені. З огляду на це в цій частині позову слід відмовити. При подачі позову в суд [PERSON] була звільнена від сплати судового збору, будучи інвалідом 2 групи / а.с. 12, 54 /. З цих підстав відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України такий судовий збір має бути стягнутий з відповідачів [PERSON] та [PERSON] до спеціального фонду державного бюджету з урахуванням вартості спірного нерухомого майна на час вирішення спору / а.с. 26, 27 /.

Outcome: partial