Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання за ним права власності, як за спадкоємцем за заповітом, на домоволодіння, розташоване в [ADDRESS], що належало його бабусі [PERSON], яка померла [INFO], та на земельну ділянку площею 1,2089 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Королівської сільської ради Борщівського району Тернопільської області та належала на підставі Державного акту серії [NUMBER] [PERSON], спадкоємцем якого є [PERSON], посилаючись на те, що при зверненні в нотаріальну контору з метою оформлення спадщини на вказане майно йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння, а також через виявлені розбіжності в документах, оскільки в Державному акті на право власності на земельну ділянку власник земельної ділянки [PERSON], а у свідоцтві про смерть спадкодавець зазначений як [PERSON]. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не прибув, в поданій суду письмовій заяві, просить задовольнити позовні вимоги та розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача Борщівської міської ради в підготовче засідання не прибув, від нього поступила письмова заява про визнання позову, в якій просить справу слухати за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти. [INFO] в с.Королівка Борщівського району Тернопільської області помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 16 березня 2015 року Королівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області). Згідно довідки Борщівської міської ради від 02 листопада 2017 року №6228 на день смерті [PERSON] йому належала ? частина житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] та земельна ділянка (пай) згідно державного акту на право власності на земельну ділянку площею 1, 21 га мерія [NUMBER]. Разом з ним у житловому будинку у [ADDRESS] була зареєстрована та проживала дружина [PERSON]. Отже [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON]. [INFO] в с.Королівка Борщівського району Тернопільської області померла [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 18 січня 2016 року Королівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Ще за життя померла [PERSON] зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] та все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла позивачу [PERSON]. Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 16 жовтня 2015 року, посвідченого секретарем Королівської сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за № 81. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, окрім іншого входить ? частина домоволодіння, розташованого в [ADDRESS], належної їй особисто, та ? частина цього ж домоволодіння та земельна ділянка площею 1, 21 га, що знаходиться на території Королівської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, що належали померлому [INFO] [PERSON], спадкоємцем якого за законом була його дружина -[PERSON], яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, померла. З приводу оформлення спадщини, позивач як спадкоємець за заповітом, 22 серпня 2017 року звернувся до Борщівської державної нотаріальної контори, однак нотаріальна контора листом №1051/02-14 відмовила позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вищевказане спадкове майно померлої [INFO] [PERSON], з підстав відсутності на день смерті спадкодавця правовстановлюючих документів на домоволодіння, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (пай) площею 1, 21 га, розташованої на території Королівської сільської ради належної померлому [PERSON], у зв'язку з розбіжностями в документах, а саме у свідоцтві про смерть, спадкодавець зазначений як [PERSON], тоді як у свідоцтві про шлюб спадкодавців, він зазначений як [PERSON], у державному акті на право приватної власності на землю, власником земельної ділянки теж є [PERSON], крім того у свідоцтві про народження дочки спадкодавців [PERSON], її мати записана як [PERSON]. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що рішенням шостої сесії двадцять другого скликання Королівської сільської ради спадкодавцю [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 1, 02 га, в тому числі 0, 10 га - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка згідно довідки Борщівської міської ради №659 від 27.11.2017 року знаходиться в [ADDRESS]. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, виготовленої СПД ФОП [PERSON] 06 грудня 2018 року, інвентаризаційна вартість домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] становить 120790 грн. Житловий будинок, господарські будівлі та прибудови побудовано у 1969 році. За даними погосподарських книг с.Королівка Борщівського району за 1991-1995 роки та довідки Борщівської міської ради Пилипченської сільської ради від 10 квітня 2018 року №476, двір, що знаходиться по [ADDRESS], і, у якому проживали та були зареєстровані [PERSON] - голова двору та його дружина [PERSON], відносився до категорії колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року ці ж члени колгоспного двору є такими, що не втратили права на частку в колгоспному дворі. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.95 № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, членам колгоспного двору - спадкодавцям [PERSON] та [PERSON], належало право власності на спірне будинковолодіння по 1/2 частині кожному, однак, у визначеному законом порядку, померлі за життя, не оформили своє право власності на належну їм частину будинковолодіння. Крім того встановлено, що після смерті [PERSON] його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, фактично набула право власності на ціле спірне будинковолодіння. Згідно наявної в матеріалах справи копії Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 23 вересня 2002 року Королівською сільською радою на підставі рішення Королівської сільської ради від 09 серпня 2002 року №31, померлому [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 1, 21 га, що знаходиться на території Королівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як вбачається з інформаційної довідки відділу у Борщівському районі Головного управління Держгеокадастру від 09 жовтня 2017 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що належала [PERSON] становить 31020, 41 грн. Що ж стосується розбіжностей у написанні прізвища спадкодавця [PERSON] та імені спадкодавця [PERSON] у різних документах, то в судовому засіданні встановлено те, що такі допускалися посадовими особами при видачі офіційних документів в різні періоди посадовими особами. Інших спадкоємців, які б заявили своє право на спадкове майно померлої [PERSON] немає. Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, позов ним визнано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному об"ємі. На підставі ст.ст. 16, 25, 26, 200, 376, 392, 1218, 1223, 1233-1235 ЦК України,

Outcome: approved