Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначила, що 05 вересня 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем, про що Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинено з вересня 2015 року з причин різних поглядів на сімейне життя, у зв'язку з чим подружжя втратило почуття любові один до одного, спільне господарство не ведеться, тому подальше збереження шлюбу є неможливим. [PERSON] просить суд розірвати шлюб та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та наполягала на розірванні шлюбу, зазначила, що рішення про розірвання шлюбу нею прийнято остаточно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечував, також просив розірвати шлюб, зазначивши, що збереження сім'ї є неможливим, оскільки у його дружини вже нова сім'я. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи у сукупності, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який був зареєстрований Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 376, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінено на прізвище [PERSON]. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видано Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 05 березня 2015 року. Частиною 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З пояснень сторін судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та збереження їх сім'ї є неможливим і суперечить інтересам сторін, оскільки фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, що сторони підтвердили в судовому засіданні. Крім того, з метою збереження шлюбу, в інтересах неповнолітньої дитини, судом призначався 2-х місячний строк для примирення подружжя однак після спливу цього строку [PERSON] та [PERSON] наполягають на розірванні шлюбу. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що прізвище позивача після розірвання шлюбу необхідно залишити - [PERSON], оскільки про це просила позивач.

Outcome: approved