Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою та просить постановити судове рішення, яким розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем зареєстрований 25 травня 1991 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 255. Свої вимоги обґрунтував тим, що подружні відносини між ними припинені з травня 2014 року у зв"язку із тим, що відповідач тривалий час зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, що негативно впливало на ємоційний та психологічний стан їх спіьної неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивач, як і відповідач, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявились. При цьому позивач подав до суду заяву у якій просить розглянути справу у його відсутності та задовольнити позов. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не подала, а тому суд дійшов висновку про можливість постановки по справі заочного рішення. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 25.05.1991 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 255 (а.с. 5). Від шлюбу позивач та відповідач мають двох спільних дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню [PERSON], [INFO]. У травні 2014 року сторони припинили спільне проживання і перестали підтримувати подружні відносини, причиною чого стало зловживання відповідачем спиртними напоями. Неповнолітня донька [PERSON] залишилася мешкати із батьком.. За таких обставин, позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, вважає, що примирення між ним та відповідачем не можливе. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН\~ 10\~ грудня\~ \~ 1948\~ \~ року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких\~ \~ обмежень\~ \~ за\~ \~ ознакою раси,\~ \~ національності або релігії одружуватися і засновувати\~ \~ сім'ю.\~ \~ Вони\~ \~ користуються\~ \~ однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене те, що позивач наполягає на розірвані шлюбу, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а відтак позов необхідно задовольнити. При цьому, відповідач, яка змінила своє прізвище, у зв'язку із реєстрацією шлюбу, не виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved