Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що 13 жовтня 1995року зареєстровано шлюб з відповідачем [PERSON] Під час шлюбу, вони разом придбали будинок, розташований по вул. Жертв Революції,18, м.Дружківка Донецької області. 04 жовтня 2006року він був зареєстрований за вказаною адресою, та мешкав в будинку з відповідачкою та двома їхніми доньками. За рішенням суду № 2/1117/11 від 25 жовтня 2011року шлюб між ними розірваний і він пішов від відповідачки. За рішенням суду від 17 жовтня 2012року він набув право власності на ? частину вказаного будинку. Він не може користуватись своєю власністю, оскільки відповідачка поміняла замки на вхідній двері, тамбуру, калитки та гаражу , від яких у нього немає ключів, пустила до будинку незнайомого чоловіка без його згоди, що створює для нього непереборні перешкоди в користуванні належним йому житловим приміщенням. Добровільно пустити його в будинок та визначити з ним порядок користування кімнатами відповідачка відмовляється. Через її неправомірні дії він не має можливості користуватися власністю. 05 та 12 лютого 2014року він письмово звертався до відповідачки з пропозицією надати йому вільний доступ до будинку, але відповіді на них не отримав. Він неодноразово звертався з цього приводу і з відповідними заявами до Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області, але йому розяснено, що ця справа не є компетенцією міліції. Вважає, що відповідач своїми протиправними діями порушує його право на вільне користування приватною власністю. З цього приводу він звертався до суду з відповідною заявою . Рішенням Дружківського суду від 04 серпня 2014року позов був задоволений в повному обсязі. Він був вселений до вказаного будинку. Крім того, суд зобовязав [PERSON] не чинити йому перешкоди в користуванні будинком, та надати йому ключі від вхідної двері та інших приміщень будинку, а також гаражу, хвіртки, тощо. 30жовтня 2014року державний виконавець склав акт про примусове виконання рішення, але й після цього рішення виконано не було, та вже 03 грудня 2014року виконавче провадження було поновлено. 16 березня 2015року , при примусовому виконанні провадження, [PERSON] чинила перешкоди у здійсненні його вселення, а її співмешканець [PERSON] побив його дружину, заподіявши останній тілесні ушкодження. Ще перебуваючи в шлюбі з [PERSON] він придбав автомобіль. З метою його збереження він побудував гараж на території садиби будинку 18, по вул. Жертв революції. В тім, після розлучення, він не має можливості використовувати гараж, та вимушений користуватись послугами платної автостоянки. За період з квітня 2012року по березень 2015року він сплатив за користування платною автостоянкою 11620грн. Вважає, що своїми відповідач заподіяла йому матеріальну шкоду у вказаному розмірі. Крім того, вважає, що діями відповідача йому завдано й моральну шкоду , яку оцінює в 7000грн. При встановленні розміру та підстав для відшкодування моральної шкоди брав до уваги таке. Діями відповідача, яка полягала у завданні йому душевних страждань, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя та інших негативних явищах. Просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 11610грн, моральну шкоду в розмірі 7000 грн, а також судові витрати. Під час розгляду справи позивач доповнив обставини позову і збільшив розмір позовних вимог, а саме додатково зазначив, для того, щоб підтвердити своє право на частину будинку, а також привести документи на будинок у відповідність з чинним законодавством, він вимушений був прийняти заходи до відновлення документів, які від нього приховувала відповідач, витративши на це 278грн,75коп на виготовлення дублікату технічного паспорту, та 487,15грн для інвентаризації будинку КП «БТІ». Для перевірки стану електроприладів в будинку він замовив послуги представників ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» , за що сплатив 336,45грн, але в будинок ні він, ні представники РЕМ не потрапили з вини відповідача. Через те, що відповідач знищила скати від його машини, які зберігались в гаражі , він був вимушений придбати нові скати, сплативши за них 2700грн. Була знищена відповідачем перегородка вантажного відсіку автомобілю, вартістю 5000грн, яка також зберігалась в гаражі. Не маючи можливості мити автомобіль у своєму дворі, де все для цього влаштовано, він вимушений був використовувати послуги приватної автомийки, що підтверджується квитанціями на суму 710грн. Вважає, що своїми діями відповідач заподіяла йому матеріальну шкоду у вказаному розмірі. Просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду 20412,35грн та моральну шкоду в розмірі 7000грн та судові витрати. Позивач в судовому засіданні підтримав свої вимоги і просить їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали. Пояснили, що шлюб з відповідачем розірвано. Рішенням суду вирішено питання про поділ майна, яке придбано ними за час шлюбу. Будинок №18 по вул. Жертв Революції визнаний спільною частковою власністю, кожному з них належить по ? частині . Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. [PERSON] не може на власний розсуд , одноособово , у власних інтересах розпоряджатися всім будинком цілком. Він не може використовувати весь гараж у власних цілях, оскільки домовленості про порядок володіння та користування майном між ними не укладалося. З боку позивача жодного разу не ставилося питання щодо досягнення домовленості про порядок користування майном, яке їм належить на праві спільної часткової власності. Позивач взагалі не користувався гаражем, оскільки машина за параметрами не вміститься в цей гараж. Подвіря влаштовано так, що машиною до гаража не проїхати. [PERSON] говорить неправду, коли зазначає в позові, що купив автомобіль, а потім збудував гараж. Вони купили будинок , на подвірї якого вже був гараж. Через те, що автомобіль за розмірами не проходив у гараж, він завжди залишався у дворі. Жодних перешкод вона не створювала позивачу в реалізації його права власності на ? частку будинку. З незрозумілих причин позивач двічі звертався до ВДВС з вимогою виконати рішення суду про його вселення в будинок та передачі йому ключів від всіх приміщень будинку. Працівники двічі вселяли до будинку [PERSON], 30 жовтня 2014року , а також 16 березня 2015року. Обидва рази процедура вселення проводилася добровільно, з її боку жодних перешкод не вчинялося, про що зазначено в [PERSON] державного виконавця. Були винесені постанови про закінчення виконавчого провадження. [PERSON] має можливість безперешкодного входу до будинку, та має ключі від усіх приміщень будинку, та періодично зявляється в будинку за власними справами. Клумбочки квітів, які зроблені зі старих шин, [PERSON] сам ставив перед двором і вони не перешкоджають заїхати автомобілю у двір. Ці клумбочки були, ще до того, як він покинув сімю. Розмір матеріальної шкоди в сумі 11610грн не доведений. Надані квитанції автостоянки на суму 3330грн не є розрахунковими документами, оскільки не містять необхідних реквізитів, передбачених положенням про форму та зміст розрахункових документів. Довідка ФОП [PERSON] не ідентифікує свою приналежність, а інформація , яка в ній міститься нічим не підтверджена. Понесені позивачем витрати на виготовлення технічного паспорту на будинок, є його витрати на виготовлення документів на будинок внаслідок поділу майна. Він, як власник отримавши рішення суду про визнання за ним права власності на ? частку будинку має зробити на цю частку документи, що він і робив. Вона також робила нові документи на свою частку будинку. Ніколи не було ніякого приховування документів, навпаки, позивач, на при кінці 2014року, приходив до будинку, відчиняв його власними ключами, брав ці документи, в той час коли дома нікого не було. Пішов з будинку і залишив його відкритим. Вона вимушена була викликати міліцію, оскільки боялася, що в будинок хтось заліз. Міліція все обстежила, і сказала, що в будинок увійшли шляхом відкриття дверей ключами. Ключі були тільки у позивача. Після цих подій документи на будинок, домова книга, комунальні книжки, договори на постачання комунальних послуг, зникли, а потім раптово зявилися у дворі. Перевірка стану електроприладів в будинку це є правом позивача, оскільки він є власником частки будинку. Витрати, які він поніс у звязку з цим, є витратами на утримання його майна. Замки вона не міняла. Причини неможливості увійти до будинку, які зазначені в акті, складеному представниками газового господарства, РЕМ, зазначені зі слів [PERSON]. Скати від машини були особисто [PERSON] перероблені під квітники. Це були старі скати і вона їх не знищувала, як не знищувала і перегородку від автомобіля. Перегородку він забрав одразу. Ключі від будинку йому були передані під час першого вселення 30 жовтня 2014року, під час другого вселення, він цими ключами відкривав калитку, двері в будинок. Другі двері в будинок вони ніколи не замикали. Але ж позивач забажав і від неї ключі, оскільки в неї цих ключів не було, а були тільки у доньки, то Катерина їх віддала позивачу під час другого його вселення. Одразу після вселення позивач разом з представниками ВДВС покинув будинок . Його ніхто не виганяв. Він сам його покинув і не зявляється в ньому. Позивач не надав належних та допустимих доказів , які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди та відповідно її розмір 7000грн. Вважають, що позивачем не доведені позовні вимоги. Просять в позові відмовити в повному обсязі. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач та відповідач є власниками будинку № 18, який розташований по вулиці Жертв Революції, м. Дружківка, кожний по ? частки. Судом встановлено, що позивач зареєстрований за адресою [INFO], але фактично проживає [INFO] зареєстрована і проживає [INFO]. Позивач стверджує, що через перешкоди з боку відповідача він не мав можливості у період з квітня 2012року по березень 2015року користуватися гаражем, що вимусило його користуватися послугами автостоянки, за що ним сплачено 11\~610грн. Але в судовому засіданні встановлено, що позивач фактично гараж для зберігання автомобіля не використовував, оскільки розміри гаражу є меншими від розмірів автомобілю і машина не може увійти в гараж, крім того розміри подвіря не дозволяють автомобілю проїхати до гаражу. Ці обставини позивач не заперечує, і в судовому засіданні пояснив, що він ставив автомобіль у дворі. На підтвердження перешкод з боку позивача посилається на рішення суду від 04 лютого 2014року (а.с.23-25) та від 04 серпня 2014року (а.с.26-27). [PERSON] рішення суду від 04 лютого 2014року [PERSON] просив усунути перешкоди , зобовязавши [PERSON] надати йому технічні документи на будинок №18 по вулиці Ж.Революції, а саме : зведено оціночний [PERSON] по домоволодінню, план земельної ділянки, план поверху будинку, акт відводу земельної ділянки, договір купівлі продажу будинку, генеральний план забудови та інше, також просив зобовязати [PERSON] надати йому дублікати ключів від вхідних дверей будинку та надати доступ до будинку працівникам КП Дружківське БТІ. З рішення не вбачається, що відповідачка перешкоджала позивачу в користуванні саме подвірям, гаражем. Також не вбачається, що такі перешкоди були у період з квітня 2012року по 04 лютого 2014року. Рішення суду від 04 серпня 2014року також не містить відомостей про період протягом якого [PERSON] створювала перешкоди у користуванні власністю позивачу. [PERSON] рішення суду від 04 серпня 2014року по справі №229/794/14-ц (провадження № 229/351/2014) позивача [PERSON] вселено до будинку по вул.Жертв Революції, 18, відповідача [PERSON] зобовязано не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні будинком, надати ключі від вхідної двері та інших приміщень будинку, а також гаражу, хвіртки. [PERSON] державного виконавця від 30.10.2014року (а.с.21) при примусовому виконанні в/л № 2/229/351 , виданого 15.08.2014року, [PERSON] в самостійному порядку виконала рішення суду. При вселенні до будинку вул. Жертв Революції,18 перешкод не чинила. В самостійному порядку були передані ключі від вхідної двері, інших приміщень будинку, гаражу, хвіртки, від двері нутрі будинку ключі відсутні. Боржник [PERSON] надала право стягувачу [PERSON] змінити замки на дверях. Постановою державного виконавця від 31.10.2014року виконавче провадження № 44661667 з примусового виконання виконавчого листа № 2/229/351/2014 закінчено у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с. 64). Позивач не заперечує факт його вселення до будинку 30 жовтня 2014року, отримання ключів, але стверджує, що не дивлячись на вселення, відповідачка перешкоджала йому в користуванні гаражем, подвірям, тому в грудні 2014року виконавче провадження було поновлено. Перешкоди виявилися в тому, що відповідачка змінила замки на дверях будинку, закривала хвіртку нутрі, і він не мав можливості увійти у двір, будинок, гараж. На підтвердження цих доводів посилається на АКТ працівників управління газового господарства (а.с.17) і [PERSON] працівників районних електромереж (а.с.119). Із змісту зазначених актів вбачається, що працівники не мали можливості здійснити перевірку газових приладів, та приладу обліку електроенергії , оскільки зі слів хазяїна будинок закритий і замки в дверях замінені. Тобто про заміну замків їм відомо зі слів [PERSON], що на думку суду не свідчить про дійсну заміну замків. Інших доказів, що після вселення позивача 30 жовтня 2014року , в тому числі і на момент відвідування працівниками УГГ та РЕМ, 25 та 26 листопада 2014року, в будинку були замінені замки суду не надано. В той же час позивач входить у двір разом з цими працівниками, що свідчить про те, що позивач мав доступ до подвіря, гаражу. Із фотографій, які долучені позивачем , також вбачається, що контролер виходить з подвір"я через калитку (а.с.126) Факт відновлення в грудні 2014року виконавчого провадження за виконавчим листом №2/229/351/2014, на думку суду не свідчить про наявність у позивача перешкод з боку відповідача щодо користування власністю. [PERSON] ст. 79 Закону України «Про виконавче провадження» у разі подальшого перешкоджання боржником проживанню, (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф . Виходячи зі змісту вказаної норми Закону, провадження відновлюється лише за заявою стягувача і обставини наявності перешкод виконавцем не зясовуються. На думку суду, відсутні підстави вважати, що заява [PERSON] про відновлення виконавчого провадження, була обґрунтованою і відповідала дійсності. На боржника [PERSON] штраф за невиконання рішення суду не накладався. Про відсутність перешкод з її боку , [PERSON] 24 грудня 2014року заявила начальнику ВДВС [PERSON] (а.с.33). [PERSON] державного виконавця від 16 березня 2015року при примусовому виконанні в/л № 2/229/351 , виданого 15.08.2014року, [PERSON] при вселенні до будинку вул. Жертв Революції,18 [PERSON] перешкод не чинила. (а.с.22). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив, що 16 березня 20415року вселення відбувалося без перешкод з боку [PERSON]. [PERSON] власними ключами відкривав хвіртку, перші вхідні двері до будинку. Ці ключі [PERSON] отримав від боржника ще під час першого вселення у жовтні 2014року. Не було виявлено факту заміни замків. Увійшов в будинок, походив по будинку. Потребував у [PERSON] ключі від другої вхідної двері. Ключі йому були надані. Після вселення [PERSON] поїхав разом з ними. Під час вселення представник стягувача [PERSON] [PERSON] створила конфлікту ситуацію, тому прийшлося викликати наряд міліції. Свідок [PERSON] також підтвердив, що перешкод з боку [PERSON] під час вселення в березні 2015року не було. Все здійснено добровільно. В будинок пустили, надали ключі від другої двері. Вселення відбувалося в присутності понятих. Свідок [PERSON], який був понятим під час вселення 16 березня 2015року, пояснив в судовому засіданні, що він проживає по сусідству з [PERSON] На час їх покупки будинку №18, гараж на подвірї вже був. Автобус вони купили пізніше. В гараж автобус ніколи не ставили, оскільки за розмірами він не входив. При вселенні конфлікт створила [PERSON]. [PERSON] ні в чому не перешкоджала. Постановою державного виконавця від 17 березня 2015року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 229/351/2014 від 15.08.2014року закінчено через фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с.63) . Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що під час вселення [PERSON] в будинок, Сушко, яка є матірю [PERSON], заподіяла бійку, завдала їй тілесні ушкодження. Також співмешканець [PERSON] завдав їй тілесні ушкодження. Хоча вона і була представником [PERSON] за довіреністю, її не пустили у двір і будинок. Також пояснила, що [PERSON] не може потрапити до будинку, оскільки [PERSON] йому в цьому перешкоджає. Суд критично ставиться до пояснень свідка [PERSON], оскільки вона є дружиною позивача і зацікавлена в розгляді справи на користь [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він був присутнім 16 березня 2015року, коли вселявся в будинок [PERSON]. Але у двір він не заходив. [PERSON] не пускала у двір [PERSON]. Аналізуючи зазначені докази, суд приходить до висновку, що з боку [PERSON] не було перешкод під час вселення позивача в будинок по вул.Ж.Революції, 18 м.Дружківка 16 березня 2015року. Та обставина, що [PERSON] не пускала до двору [PERSON] не свідчить про перешкоду для вселення в будинок [PERSON] Суд вважає необхідним зазначити, що факт заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень з боку Сушко та [PERSON], не свідчить про перешкоди [PERSON] проживати (перебувати) в будинку з боку [PERSON], оскільки конфлікт стався взагалі не між сторонами виконавчого провадження. Після вселення позивач не залишився в будинку, одразу покинув його і проживає зі своєю дружиною [PERSON] по вул. Енгельса, 106,/76, м. Дружківка. [PERSON] заяви на імя начальника ВДВС [PERSON] від 29.04.2015року, [PERSON] просить відновити вселення, оскільки його колишня дружина не виконує рішення суду і перешкоджає йому. Проживає зі своїм співмешканцем [PERSON], який використовує його житлову площу, замінюють замки, пускають собаку, погрожують йому та інше. (а.с.122 ). Хто конкретно замінює замки, пускає собаку та погрожує і чим погрожує , і коли це відбувається, заява відомостей не містить. З висновку лейтенанта міліції [PERSON] від 13.04.2015р. (а.с.121) вбачається, що [PERSON] звертався до Дружківського МВ ЦМВС України в Донецькій області з заявою прийняти заходи до [PERSON], який проживає з його колишньою дружиною і перешкоджає розпоряджатися його ? часткою будинку по вул. Ж.Ревоолюції, 18 м.Дружківка. а також застосувати заходи до [PERSON] , який сумісно з [PERSON] перешкоджає відвідувати домоволодіння і словесно погрожують. Але ці обставини не свідчать, що з боку [PERSON] створюються перешкоди. Перешкоди, якщо і створюються, то іншими особами. Також суд вважає необхідним заначити, що позивач в судовому засіданні пояснив, що автомобіль ставить на стоянку, оскільки вона рядом з будинком, де він проживає, [INFO]. [PERSON] ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода , завдана майну фізичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд вважає, що в судовому засіданні не доведено позивачем здійснення відповідачем відносно нього неправомірних дій в період з квітня 2012р по березень 2015р. Також суд вважає, що позивачем не доведено в судовому засіданні, що ним витрачено на послуги автостоянки 11\~610грн, оскільки квитанції, на які посилається позивач (а.с.6) не містять відомостей, кому були сплачені кошти, призначення цього платежу. Доказів, що довідка (а.с.5) видана саме фізичною особою підприємцем [PERSON], суду не надано. Позивачем не доведено в судовому засіданні, що саме відповідачка приховувала документи на будинок, і це вимусило його їх відновлювати, за що сплатив 278,75грн. і 487,15грн. В судовому засіданні встановлено, що абонент [PERSON] за своєю ініціативою звертався до Дружківських РЕМ з заявою про перевірку приладів обліку електроенергії, за що сплатив 336,45грн (а.с. 125 ). Доказів, що з вини відповідачки контролери не потрапили до будинку для перевірки приладу обліку , суду не надано. Також не надано суду доказів, що відповідачка знищила скати з автомобіля позивача, і саме ця причина вимусила його купувати нові. Більш того, позивач в судовому засіданні пояснив, що скати він купував в 2013році, а про знищення скатів, йому стало відомо в 2014році. Позивачем не доведено в судовому засіданні, що відповідачка перешкоджала йому мити автомобіль у дворі будинку і це змусило його користуватися послугами автомийки. Більш того квитанції на які посилається позивач (а.с.118) , не містять відомостей, коли були надані послуги автомийки і хто саме сплатив за автомийку 350грн. Квитанція на суму 360грн взагалі свідчить про сплату за шиномонтаж, а не за послуг автомийки, але також не містить відомостей хто ці послуги оплачує і коли. Враховуючи наведене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 20412,35грн. Також не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. Виходячи з аналізу ст. 1167 Цивільного кодексу України Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, зобовязання з відшкодування моральної шкоди виникає за наявності: 1)\~ моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; 2)\~ неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; 3)\~\~причинного звязку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; 4)\~\~вини заподіювача шкоди. Неправомірних дій відносно [PERSON] з боку [PERSON] в судовому засіданні не встановлено, а тому підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, відповідно вимоги про відшкодування судових витрат не підлягають задовленню.

Outcome: dismissed