Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON], [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до В»язівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі вказали, що в листопаді 2016 р. померла їх мати [PERSON] , яка мала на праві приватної власності , відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, земельну ділянку площею 8,02 га , що знаходиться на території В»язівської сільської ради . Після її смерті відкрилася спадщина на майно. Позивачі своєчасно звернулися з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори , де заведена спадкова справа , але в нотаріальному порядку оформити спадщину неможливо , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на землю, так як державний акт на право приватної власності на землю втрачений. Іншим шляхом спадщину оформити не можливо. Прохали визнати за [PERSON] в порядку спадкування право власності на 2/4 частини , за [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині кожній земельної ділянки, що належить покійній матері. У відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав позов , прохав його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з»явився , подав заяву слухати справу у відсутність представника , проти позову не заперечував, прохав вирішити на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи , дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець - [PERSON] померла [INFO] року , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим В»язівською сільською радою від 24.11.2016 р. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 20.03.2002 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 8,02 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , яка розташована на території В»язівської сільської ради Краснокутського району Харківської області . Вказаний державний акт на право приватної власності на землю зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №255. Згідно довідки В»язівської сільської ради, [PERSON] на день смерті була зареєстрована по [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] та онукою [PERSON] Заповітом посвідченим секретарем В»язівської сільської ради від 15.10.2015 р. [PERSON] заповідала житловий будинок своїй онуці [PERSON] З інформаційної довідки зі Спакового реєстру 29.08.2017 р. вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за заявою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON], [PERSON]. Спадкоємець [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] Оголошенням в газеті « Промінь» підтверджується , що державний акт на право приватної власності на землю виданий на ім»я [PERSON] втрачений. Про те, що позивачі є дочками [PERSON] та спадкоємцями першої черги підтверджується матеріалами справи. Як передбачає ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини... У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Таким чином спадкування майна [PERSON] здійснюється по закону. Інших спадкоємців, які б мали право на обов»язкову частку у спадщині не має. Частиною 1 ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1296 ч.3 ЦК України , відсутність свідоцтва на право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст.1268 ч.3 ЦК України спадкоємець ,який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважається таким , що прийняв спадщину ,якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу ,він не заявив про відмову від неї. Право позивачів на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є невизнаним, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, що надало позивачам, в порядку ст.3 ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх прав . В судовому засіданні встановлено, що позивачі є єдиними спадкоємцями за законом після померлої [PERSON], до складу спадкового майна входить земельна ділянка ,яка знаходиться на території В»язівської сільської ради . Іншого шляху, ніж визнання права власності на дану земельну ділянку в судовому порядку, у позивачів немає. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивачів, так як вони надали суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких підстав , за [PERSON] слід визнати право власності на 2/4 частки земельної ділянки , оскільки від своє частки на її користь відмовився спадкоємець [PERSON] , а за [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці земельної ділянки.

Outcome: approved