Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], недієздатним. При цьому заявниця посилається на те, що [PERSON], народження [INFO], уродженець і мешканець міста Хуст Закарпатської області, є її чоловіком та перебуває з нею у шлюбі з 19 квітня 1969 року. [PERSON] страждає на органічне ураження центральної нервової системи. Перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері Хустської районної поліклініки. Останні роки стан його психічного здоров"я значно погіршився. Почали проявлятися постійні і стійкі ознаки психічного розладу, що виявилось насамперед у його неадекватній поведінці. Крім того, не усвідомлюючи наслідки своїх дій, він виносить з дому цінні речі, одяг, предмети домашнього вжитку, продукти харчування і продає їх або обмінює на алкоголь, чим завдає шкоди собі та своїй сім'ї. Він не розуміє наслідків своєї поведінки, не може правильно орієнтуватися та оцінювати прості життєві ситуації. Двічі за останні роки у нетверезому стані одержував важкі травми голови, через що тривалий час лікувався в неврологічному та хірургічному відділеннях Хустської та Ужгородської лікарень. [PERSON] потребує встановлення над ним опіки як для здійснення та захисту своїх цивільних прав, так і для організації повсякденного життя, своєчасного лікування, надання медичної допомоги у періоди ускладнення захворювання з метою запобігання неадекватним вчинкам, у зв'язку з чим заявниця звернулася до суду з метою визнання [PERSON] недієздатним та просить встановити над ним опіку, а її призначити опікуном. У судовому засіданні заявница заяву підтримала, просить її задовольнити та визнати [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку, опікуном призначити її - [PERSON]. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради Олмаші А.М. не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON], посилаючись на висновок опікунської ради про доцільність призначення [PERSON] опікуном [PERSON] Суд, заслухавши заявницю, представник органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є чоловіком заявниці [PERSON]. Вони перебувають у шлюбі з 19 квітня 1969 року (актовий запис № 76 від 19 квітня 1969 р. ). [PERSON] страждає на органічне ураження центральної нервової системи, у звязку з чим перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері Хустської районної поліклініки, що стверджується консультативним листом лікаря-психіатра психоневрологічного диспансера Хустської районної поліклініки від 14.08.2013 р. та медичною карткою амбулаторного хворого [PERSON], виписками з історії хвороби стаціонарного хворого [PERSON] №8290/763,494/49. Допитані у судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є родичами [PERSON] та [PERSON], ствердили суду, що [PERSON] поводить себе неадекватно уже протягом тривалого часу, у його повідінці спостерігаються явні ознаки психічного розладу, стан його психічного здоров'я значно погіршився протягом останніх років, він потребує постійного нагляду й контролю за його поведінкою, а також медичної психіатричної допомоги. Згідно висновку комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 11 лютого 2016 року за N 23, в комісія прийшла до висновку, що [PERSON], [INFO], виявляє ознаки стійкого хронічного розладу психічної діяльності у вигляді психоорганічного синдрому з помірно вираженими інтелектуально-мнестичними порушеннями, психотичними включеннями. [PERSON] по психічному стану не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Брати участь у рогляді справи не може. Висновок комісійної амбулаторної психіатричної експертизи прийнятий судом як належний та допустимий доказ по справі. Суд вважає, що зібрані докази, які наявні в матеріалах цивільної справи, повністю підтверджують стійкий, хронічний психічний розлад [PERSON], який не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, та є достатніми для визнання його недієздатним. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Відповідно до ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Якщо від часу виникнення недієздатності залежить визнання недійсним шлюбу, договору або іншого правочину, суд з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи та інших доказів щодо психічного стану особи може визначити у своєму рішенні день, з якого вона визнається недієздатною. Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка встановлюється з метою забеспечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів, зокрема, повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно зі ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Враховуючи вищенаведене та виходячи із змісту ст. 60 ЦК України, суд вважає, що заявницю слід призначити опікуном над недієздатним [PERSON] Таким чином суд вважає можливим задовольнити вимоги заявниці, так як вони є обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved