Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач 15 жовтня 2013 року звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 1994 по 2012 рік. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час син навчається на денній формі в Коледжі ресторанного господарства Національного університету харчових технологій. Навчання сина потребує матеріальних витрат. Батько дитини добровільно допомоги синові не надає. Тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на сина в розмірі 13 частки від заробітку щомісячно до закінчення дитиною навчання, тобто до 01.07.2014 року. Позивач в судове засідання не з"явилася та надала заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON], який був допитаний Ноябрьським міським судом Ямало-Ненецького автономного округу в порядку виконання ухвали Бобровицького районного суду Чернігівської області від 31.10.2013 року, позов не визнав. Представник відповідача пояснив, що його довіритель неодноразово надсилав грошові кошти на утримання сина в добровільному порядку. При виїзді на постійне місце проживання відповідача до Російської Федерації позивач нотаріально оформила заяву про те, що вона особисто не має ніяких матеріальних претензій до [PERSON] Крім того вказав, що у його довірителя немає регулярної заробітної плати. Також, відповідач та його представник вважають, що з позовом про стягнення аліментів повинен звертатися повнолітній син [PERSON], а не його мати за місцем проживання відповідача. [PERSON] погоджується на розгляд справи судом у його відсутність. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.110 Цивільного процесуального Кодексу України (ЦПК України), позови про стягнення аліментів можуть пред»являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання ( ч.3 ст. 199 Сімейного кодексу України). Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є матір»ю, а [PERSON] батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. [PERSON] перебуває на утриманні своєї матері, це підтверджується довідкою № 633 від 09.10.2013 року виданою виконкомом Марковецької сільської ради Бобровицького району. Згідно довідки Коледжу ресторанного господарства Національного університету харчових технологій № 353 від 07.10.2013 року [PERSON] є студентом третього курсу технологічного відділення денної форми навчання спеціальності «Ресторанне обслуговування». Термін навчання з 01.09.2011 року по 01.07.2014 року. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Стаття 182 Сімейного кодексу України зобов'язує суд при визначенні розміру аліментів враховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В силу ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні відповідачем не надано ніяких доказів для підтвердження своїх заперечень проти позову щодо відсутності можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові. Разом з тим надання позивачем [PERSON] дозволу на виїзд до Російської Федерації [PERSON] та відсутність до нього претензій майнового характеру, не може бути підставою для звільнення відповідача від обов»язку утримувати повнолітню дитину. Також відповідачем не надано ніяких доказів на підтвердження його скрутного матеріального стану. Позивач заявляє вимогу про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. [PERSON] досяг повноліття [INFO]. Згідно прихідного касового ордеру №20131021997680 від 21 жовтня 2013 року та касового ордеру №20140306461324 від 06.03.2014 року переказ грошових коштів на ім»я [PERSON] здійснено [PERSON] та [PERSON] і ніякими доказами не підтверджено, що кошти було надано саме відповідачем на утримання повнолітнього сина. Інші касові ордери, надані відповідачем, суд не бере до уваги як належні докази, оскільки кошти перераховувались на [PERSON] в період його неповноліття. Відомостей про стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність чи відсутність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина судові відповідачем не надавалось. Враховуючи всі обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів у цій справі, позицію сторін, суд вважає, що аліменти у розмірі 13 частки заробітку (доходу) визначеної позивачем, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved