Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що 06.09.2014 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося. Шлюбні відносини фактично припинені. Проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Дитина проживає з позивачкою. Просить визначити місце проживання дитини разом з нею [PERSON] . Позивачка подала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. Між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований 06.09. 2014 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2373. Судом встановлено, що сімейні стосунки між сторонами не склалися, сім`я розпалась через втрату взаєморозуміння та різних поглядів на життя, сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведені обставини, суд вважає неможливим збереження шлюбу, а також, враховуючи те, що продовження спільного життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, шлюб сторін підлягає розірванню. [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] . Дочка [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . За приписами ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Конвенцією ООН про захист прав дитини у ст. 27 визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивач одноособово утримує дітей, піклується про них належним чином, забезпечує їх житлом, харчуванням, освітою тощо, тому позовні вимоги щодо визначення місця проживання дітей з матір"ю підлягають задоволенню. З викладеного,

Outcome: approved