Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

В позовній заяві до суду позивач [PERSON] вказав, що його мати [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвано 13.08.1999 року. Від спільного проживання в нього народилося троє дітей: [PERSON] , 1998 року народження, [PERSON] , 2002 року народження, [PERSON] , 2004 року народження. З часу розірвання шлюбу діти постійно проживали з матір`ю та перебували на її утриманні. [INFO] мати дітей [PERSON] померла. Спільне життя у батьків не склалося через недбале ставлення відповідача до обов`язків батька та чоловіка сім`ї. Життям дітей [PERSON] не цікавився, не турбувався про стан їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач не забезпечує дітей матеріально. Вихованням неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] займається їх старший брат - позивач по справі [PERSON] . Тому, позивач просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні позивач [PERSON] змінив позовні вимоги. Просив суд відібрати неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2002 року народження та [PERSON] , 2004 року народження, від батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив, що свої позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просив справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] позов про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, просив справу розглядати без його участі, про що зазначив в письмовій заяві до суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову, Служби у справах дітей Вінницької міської ради у судове засідання не з`явилася. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, прийнявши визнання позову відповідачем, оскільки це не буде суперечити закону і не порушуватиме прав сторін та свобод чи інтересів інших осіб, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2002 року народження та [PERSON] , 2004 року народження, що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Позивач [PERSON] є рідним братом вказаних дітей. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. На підставі ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої ст. 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод проголошено, що кожен має право на повагу до свого сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійсненні цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Підставами для відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки, незалежно від суб`єктивних причин такого положення, вини батьків. Судом встановлено, що неповнолітні діти [PERSON] , 2002 року народження та [PERSON] , 2004 року народження, перебувають на утриманні старшого брата [PERSON] , який займається їх вихованням. З часу розірвання шлюбу між батьками діти постійно проживали з матір`ю та перебували на її утриманні. [INFO] мати дітей [PERSON] померла. Спільне життя у батьків не склалося через недбале ставлення відповідача до обов`язків батька та чоловіка сім`ї. Життям дітей [PERSON] не цікавився, не турбувався про стан їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач не забезпечує дітей матеріально. Згідно висновку Органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 10.06.2019 № 01-00-011-28881 є доцільним відібрання неповнолітніх дітей від батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved