Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд із вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з 01.04. 2011 року перебував у трудових відносинах з геологорозвідувальною експедицією № 37, яка є структурним підрозділом казенного підприємства «Кіровгеологія», працював на посаді інженера-технолога з бурових робіт. 31.12.2013 року припинив трудові відносини з підприємством та був звільнений за п.1 ст. 40 КЗпП України. 07.04.2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда було винесено рішення, яким стягнуто з підприємства на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату. Рішення набрало законної сили 18.04.2014 року. 27.06.2014 року відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду, але до цього часу підприємство не розрахувалось з ним, тому він вимушений звернутись в суд з даним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки в розмірі 28 305,38 грн. Вказана обставина, не проведення відповідачем повного розрахунку, привела і до отримання ним моральних страждань, які полягають в не можливості утримувати сім»ю протягом останніх років, вести повноцінне життя, що вимагає додаткових зусиль для пошуку грошей і організації свого життя, а тому моральну шкоду він оцінює в розмірі 14 500,00 грн. і просить стягнути її з відповідача. В судове засідання позивач не з»явився, про час та місце розгляджу справи повідомлений, надав суду заяву, в якій позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити та розглядати справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, причини неявки суду не сповістив. Дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01.04.2011 року по 31.12.2013 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з геологорозвідувальною експедицією № 37, яка є структурним підрозділом казенного підприємства «Кіровгеологія» і був звільнений за п.1 ст. 40 КЗпП України, наказ № 114-к від 31.12.2013 року, що підтверджується наданою суду копією трудової книжки позивача. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.04.2014 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до Казенного підприємства «Кіровгеологія» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати і стягнуто з підприємства на користь позивача заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 17 672,23 грн. та моральну шкоду в сумі 200 грн. рішення суду набрало законної сили 18.04.2014 року і на цій підставі позивачу був виданий виконавчий лист, який пред»явлений на виконання до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві 27.06.2014 року. Як вбачається із постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 04.12.2014 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві в ході проведення виконавчих дій з примусового виконання зведеного виконавчого провадження майна належного боржнику і на яке можливо звернути стягнення не виявлено, а тому виконавчий лист повернуто на адресу [PERSON] Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. На день звернення позивача в суд час затримки склав 14 місяців 26 днів Х 1 950,75 і складає 28 305,38 грн., суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вказане кореспондується і п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами та доповненнями від 25.05.2001 року № 5) підставами цивільно-правової відповідальності при вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та наявність причинного зв"язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її заподіянні. В судовому засіданні з'ясовано, що підприємством тривалий час виплата заробітної плати позивачу проводилась із затримками,рішення суду про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати не виконане, такими діями порушений звичайний ритм життя позивача, вказане призводить до моральних страждань та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди у сумі 500 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати по справі в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і ст. ст. 94, 116, 117 КЗпП України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди",

Outcome: partial