Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості, пені та процентів за виконанні роботи, мотивуючи тим, що [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] щодо ремонту автомобіля Opel Combo д.н.з. [NUMBER] . Вартість виконаних робіт становить 109 050, 00 грн. відповідно до акту здачі - прийняття робіт(надання послуг) № ОУ-0000041 від 23.03.2017 року. 08.12.2016 року ФОП [PERSON] за актом передавання - приймання КТЗ для надання послуг з ремонту № б/н прийняв від [PERSON] автомобіль Opel Combo д.н.з. [NUMBER] для надання послуг з ремонту. ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] співпрацюють за партнерським договором № б/н від 13.03.2016 року. Предметом даного договору є співробітництво сторін на комерційній основі, виходячи із взаємної вигоди, для надання третім особам послуг з ремонту КТЗ. Надалі ФОП [PERSON] надав ряд послуг з технічного обслуговування автомобіля та надав [PERSON] рахунок на оплату № 0000000038 від 23.03.2017 року на суму 109 050, 00 грн. [PERSON] відмовився підписати акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000041 від 23.03.2017 року в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] 23.02.2018 року [PERSON] направлено лист - претензію з вимогою оплатити надані послуги, він жодним чином не відреагував на даний лист. Просив суд, стягнути з [PERSON] заборгованість по оплаті за наданні послуги по ремонту колісного транспортного засобу в сумі 140 345, 01 грн., з яких 109 050,00 грн. - заборгованість за ремонтні роботи, 14 065, 96 грн. - пеня за кожен день прострочення, 14 164, 05 грн. - інфляційне збільшення боргу. В судовому засіданні представник позивача та третьої особи [PERSON] позовні вимоги підтримав за обставин викладених в справі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , в судовому засіданні, кожен окремо, позовні вимоги не визнала, просили суд відмовити в задоволення позовних вимог, стягнути з [PERSON] 2002, 00 грн. витрат на проведення експертизи, а також 5957, 00 грн. витрат на правову допомогу. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] щодо ремонту автомобіля Opel Combo д.н.з. [NUMBER] . Вартість виконаних робіт становить 109 050, 00 грн. відповідно до акту здачі - прийняття робіт(надання послуг) № ОУ-0000041 від 23.03.2017 року (а.с.41). 08.12.2016 року ФОП [PERSON] за актом передавання - приймання КТЗ для надання послуг з ремонту № б/н прийняв від [PERSON] автомобіль Opel Combo д.н.з. [NUMBER] для надання послуг з ремонту(а.с.42). ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] співпрацюють за партнерським договором № б/н від 13.03.2016 року. Предметом даного договору є співробітництво сторін на комерційній основі, виходячи із взаємної вигоди, для надання третім особам послуг з ремонту КТЗ (а.с.43). ФОП [PERSON] надав ряд послуг з технічного обслуговування автомобіля та надав [PERSON] рахунок на оплату № 0000000038 від 23.03.2017 року на суму 109 050, 00 грн. (а.с.44). [PERSON] відмовився підписати акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000041 від 23.03.2017 року в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.41). 23.02.2018 року [PERSON] направлено лист - претензію з вимогою оплатити надані послуги, він жодним чином не відреагував на даний лист (а.с.45). Відповідно до висновку експерта №3629/3670/18-21 від 05.07.2019 року за результатами проведення транспортно - трасологічної та авто товарознавчої експертизи: вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Opel Combo д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП, яка сталась 08.12.2016 року відповідно до тих технічних пошкоджень, які вказані у матеріалах справи станом на 08.12.2016 року складала 37 562, 12 грн.; в результаті ДТП, яка сталась 08.12.2016 року у автомобіля Opel Combo д.н.з. [NUMBER] міг бути утворений комплекс пошкоджень які сконцентровані в лівій передній частині автомобіля та елементів ходової частини лівого переднього колеса автомобіля, які вказані у наданих матеріалах справи; провести ремонтно - відновлювальні роботи пошкодженого автомобіля Opel Combo д.н.з. [NUMBER] можливо, за умови виконання відновлювального ремонту відповідно до норм, передбачених ТУ 37.009.021-93, норм завода виробника з використанням оригінальних складових складала 30.04.2017 року 127 168, 65 грн. (а.с.214-230). В судовому засіданні експерт [PERSON] висновок №3629/3670/18-21 від 05.07.2019 року за результатами проведення транспортно - трасологічної та авто товарознавчої експертизи підтримав, зазначив, що ремонт автомобіля Opel Combo д.н.з. [NUMBER] було здійснено, однак запчастини були не оригінальні та не відповідають запчастинам, які зазначені у акті № ОУ-0000041 від 23.03.2017 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що у2016 році працював на ФОП [PERSON] , в той час [PERSON] ремонтував автомобіль, ремонтом автомобіля він не займався, в його обов`язки входило фарбування автомобіля. Зазначив, що у [PERSON] виник конфлікт з головним бухгалтером і за проханням останньої ним було підписано акт № ОУ-0000041 від 23.03.2017 року в якості свідка, з підстав відмови [PERSON] у його підписанні. Свідок [PERSON] в судовому засідання показав, що займався ремонтом автомобіля [PERSON] , пізніше [PERSON] відмовився від підпису в акті № ОУ-0000041 від 23.03.2017 року, оскільки не був згоден з вартістю ремонту. В автомобілі було здійснено ремонт переднього лівого крила, заміна лівої фари, ремонт капота, бампера. Усі ремонтні роботи було виконано належно. Запчастини використовували оригінальні, деталі заводські, які поставляються постачальником. Вартість ремонтних робіт встановлюється майстром. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 08.12.2016 року, 08.12.2016р. року об 11.20 год. в м. Вінниці на перехресті вул. А.Первозванного-600-річчя водій [PERSON] , в порушення вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем ВАЗ 21703 д/н [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Opel Combo», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів (а.с.90). Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2016р. визнано винним [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень на користь держави (а.с.93). Згідно довідки про ДТП від 19.12.2016р. зовнішнім оглядом встановлено, що автомобіль Opel Combo», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] отримав механічні пошкодження передньої лівої частини, задньої лівої частини, передньої центральної частини (а.с.70). Згідно листа Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» від 14.04.2017р. №330 повідомлено наступне. 12.04.2017р. спеціалістом ТОВ «Українська Експертна Компанія» судовим експертом Гора І.В. на підставі наданих Товариством матеріалів, було складено Висновок № 56 експертного дослідження обставин та механізму пригоди за участі автомобілів «Opel Kombo», реєстраційний номер [NUMBER] , та «ВАЗ 21703», реєстраційний номер [NUMBER] . В досліджуваній частині Висновку № 56 від 12.04.2017 р. зазначається наступне: на автомобілі OPEL COMBO д.н.з. [NUMBER] пошкодження характерні для дотичного контакту з незначним перекриттям; глибина та інтенсивність деформацій на автомобілі OPEL COMBO д.н.з. [NUMBER] дуже незначна. Пошкодження автомобіля OPEL COMBO д.н.з. [NUMBER] , з технічної точки зору, не відповідають обставинам, які наведені у поясненні водія [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, Страховиком відмовлено у виплаті страхового відшкодування по вищезазначеному випадку (а.с.73-74). Ушкодження автомобіля OPEL COMBO д.н.з. [NUMBER] після аварії вбачається із фотокарток (а.с.71-72). З метою ремонту автомобіля OPEL COMBO д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до TOB «А.Б.С. України» з метою розрахунку відповідної вартості необхідних запчастин та уточнено приблизну ціну біля 12000грн.(а.с.75). Оскільки, зі слів відповідача [PERSON] , ФОП [PERSON] запропоновано здійснити ремонт автомобіля OPEL COMBO д.н.з. [NUMBER] по дешевшій вартості згідно акту від 08.12.2016р. передавання - приймання колісного ТЗ ним передано автомобіль OPEL COMBO д.н.з. [NUMBER] , однак ні актом приймання - передачі, ні будь - якими іншими угодами ціну вартості ремонту обумовлено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням. Згідно із ч. 2 ст. 509 ІІК України зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, відповідно до ч. 5 якої у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Стаття 625 входить до розділу І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ІІК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. 23.03.2017р. ФОП [PERSON] було надано на підписання Акт приймання- передачі виконаних робіт на суму 109 050 грн. Від підпису акту [PERSON] відмовився, оскільки автомобіль не був відремонтований належним чином і сума робіт не відповідала дійсності. Автомобіль OPEL COMBO д.н.з. [NUMBER] позивачем повернуто. Акт приймання-передачі виконаних робіт від 23.03.2017р. не є господарським зобов`язанням у розумінні статті 509 ЦК України, а підставою для виникнення взаємних прав і обов`язків та, відповідно, зобов`язань згідно зі статтею 11 ЦК України може бути лише договір. Так, позивач посилається на вимоги ч.1 ст. 837 ЦК України щодо договору підряду однак такий договір сторонами не укладався. Згідно з ч. 1 ст.626 ЦК України,договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 638 ІІК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ч. 2ст. 837 ЦК України, договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Згідно з ч. 1 ст. 839 ІІК України, підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу. Згідно зі ст. 853 ЦК України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Відповідно до ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором. Згідно з ч. 1ст. 857 ЦК України, робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Відповідно до ч. 1ст. 526 ЦК України,зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання! на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Так, в усному порядку ФОП [PERSON] при підписанні акта від 08.12.2016р. передавання - приймання колісного ТЗ зазначено про незначний характер ушкоджень автомобіля. Завдатку, авансу у [PERSON] не вимагалось. Тобто, акт від 08.12.2016р. передавання - приймання колісного ТЗ не відповідає вимогам ч. 1 ст. 837 ЦК України і не є підтвердженням укладеного між сторонами договору підряду щодо ремонту OPEL COMBO д.н.з. [NUMBER] , оскільки в ньому не зазначено всіх істотних умов даного зобов`язання (кошторис, строк виконання, порядок оплати,тощо). Крім того виставлена в акті ціна є явно необгрунтованою (завищеною), що вбачається із рахунку за 2017 рік та 2018 рік наданого ТОВ «А.Б.С. України», частина робіт зазначених в акті взагалі не виконувалась. Саме тому [PERSON] відмовився підписувати відповідний акт. Згідно висновку експерта від 05.07.2019р. №3629/3670/18-21 за умови проведення відновлювального ремонту відповідно до норм, передбачених ТУ 93, норм заводу виробника з використанням оригінальних деталей складала станом на 30.04.2017р. 127 168,65грн. Так з огляду транспортного засобу і фото долучених експертом до висновку вбачається, що позивачем не було дотримано вказаних вимог, зокрема більша частина деталей була використана не заводу виробника, частина деталей взагалі не змінювалась, частина деталей була відновлена за рахунок пошкоджених з транспортного засобу або бувших у вжитку. Так акт здачі приймання наданих робіт наданий позивачем до позову не являється у відповідності до вимог норм процесуального законодавства належним і допустимим доказом укладання договору та придбання вказаних деталей. Так згідно ст. 1 ЗаконуУкраїни «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Відповідно до ст. 10 вказаного закону виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Стаття 12 закону регламентує, що якщо споживачеві не було надано документ (електронний документ), який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями, такий правочин не є підставою для виникнення обов`язків для споживача. Стаття 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» визначає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. Так позивачем не надано доказів придбання ним перерахованих в акті деталей та їх вартість за якою вони були придбані. Відповідно до вимог ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування Таким чином, з огляду на вищевикладене позов Фізичної особи - підприємця [PERSON] до [PERSON] за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості, пені та процентів за виконанні роботи до задоволення не підлягає. Відповідно до вимог ч.2 ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 2002 грн. витрат на проведення експертизи. Крім того, відповідачем [PERSON] та його представником [PERSON] заявлено клопотання про відшкодування позивачем [PERSON] витрат на правову допомогу, про що надано квитанцію про сплату 5957 грн., акт № ПЄ-000001 від 26.11.2019 року здачі прийняття робіт (надання послуг), копію книги обліку доходів для фізичних осіб. Відповідно до п.3.4 ст. 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" витрати на правничу допомогу мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так відповідно до матеріалів позову, відповідачем [PERSON] зазначено про оплату правової допомоги в розмірі 5957 грн. на підтвердження чого надано квитанцію № 85 від 26.11.2019 року. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) ст. 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Дані розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. За відсутністю таких доказів, сторона має право подати їх до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення, за умови наявності відповідної заяви, яка зроблена стороною до закінчення судових дебатів. Надана суду квитанція № 85 від 26.11.2019 року не є фінансовим документом, оскільки визначення поняття розрахункового документа наведено у ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Так, розрахунковий документ - документ встановленої форм та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. Згідно з п. 6 ст. 9 цього Закону при продажу товарів (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту) (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які відносяться відповідно до Податкового кодексу України до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій розрахункові книжки не застосовуються. Отже виходячи з вказаних норм Закону розрахунковим документом за надані послуги може бути розрахункова квитанція заповнена вручну, проте цей документ має бути встановленої форми та змісту. Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13 затверджено Положення про форму і зміст розрахункових документів, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 220/28350. Установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий (п.3). Серед вимог до розрахункової квитанції, що визначені розділом ІV цього Положення, міститься вимога про зазначення серії (чотири літери) та номеру (шість цифр), нанесені при виготовленні бланка квитанції. Вказана вимога при видачі квитанції захисником [PERSON] не була додержана, а тому такий документ не прийматиметься як розрахунковий, в зв"язку з чим витрати на правову допомогу [PERSON] задоволенню не підлягають за недоведеністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved