Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що будинок [ADDRESS] знаходиться в управлінні комунального підприємства «Веста», на даний час у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано 2 особи : [PERSON] наймач жилого приміщення, та відповідач [PERSON] , який за вказаною адресою з 2015 року не проживає, участі в утриманні житла та оплаті житлово-комунальних послуг не приймає. Позивач самостійно оплачує послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а також оплачує послуги Комунального підприємства «Веста», за обслуговування будинку та прибудинкової території, вивіз сміття. У зв`язку з чим, просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , та зняти його з реєстрації. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] викликався в судове засідання згідно вимог ч.11\~ст. 128 ЦПК України, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі виконавчого комітету Світлодарьскої міської ради, проти позовних вимог не заперечують. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, ухвалив розглядати справу на підставі наявних у справі доказів без участі відповідача, який, був належним чином повідомлений про час розгляду справи, до суду не прибув, заяви про розгляд справи за його\~\~відсутності не подавав. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору та перевіривши їх доказами, визначившись із правовими нормами, які слід застосувати до спірних відносин, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з насутпних підстав: Між сторонами по справі виникли цивільно-правовівідносини, які регулюються Житловим кодексомУкраїни\~та іншими нормативно\~правовими актами. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі,\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Частиною першою\~статті 263ЦПК України\~визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що відповідач у справі, [PERSON] , [INFO] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сімкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 3520 від 04.09.2019 року. Відповідно до довідки КП «Веста» № 95 від 06.09.2019 року квартира [ADDRESS] перебуває у комунальній власності , але при прийому-передачі житлового фонду у Вуглегірської ТЕС до комунальної власності територіальної громади м. Світлодарська ордера на жилові приміщення житлових будинків передані не були. Згідно з актом складеним депутатом Світлодарської міської ради в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту фактичного проживання [PERSON] від 16 вересня 2019 року, було встановлено, що [PERSON] , [INFO] не мешкає з 2015 року, за адресою: [ADDRESS] . Статтею 47Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст.9 ЖК Української РСР\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Частинами першою, другою\~статті 71ЖК Української \~ \~ \~ \~РСР\~передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил\~статті 89ЦПК України,\~щодо оцінки доказів. Отже, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (стаття 72 ЖК Української РСР). Аналіз статей\~71,\~72ЖК Української \~ \~ \~ \~РСР\~дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні понад шість місяців та відсутність поважних причин. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 „ Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами\~Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад установлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, в осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року, пункт 50; у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine», заява № 30856/03) зазначив, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла. Втручання держави є порушенням\~статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «Необхідне в демократичному суспільстві» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року). Установлено, що предметом позову є визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав, передбачених\~ст. 71 ЖК. З огляду на матеріали справи квартира [ADDRESS] , не є приватизованою. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідачів понад встановлені\~статтею 71\~ЖКУкраїнської РСР\~строки у житловому приміщенні\~без поважних причин. Акт обстеження житла, наданий позивачем на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, підтверджують лише факт відсутності відповідача у спірному жилому приміщенні з 2015 року, без зазначення причини. Отже, позивач на порушення статей\~12,\~81 ЦПК України\~не довів факт відсутності відповідача понад встановлені\~статтею 71\~ЖКУкраїнської РСР\~строки у житловому приміщенні, без поважних причин. Таким чином, суд доходить висновку про недоведеність позивачем обставин про відсутність відповідача понад встановлені\~статтею 71\~ЖКУкраїнської РСР\~строки у житловому приміщенні, яке знаходиться у місті Світлодарську, без поважних причин, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК\~Ураїни, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із тим, що позов не підлягає задоволенню, відсутні підстави для стягнення з відповідачів суми судового збору, яка була сплачена позивачем при поданні до суду цього позову. Інших судових витрат судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed