Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до Бахмацького районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 13.09.2006 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №249, відповідно до якого [PERSON] був наданий кредит в сумі 130000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, неустойки та інших платежів. Згідно з договором поруки №230 від 13.09.2006 року [PERSON] зобов»язалась перед банком відповідати за погашення [PERSON] боргу за вищевказаним кредитом на засадах солідарного боржника. 17.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та позивачем був укладений договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого позивач набув статусу кредитора (стягувача) за договором № 249 від 13.09.2006 року. Разом з тим, відповідач [PERSON] взяті на себе відповідно до договору №249 від 13.09.2006 року зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 11.04.2017 року, утворилась заборгованість в розмірі 255160.53 грн., в тому числі: 125664.00 грн. заборгованість за кредитом; 118802.84 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом та 10693.69 грн. комісії, яку позивач просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] разом з судовими витратами. Вказана позовна заява надійшли до суду і провадження у справі було відкрито до набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», однак, згідно з п.9 Прикінцевих і перехідних положень ЦПК України, з урахуванням змін, внесених вищевказаним Законом України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито (порушено) до набрання чинності цим Законом, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цим Законом, то ж дана позовна заява розглянута згідно з нормами цивільного процесуального законодавства діючими на даний час. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити з вищевикладених підстав та додатково пояснила, що позивач на підставі договору відступлення права вимоги, укладеного з Акціонерним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) набув права вимоги до відповідачів на загальну суму 177070.21 грн., на яку продовжували нараховуватись відсотки за користування кредитом в розмірі 18%. Через деякий час між ТОВ «Кредитні ініціативи» та [PERSON] був укладений договір про припинення зобов»язань переданням відступного, де сума боргу станом на день укладення 29.12.2015 року визначена у 279154.21 грн. Однак умови договору від 29.12.2015 року відповідачем [PERSON] також були порушені, внаслідок чого даний договір припинив свою дію і актуальним та таким, що підлягає поверненню став борг, передбачений попереднім договором і на даний час з урахуванням погашення складає 255160.53 грн., які представник просить стягнути з відповідачів. Окрім того, представник позивача пояснила, що не дивлячись на те, що відповідачем [PERSON] з кінця 2015 року було сплачено більше 100 000 грн., його борг в загальному зменшився приблизно на 32 000 грн., зокрема зменшилась сума заборгованості по відсотках, які погашалися в першу чергу, однак в той же час продовжували нараховуватись у розмірі 18% річних, як було визначено кредитним договором №249 від 13.09.2006 року; сума заборгованості по кредиту 125664 грн. та комісії 10693.69 грн. залишились у тому розмірі, який був визначений до укладення Додаткового договору. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, подав на нього відзив, в якому зазначив, що представник ТОВ «Кредитні ініціативи» у позовній заяві взагалі не згадує про наявність додаткового договору, укладеного між ТОВ «Кредитні ініціативи» та [PERSON], згідно з яким були припинені зобов»язання по первинному кредитному договору і відступним визначено суму в 180000 грн., які повинні бути сплачені в період з 29.01.2016 року по 29.11.2018 року; умови додаткового договору дійсно були порушені, але з поважних причин, оскільки мати відповідача [PERSON] захворіла і потребувала матеріальної допомоги; запевнив, що погашення кредиту здійснюється і на даний час, про що свідчать квитанції про сплату відповідних сум на рахунок позивача; переконаний, що строки сплати заборгованості, які визначені договором не сплинули, тому зарано робити висновок про те, що боржник належним чином не виконує свої зобов»язання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з положеннями ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як вбачається з матеріалів справи, 13.09.2006 року між [PERSON] та акціонерним промислово-інвестиційним банком (закритим акціонерним товариством) був укладений кредитний договір №249, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 130000 грн. зі сплатою 18% річних за користування кредитом (а.с.5-9,14). Згідно з п.4.1 вказаного договору, виконання зобов»язань позичальника забезпечується порукою [PERSON] та іпотекою трикімнатної квартири загальною площею 65.20 кв.м., що знаходиться у м.Бахмачі Чернігівської області по вул. Пушкіна,5/71 (а.с.5 зворотня сторона, 12,13). 17.12.2012 року між позивачем та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» був укладений договір відступлення прав вимоги, згідно з яким ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» передав, а позивач прийняв права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, в тому числі і за договором, укладеними з [PERSON] (а.с.19 29, 39). Відповідно до витягу з Реєстру позичальників (Додаток 1) до Договору про відступлення права вимоги від 17.12.2012 року, позивач набув права грошової вимоги до [PERSON], яка станом на 17.12.2012 року включає 101274.00 грн. основної непогашеної строкової суми кредиту; 24390.00 грн. основної непогашеної простроченої суми кредиту; 42946.10 грн. суми нарахованих, але не сплачених строкових процентів; 8460.11 грн. суми нарахованих, але не сплачених прострочених процентів (а.с.39). 29.12.2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Додатковий договір до Кредитного договору №249 від 13.09.2006 р. про припинення зобов»язання переданням відступного (а.с.10-11). Згідно з п.1.1. Додаткового договору від 29.12.2015 року, сторони домовились про припинення первісних зобов»язань Боржника, які виникли на підставі Кредитного договору із всіма змінами та доповненнями і за якими Боржник зобов»язується повернути Кредитору суму кредиту у розмірі 130000.00 грн. та визначено суму заборгованості станом на 29.12.2015 року у 279154.21 грн., яка складається із 125664.00 грн. суми кредиту, 142796.52 грн. суми відсотків за користування кредитом та 10693.69 грн. комісії (а.с.10). Відповідно до положень п.1.2. та п.1.3. вищевказаного Додаткового договору, первісні зобов»язання припиняються переданням Боржником Кредиторові відступного; відступним за даним Договором є грошові кошти в національній валюті України в сумі 180000 грн. (а.с.10). За умовами, визначеними п.1.5 Додаткового договору від 29.12.2015 року, відступне передається Кредиторові шляхом безготівкового перерахування суми на рахунок Кредитора у наступному порядку: у строк 29.12.2015 року 30000.00 грн.; починаючи з 29.01.2016 року у строк до 29.11.2018 року боржник зобов»язується передати Кредитору 150000.00 грн., проте розмір щомісячного платежу повинен складати не менше ніж: 2000.00 грн. починаючи з 29.01.2016 року у строк до 29.11.2016 року; 42000.00 грн. у строк до 29.12.2016 року; 2000.00 грн. починаючи з 29.01.2017 року у строк до 29.11.2017 року; 42000.00 грн. у строк до 29.12.2017 року; 2000.00 грн. починаючи з 29.01.2018 року у строк до 29.11.2018 року та вноситись не пізніше 29 числа кожного календарного місяця починаючи з січня 2016 року на відповідний рахунок (а.с.10 зворотня сторона). Згідно з п.1.5.3. вказаного Договору розмір процентної ставки за користування кредитом встановлено на рівні 0.01% (а.с.10 зворотня сторона). Разом з тим, Пунктом 1.6 Договору від 29.12.2015 року визначено, що в разі невиконання (або часткового виконання) Боржником п.1.3. даного Договору, Сторони домовилися про те, що грошові кошти, сплачені Боржником на умовах п.1.5 цього Договору в якості оплати суми відступного за цим Договором, будуть спрямовані на погашення заборгованості за Кредитним договором без врахування умов даного Договору, після чого дія даного Договору припиняється. Сторони домовилися, що таке припинення Договору відбудеться без підписання будь-яких додаткових угод до цього Договору. Після припинення дії даного Договору всі домовленості Сторін втрачають свою силу та Боржник зобов»язується сплачувати заборгованість на умовах Кредитного договору №249 від 13.09.2006 року (а.с.10 зворотня сторона). Згідно з вимогою про досудове врегулювання спору від 24.07.2017 року Вих.ІВ/КІ-190, позивач вимагав у відповідачів сплатити заборгованість по кредиту в сумі 468880.96 грн. (а.с.42). Відповідно до виписки-епікризу з історії хвороби №3444 у матері відповідача [PERSON] [PERSON] 30.05.2017 року був встановлений діагноз, згідно з яким було проведено оперативне лікування та надано рекомендації по реабілітації (а.с.101-102). Згідно з розрахунками заборгованості (а.с.40-41, 156-157) та копіями квитанцій, оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні, [PERSON] за кредитним договором від 29.12.2015 року у вказану дату сплачено 30000.00 грн. (а.с.100); у січні-серпні 2016 року було сплачено щомісяця по 2000.00 грн.; в жовтні 2016 року 4000.00 грн.; в листопаді 2016 року 2000.00 грн.; всього за 2016 рік сплачено 22000.00 грн. (а.с.90-95, 100). У березні 2017 року [PERSON] в рахунок відступного сплатив на рахунок позивача 14000.00 грн.; у червні 2017 року - 10000.00 грн.; у липні 2017 року 10000.00 грн., у серпні та вересні 2017 року по 5000.00 грн.; у жовтні 2017 року 10000.00 грн.; у листопаді 2017 року 8000.00 грн.; всього за 2017 рік сплачено 62000.00 грн. (а.с.96-99). 17.01.2018 року [PERSON] було сплачено 2000 грн., 23.04.2018 року 14000 грн. та 25.04.2018 року 6000 грн.; всього протягом 2018 року станом на дату розгляду справи сплачено 22000 грн. (а.с.90, 147,148) Таким чином всього [PERSON] на рахунок позивача за вищевказані періоди сплачено 136 000 грн. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором. Відповідно до положень ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Частинами 1, 3 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобовязанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. За загальним правилом зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини 1, 2 статті 598 ЦК України). Правила припинення зобов'язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов'язання» розділу І книги п'ятої «Зобов'язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України). Статтею 600 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. Відтак, за змістом статті 600 ЦК України передача відступного передбачає заміну первісного предмета виконання іншим. Для припинення зобов'язання переданням відступного необхідна сукупність кількох умов, зокрема: згода сторін на таке припинення; узгодження сторонами розміру, строків і порядку передання відступного; факт передання боржником кредиторові відступного. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не дотримався умов Додаткового договору до Кредитного договору №249 від 13.09.2006 року про припинення зобов»язання переданням відступного від 29.12.2015 року, то даний Додатковий договір припинив свою дію відповідно до п.1.6 його положень і [PERSON] повинен сплатити позивачу борг, який існував до укладення Додаткового договору, при цьому сплачені ним платежі повинні бути зараховані в погашення заборгованості за первісними зобов"язаннями. Таким, чином, беручи до уваги уточнений розрахунок заборгованості, з урахуванням сплачених за період з грудня 2015 року по квітень 2018 року 136000 грн., стягненню підлягають 222898.47 грн., в тому числі 125664 грн. сума кредиту, 86540.78 грн. сума відсотків за користування кредитом, 10693.69 грн. - комісії, тобто вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Доводи представника відповідача [PERSON] про наявність у відповідача [PERSON] хворої матері, що зумовило порушення термінів сплати зобов»язання, суд не вважає такими, що свідчать про недоведеність вимог позивача, оскільки згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; до того ж порушення умов договору мали місце, зокрема, у грудні 2016 року, січні-лютому 2017 року, квітні травні 2017 року, в той час як діагноз матері відповідача [PERSON] був установлений 31.05.2017 року. Відповідно до положень ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку із частковим задоволенням позову з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3345.16 грн.

Outcome: partial