Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до державного підприємства «Укрветсанзавод» про поновлення на роботі на посаді директора Тернопільської філії державного підприємства «Укрветсанзавод», стягнення заподіяної моральної шкоди в сумі 50\~000 гривень та 210\~776, 13 гривень невиплаченої заробітної плати, й в обгурнутвання позовних вимог посилається на ту обставину, що його відповідачем 27.06.2013 року, без відома самого позивача, незаконно звільнено з роботи за ст. 38 КЗпП України, начебто за власним бажанням [PERSON], що мало вираження у складеній заяві про звільнення з роботи, датованої 26.04.2013 року. Позивач зазначає, що при прийнятті його на роботу керівником Тернопільської філії ДП «Укрветсанзавод» в порядку переведення з ДП «Тернопільський ветсанзавод» в березні 2013 року, одночасно від нього було відібрано заяву про звільнення з роботи з написанням позивачем власноручно «за власним бажанням», однак без зазначення дати звільнення, а відтак ніяких заяв про звільнення з роботи 26.06.2013 року він на імя виконуючого обовязків керівника ДП «Укрветсанзавод» не подавав, а відомості щодо дати складання заяви (рукописний текст) писалися не позивачем, тобто жодного волевиявлення на звільнення з роботи за власним бажанням 26.06.2013 року, [PERSON] не висловлював, і узагалі дізнався про звільнення випадково, в січні 2015 року. Незаконним звільненням, як зазначає позивач, поза його волею, його честь та гідність було принижено, заподіяно глибоких моральної страждань, які він оцінює в 50\~000 гривень. В судовому засіданні 17.09.2015 року, позивач усно уточнив позовні вимоги обмежившись виключно вимогами про поновлення на роботі на посаді директора Тернопільської філії державного підприємства «Укрветсанзавод», стягнення заподіяної моральної шкоди в сумі 50\~000 гривень, усно зазначивши що не наполягає на стягненні 210\~776, 13 гривень невиплаченої заробітної плати, оскільки дана вимога розглядається судом в іншому провадженні за його позовом. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених в позовній заяві. Представники відповідача в судовому засіданні подали письмові заперечення проти позову, в задоволенні решти позовних вимог просять відмовити за безпідставністю, пояснивши, що звільнення позивача за ст. 38 КЗпП України було здійснено роботодавцем з дотриманням усіх вимог закону та відповідно волевиявлення самого позивача. Заслухавши пояснення сторін, всесторонньо, повно та обєктивно дослідивши докази у справ, судом встановлено наступні обставини. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.10.2012 № 1147 «Деякі питання вдосконалення роботи підприємств, діяльність яких пов'язана з утилізацією та переробкою відходів тваринного походження, неякісних харчових продуктів та продовольчої сировини» Державний концерн «Укрветсанзавод» було ліквідовано/ Згідно з п. З Постанови наказом Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України від 17.12.2012 № 446 «Про утворення державного підприємства «Укрветсанзавод» було утворено державне підприємство «Укрветсанзавод». Шляхом реорганізації, на підставі п. З Постанови та наказу Державної ветеринарної та гітосанітарної служби України від 17.12.2012 № 447 «Про реорганізацію державних підприємств» до державного підприємства «Укрветсанзавод» було приєднано Державне підприємство «Тернопільський державний завод по виробництву м'ясо-кісткового борошна Ветсанзавод», згідно з додатком 1 до наказу Держветфітослужби від 17.12.2012 № 447 . Згідно наказу державного підприємства «Укрветсанзавод» від 18.03.2013 № 15-К/13 «Про прийняття на роботу [PERSON]В.» Позивача у порядку переведення з державного підприємства «Тернопільський державний завод по виробництву м'ясо-кісткового борошна Ветсанзавод» на посаду директора Тернопільського філіалу державного підприємства " Укрветсанзавод». Підставою для прийняття була власноручно написана заява Позивача від 13.03.2013 р. У зв'язку з ліквідацією Державного концерну «Укрветсанзавод», Роботодавця за контрактом з директором державного підприємства «Тернопільський державний завод по виробництву м'ясо-кісткового борошна «Ветсанзавод» від 21.11.2011 р., контракт, наданий Позивачем до позовної заяви припинив свою дію з ліквідацією концерну і не застосовується до його трудових відносин з Державним підприємством «Укрветсанзавод» - тобто з березня 2013 року [PERSON] працював директором Тернопільської філії ДП «Укрветсанзавод», за безстроковим трудовим договором. Наказом державного підприємства «Укрветсанзавод» від 27.06.2013 № 51-К/13 «Про припинення трудового договору [PERSON]В.» Позивача було звільнено за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України. Підставою для звільнення була власноручно написана заява Позивача від 26.06.2013 р. В судовому засіданні позивач та його представник зазначили, що при прийнятті його на роботу керівником Тернопільської філії ДП «Укрветсанзавод» в порядку переведення з ДП «Тернопільський ветсанзавод» в березні 2013 року, одночасно від нього було відібрано заяву про звільнення з роботи з написанням позивачем власноручно «за власним бажанням», однак без зазначення дати звільнення, а відтак ніяких заяв про звільнення з роботи 26.06.2013 року він на імя виконуючого обовязків керівника ДП «Укрветсанзавод» не подавав, а відомості щодо дати складання заяви (рукописний текст) писалися не позивачем, тобто жодного волевиявлення на звільнення з роботи за власним бажанням 26.06.2013 року, [PERSON] не висловлював, і узагалі дізнався про звільнення випадково, в січні 2015 року. За клопотанням позивача, з метою встановлення фактів черговості виконання рукописної частини тексту заяви про звільнення [PERSON] з роботи з 27.06.2013 року за його заявою від 26.06.2013 року, та взагалі встановлення факту чи [PERSON]. складалася заява про звільнення з роботи від 26.06.2013 року, судом призначалася судова експертиза, виконання якої було доручено експертам Тернопільського відділення КНДІСЕ. Висновком експерта Тернопільського відділення КНДІСЕ від 10.06.2016 року за №212\\213\\15-22, за результатами проведення судової почеркознавчої та судової технічної експертиз було встановлено, що ознак того, що рукописний текст заяви в частині дати 27 червня 20013 року. з якої [PERSON] було звільнено з роботи, виконано пізніше ніж решту рукописного тексту документу, не виявлено. Також експерт встановив, що всю рукописну частину тексту заяви про звільнення [PERSON] з роботи. Виконано однією особою. При цьому підпис у графі «з наказом ознайомлений [PERSON]В.» наказу №51 від 27.06.2013 року, виконано саме [PERSON] Що ж до поставлених судом питань про черговість виконання рукописної частини заяви про звільнення [PERSON] з роботи від 26.06.2013 року, та чи одночасно виконано весь рукописний текст в згадуваній заяві - то хоча у висновку експерт зазначив про відсутність на відділенні необхідного обладнання, однак як зазначив у висновку та будучи допитаним в судовому засіданні традиційними методами технічного дослідження документів, не було виявлено ознак, які б свідчили про виконня різних фрагментів рукописного тексту із значним розривом в часі (іншого відтінку барвної речовини, іншого пишучого пристрою, тощо). Окремо суд наголошує, що допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що в липні серпні 2013 року позивач [PERSON] передав свідку, як виконувачу обовязків Тернопільської філії, печатку філії та документацію за актом приймання передачі, і позивач завідомо був обізнаний про звільнення його з посади директора філії. Також хоча допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що загалом, при переведенні працівників на Тернопільську філію, одночасно з заявами про переведення писалися заяви про звільнення з роботи без зазначення дати, однак щодо безпосередньо ситуації з [PERSON], свідку жодних обставин написання заяви від 26.06.2013 року невідомо. Згідно ст. 38 КЗпП України, якщо трудовий договір укладено на невизначений строк, працівник має право в будь-який час розірвати його. При цьому ст. 38 КЗпПзобов'язує власника звільнити працівника в строки, про які просить сам працівник. Жодними належними та допустимими доказами позивач не довів примус власником до звільнення його ([PERSON]В.) за власним бажанням з просади керівника Тернопільської філії ДП «Укрветсанзавод» 27.06.2013 року, як і не довів тієї обставини, що - при прийнятті його на роботу керівником Тернопільської філії ДП «Укрветсанзавод» в порядку переведення з ДП «Тернопільський ветсанзавод» в березні 2013 року, одночасно від нього було відібрано заяву про звільнення з роботи з написанням позивачем власноручно «за власним бажанням», однак без зазначення дати звільнення, а відтак ніяких заяв про звільнення з роботи 26.06.2013 року він на імя виконуючого обовязків керівника ДП «Укрветсанзавод» не подавав, а відомості щодо дати складання заяви (рукописний текст) писалися не позивачем, тобто жодного волевиявлення на звільнення з роботи за власним бажанням 26.06.2013 року, [PERSON] не висловлював; також позивач не довів заподіяння йому моральної шкоди начебто незаконним звільненням. Відтак системний аналіз наданих сторонами доказів дозволяє суду зробити висновок про безпідставність вимог позивача, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed