Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з мотивів викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суд не повідомила. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник із кредитного договору. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що згідно кредитного договору від 21.04.2008 року відповідач отримала кредит в розмірі 54231.61доларів США з сплатою 15 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору, в даному випадку - кредитного договору. Відповідач станом на 29.12.2010 року має заборгованість 62359.94 доларів США., що за курсом 7,9611 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ складає 496453 грн.72 коп. В забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором було укладено договір іпотеки №IFIWG40000007017 від 21.04.2008 року, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, квартиру площею 53.4 м. кв. по [ADDRESS]. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За вимогами ст.1054, 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно ч. 3 даної статті звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися, зокрема, на підставі рішення суду. Ч.1 ст.35 цього Закону передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. У зв'язку з порушенням строків сплати кредиту та відсотків користування, ПАТ КБ "Приватбанк" повідомляв та звертався до [PERSON] від 06.01.2011р. №40.0.0.0/16 про сплату простроченої заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, але не пізніше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення. (а.с. 36). Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов'язань щодо сплати кредиту, позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п.1.1 Іпотечного договору №IFIWG40000007017 від 21.04.2008 року [PERSON] передала Іпотекодержателю в порядку та на умовах визначених цим Договором, нерухоме майно житлового призначення, а саме 2-х кімнатну квартиру з коморою в підвалі та з всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 53.40 кв.м., з житловою площею 33.10 кв.м. площа комори в підвалі 8,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно із п.1.2. вищезазначеного договору предмет іпотеки належить Іпотекодавцеві на праві Свідоцтва про право власності, виданого Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду міста Івано-Франківська від 08.07.2003 року та Договору дарування часток квартири, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу [PERSON] від 21.03.2008 року за реєстром №1106. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] є власником двохкімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 53.40 кв.м., з житловою площею 33.10 кв.м. площа комори в підвалі 8,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі про право власності, виданого Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду міста Івано-Франківська від 08.07.2003 року та Договору дарування часток квартири, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу [PERSON] від 21.03.2008 року за реєстром №1106, то позовні вимоги на звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають до задоволення. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду повинен бути зазначений спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч. 1 ст.38 цього Закону. Враховуючи вимоги ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку», суд зазначає, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій щодо реалізації майна). Відповідно до ст. ст. 33, 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 11, 14,15, 16, 526, 530, 589-592,610-612, 1049-1050, 1054 ЦК України, ст.33-40 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved