Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, мотивуючи тим, що у дітей змінились потреби і для забезпечення їхнього фізичного, культурного, духовного розвитку необхідні кошти у більшому розмірі. Крім того, вартість та рівень життя із часу прийняття першого рішення про стягнення аліментів виросла, що потребує додаткових витрат на утримання дітей. Тому просить змінити розмір стягуваних на її користь аліментів на утримання дітей за рішенням суду та стягувати з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на утримання кожної дитини щомісяця і до досягнення ними повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.\~ В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Крім того, додала, що вона станом на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів із відповідача, тобто станом на червень 2017 року непрацювала та перебувала по догляду за дитиною. На даний час вона працює вчителем у Підгаєцькій гімназії. ЇЇ син [PERSON] з 2015 року хворіє астмою та потребує відповідного лікування у тому числі й санаторно-курортного. У зв`язку із збільшенням цін на товари та послуги, а також інфляцією, їй тих коштів, які сплачує відповідач на утримання дітей, недостатньо, для їх забезпечення усім необхідним. Також, додала, що відповідач проживає та працює в Республіці Польща, де на її думку одержує не менше 500 доларів заробітної плати на місяць. Вважає, що її та відповідача матеріальне становище покращилось, так як останній за рік придбав вже другий автомобіль. Крім того, вона сплачує комунальні послуги. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити. Крім того, додав, що із відповідача слід стягнути аліменти у збільшеному розмірі, так як все здорожчало, а матеріальне становище відповідача, який працює в Республіці Польща, покращилось. Також, син сторін [PERSON] хворіє астмою та потребує коштів для його лікування. Він переконаний, що відповідач працюючи в Польщі, заробляє достатньо і зможе сплачувати аліменти в тому розмірі, що просить стягувати позивач. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Представник відповідача Федюшин О.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення. Крім того, додав, що відповідач дійсно періодично їздить на заробітки в Республіку Польща, при цього його доходи є мінливими, оскільки за різну роботу по різному оплачують, а також [PERSON] не завжди в Польщі має роботу. Який середньомісячний дохід [PERSON] йому не відомо. За комунальні послуги сплачує відповідач та його мати. [PERSON] має хворий шлунок. Іншої сім`ї, рухомого і нерухомого майна у відповідача немає. Вважає, що відповідач сплачує аліменти на утримання своїх дітей в достатньому розмірі, при цьому матеріальне становище позивачки не погіршилось, а навпаки покращилось, оскільки вона працює та одержує чималу заробітну плату. \~ \~ \~ \~ Представником позивача в судовому засіданні заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, що зокрема свідчать про стан здоров`я дитини сторін [PERSON] . В задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено у зв`язку з порушення порядку та строків подання доказів (ст.83 ЦПК України). Представником позивача в судовому засіданні подано письмове клопотання про витребування доказів, в задоволенні якого судом було відмовлено виходячи із вимог ст.ст.83, 84 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представників, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 16 лютого 2017 року розірвано. Від вказаного шлюбу у сторін народилось троє дітей, а саме: -дочка [PERSON] , [INFO] ; -син [PERSON] , [INFO] ; -син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачкою, що підтверджено нею в судовому засіданні та не заперечено відповідачем чи його представником. \~ \~ \~ \~Рішенням Підгаєцького районного суду від 22 червня 2017 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили, із відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 16 лютого 2017 року і до досягнення ними повноліття. \~ \~ \~ \~Із копії посвідчення серії [NUMBER] від 03 липня 2015 року видно, що відповідач є учасником бойових дій. \~ \~ \~ \~Інформацією Підгаєцької районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості від 24 квітня 2019 року, підтверджується той факт, що відповідач на обліку в Підгаєцькій районній філії Тернопільського ОЦЗ, не перебуває. \~ \~ \~ \~Копіями квитанцій доданих представником відповідача до відзиву на позов, підтверджується, що оплату за електро та газопостачання по житловому будинку, що в [ADDRESS] , частково здійснює позивач та відповідач, і тим самим спростовуються твердження представника відповідача, щодо оплати за житлово-комунальні послуги лише відповідачем та його матір`ю. \~ \~ \~ \~Відповідно до інформації Бережанського міжрайонного відділу ДВС від 08 травня 2019 року станом на вказане число заборгованість відповідача по сплаті аліментів на користь позивача, відсутня. [PERSON] сплачує аліменти на неповнолітніх дітей 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. \~ \~ \~ \~Із довідки про доходи від 07 травня 2019 року виданої відділом освіти, молоді та спорту Підгаєцької РДА видно, що [PERSON] працює вчителем у Підгаєцькій гімназії і її нарахована заробітна плата з вересня 2018 року по квітень 2019 року включно становить 59039,20 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст. 51 Конституції України,\~180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Частиною 1\~ст. 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Як роз`яснено у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя\~статті 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу\~статті 182 СК України\~викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж\~\~50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у\~статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30%). Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до\~статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою\~статті 182 СК України.\~\~ Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Як встановлено судом, на даний час [PERSON] сплачує аліменти на неповнолітніх дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] просить збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з 1000 грн до 2000 грн на кожну дитину щомісячно, посилаючись на погіршення її матеріального стану та покращення такого у відповідача. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів визначені\~статтею 182 СК України. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті). Судом встановлено, що на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів від 22 червня 2017 року позивач непрацювала, а перебувала у декретній відпустці. Їх син [PERSON] вже хворів астмою та потребував додаткових витрат на лікування., при цьому відповідач не був працевлаштований офіційно в Україні, а їздив на заробітки в Республіку Польща. На даний час позивач працює вчителем у Підгаєцькій гімназії і її нарахована заробітна плата з вересня 2018 року по квітень 2019 року включно становить 59039,20 грн. Син сторін продовжує хворіти, що також не заперечено в судовому засіданні відповідачем та його представником. Відповідач продовжує їздити в Польщу на заробітки, при цьому ані позивачем ані її представниками суду не надано жодних належних та допустимих доказів того, що матеріальне становище та здоров`я [PERSON] поліпшилось, а позивача погіршилось. Позивач не зверталась до суду із позовом про стягнення із відповідача додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема хворобою [PERSON] , тощо. Разом з тим посилання представника відповідача стосовного того, що у відповідача хворий шлунок, суд оцінює критично, вважає їх голослівними і такими, що не підтверджені жодними належними і допустимими доказами. Викладене дає підстави стверджувати, що навіть із врахуванням збільшення цін на товари та послуги, а також інфляцію, матеріальне становище позивача поліпшилось. \~ \~ \~ \~Статтею 7\~Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік установлено, що у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 січня 2019 року становить 1626 гривень, а на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня становить 2027 гривень. \~ \~ \~ \~З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про збільшення розміру аліментів, слід відмовити. \~ \~ \~ \~При постановленні\~рішення,\~суд також\~враховує,\~що позивач\~та відповідач\~в даному\~випадку не\~позбавлені права\~в разі\~зміни матеріального\~чи сімейного\~стану,\~або в\~інших випадках\~передбачених СК\~України,\~звернутися до\~суду з\~позовом про\~зміну розміру\~аліментів в\~порядку ст.\~192\~СК України.\~ \~ \~ \~ \~Судові витрати віднести за рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed