Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» про стягнення частково не нарахованого і частково неоплаченого середнього заробітку за вимушений прогул, про проведення відрахувань до Пенсійного фонду України страхових внесків і надання звітності до Пенсійного фонду України. Згідно прикладеному до позовної заяви розрахунку сума позову складає 380341,85 грн. Позивачем в додатку до позову були подані документи про реорганізацію відповідача: копія Наказу Міністерства енергетики і вугільної промисловості України від 18.07.2012р. №529 «Про реорганізацію Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» з 27.12.2012р. в Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» і копія виписки із статуту ПАТ «Укргазвидобування». Відповідно до вказаних документів Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» є законним правонаступником Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України». В обґрунтуванні свого позову позивач посилався на те, що відповідно до висновку бухгалтерсько-економічної експертизи від 30.04.2014р № 21, проведеною аудиторською фірмою «БІЗНЕС-АУДИТ», було встановлена бухгалтерська розрахункова помилка в довідці відповідача від 19.03.2011 р. № 13/2-011-1860 про середньомісячну заробітну плату [PERSON] в частині розрахунку поточної премії за жовтень 2007р., що спричинило неправильність визначення суми середньомісячної та середньоденної заробітної плати, яка є базовою величиною для визначення суми середньої заробітної плати за вимушений прогул в період з 28.02.2008р. по 21.01.2013р. включно та призвело до істотного заниження розміру виплаченої йому суми середнього заробітку за вимушений прогул, та період невиконання рішення суду. Позивач пояснив, що допущена відповідачем розрахункова бухгалтерська помилка істотно вплинула не тільки на розмір середньої заробітної плати, виплаченої йому за період вимушеного прогулу, та період невиконання рішення суду, але і відбилася на сумі страхових внесків до Пенсійного фонду України, які відповідач зобов'язаний перераховувати відповідно до вимог ст.21 Закону України «О загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванні» від 09.07.2003р. №1058-1У. Вказані порушення, допущені відповідачем, з'явилися підставою для пред'явлення цього позову, так як трудові права позивача були порушені. Свої позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що відповідачем при розрахунку поточної премії за розрахунковий період - жовтень 2007р., в довідці відповідача від 19.03.2011р. № 13/2-011-1860 про середньомісячну заробітну плату [PERSON] була допущена розрахункова бухгалтерська помилка, що спричинило зменшення виплати [PERSON] середнього заробітку за період вимушеного прогулу з 28.02.2008р. по 21.01.2013р. включно і відбилося на обов'язкових відрахуваннях відповідачем страхових внесків до Пенсійного фонду України за вказаний період. Крім того, допустивши розрахункову бухгалтерську помилку відповідачем були порушені вимоги пункту 3 розділи Ш «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995р. № 100, що спричинило порушення законних прав позивача. Позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі та вважав, що розрахунок в довідці 19.03.2011р. № 13/2-011-1860 поточній премії за жовтень 2007р. зроблений правильно, оскільки в цей період нараховувалася і виплачувалася відповідачеві поточна премія за вересень, а не за жовтень. Крім того, вважає, що середній заробіток за вимушений прогул був вже визначений рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 29.01.2013р. і перерахунку не підлягає, а також, що позивачем в розрахунку середньої заробітної плати за вимушений прогул неправомірно застосований пункт 10 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995р. № 100. Відповідач стверджував, що позивач відновлений на роботі 07.12.2011р., тому і виплата середньої заробітної плати за вимушений прогул повинна проводитись по 07.12.2011р., а не по 21.01.2013р. Відповідач просив в позові відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст.10 ГПК України розгляд і вирішення цивільних справ в суді здійснюється на умовах змагальності і свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі положень ст.11 ГПК України суд розглядає справа в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін і інших осіб, які беруть участь в справі. Судом в ході розгляду справи встановлені наступні обставини, факти і відповідні ним правовідносини сторін. З 27.12.2012р. на підставі Наказу Міністерства енергетики і вугільної промисловості України від 18.07.2012р. № 529 «Про реорганізацію Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» відповідач реорганізований в Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування». Копія виписки із статуту ПАТ «Укргазвидобування» і копія наказу від 18.07.2012р. №529 надані суду позивачем і містяться в матеріалах справи. Згідно ст.27 Закону України «Про оплату праці» Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Україні від 8 лютого 1995р. №100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, та призначення пенсії. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за годину вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (у установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводитися з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Україні від 8 лютого 1995р. №100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів Україні від 16 травня 1995р. долі №348). Предметом позову, по якому було прийнято рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 29.01.2013р., були вимоги про стягнення частково несплаченого середнього заробітку за вимушений прогул, стягнення несплаченого середнього заробітку за період невиконання рішення суду, відшкодування моральної шкоди, проведення відрахувань страхових внесків з сум, що стягаються, до Пенсійного фонду України і наданні фонду щомісячної звітності. Вимога про встановлення розміру середньоденного заробітку [PERSON], як стверджує в своїх запереченнях відповідач, не заявлялася. Судом був встановлений факт вимушеного прогулу у зв'язку з невиконанням рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 31.03.2010р. про відновлення [PERSON] на роботі за період з 04.06.2011р. по 21.01.2013р., унаслідок чого і було проведено стягнення суми середнього заробітку за вимушений прогул за вказаний період. Крім того, відповідачем в своїх запереченнях необґрунтовано зроблено посилання на наступні обставини: - нібито незаконне застосування позивачем при розрахунку недонарахованої і не сплаченої суми середнього заробітку за вимушений прогул п.10 Порядку начислення середнього заробітку; - нібито виконання в повному обсязі відповідачем рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 31.03.2010р. про поновлення [PERSON] на роботі шляхом видання наказу ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» від 01.12.2011р. №194-к. Перераховані обставини були предметом розгляду в трьох судових інстанціях: першою, апеляційною і касаційною і їм була надана правова оцінка у рішеннях Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.01.2013р., в ухвалі апеляційного суду Харківської області від 07.06.2013р., та в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України по розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.08.2013р. Трьома судовими інстанціями визнана законність застосування позивачем при визначенні середнього заробітку за вимушений прогул положень п.10 Порядку начислення середнього заробітку, а також факт невиконання відповідачем рішення суду про відновлення [PERSON] на роботі. Всі вище перелічені судові рішення вступили в законну силу. Якщо підставою до визначення суми частково несплаченого середнього заробітку за вимушений прогул по вже розглянутому раніше позову було не включення відповідачем в свою довідку про середню заробітну плату позивача від 19.03.2011р. №12/2-011-1860 показника 1/12 частини премії за наслідками роботи за рік в розрахунку за жовтень 2007р. в сумі 61,11 грн., що спричинило неправильне нарахування середньоденного заробітку за вимушений прогул, то по цьому позову підставою до стягнення з відповідача суми частково не нарахованого і частково несплаченого середнього заробітку за вимушений прогул є розрахункова помилка відповідача в частині визначення розміру поточної премії за жовтень 2007р., як в розрахунковому періоді обчислення середньої заробітної плати. Визначення розміру середньої заробітної плати для розрахунку суми її виплати за вимушений прогул встановлений «Порядком обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995р., відповідно до пункту 3 якого «премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають відповідно до розрахункової відомості на заробітну плату. У разі, коли число робочих днів в розрахунковому періоді відпрацьоване не повністю, премії, винагороди і інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді». Посилаючись на вказану норму, відповідач помилково стверджує, що для розрахунку середньої заробітної плати в розрахунковому періоді (жовтень 2007р.), повинні бути включена частина заробітної плати за вересень 2007р. у розмірі премії і заробітна плата за жовтень 2007р. Помилковість цього твердження заснована на припущенні, що премія за вересень 2007р. була нарахована і виплачена в жовтні 2007року, тобто в розрахунковому місяці за наслідками роботи попереднього місяця. Проте відповідач не представив яких-небудь документальних свідоцтв правомірності приведеного припущення. Тоді як положення Колективного договору ДК «Укргазвидобування» про преміювання і трудовий контракт [PERSON] від 08.12.2006р. №30, наявні в матеріалах справи, свідчать, що щомісячна премія віднесена до фонду заробітної плати і налічується пропорційно відпрацьованому часу. Тобто заробітна плата за жовтень 2007 року (розрахунковий період), що складається з основного (оклад) і додаткових складових (премія, доплати і надбавки), була нарахована [PERSON] в жовтні 2007 року з урахуванням фактично відпрацьованого часу і виплачена по Розрахунковій відомості з вказівкою «Жовтень 2007 року». Таким чином, той факт, що на підприємстві нарахування і виплата щомісячної премії співпадає з місяцем, за який вона нарахована (місяць розрахункового періоду), є доведеним фактом. Таке положення підтверджується наступними нормативними актами: - Наказом Мінстату України від 13.01.2004р. №5 "О затвердженні інструкції за статистикою заробітної плати» містить чітке визначення: «1.4. У формах державних статистичних спостережень, нарахування працівникам підприємства відображаються відповідно до розрахунково-платіжних документів незалежно від їх фактичної виплати». - Пунктом 3.8 Постанови НБУ від 15.12.2004р. №637 «Про затвердженні Положення про ведення касових операцій в національній валюті України» встановлена вимога, що «виплати, пов'язані з оплатою праці, проводяться касиром підприємства або витратним касовим ордером готівкою кожному одержувачеві або по платіжній (розрахунковою) відомості.» - Типовими формами Розрахункової (форма № П-51) і Платіжної (форма № П-53) відомостей, які діяли в 2007 році, затвердженими Наказом Мінстату України від 22 травня 1996 року № 144, в своїй титульній (заголовній) частині мають обов'язковий реквізит - назву розрахункового місяця, за який здійснюється виплата заробітної плати (зразки форм додаються). Саме на цей реквізит Розрахункової відомості чітко указує законодавець в п. 3 Порядку № 100 щодо визначення періоду включення отриманої премії для розрахунку середньої заробітної плати. Вищевикладене переконливо спростовує посилання відповідача на термін виплати заробітної плати і премії в її складі як на доказ розрахункового місяця. Позиція і доводи відповідача щодо термінів нарахування і виплати премії за жовтень 2007р. для невключення її суми в розрахунковому місяці, а також відносно методів розрахунку розміру середнього заробітку в цілому і суми премії за жовтень 2007р. є неправомірними і протерічать чинному законодавству. Законодавчо обґрунтований, документально підтверджений і відповідний фактичним обставинам справи розрахунок розміру середньоденної заробітної плати [PERSON] в сумі 673 грн. 16 коп., з урахуванням суми премії в розрахунковому періоді в загальному розмірі 4661 грн. 25 коп. (607 грн. 99 коп. - за фактично відпрацьовані 3 дні, і 202 грн. 66 коп. - середньоденний) відповідає розрахунку, який приведений у Висновку експерта за № 21 від 30.04.2014р. У суду немає підстав для не прийняття як доказу і підтвердження позовних вимог [PERSON], доданих до позову розрахунку і висновку бухгалтерсько-економічної експертизи від 30.04.2014р. № 21, проведеною аудиторською фірмою «БІЗНЕС-АУДИТ». У своїх запереченнях відповідач на підтримку своєї позиції необґрунтовано посилається на Ухвали Верховного Суду України від 08.07.2014 р. №21-237а14 і від 08.10.2013р. № 21-328а13. По-перше, вказані ухвали прийняті в рамках адміністративного провадження по оскарженню неправомірних дій посадових осіб державних органів, а не при розгляді трудових суперечок. По-друге, вони регулюють відносини сторін про розмір заробітної плати для перерахунку пенсії, а не про розмір середнього заробітку за вимушений прогул. Також відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про оплату праці» для розрахунку і нарахування пенсії середня заробітна плата визначається відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а не відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою КМУ №100 від 08.02.1995р. Виходячи з викладеного, судом встановлено, що в довідці відповідача від 19.03.2011р. №12/2-011-1860 показник «поточна премія 50%- сума поточної премії» за жовтень 2007р. розрахований невірно, з порушенням вимог «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою КМУ №100 від 08.02.1995р. Допущена помилка спричинила необґрунтоване заниження розміру средньоденної заробітної плати [PERSON] за жовтень 2007р., яка відповідно до вимог законодавства повинна фактично складати 673 грн. 16 коп. (шістсот сімдесят три грн. 16 коп.). Крім того, відповідач при виплаті сум середнього заробітку за вимушений прогул незаконно звільненому працівникові зобов'язаний дотримуватися вимоги ст.21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-1У. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги про стягнення в його користь з Публічного акціонерного суспільства частково не нарахованого і частково не виплаченого середнього заробітку за вимушений прогул за період з 28.02.2008р. по 21.01.2013р. в сумі 380341 грн. 85 коп.(триста вісімдесят тисяч триста сорок одна грн. 85 коп.) і про обов'язок відповідача провести розрахунки у вигляді щомісячних перерахувань страхових внесків Пенсійному фонду України з відображенням цього в щомісячній звітності підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved