Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні і визначення способу участі у її вихованні та спілкуванні, вказавши, що 10.08.2007 року він та відповідачка зареєстрували шлюб і проживали разом до лютого 2015 року. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Позов мотивує тим, що спільне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, на даний час подружні стосунки припинені, шлюб носить формальний характер, просить його розірвати. Позивач перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною. Жодних підстав вважати, що його спілкування з диною спричинить шкоду доньці не має, а тому він вимушений звернутись в суд та просить зобов»язати відповідачку усунути перешкоди у його спілкуванні з дитиною та визначити спосіб спілкування як систематичні побачення з донькою у першу та третю суботу, другу та четверту неділю кожного місяця з 9.00 до 18.00, за домовленістю у будні без обмежень, один тиждень на рік з метою поїздки до моря без обмежень у часі та в день народження доньки з 12.00 до 16.00. В судове засідання позивач та його представник не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлені, при цьому, представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, надала суду заперечення проти позову, в яких позов в частині розірвання шлюбу визнала, щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною вважає позовні вимоги безпідставними і визнає їх частково не заперечує проти спілкування батька з дитиною систематично у першу та третю суботу та другу і четверту неділю місяця з 9.00 до 18.00 та в день народження доньки з 12.00 до 16.00. Просить прийняти до уваги те, що дитина за станом здоров»я є гіперактивною, періодично під час сильного збудження та хвилювання може втрачати свідомість, що підтверджується довідкою від 19.06.2015 року, заперечує проти того, щоб позивач забирав дитину на тиждень для поїздки на море та у будні без обмежень. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради в судове засідання не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі та висновок комісії щодо доцільності та часу зустрічей позивача з дитиною. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.08.2007 року та припинили шлюбні відносини з лютого 2015 року через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуттів поваги і любові між ними, шлюб носить формальний характер, а тому, у відповідності до ст.112 СК України, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім"ї стали неможливими, шлюб розривається. Таким чином, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є доведеними та обгрунтованими, базуються на чинному законодавстві і підлягають задоволенню. Щодо вимог позову в частині усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні і визначення способу участі у її вихованні та спілкуванні, судом враховано наступне. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов»язки по відношенню до дитини. розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Відповідно до вимог ст. 157 Сімейного Кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов»язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідач не заперечує проти спілкування батька з дитиною та зобов»язується сприяти його участі в реалізації ним своїх батьківських функцій, не заперечує проти зустрічей позивача з дитиною у першу та третю суботу та другу і четверту неділю місяця з 9.00 до 18.00 та в день народження доньки з 12.00 до 16.00. Доказів наявності перешкод у спілкуванні з дитиною позивачем не надано. При цьому, суд враховує пояснення відповідачки щодо віку та стану здоров»я дитини та не знаходить підстав для задоволення позову в частині визначення спілкування за домовленістю у будні без обмежень, один тиждень на рік з метою поїздки до моря без обмежень у часі, що відповідає і висновку виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 28.02.2015 року № 5691/49-05-24, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного і ст. ст. 112, 141, 157 СК України,

Outcome: partial