Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що [INFO] року в с. Бесідка Ставищенського району Київської області помер його батько [PERSON]. Спадкоємцем за законом майна померлого, який спадщину прийняв, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини є він - його син. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] успадкував земельну ділянку кадастровий номер 3224280800:02:003:0069, площею 2,8550 га цільове призначення- ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бесідсьий сільської ради Ставищенського району Київської області. Всупереч діючих на той час вимог закону не отримав до 02.05.2009 року державного акта на право власності на земельну ділянку на своє ім'я, а з 02.05.2009 року по день смерті в спрощеному порядку не звернувся до нотаріуса та органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, про здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід на існуючому державному акті на ім'я [PERSON] Тобто, не зареєстрував своє право власності в зв'язку зі смертю. Для повернення нотаріусом оригіналу державного акта на земельну ділянку на ім'я [PERSON] та проставлення відмітки на ньому немає правової підстави, оскільки згідно змін в законодавстві нотаріус позбавлений повноважень щодо проставлення вказаної відмітки, окрім того не можливо здійснити державну реєстрацію переходу прав власності на спадкодавця, так як правоздатність останнього припинена в зв'язку зі смертю. Ставищенська районна державна нотаріальна контора відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно через відсутність у нього правовстановлюючого документа - державного акта на право власності на вказану земельну ділянку. Позивач просить суд визнати за ним право на спадщину за законом після смерті [INFO] року батька [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 3224280800:02:003:0069, площею 2,8550 га цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бесівської сільської ради Ставищенського району Київської області, яка належала померлому згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 11 жовтня 2006 року Ставищенською районною державною нотаріальною конторою після смерті 25 лютого 2004 року [PERSON] за реєстром №2880 на бланку ВЕВ №863022 і Державного акта на право власності на земельну ділянку на бланку серія КВ №100488, виданого 19 січня 2004 року на підставі розпорядження №586 від 20 листопада 2003 року Ставищенською райдержадмістрацією Київської області на ім'я [PERSON] та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №233, вартістю 91845,82 гривень. В судове засідання позивач не прибув, представник позивача направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у його та позивача відсутність. Представники відповідачів в судове засідання не прибули, відповідачі - відділ Держземагенства України в Ставищенському Київської області та Ставищенська районна державна адміністрація Київської області направили до суду відповідно лист та заяву, в яких позовні вимоги визнають, просять справу розглядати без їх участі. Суд, розглянувши матеріали справи, письмові заяви відповідачів про визнання позову та дослідивши письмові докази, вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] року в селі Бесідка Ставищенського району Київської області помер [PERSON]. Спадкоємцем за законом майна померлого, який спадщину прийняв, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини є позивач, що підтверджується спадковою справою щодо майна померлого. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 11 жовтня 2006 року Ставищенською районною державною нотаріальною конторою після смерті [INFO] року [PERSON] за реєстром №2880 на бланку ВЕВ № 863022 [PERSON] успадкував земельну ділянку кадастровий номер 3224280800:02:003:0069, площею 2,8550 га цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бесідської сільської ради Ставищенського району Київської області, яка належала померлій згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку на бланку серія КВ №100488 виданого 19 січня 2004 року на підставі розпорядження №586 від 20 листопада 2003 року Ставищенською райдержадміністрацією Київської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на постійного користування землею, договорів оренди землі за № 233. Всупереч діючих на той час вимог закону не отримав до 02.05.2009 року державного акта на право власності на земельну ділянку на своє ім'я, а з 02.05.2009 року по день смерті в спрощеному порядку не звернувся до нотаріуса та органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, про здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід на існуючому державному акті на ім'я [PERSON] Тобто, не зареєстрував своє право власності в зв'язку зі смертю, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку НВ-3201151112013, згідно з яким право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3224280800:02:003:0069 станом на 14.08.2013 року зареєстроване за [PERSON]. Для повернення нотаріусом оригіналу державного акта на земельну ділянку на ім'я [PERSON] та проставляння відмітки на ньому немає правової підстави, оскільки згідно змін в законодавстві нотаріус позбавлений повноважень проставлення вказаної відмітки, окрім того не можливо здійснити державну реєстрацію переходу прав власності на спадкодавця, так як правоздатність останнього припинена в зв'язку зі смертю. Ставищенська районна державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно через відсутність у нього правовстановлюючого документа - державного акта на право власності на земельну ділянку. Вказана земельна ділянка внесена до Державного земельного кадастру і може у відповідності до статті 79-1 Земельного Кодексу України бути об'єктом цивільних прав, що підтверджується витягом з державного земельного кадастру НВ-3201151112013. Грошова оцінка земельної ділянки становить 91845,82 гривень. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220, ст. 1223 частини 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1225 вказаного Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як встановлено ч.1,2,5 статті 1268 ЦК України (16.01.2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається із п. „г" ч.1 статті 81 Земельного Кодексу України (від 25 жовтня 2001 року) громадяни набувають права власності на земельну ділянку на підставі прийняття спадщини. Статтею 126 Земельного Кодексу України (в редакції, що діяла до 0205.2009) визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Статтею 126 Земельного Кодексу України ( в редакції, що діяла за період з 02.05.2009 по 01.01.2013) визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Частина друга цієї статті передбачає, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статі, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки. На державному акті про право власності на земельку ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувається такий перехід. Орган, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, робить відмітку про реєстрацію прав на земельну ділянку на підставі документа про її відчуження, складеного та посвідченого в порядку, встановленому законом, протягом 14 календарних днів з дня подання до цього органу зазначеного документа. Забороняється вимагати для здійснення відмітки та державної реєстрацй прав на нерухоме майно та їх обмежень документи, не передбачені статтею. Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює за кожною особою право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності у позивача суб'єктивного цивільного права, зокрема права на спадщину на земельну ділянку оскільки за життя спадкодавець державної реєстрації свого права власності на земельну ділянку не здійснив, тобто не оформив свої права. Підпунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема визнання прав. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за [PERSON] слід визнати право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на вищевказану земельну ділянку. Оскільки, відповідачі до пред'явлення позову про визнання права на спадщину на земельну ділянку і в судовому засіданні не оспорювали цього права, то відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на них не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved