Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері, посилаючись на наступне. Його мати [PERSON] та батько [PERSON] 21.09.1963 року уклали шлюб, в результаті якого народився він. Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого КП «НМБТІ», його батько сплатив останній внесок до житлово-будівничого кооперативу «Строитель» у вересні 1988 року та зареєстрував право власності на квартиру [ADDRESS] (право власності на квартиру було зареєстровано у НМБТІ в книзі № 1 за реєстровим № 284 16.12.1991 року). Його батьки проживали та були зареєстровані у вказаній квартирі все своє життя. [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулась тільки мати. [INFO] його мати [PERSON] також померла, не встигши оформити свої спадкові права після смерті його батька. За життя мати заповіту не залишила. На день її смерті залишилось спадкове майно у вигляді батьківської квартири [ADDRESS] . [PERSON] . Він є єдиним сином у своїх батьків. Однак, звернувшись до нотаріальної контори для прийняття спадку, отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій. У зв`язку з чим вимушений звернутись до суду. В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивач на задоволенні позовних вимог наполягав (а.с.67), представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.31). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~ Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з\~ч.1\~ст.1261\~ЦК України,\~у першу\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~мають діти\~спадкодавця,\~у тому\~числі зачаті\~за життя\~спадкодавця та\~народжені після\~його смерті,\~той з\~подружжя,\~який його\~пережив та\~батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 1 статті 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в Постанові „Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року в п.23, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як встановлено в судовому засіданні, 21.09.1963 року батьки позивача по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (а.с.11), від якого [INFO] народився позивач по справі (а.с.9). Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого КП «НМБТІ» 16.12.1991 року, батько позивача [PERSON] сплатив останній внесок до житлово-будівничого кооперативу «Строитель» у вересні 1988 року (а.с.5) та зареєстрував право власності на квартиру [ADDRESS] .Усова в КП «НМБТІ» в книзі № 1 за реєстровим № 284 (а.с.26). [INFO] батько позивача [PERSON] помер (а.с.10, 25). Після смерті батька позивача спадщину прийняла тільки мати позивача, яка проживала та була зареєстрована в спірній квартирі. 16.01.2017 року мати позивача [PERSON] також померла (а.с.30, 49), не встигши оформити свої спадкові права після смерті чоловіка. За життя спадкодавці заповіту не залишили. На день смерті матері позивача залишилось спадкове майно у вигляді батьківської квартири [ADDRESS] . [PERSON] . Позивач є єдиним сином спадкодавців. Однак, звернувшись до нотаріальної контори для прийняття спадку, отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.63). Суд вважає, що позивач по справі вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадку після смерті своїх батьків, і тому вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Враховуючи викладене та

Outcome: approved