Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко» про встановлення факту відсутності в кредитних договорах, укладених між позивачем та відповідачем істотної умови, встановленої ч. 8 п. 1 ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» - порядку зміни і припинення дії договору; встановлення факту відсутності в кредитних договорах, укладених між позивачем та відповідачем істотної умови, встановленої ч. 2 п. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» - детального розпису загальної вартості кредиту для споживача; встановлення факту відсутності в кредитних договорах, укладених між позивачем та відповідачем істотної умови, встановленої ч. 3 п. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та ч. 6 п. 1 ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» - дати видачі кредиту; встановлення правового статусу кредитних договорів, як неукладених; застосування для сторін, передбачених законодавством наслідків отримання майна (грошей) без достатньої правової підстави. В подальшому [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила суд встановити факт відсутності в кредитних договорах, укладених між позивачем та відповідачем істотної умови, встановленої ч. 8 п. 1 ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» - порядку зміни і припинення дії договору; встановити факт відсутності в кредитних договорах, укладених між позивачем та відповідачем істотної умови, встановленої ч. 2 п. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» - детального розпису загальної вартості кредиту для споживача; встановити факт відсутності в кредитних договорах, укладених між позивачем та відповідачем істотної умови, встановленої ч. З п. 4 ст. VI ЗУ «Про захист прав споживачів» та ч. 6 п. 1 "ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» - дати видачі кредиту; встановити правовий статус кредитних договорів, як недійсних (нікчемних); застосувати для сторін, передбачені законодавством наслідки отримання майна (грошей) без достатньої правової підстави. У судовому засіданні 16.05.2013 року [PERSON] остаточно уточнила позовні вимоги до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко» та просила суд застосувати для сторін, передбачені законодавством наслідки отримання майна (грошей) без достатньої правової підстави. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.02.2006 року, між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 164/1-06, на підставі якого банк зобов'язався надати позивачу кредит на купівлю автомобіля у сумі 11000,00 доларів США, а позивач повернути кредит та сплатити відсотки за користування. 11.05.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №1255/4-07 на підставі якого банк зобов'язався надати позивачу кредит на купівлю нерухомості у сумі 45000,00 доларів США, а позивач повернути кредит та сплатити відсотки за користування. Оскільки кредит позивачці був наданий в іноземній валюті, а також на її думку, у спірних кредитних договорах відсутній ряд істотних умов, які вимагаються законодавством про захист прав споживачів для договорів споживчого кредитування, вона вважає їх недійсними (нікчемними), а тому для застосування, передбачених законодавством наслідків отримання майна (гроше) без достатньої правової підстави звернулась до суду. Під час розгляду до участі у справі були залучені треті особи - Головне Одеське управління по захисту прав споживачів, [PERSON] У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Треті особи до суду не з`явились, були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко», треті особи - Головне Одеське управління по захисту прав споживачів, [PERSON], про застосування для сторін, передбачених законодавством наслідків отримання майна (грошей) без достатньої правової підстави, задоволенню не підлягає. 02 лютого 2006 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Порто-Франко» та [PERSON] був укладений кредитний договір №164/1-06, відповідно до якого відповідач прийняв на себе зобов'язання по видачі кредиту на купівлю автотранспортного засобу у сумі 11000 доларів США на строк до 01 лютого 2013 року зі сплатою 10% річних, а позивач прийняв на себе зобов'язання своєчасного повернення відповідачу всієї суми кредиту, відсотків у розмірах, строках і на умовах визначених кредитним договором. 16 серпня 2007 року була підписана Додаткова угода № 1 до Кредитного договору № 1 відповідно до якої позивачка з 16 серпня 2007 року по 31 серпня 2007 року повинна сплачувати 10% річних та з 01 вересня 2007 року по 01 лютого 2013 року повинна сплачувати 13,5 % річних за користування кредитними коштами. Згідно з п.п. 3.7 та п.п. 3.8. вищевказаного кредитного договору позивачка повинна була погашати заборгованість щомісячно з 1-го по 10-те число поточного місяця та гасити відсотки на фактичну суму заборгованості по кредиту. У встановлений строк позивач зобов'язання по кредитному договору № 1 не виконала, чим порушила умови вказаного договору, у зв'язку з чим банк вирішив у судовому порядку стягнути заборгованість, звернувшись до Малиновського районного суду м. Одеси. 23 березня 2011 року Малиновським районним судом м. Одеси по цивільній справі №1519/2-2232/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було ухвалено рішення, яке набрало законної сили, відповідно до якого з відповідачів стягнуто заборгованість за кредитним договором №164/1-06 у розмірі 71515 грн.15 коп., заборгованість за відсотками -11508 грн.42 коп., заборгованість за пенею - 2973 грн. 56 коп. Також, 11 травня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Порто-Франко» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 1255/4-07, відповідно до якого відповідач прийняв на себе зобов'язання по видачу кредиту у вигляді відзивної реверсивної кредитної лінії в сумі 45000 доларів США на строк до 10 травня 2017 року зі сплатою 10% річних, а позивач прийняв на себе зобов'язання своєчасного повернення відповідачу всієї суми кредиту, відсотків у розмірах, строках і на умовах визначених зазначеним кредитним договором. 16 серпня 2007 року була підписана Додаткова угода № 1 до вищевказаного кредитного договору, відповідно до якої позивачка з 01 вересня 2007 року по 10 травня 2017 року повинна сплачувати 14 % річних за користування кредитними коштами. Позивачка отримала кошти на загальну суму 43800 доларів США, що підтверджується заявами про видачу готівки № 5 від 11.05.2007 р., № 3 від 15.05.2007 р., № 6 від 19.06.2007 р., №7 від 02.07.2007 р., № 5 від 12.07.2007 р., № 1 від 13.07.2007 р., № 5 від 21.12.2007 р., та № 121 від 08.05.2008 р. Згідно п.п. 3.6, 3.8. вищевказаного кредитного договору позивачка зобов'язана починаючи з моменту отримання першого траншу щомісячно з 1-го по 10-те число поточного місяця гасити відсотки на фактичну суму заборгованості по кредиту. У встановлений строк позивачка зобов'язання по вказаному кредитному договору також не виконала, чим порушила його умови, у зв'язку з чим банк вирішив у судовому порядку стягнути заборгованість, знову звернувшись до Малиновського районного суду м. Одеси. Проте, провадження по цивільній справі № 1519/2-2589/11 у Малиновському суді м. Одеси, за ініціативою відповідача, було зупинено до розгляду Приморським районним судом м. Одеси цивільної справи за позовом про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави. Як встановлено судом, на виконання своїх зобов'язань позивачкою певний час виконувалися договори щодо погашення кредитів, що сторонами не заперечується в судовому засіданні та підтверджується випискою з рахунку позивача. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Належних та допустимих доказів нікчемності вищевказаних кредитних договорів позивачка до суду не надала, вимогу про визнання їх недійсними, відповідно до останніх уточнень, до суду не заявляла. Як встановлено в судовому засіданні, зазначені кредитні договори ні в добровільному порядку, ні в судовому сторонами не розривались. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За таких обставин, неможливо вважати, що банк безпідставно набув кошти позивачки, яка має перед відповідачем прострочену заборгованість за договорами кредиту.

Outcome: dismissed