Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Орган опіки та піклування Гусятинської районної державної адміністрації в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав по відношенні до його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що від народження [PERSON] та на даний час відповідач не виконує по відношенню до сина своїх батьківських обов'язків, не підтримує матеріально, не приділяє батьківської уваги, ухиляючись від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню дитини. Крім того, [PERSON] було засуджено за вчинення умисного злочину щодо дитини що відповідно до статті 164 СК України, що також є підставою для позбавлення його батьківських прав. Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 31.01.2018 року до участі в справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: [PERSON] та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив задоволити позов з підстав наведених в позовній заяві. Просить позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини у зв»язку з ухиленням від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України та у зв»язку з засудженням [PERSON] за вчинення умисного злочину щодо [PERSON] на підставі п.6 ч.1 ст.164 СК України. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, просив відмовити в позові. Пояснив, що не згідний з підставами, з яких просить позивач його позбавити батьківських прав. Від виконання батьківських обов»язків по вихованню [PERSON] він не ухиляється, син сам не хоче з ним спілкуватись, уникає, переходить дорогу коли його бачить. Він проживає з опікункою [PERSON] по [ADDRESS], яка намовляє проти нього сина. По місцю проживання [PERSON] він ні разу не приходив, оскільки знає що його не впустять. Спроб не робив. В школу на батьківські збори не ходить, матеріальну допомогу передавав через матір дитини [PERSON] Після того, як [PERSON] забрали з сім'ї (в січні 2014 року) він став ворожим. Не міг відвідувати сина через погане відношення опікуна до нього та до матері дитини. Щодо вироку винесеного стосовно нього Гусятинським районним судом, то судимість в нього погашена і він вважається несудимим. Крім того, фактично побоїв він [PERSON] не наносив, даний факт не доведено, лікарі не підтвердили це. Коли ще [PERSON] жив з в сім»ї, то він коли син був неслухняний, ставив його в кут. Оскільки він не був записаний у свідоцтво про народження сина як батько при його народженні, це була формальність, тому в 2005 році він відновив своє батьківство. В АТО перебував в 2016 році. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: [PERSON], яка є опікуном малолітнього [PERSON], в судовому засіданні не заперечувала щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Пояснила, що дійсно з 2014 року і по даний час [PERSON] проживає в її сім»ї. Батько не навідується, матеріально не утримує, мати періодично навідується. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: [PERSON] заперечувала щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], оскільки вони як батьки дуже люблять його. Вона приносила передачі синові від батька, коли приходила до нього навідувати. Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є матір»ю, а [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO]. У графі батько вказано «[PERSON]», що вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 25.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гусятинського районного управління юстиції у Тернопільській області. 30.08.2005 року в Актовий запис про народження №40 [PERSON] на підставі спільної заяви батьків про визнання батьківства від 08.08.2014 року внесено відомості про батька дитини. (а.с.19,41). Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов'язків №437 від 04.08.2017 року, [PERSON] має високий ступінь втрати здоров»я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність гід інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов'язків(а.с.11) Розпорядженням голови районної державної адміністрації № 398-од від 04.09.2017 року підтверджено малолітнім [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], статус дітей позбавлених батьківського піклування (а.с.12). [PERSON] призначено опікуном [PERSON] Розпорядженням голови Гусятинської РДА від 31.03.2014 року №130-д.(а.с.42) Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом, чим декларується принцип "змагальності сторін у цивільному процесі". Сторони визнають ту обставину, що [PERSON] з 2014 року проживає з опікуном [PERSON] по [ADDRESS], в селищі Гусятин Гусятинського району Тернопільської області. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Як вбачається із висновку Органу опіки та піклування райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його сина [PERSON], [INFO] (а.с.16-17). Згідно вироку Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29.08.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України та призначено покарання у виді 80 годин громадських робіт. Вироком встановлено, що [PERSON] спричинив побої неповнолітньому [PERSON]. (а.с.13-14) Відповідно до ч.6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В даному випадку встановлено, що [PERSON] засуджено за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини [PERSON]. Звідси, доводи відповідача про те, що він фактично ніяких побоїв [PERSON] не наносив, а так просто написали в документах, суд до уваги не бере. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, тощо. В роз'ясненнях п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання батьківського обов'язку має місце коли вони не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Згідно повідомлення адміністрації загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів смт. Гусятин № 36 від 12.02.2018 року [PERSON] навчанням свого сина учня 7А класу [PERSON], [INFO], не цікавиться, до школи не навідується і участі у батьківських зборах за період навчання не брав (а.с.69). Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що батько [PERSON] не виконує своїх батьківських обов»язків, бив його. Дитина проживає в його сім»ї з 2014 року, [PERSON] до сина не приходив. Відповідно до ч.2 статті 171 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що [PERSON] з часу коли він живе в опікуна до нього не проявляє жодної батьківської уваги, не допомагає, ніколи не дзвонив до нього, грошей не давав. Передачі від батька мама також не приносила. Коли він жив разом з батьком, то останній його бив майже кожного дня, а одного разу копнув його в ребро. В школу він в той час ходив смердючий. Батько міг в туалет ходити в хаті. Бажає щоб позбавили відповідача батьківських прав стосовно нього. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, засудження за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини, є підставами, передбаченими законом, для позбавлення батьківських прав, а саме відповідно до пункту 2 та пункту 6 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України. Частиною 1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.( Стаття 89 ЦПК України) Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що має місце винна поведінка [PERSON], який ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а саме, взагалі не спіклується з дитиною, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, матеріально не допомагає. Крім того, суд вважає, що свою пасивну поведінку щодо здійснення своїх батьківських обов»язків, [PERSON] визнає, акцентуючи в своїх поясненнях на тій обставині, що спроб для спілкування з сином, участі в його житті та вихованні, він не робив через вороже ставлення до нього опікуна [PERSON] та самого сина. Також наявність вироку Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29.08.2014 року в кримінальній справі № 596/721/14-к, яким [PERSON] засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України (спричинення побоїв неповнолітньому [PERSON]) являється підставою відповідно до пункту 6 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України для позбавлення відповідача батьківських прав. На підставі наведеного,

Outcome: approved