Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Підзембуріння" про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, та моральної шкоди. Позивач просить стягнути з відповідача 238055 грн. 27 коп. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди, а всього 248055 грн. 27 коп., а також у відшкодування судових витрат 3480 грн. 55 коп. В обґрунтування позову позивач вказує, що 25 квітня 2016 року близько 16 год. 15 хв. на перехресті вул. Грінченка та вул. Саперно-Слобідська в м. Києві, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] під час руху не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. 19.05.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва було прийнято постанову по адміністративній справі (справа №752/6937/16-п), якою [PERSON],працюючого в ТОВ «Підзембуріння»,було визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль [NUMBER], який належить позивачу на праві приватної власності. Сума матеріального збитку, спричиненого пошкодженням автомобілю склала 338055,27 грн. відповідно до Звіту №171-16 ФОП [PERSON] про оцінку вартості матеріального збитку від 17.05.2016. Сума завданої йому прямої матеріальної шкоди зменшена на 100000 грн., оскільки саме ця сума була сплачена йому в якості відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Загальна сума завданих йому матеріальних збитків становить: 338055,27 грн. - 100000 грн. = 238055,27 грн. Власником автомобіля [NUMBER] є ТОВ «БУД АВТО 2014». Вказаним автомобілем на правах оренди користується ТОВ «Підзембуріння», з яким порушник - [PERSON] перебуває у трудових відносинах. Нормативне обґрунтування його вимог до відповідача полягає в посиланнях наст.ст.1166,1172,1187 ЦК України. Внаслідок цього ДТП йому також заподіяно і моральну шкоду, яка здійснила негативний вплив на його психологічне здоров'я, змінилося його нормальне життя, порушився сон, серед ночі він прокидався від поганих снів, в яких знову і знову з'являлися різні варіації ДТП, кожної ночі він знову переживав ці події, вже тривалий час не може повноцінно відпочити та відновити сили. Такожвін був вимушений більше семи тижнів користуватися таксі та транспортом загального користування, що вимагало значних зусиль для нього та додаткових витрат. Йому важко перенести пошкодження його власності, а саме автомобілю. Позивач багато років збирав кошти для його купівлі, тобто приклав чималих зусиль для його придбання, підтримував у бездоганному стані, а тому для нього факт пошкодження транспортного засобу є дуже болючим. Розмір заподіяної моральної шкоди позивач оцінює в 10000 гривень. Ціна враховує в себе страждання, які довелося перенести йому, зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров'я, а також моральних страждань, пов'язаних з дорожньо- транспортною пригодою. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Справу просив розглянути без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не сповістив. Відповідно до вимог ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.05.2016 року (справа №752/6937/16-п) [PERSON], працюючого в ТОВ «Підзембуріння», було визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Таким чином, відповідно до вказаної постанови суду вина [PERSON] у порушенні правил дорожнього руху та пошкодженні автомобіля позивача під час дорожньо-транспортної пригоди є повністю доведеною. Відповідно по вимог ч.3 ст.61 ЦПК України,обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином постанова Голосіївського районного суду м. Києва про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, відповідно до вимог ст.61 ЦПК України, є підставою звільнення від доказування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП, та факту пошкодження внаслідок порушення ПДР автомобіля позивача. Судом встановлено, що [PERSON] керував автомобілем [NUMBER] та скоїв дорожньо-транспортну пригоду, перебуваючи в трудових відносинах з ТОВ «Підзембуріння» під час виконання ним трудових обов'язків. Згідно п.3 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав і обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п.8 ч.2 вказаної статті одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.92 №6 встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). Виходячи з положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує обставини спричинення моральної шкоди означені позивачем в позовній заяві. Суд враховує обставини при яких була спричинена позивачу моральна шкода, характер та ступень моральних страждань перенесених позивачем, порушення нормальних життєвих зв'язків позивача, понесені позивачем додаткові витрати часу та зусиль для організації свого життя, неможливість користування автомобілем. Суд вважає завищеною суму моральної шкоди, яку просить стягнути на свою користь позивач та визначає її в розмірі 1000 гривень, та вважає що ця грошова сума є адекватною спричиненій моральній шкоді, вимогам розумності та справедливості. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору, та витрат, пов'язаних з розглядом справи. П.4 ч.3 ст.76 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем були понесені витрати для сплати судового збору за подання позову у сумі 2480 грн. 55 коп. та витрати, пов'язані з проведенням оцінки транспортного засобу для визначення матеріальних збитків в розмірі 1000грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial