Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся досуду ізпозовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні, розпорядженні та володінні квартирою шляхом виселення з квартири без надання іншого житлового приміщення. У позові вказав, що він є власником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАС №654991. Вказана квартира була придбана на прилюдних торгах, квартира бура реалізована як предмет іпотеки, на день тогрів належала на праві власності [PERSON] . Після придбання квартири відповідач добровільно не виселилася з квартири і тому [PERSON] був змушений у судовому порядку ставити питання про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення та зняття з реєстрації. Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 03.04.2014 року позов [PERSON] було задоволено. [PERSON] та [PERSON] було виселено із спірної квартири без надання іншого житлового приміщення. Рішення набрало чинності та було виконано державним виконавцем. Після чого відповідач звернулась до позивача з проханням деякий час пожити в спірній квартирі, пообіцяла на першу його вимогу виселитися, позивач погодився. В 2018 році [PERSON] вирішив заселитись в свою квартиру про що повідомив відповідача та попросив її звільнити квартиру однак остання в добровільному порядку не звільняє квартиру. За захистом своїх прав позивач неодноразово звертався до поліції. 21 квітня 2020 року на адресу відповідача позивачем була надіслана письмова заява про досудове врегулювання спору, яка залишилася без відповіді. Просить усунути перешкоди в користуванні та володінні ним квартирою шляхом виселення відповідача з квартири без надання іншого житлового приміщення. 25 травня 2020 року відкрито провадження у справі призначно підготовче засідання на 15 червня 2020 року. 15 червня 2020 року відкладено підготовче засідання на 13 липня 2020 року у зв`язку з надходженням клопотання позивача по справі. 13 липня 2020 року закрито підготовче провадження призначено справу до розгляду по суті на 08 вересня 2020 року. В судове засідання, позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, відповідно до п .3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки суду не повідомила, відзив із запереченнями на позов, заяву із клопотанням про відкладення розгляду справи суду не надала. Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, відзив не надано, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на заочний розгляд справи. З огляду на це, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно дост. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд встановив, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва [NUMBER] посвідченого державним нотаріусом Первомайської держнотконтори Мирошниченко О.М. та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАС №654991 (а.с.10,11). За адресою спірної квартири зареєстрований позивач [PERSON] , що підтверджується довідкою № 1235 від 21.04.2020 року(а.с.15). 13 серпня 2020 року ухвалою апеляційного суду Харківської області рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 03 квітня 2014 року про виселення із спірної квартири без надання іншого житлового приміщення [PERSON] та [PERSON] залишено без змін (а.с.12-14). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Таким чином, положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї. За матеріалами справи підтверджено, що відповідач не є власником квартири, яка належить позивачу, в квартирі не зареєстрована, що порушує права власника житла, який на законних підставах може вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. Таким чином, суд вважає, що позов про виселення відповідача з спірної квартири доведений і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому витрати по сплаті судового збору понесені позивачем підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved