Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

В позовній заяві позивач вказує, що відповідно до укладеної 29.12.2010 року між позивачем та [PERSON] угоди, останній отримав кредит у розмірі 7400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з: заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, а [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. 18.09.2014 року [PERSON] помер. Станом на 18.09.2014 року у [PERSON] виникла заборгованість в сумі 7310,39 грн., що складається з: - заборгованості за кредитом 7052,40 грн.; - заборгованості по відсоткам - 257,99 грн. 12.12.2015 року позивачем була направлена претензія кредитора до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області. 25.01.2016 року позивачем отримано відповідь Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого [PERSON] є [PERSON]. 16.02.2016 року [PERSON] позивачем було направлено лист претензію, яка виконана не була. Позивач просить суд стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, але, відповідно до заяви, яка є у справі, просить суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка та її представник в особі [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надали заяви, в яких просять суд розглянути справу в їх відсутності та відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні 24.02.2017 року відповідачка та її представник в особі [PERSON] заперечували проти позову, посилаючись на безпідставність позовних вимог та на пропуск позивачем строку звернення до відповідачки з вимогою боржника, стверджуючи про те, що позивачеві було відомо про відкриття спадщини після смерті 18.09.2014 року [PERSON], який був чоловіком відповідачки, ще з 23.09.2014 року. Крім того, відповідачка пояснила, що про наявність кредиту у [PERSON] [PERSON] вона дізналася лише з даного позову, оскільки до його смерті тривалий час проживали окремо. В судовому засіданні 24.02.2017 року свідок [PERSON] пояснила, що є донькою відповідачки та [PERSON]. Стверджує, що саме вона після смерті батька у вересні 2014 року віднесла свідоцтво про його смерть до Дніпрорудненського відділення Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" та повідомила про смерть батька. Свідок також пояснила, що відповідачці не було відомо про наявність кредитних зобовязань у чоловіка, оскільки вони тривалий час до його смерті проживали окремо. В судовому засіданні 24.02.2017 року свідок [PERSON] пояснила, що відповідачка є її рідною сестрою. По суті даної справи свідок нічого не пояснила. Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення, за відсутності зазначених у часників процесу, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, відповідно до укладеної 29.12.2010 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого ПАТ КБ "ПриватБанк» та [PERSON] угоди, останній отримав кредит у розмірі 7400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з: заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг, копії яких є у справі; відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Таким чином, сторонами на законних підставах було укладено вищевказану кредитну угоду, яка є предметом спору. Сторони зобов'язані дотримуватися умов укладеної угоди та виконувати взяті на себе зобов'язання у встановлений угодою строк (термін) її виконання, що передбачено ст.ст.526-530 ЦК України. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, а [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. Відповідно до п.6.5. Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.6.6. Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.8.6. Умов і правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. За положеннями п. 5.4 Правил користування платіжною карткою, строк погашення по кредиту в повному обсязі визначено не пізніше останнього дня місяця вказаного на платіжній картці (поле MONTH). Як вбачається з довідки та виписки по рахунку, які є у справі, [PERSON] за угодою, яка є предметом даного позову, було видано картку: 22.03.2013 року - № 5457092302835503, строк дії якої закінчується 02/17 року. 18.09.2014 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого є в справі. Відповідно до вимог ст.1220 ЦК України, 18.09.2014 року відкрилася спадщина після смерті [PERSON]. Станом на 18.09.2014 року у [PERSON] виникла заборгованість в сумі 7310,39 грн., що складається з: - заборгованості за кредитом 7052,40 грн.; - заборгованості по відсоткам - 257,99 грн. Зазначене підтверджується розрахунком заборгованості, який є у справі. Таким чином, [PERSON] порушував умови укладеного кредитного договору, оскільки, відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що вина [PERSON] у тому, що виникла вищевказана заборгованість перед позивачем, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. За змістом ст. ст.\~608,\~1218,\~1219 Цивільного кодексу України, у звязку зі смертю боржника припиняються лише ті зобовязання, які нерозривно повязані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять ці права та обовязки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобовязанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи\~її спадкоємців. Таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобовязаннями. Відповідно до ст.1234 ЦК України, 18.09.2014 року відкрилася спадщина після смерті [PERSON]. [PERSON], яка була дружиною [PERSON], у передбачених ст.ст.1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України порядку та строку прийняла спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується спадковою справою, копія якої є у справі. Дані щодо прийняття спадщини іншими особами, в матеріалах спадкової справи відсутні. Як вбачається із спадкової справи, копія якої є у справі, спадщину після смерті [PERSON] прийняла у Василівській державній нотаріальній конторі Запорізької області, відповідачка у справі - [PERSON], однак, до теперішнього часу не оформила та не отримала свідоцтво про право на спадщину. \~\~Але, разом з тим, статтею 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. \~\~Аналіз норм статей\~1216,\~1218,\~1219,\~1231,\~1268,\~1269,\~1296,\~1297 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. Відповідно до ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право. Відповідно до ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка особисто не повідомляла позивача про смерть [PERSON]. Але, разом з тим, як вбачається з Витягу з Програмно-апаратного комплексу ПАТ «КБ «Приватбанк», який є в справі, наданий представником позивача на виконання ухвали суду, про смерть [PERSON] позивач був повідомлений та мав свідоцтво про його смерть 23.09.2014 року. В судовому засіданні встановлено, що це свідоцтво про смерть позивачеві надала донька померлого - [PERSON] Разом з тим, тільки 12.12.2015 року позивачем була направлена претензія кредитора до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області, копія якої є в справі, до якої було додано й свідоцтво про смерть [PERSON], 25.01.2016 року позивачем отримано відповідь Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області, копія якої є в справі, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого [PERSON] є [PERSON] і лише 16.02.2016 року [PERSON] позивачем було направлено лист претензію, копія якого є в справі. Таким чином, проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, обєктивності, розумності та справедливості, суд вважає, що у даній справі кредитор предявив вимоги до спадкоємиці, яка прийняла спадщину, з порушенням строків, встановлених статтею 1281 ЦК України, що згідно з частиною четвертою цієї норми позбавляє його права вимоги до спадкоємця. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належні та достатні докази на підтвердження своїх вимог, позивач суду не надав. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, вимоги про стягнення з відповідачки судових витрат, задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed