Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просив стягнути з відповідача 83, 23 дол. США процентів за несвоєчасне виконання зобов»язання перед ним та 25, 48 дол. США річних, які просить стягнути в національній валюті. Посилається в позові на те, що 08.01.2014 року між ним та відповідачем був укладений Договір банківського вкладу № 2630/100/151629 «Ваш різдв»яний». В день закінчення строку дії договору 08.07.2014 року він звернувся до відповідача заявою про повернення суми вкладу, однак відповіді до цього часу не отримав. Тобто, в порушення вимог закону відповідач не приступив до виконання умов договору. Листом від 07.08.2014 року відповідач повідомив його про те, що його вклад за договором по закінченню строку перерахований, згідно умов договору, на рахунок з обліку вкладу на вимогу [NUMBER], кошти з якого ним можуть бути отримані у відділенні банку, в якому він обслуговується. Протягом липня-жовтня 2014 року він неодноразово звертався до відповідача, однак належні йому за умовами договору кошти не виплачені до цього часу. Ці обставини змусили його звернутися до суду з позовом про стягнення завданих йому відповідачем збитків в зв»язку з неналежним виконанням умов договору. Рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 22.09.2014 року з відповідача на його користь стягнуто87,67 доларів США збитків у вигляді процентів та річних, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 22.09.2014 року становить 1182,64 грн. Не дивлячись на це, до цього часу відповідач суму вкладу та проценти за користування коштами не повернув. Виходячи з цього, просить стягнути з відповідача завдані йому збитки в вигляді процентів за користування належними йому коштами за період часу з 27.08.2014 року до дня звернення до суду в розмірі 83, 23 дол. США та 3% річних у розмірі 25, 48 дол. США. Просить розглядати справу в його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про час розгляду справи сповіщався належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу/депозиту/ одна сторона/банк/, що прийняла від другої сторони /вкладника/ або для неї грошову суму/вклад/,що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Встановлено, що 08.01.2014 року між сторонами був укладений Договір банківського вкладу № 2630/100/151629 «Ваш різдв»яний» строком дії до 08.07.2014 року під 9,8% річних. Відповідно до ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Встановлено і це підтверджується рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 22.09.2014 року, сума вкладу та відсотки за користування коштами відповідачем позивачу повернуті не були. Рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 22.09.2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто87,67 доларів США збитків, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 22.09.2014 року становить 1182,64 грн., завданих простроченням виконання зобов»язання по поверненню вкладу. Відповідно до п.п. 4.3.2 укладеного між сторонами банк зобов'язався на вимогу вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти на умовах та в строки, що встановлені цим договором. Згідно з п.п. 1.7 договору повернення вкладу та нарахованих процентів вкладнику здійснюється банком шляхом видачі коштів готівкою через касу банку або безготівкового перерахування на власний поточний рахунок вкладника. Листом від 07.08.2014 року відповідач повідомив позивача про те, що його вклад за договором по закінченню строку перерахований, згідно умов договору, на рахунок з обліку вкладу на вимогу [NUMBER]. Кошти з даного рахунку можуть бути отримані ним у відділенні банку, в якому він обслуговується. Звертаючись до суду, позивач посилається на те, що протягом вересня-жовтня 2010 року він неодноразово звертався до відповідача за отриманням коштів, однак кошти йому не повернуті до цього часу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Виходячи з цих обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Така позиція щодо застосування ст. 625 ЦК України у правовідносинах, що виникли з приводу порушення зобов»язання викладена і в рішеннях Верховного Суду України, постановлених у порядку перегляду судових рішень у зв»язку з неоднаковим застосуванням норм матеріального права і згідно із ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковим для всіх судів України. З наданого позивачем розрахунку, перевіреного судом, вбачається, що збитки у виді неотриманих процентів за фактично прострочений строк з 27.08.2014 року до 27.10.2014 року складає 83, 23 дол. США, та 3% річних складає за цей період часу 25, 48 дол. США. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Відповідач, належно повідомлений про час розгляду справи, своїм правом не скористався, проти вимог позивача заперечень не подав і наявність боргових зобов»язань перед позивачем не спростував. За таких обставин суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а розрахунок належних до сплати сум доведеним. Звертаючись до суду позивач просить стягнути заборговану відповідачем суму в українській гривні станом на день ухвалення рішення судом. Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» гідно з частиною першою статті 192 ЦК ( 435-15 ) законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на день ухвалення рішення курс Національного банку України долара США до гривні становить 1574,9624 гр. за 100 долларов. Виходячи з даної норми закону суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на його користь 1310, 84 гр. процентів / 83.23 х 15, 7496= 1310, 84/ та 401, 30 гр. річних / 25.48х15,7496 = 401, 30/. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Виходячи з цього та розміру задоволених судом вимог позивача, звільнення йогов ід сплати судового збору при зверненні до суду, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави 243, 60гр. судового збору.

Outcome: approved