Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] де третя особа Тячівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, їй належить на праві власності житловий будинок розташований в [ADDRESS]. В житловому будинку окрім неї, прописані його донька [PERSON], син [PERSON] та колишня невістка відповідачка по справі [PERSON] та проживають не прописані її невістка [PERSON] із двома дітьми. Її син [PERSON], одружився із відповідачкою [PERSON] у 2009 році. Після весілля вони стали проживати у її власному житловому будинку в [ADDRESS]. Її син [PERSON] у березні 2012 року поїхав на заробітки в державу Росія і довго не повертався. Відповідачка [PERSON] не дочекавшись чоловіка [PERSON] із заробітків, забрала дітей, все майно що було нажито ним у шлюбі і у липні 2013 року переїхала жити до своїх батьків у [ADDRESS]. З цього часу відповідачка [PERSON] у житловому будинку не проживає, але зняти себе із реєстрації не бажає. Відповідачка [PERSON] з липня 2013року не проживає у її житловому будинку, вже один рік і вісім місяців, таким чином відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України втратила право на користування житловим будинком. Неповнолітні діти відповідно до ст. 160 СК України проживають там де проживають їх батьки. Після розлучення із її сином [PERSON] у відповідачки [PERSON] на вихованні залишилися неповнолітні діти, які проживають разом із нею за адресою [ADDRESS]. Тому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком, що розташований за адресою [ADDRESS] та зобов"язати Тячівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області зняти [PERSON], [INFO] з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS]. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на вимоги викладені в позовній заяві та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України. Представник третьої особи Тячівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], її представника [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS] є приватною власністю позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Відповідач [PERSON] з 2009 року до липня 2012 року, як член сім'ї, проживала у вищевказаному будинку, а з липня 2012 року проживає у своїх батьків в [ADDRESS]. Дані обставини підтверджуються довідкою Великруглянської сільської ради №190 від 25.02.2015 року та актом обстеження матеріально-побутових умов Згідно ст. 150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку) , квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати , дарувати, заповідати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.. ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння , користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які несу перечать закону. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. А у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть Отже, виходячи з вище наведеного суд приходить до висновку, що оскільки будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] відповідач немає жодних правових підстав на проживання у ньому і вказаний будинок не може вважатися його місцем проживання, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved