Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та пені по аліментам. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 16 листопада 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. 05 квітня 2016 року шлюб розірвано, син залишвся проживати з нею. На підставі рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 16.10.2013 року відповідач зобовязаний виплачувати аліменти на її користь на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 750 гривень, але не менше 30% продиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на її користь до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 500 гривень. Внаслідок невиконання відповідачем рішення скдк заним утворилася заборгованість по виплаті їй аліментів у сумі 19\~287,71 гривень. Просить стягнути вказану суму заборгованості по аліментам та суму неустойки за період з квітня 2016 року по серпень 2016 року у розмірі 1007,50 гривень. Також просить суд стягнути з відповідача судовий збір. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявивсь і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2\~ ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 16 листопада 2012 року сторони уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 16.11.2012 року, виданим Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №286 (а.с.7). Заочним рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 05.04.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.11-12). Рішення набрало законної сили 18.04.2016 року. Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 05.03.2013 року Заводським відділом державної реєстрації атків цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (актовий запис №95), 22 лютого 2013 року у сторін по справі народився син [PERSON] (а.с.8). Згідно із заочним рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 16.10.2013 року з [PERSON], [INFO] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], 22.02.2013 року в розмірі 750 гривень, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.09.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Цим рішенням також стягнуто з [PERSON], [INFO] аліментина користь [PERSON], на її утримання, в розмірі 500 гривень щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до 22.02.2016 року, починаючи з 13.09.2013 року (а.с.10). Вказане рішення набрало законної сили 29.10.2013 року. Внаслідок невиконання відповідачем данного рішення суду за ним утворилася заборгованість по виплаті [PERSON] аліментів у сумі 19287,71 гривень, що підтверджується доданими до заяви розрахунками державного виконавця (а.с.17-18). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8\~ст. 7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Матеріалами справи доведена заборгованість [PERSON] по аліментам за 2016 рік: квітень 20 днів, травень 31 день, червень 30 днів, липень 31 день, серпень 31 день. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки у розмірі 1007,50 гривень підглягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, судові витрати повинні бути присуджені відповідачу. На підставі викладеного,

Outcome: approved