Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , у якій просить суд прийняти рішення, яким стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання в розмірі 2500 гривень щомісячно, з індексацією вказаної суми, починаючи з дати подачі позову і до закінчення навчання. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є його батьком. Після розлучення батьків позивач проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. На даний час він досяг повноліття та з 15 вересня 2020 року навчається у Білоцерківському національному аграрному університеті на факультеті ветеринарної медицини, на денній формі навчання, що позбавляє його можливості працевлаштуватися та отримувати заробіток. При цьому, у зв`язку з навчанням, він потребує витрат на проживання в м. Біла Церква, харчування, оплату канцелярського приладдя та підручників, а також на придбання комп`ютера для навчального процесу. Коштів, які надає йому матір, недостатньо для забезпечення вказаних потреб, тому він перебуває у скрутному матеріальному становищі та потребує матеріального забезпечення. Відповідач матеріальної допомоги на утримання позивача не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним. За вказаних обставин позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 26 травня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін 05 липня 2021 року; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь- якої зі сторін до суду не надійшло, а відтак, відповідно до вимог частини 5 статті 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами. Відповідача було повідомлено про вказаний позов за місцем його реєстрації, про що свідчать дані рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно яких поштове відправлення отримано [PERSON] особисто 05 червня 2021 року. Відтак, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не скористався. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з позовної заяви і не заперечується відповідачем, позивач [PERSON] , [INFO] , є сином відповідача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 31 березня 2003 року / а.с.8/. З довідок виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 656/02-23 від 08 квітня 2021 року та № 351 від 03 серпня 2020 року вбачається, що позивач проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] /а.с. 9, 10/. На даний час [PERSON] є повнолітнім та з 15 вересня 2020 року навчається на І курсі Білоцерківського національного аграрного університету на факультеті ветеринарної медицини, на денній формі навчання, зі строком навчання до 30 червня 2026 року, що підтверджено довідкою № 593 від 31 березня 2021 року, виданою Білоцерківським національним аграрним університетом /а.с. 7/. За вказаних обставин він позбавлений можливості працевлаштуватися та отримувати заробіток, у зв`язку з чим потребує матеріального забезпечення. Відповідно до частини 10 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789- XII від 27.02.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За приписами статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до частини 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з частиною 3 статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом вказаної норми закону, позивач має право на звернення до суду з даним позовом як дитина, яка продовжує навчання. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що позивач на даний час навчається, суд вважає доведеним, що він потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та враховувати матеріальне становище сторін. При цьому, суд має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Оскільки позивач у справі досяг віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовжує навчання; потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги; а відповідачем не спростовується можливість надання ним матеріальної допомоги на утримання сина; суд дійшов висновку, що останній повинен на рівні з матір`ю дитини приймати участь в утриманні повнолітнього сина, який навчається, до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення [PERSON] 23 річного віку. При визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище позивача, який є здоровим; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є здоровим, працездатним чоловіком. Водночас, суд зважає на те, що позивач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував той факт, що відповідач має змогу сплачувати аліменти саме у сумі 2500,00 грн щомісячно, хоча відповідно до вимог частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням вищевказаних обставин, виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, закріплених у ст. 7 СК України, зазначених норм матеріального права, відсутність даних про сталий дохід відповідача, а також судової практики, що склалася у даній категорії справ, суд вважає необхідним заявлені позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн із проведенням щорічної індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 18 травня 2021 року та до закінчення останнім навчання, але не довше як до досягнення ним 23-річного віку. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, є співмірним і таким, що якнайкраще забезпечить інтереси [PERSON] , водночас, не стане надмірним тягарем для батька у понесених витратах. У задоволенні решти позовних вимог суд вважає необхідним відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У порядку ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовної вимоги позивача, який звільнений від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 908,00 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити рішення суду в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене та

Outcome: partial