Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи: Органу опіки і піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. В обґрунтування позовних вимог покликається, що 26.11.2011 року він уклав шлюб із відповідачкою, від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Під час подружнього життя сім'я проживала в [ADDRESS]. Позивач всіляко займався дитиною, забезпечував його продуктами харчування, забирав його у вільний від роботи час. На початку серпня 2013 року між ними виникла сварка, в результаті якої відповідачка із сином переїхала жити до своїх батьків. Позивач запропонував їй залишитись проживати у їх квартирі в м.Берегово, однак остання відмовилась. У серпні 2013 року відповідач звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області шлюб між ними розірвано. Від тоді відповідачка чинить йому, як батькові дитини, перешкоди у спілкуванні з ним, заборонила приїжджати до нього, мотивуючи тим, що у дитини є новий тато. Просить суд винести рішення, яким зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у спілкуванні із сином [PERSON], [INFO] та у його вихованні. Встановити час та місце для спілкування із сином з відвідуванням останнім місця проживання свого батька без присутності матері в першу та третю суботу - неділю з 11 год. суботи по 19 год. неділі, в другу та четверту п»ятницю - суботу - з 11 год. п»ятниці по 19 год. суботи. В судовому засіданні 14.10.2014 року судом було задоволено клопотання представника відповідача та виключено , як третю особу Берегівську районну державну адміністрацію Закарпатської області в особі служби у справах дітей, та залучено як третю особу без самостійних вимог на стороні позивача - орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, за місцем проживання дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Просить задоволити свої позовні вимоги та не заперечує проти заочного рішення, в разі неявки відповідача. В судовому засіданні відповідач та її представники позовні вимоги заперечили. Подали до суду письмові заперечення відповідно до яких, відповідачем не чиниться перешкод у спілкуванні батька із дитиною. З березня 2013 року позивач жодним чином не піклувався про дитину, не брав і не мав наміру брати участь у його вихованні. В цей період позивач переїхав жити до своїх батьків в с.Мурієво Закарпатської області, а вона залишилась із дитиною проживати в його квартирі у м. Берегово та оплачувати самостійно комунальні послуги. В серпні 2013 року позивач із своїми батьками вигнали її із квартири та вона змушена була переїхати до своїх батьків у приватний будинок у м. Берегово. ЗХ цього часу позивач жодного разу не приходив до дитини, не надавав коштів на його утримання, не цікавився та не піклувався про нього. З лютого 2014 року вона переїхала жити у м. Львів, та самостійно займається вихованням сина та його утриманням. Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 14.05.2014 року позивачу присуджено сплату аліментів на утримання сина, однак останній коштів не сплачував, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах відділу ДВС Берегівського РУЮ від 29.08.2014 року . Крім того, зазначила, що позовні вимоги позивача в частині встановлення днів спілкування із дитиною за його місцем проживання в с. Берегово не є можливими, оскільки дитині доведеться долати відстань в 280 км щотижня. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю таких. Представник третьої особи органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на те, що позивач не звертався до органу опіки та піклування в порядку ст.. 159 Сімейного Кодексу України. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи документи та докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю таких. Так, судом встановлено, що 26.11.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Берегівського районного управління юстиції. [INFO] у них народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Берегівського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис 145. Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 26.02.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Як вбачається із мотивувальної частині рішення, [PERSON] проти позову не заперечував. З березня 2013 року позивач не бере участі у вихованні дитини та в його забезпеченні. Це підтверджується і рішенням Франківського районного суду м.Львова від 14.05.2014 року про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах № 06-45/6783 від 29.08.2014 року, виданої відділом виконавчої служби Берегівського районного управління юстиції, заборгованість позивача перед відповідачем становить 7628,57 грн. за період з 18.02.2014 року по 29.08.2014 року. Відтак, позивач свої обов'язки по утриманню дитини належним чином не виконує. У відповідності до вимог ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.ст.158, 159 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того батька, хто проживає окремо від неї; рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення; рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання; якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного із батьків у вихованні дитини періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо, місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров"я дитини, поведінки батьків,а також інших обставин, що мають істотне значення; в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення дитиною присутністю іншої особи. Враховуючи обставини справи, а саме відсутність висновку органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, який є обов'язковим у даній категорії справ та надається за клопотанням одного з батьків, так як встановлено в судовому засіданні позивач жодного разу не звертався в орган опіки та піклування з приводу того, що відповідачка чинить йому перешкоди в спілкуванні з дитиною, оцінюючи покази сторін дані в судовому засіданні, суд вважає, що позивач не довів позовні вимоги, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач не чинить перешкоди в спілкуванні позивача з дитиною та дає йому можливості приймати участь у вихованні сина. З наведеного свідчить, що позивач не дотримався процедури вирішення питання про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною не звернувшись в орган опіки та піклування, не довів наявність перешкод у спілкуванні з дитиною, а тому позовні вимоги є безпідставними і не підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed