Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду та довічно. В обґрунтування позовних вимог вказує, що є матір'ю відповідача. На теперішній час досягла пенсійного віку, є непрацездатною, інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням. Розмір її пенсії складає 2269,21 грн., що є недостатнім для задоволення її життєвих потреб. Відповідач працює та отримує стабільну заробітну плату більше 9000 грн. на місяць, однак добровільної допомоги на надає. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала, просила позов задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання з`явився, про причини неявки суд не повідомив, у судове засідання викликався належним чином, заперечень проти позову та відзиву не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному слуханні справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.07.1972 року відповідач [PERSON] [INFO], є сином [PERSON]. Відповідно до довідки МСЕ № 310185, [PERSON] 1941 р.н. є інвалідом ІІ групи загального захворювання, непрацездатна. Згідно з довідкою Зміївського об'єднаного УПФУ Харківської області від 20.02.2018 року № 463, [PERSON] за серпень-вересень 2017 року отримувала пенсію у розмірі 1576,30 грн., за жовтень-грудень 2017 року та січень 2018 року - 2269,21 грн. [PERSON] є пенсіонером з 21.06.2012 року, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER]. [PERSON] перебувала на стаціонарному лікування у неврологічному відділенні КЗОЗ БРР «БЦКРЛ» з 10.05.2017 року по 19.05.2017 року, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 6591. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов'язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов'язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз'яснення, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Як роз'яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Згідно ч. 1ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов'язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Оскільки позивачка є непрацездатною, вона потребує матеріальної допомоги від своєї повнолітньої дитини. Відповідач в судове засідання не з"явився та не надав суду належних та допустимих доказів того, що його мати не потребує матеріальної допомоги. Разом з тим позивачем не надано підтвердження на отримання відповідачем заробітної плати в розмірі більше 9000 грн. на місяць. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн.. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позовної заяви. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial