Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 03.05.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11001565000, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит на суму в розмірі 23 000,00 дол. США, зі сплатою 12,5% річних. Вказує, що 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого Банк, відповідно до умов цього договору, відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку, на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набув права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження, у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. З метою забезпечення виконання договору та повернення кредиту [PERSON] , між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір поруки №11001565/6481 від 03.05.2006 року, згідно якого вона зобов`язалася в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком, в разі невиконання умов договору №11001565000 від 03.05.2006 року. Крім того, 09.11.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в числі за Договором кредиту №11001565000 від 03.05.2006 року. Проте, відповідач [PERSON] свої обов`язки по кредитному договору №11001565000 від 03.05.2006 року не виконував. В результаті невиконання умов кредитного договору №11001565000 від 03.05.2006 року станом на 21.04.2020 року за відповідачем [PERSON] рахується загальна заборгованість на суму в розмірі 340 712,00 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 244 943,10 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги в розмірі 50 692,40 грн., заборгованості за нарахованими відсотками, згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) в розмірі 45 076,50 грн. У зв`язку з вищевикладеним просить суд стягнути солідарно з [PERSON] (іпн. [NUMBER] ), [PERSON] (іпн. [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ 36799749, вул. Кудрявський Узвіз, 5Б, м. Київ, 04053) заборгованість за Кредитним договором №11001565000 від 03.05.2006 року у розмірі 95 633,55 грн. (дев`яносто п`ять тисяч шістсот тридцять три гривні 55 копійок). Стягнути солідарно з [PERSON] (іпн. [NUMBER] ), [PERSON] (іпн. [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ 36799749, вул. Кудрявський Узвіз, 5Б, м. Київ, 04053) судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Стягнути солідарно з [PERSON] (іпн. [NUMBER] ), [PERSON] (іпн. [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ 36799749, вул. Кудрявський Узвіз, 5Б, м. Київ, 04053) витрати на правову допомогу у розмірі 20000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідачі не з`явилися, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені судом про час та місце розгляду справи, а саме розміщенням оголошення про виклик до суду на офіційному сайті суду. Про причини неявки суд не повідомили. Від представника відповідачки [PERSON] до суду надійшли заперечення, в яких просив суд в задоволенні позову, в частині позовних вимог щодо [PERSON] , відмовити з причин безпідставності та необгрунтованості та застосувати строки позовної давності. Просив суд справу слухати у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що 03.05.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11001565000, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит на суму в розмірі 23 000,00 дол. США, зі сплатою 12,5% річних. /а.с.10-14/. Відповідно до ст.526 ЦК України, - зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З метою забезпечення виконання договору та повернення кредиту [PERSON] , між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір поруки №11001565/6481 від 03.05.2006 року, згідно якого вона зобов`язалася в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком, в разі невиконання умов договору №11001565000 від 03.05.2006 року. /а.с.18/. Згідно ч.1 та ч.2 ст.553 ЦК України, - за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Частиною 1 та 2 статті 554 ЦК України, передбачено - „У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки." 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого Банк, відповідно до умов цього договору, відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку, на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набув права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження, у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. /а.с.25-43/. 09.11.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в числі за Договором кредиту №11001565000 від 03.05.2006 року. /а.с.44-53 /. Відповідач перед позивачем має заборгованість станом на 21.04.2020 року в сумі 95 633,55 грн., в тому числі: Нараховані 3 % річних - 22 078,98 грн. Нарахована пеня - 73 554,57 грн. /а.с.22-24, 119-122/. З ст.1048 ЦК України вбачається, - що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, судом встановлено, що, на даний час, у відповідачів [PERSON] та [PERSON] існує непогашена заборгованість перед позивачем ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 11001565000 від 03.05.2006 року в сумі 95633,55 грн. Проте, суд вважає, що в задоволенні позову, в частині позовних вимог щодо [PERSON] , слід відмовити, у зв`язку із спливом позовної давності, виходячи з наступного: Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК України - позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг строків позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права. Відповідно до Додаткової угоди №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11001565 від 03.05.2006 року, а саме п.1.2. договір діє до 03 травня 2014 р., тобто з цього дня позивач довідався про порушення свого права, як наслідок розпочався відлік позовної давності, який закінчився - 03.05.2017 р. /а.с.16/. В свою чергу, позивач звернувся до суду з позовом тільки 04.05.2020 року, тим самим пропустивши строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права. Згідно ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Будь-яких доказів поважності причин пропуску строку позовної давності по відношенню до поручителя [PERSON] позивачем суду не надано. Відповідно до ч. 3,4 ст. 267 ЦК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Отже, на підставі вищевказаних вимог Закону, суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позову, в частині позовних вимог щодо поручителя [PERSON] , слід відмовити. Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] не виконує свої зобов`язання за кредитним договором № 11001565000 від 03.05.2006 року,суд вважає, що [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за вказани кредитним договором в сумі 95633,55 грн. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати в розмірі 2102,00 грн. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою в розмірі 20000 грн., суд приходить до наступного: Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відшкодування витрат на оплату послуг адвоката здійснюється за наявності документального підтвердження витрат, а саме платіжного доручення про сплату коштів. У разі неподання відповідних документів у суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум. Розмір відшкодування не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. Суд з урахуванням матеріалів конкретної справи, зокрема ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність. Розумна необхідність - це врахування часу, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, тривалість розгляду і складність справи; вартість відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні, наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; ціна позову; докази, що підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката (отже, це суто оціночне поняття). Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат (п. 6.5. Постанови Пленуму ВГСУ №7 від 21.02.2013 року) Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги те, що позивачем не надано суду документального підтвердження витрат, а саме платіжного доручення про сплату коштів в сумі саме 20000 грн., які позивач просить суд стягнути в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу, а тому суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати лише в розмірі сплаченого позивачем судового збору в сумі 2102,00 грн. Суд, не бере до уваги платіжне доручення №651 від 06.03.2020 року, призначення платежу якого вказане за надання правової допомоги, згідно договору №21-12/2019 від 21.12.2019 року та яке міститься в матеріалах справи /а.с.55 зворот/, оскільки сума у вказаному платіжному доручені сплачена в розмірі 200000 грн. (двісті тисяч гривень) та не вказано за які саме послуги та допомогу дані кошти були сплачені. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. На підставі наведеного та

Outcome: partial