Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави та стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі договору поруки. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 18.04.2011 р. між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір, за яким відповідачка отримала 59954,6 грн. на купівлю транспортного засобу ЗАЗ TF69YO, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Виконання умов кредитного договору забезпечено договором поруки від 11.02.2015 року за умовами якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання відповідати перед позивачем солідарно в межах визначеної суми в розмірі 50 грн. Крім того, 21.05.2011 року між сторонами на виконання зобов'язання за кредитним договором укладений договір застави предметом якого визначений транспортний засіб ЗАЗ TF69YO, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER]. Строк користування кредитними коштами за кредитним договором - до 18.04.2016 р. Станом на 02.07.2015 р. загальна заборгованість відповідачки [PERSON] через невиконання умов кредитного договору, разом з процентами та неустойкою, складає 328866,2 грн. Просить суд в рахунок кредитного зобов'язання, звернути стягнення на предмет застави, стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за договором поруки в розмірі 50 гривень та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явилася. Надіслала на адресу суду клопотання в якому просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена, про причини своєї неявки суд не повідомила. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідачки до суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надіслав на адресу суду клопотання в якому просить справу слухати у його відсутності. Позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] 18.04.2011 р. укладений кредитний договір, за яким відповідачка отримала 59954,6 грн. на купівлю транспортного засобу ЗАЗ TF69YO, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER]. Строк користування кредитними коштами за кредитним договором - до 18.04.2016 р. 21.05.2011 року між сторонами на виконання зобов'язання за кредитним договором укладений договір застави предметом якого визначений транспортний засіб ЗАЗ TF69YO, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами. Відповідачка [PERSON] не виконує зобов'язання за кредитним договором у встановлені строки. Відповідно до ст. 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка [PERSON] станом на 02.07.2015 року має заборгованість - 328866,2 гривень яка складається із наступного: -16427,16 грн. - основний борг; -46108,33 грн. - прострочений борг; -61562,24 грн. - прострочені проценти; -85,64 грн. - строкові проценти; -204662,83 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань; -20 грн. - віндиуційні витрати. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦКУ у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 2 ст.1050 ЦКУ передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Виконання зобов'язання за договором № 910.76667 від 18.04.2011 року забезпечено порукою відповідача [PERSON] відповідно до договору поруки від 11 лютого 2015 р., укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON]. За умовами зазначеного договору поруки відповідач [PERSON] на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед позивачем відповідати солідарно в межах суми 50 гривень за зобов'язаннями позичальника, які виникають з кредитного договору (а.с.6). В забезпечення виконання кредитних зобов'язань між відповідачкою [PERSON] та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу АЗ TF69YO, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER], який належить [PERSON] (ІПН:[NUMBER]) на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.19-22). Згідно з ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 589 ЦК України та ст. 20 Закону України „Про заставу" в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до договору застави звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя може здійснюватися шляхом продажу предмета застави із укладанням договору купівлі-продажу з іншою особою. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет застави - є обґрунтованими і таким, що узгоджується з вищевикладеними нормами матеріального права. Розглядаючи позовну вимогу щодо солідарного стягнення з відповідачів на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором на підставі договору поруки у сумі 50 грн., суд вважає її такою, що ґрунтується на законі та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до договору поруки 11 лютого 2015 року [PERSON] відповідає перед позивачем за виконання боржником всіх зобов'язань в сумі 50 грн. Відповідно до ч.1 ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково, або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Розглядаючи позовні вимоги про вилучення у [PERSON] або інших осіб, у яких може знаходитися транспортний засіб та надання повноважень проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо) суд виходить з наступного. Такого способу звернення стягнення, як вилучення заставленого майна нормами ЦК України та Закону України «Про заставу» не передбачено. При набранні чинності рішенням суду про звернення стягнення на заставне майно - позивач отримує на підставі цього рішення всі повноваження, щодо розпорядження автомобілем. В тому числі позивач отримує на підставі рішення суду повноваження здійснювати дії щодо проведення всіх необхідний дій в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах. Такі повноваження випливатимуть з самого рішення і є порядком його виконання. Тому такі позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Вимога про солідарне стягнення з відповідачів суми судових витрат не передбачена Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Через це суд вважає, що судові витрати не можуть стягуватись в солідарному порядку, оскільки це не передбачено договором чи законом. Судові витрати складаються з судового збору при поданні позову в розмірі 3288,66 грн., судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 121,80 грн. Разом судові витрати складають 3410,46 гривень. Судові витрати підлягають стягненню в частках пропорційно до суми задоволених позовних вимог, а саме з відповідача [PERSON] в сумі 243,60 гривень, а решта суми : 3410,46-243,60=3166,86 гривень підлягає стягненню з [PERSON]

Outcome: partial