Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 16 січня 2013 року на утримання [PERSON], [INFO], з 1 / 4 частки до 1 / 6 частки заробітку (доходу), з посиланням на те, що позивач є платником аліментів згідно вищезазначеного рішення суду, заборгованість по аліментах відсутня, після винесення рішення позивач 23 листопада 2013 року одружився з [PERSON], в останніх є спільна дитина-Дегтяренко Л.О., [INFO], його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку і не має заробітку, заробітна плата позивача становить 3701 грн. 85 коп, у зв»язку з неналежним рівнем матеріального забезпечення позивач позбавлений можливості орендувати житло і разом із родиною проживає у своїх батьків. В судовому засіданні позивач підтримав позов за вищевикладених обставин, пояснивши, що його місце роботи на час винесення рішення про стягнення аліментів і на час розгляду справи не змінилося, на час винесення рішення про стягнення аліментів його заробітна плата становила 2500 грн., зараз 4800 грн., він не має змоги працювати на іншій роботі, інших аліментів не сплачує, на його утриманні перебувають дружина та син. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що позивач не спілкується із своїм сином [PERSON], не бере участі у додаткових витратах на останнього, в даний час вона не працює, її сімейний стан не змінився. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Статтею 10 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві, відповідно до даної статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57?60 ЦПК України, доказування не може грунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них. Тобто закон надає право платнику аліментів або стягувачу звернутися до суду про зменшення або збільшення розміру аліментів, що визначені рішенням суду. Підставами для цього є зміна матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення стану їх здоров'я, а відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України сторони повинні довести суду наявність цих обставин подавши відповідні докази. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 січня 2013 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу). Згідно рішення даного суду від 21 січня 2013 року шлюб між сторонами розірваний. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 23 листопада 2013 року позивач одружився із [PERSON] 23 листопада 2013 року, останні є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 17 квітня 2015 року, дружина позивача [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради з 01 січня 2015 року і отримує допомогу при народженні дитини, допомога призначена до 01 травня 2018 року (довідка даного управління від 17 січня 2017 року). Дані обставини сторонами в судовому засіданні не заперечуються. Відповідно до пояснень в судовому засіданні позивач станом на час ухвалення рішення про стягнення аліментів і на час розгляду справи працює в ДСНС, на час винесення рішення про стягнення аліментів його заробітна плата становила 2500 грн., зараз 4800 грн., що підтверджується також довідкою ГУ ДСНС України у м.Києві від 26 грудня 2016 року. Вказані докази, на які посилається позивач, як на підставу для зменшення розміру аліментів, зокрема, народження дитини у новому шлюбі, перебування дружини у соціальній відпустці, не дають підстав для задоволення позову про зменшення розміру аліментів, оскільки вказані обставини не можуть бути підставою для надання переваги у матеріальному забезпеченні дитини порівняно з [PERSON], [INFO], щодо якого ставиться питання про зменшення розміру аліментів, при цьому в судовому засіданні також встановлено, що після прийняття рішення і до звернення до суду з даним позовом позивач працює в одній і тій самі установі, його заробітна плата збільшилась. За таких обставин розмір участі позивача, як батька, в утриманні [PERSON] не може бути зменшено із зазначених у позові підстав, у зв»язку з чим позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: dismissed