Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач зазначила, що не перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем Від спільного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO] року. Після народження сина відповідач перестав мешкати з ними, приймати участь у вихованні дитини та надавати матеріальну допомогу. З моменту народження дитини відповідач не цікавиться життям та здоров'ям дитини. Перепон для спілкування з дитиною відповідачу не чинить. У зв'язку з тим, що протягом тривалого часу відповідач не приймає участі у вихованні дитини, звернулась до суду з даним позовом. Позивач та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на задоволені позовних вимог, зазначивши що відповідач як батько дитини ніяким чином не піклується про неї, з моменту народження не відвідує дитину, допомогу не надає. Позивач зазначила, що відповідач вживає алкогольні напої, у шлюбі із відповідачем вона не перебувала, після народження дитини відповідач взагалі зник та дитину не відвідує. У подальшому представник позивача та позивач у судове засідання не з'явились, просили розглянути справу у їх відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи було повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомлено. Представник третьої особи у судове засідання не прибув, просив розглядати справу у його відсутність, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Свідок [PERSON] зазначила, що позивач проживає разом з нею, відповідач до дитини не приїжджає, дитиною не цікавиться, одного разу тільки приїхав до пологового будинку. Свідок [PERSON] зазначила, що є матерію позивача, відповідач був присутній тільки при виписки дитини з пологового будинку, потім зник та на контакт з ними більше не виходить. Онука утримує сама, практично увесь час позивач та онук з нею, батько дитини не піклується про неї, зловживає спиртними напоями зі слів її доньки Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що з моменту знайомства з відповідачем жодного разу його більше не бачила. Його присутності за місцем проживання позивача не помічала. Дитина проживає за рахунок бабусі. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області 14.08.2013 року, батьками [PERSON], [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідно довідки №2389 виданої Житлово-комунальним підприємством «Жилкомплекс» 28.09.2015 року, позивач проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації разом з дитиною [PERSON], 2013 р.н. Висновком органу опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації від 18.08.2015 року №05-711-13 встановлено, що [PERSON] не з'явився на засідання комісії з питань захисту прав дитини Жовтневої районної адміністрації, яке відбулося 12.08.2015. В матеріалах справи відсутній вичерпний обсяг документів, що підтверджують ухилення батька від виконання батьківських обов'язків або його участь у вихованні малолітньої дитини. Вважає доцільним залишити на розсуд суду питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO] р.н. На підставі ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 164 СК України мати чи батько дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно ст. 166 СК України особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання, при цьому вона не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Як роз'яснено п. п. 15, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, судом встановлений факт, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню своєї дитини, таке ставлення відповідача є неприпустимим, суперечить моральним засадам суспільства, що підтверджується зібраними по справі доказами, та є достатнім для вжиття судом крайнього заходу впливу на відповідача [PERSON], а саме до позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] року народження, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved