Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 20580,51 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 19.12.2011 року в м. Харкові по вул. Героїв Праці, з вини відповідача, який керував автомобілем «ВАЗ-21011», д.н. 32270ХА, відбулася дорожньотранспортна пригода. На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у ДТП підтверджується постановою Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2012 року. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Тойота», д.н. АХ 28-87СК, що належить [PERSON] Розмір завданих останній збитків, згідно висновку експерта, становить 19804,11 грн. за пошкоджений транспортний засіб. Вказана шкода особисто відповідачем не була відшкодована. 06.08.2012 року [PERSON] звернулася до позивача з заявою про відшкодування шкоди. Позивачем було здійснено відшкодування потерпілій в розмірі 19804,11 грн. Крім того, позивач поніс витрати на аварійного комісара в розмірі 776,40 грн., а всього 20580,51 грн., які він просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи у його відсутність, суду не надав. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з постанови Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2012 року та інших матеріалів справи, [PERSON] 19.12.2011 року, керуючи автомобілем «ВАЗ-21011», д.н. 322-70ХА, по вул. Героїв Праці в м. Харкові, допустив наїзд на автомобіль «Форд», д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] з послідуючим наїздом на автомобіль «Тойота», д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], які стали учасниками ДТП. Вказаною вище постановою, яка набрала законної сили, встановлено вину водія [PERSON] у виникненні вказаної ДТП. Автомобіль марки «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ 418626. В 2012 році [PERSON] звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про настання страхового випадку. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 59 від 25.07.2012 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин, які підлягають заміні, автомобіля «Тойота», д.н. [NUMBER], 2011 року випуску, що належить [PERSON], пошкодженого в результаті ДТП 19.12.2011 року, складає 19804,11 грн. Ринкова вартість вказаного автомобіля складає 158476,15 грн. 05.10.2012 року Моторним (транспортним) страховим бюро України був виданий наказ № 2955, на підставі якого вирішено виплатити [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 19804,11 грн. Відповідно до платіжного доручення № 3745 від 16.10.2012 року, страхове відшкодування в розмірі 19804,11 грн. було виплачено позивачем [PERSON] Крім того, позивачем сплачено 776,40 грн. ФОП [PERSON] за послуги аварійних комісарів. Як вбачається з листа позивача від 10.10.2012 року № 25457/3-2-05, ним було повідомлено відповідача щодо необхідності відшкодування грошових коштів в загальному розмірі 20580,51 грн. (19804,11 + 776,40). Проте, як вбачається з доводів позовної заяви, вказані грошові кошти позивачу відшкодовано не було. Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з\~\~урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством,\~\~включаючи\~\~витрати\~\~на\~\~усунення пошкоджень, зроблених\~\~навмисно\~\~з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував\~\~транспортним\~\~засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п.п. а) п. 41.1.\~ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п.п. 38.2.1. пункту 38.2\~ст. 38 вказаного Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1\~статті 13 цього Закону. Згідно\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом,\~\~іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як вбачається з роз'яснень, викладених в п. 26 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил\~статті 993 ЦК. За таких обставин суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого останнім страхового відшкодування в розмірі 19804,11 грн. та задовольняє позов в цій частині. Щодо вимог позивача про відшкодування витрат на аварійного комісара в розмірі 776,40 грн., то суд відмовляє у вказаних вимогах з огляду на наступне. Положення п. 34.2., 34.4. ст.\~34, п. 40.3. ст.\~40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які регулюють повноваження МТСБУ щодо залучення аварійних комісарів, а також інші норми вказаного\~Закону\~не передбачають право МТСБУ на відшкодування з боку винної особи витрат, пов'язаних із залученням аварійного комісара. Крім того, як вбачається з вказаних вище положень законодавства, залучення аварійних комісарів замість власних працівників для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, є правом, а не обов'язком МТСБУ. Нормами вказаного\~Закону, а саме п. 34.3., передбачено лише обов'язок страховика (МТСБУ) відшкодувати\~\~потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) в разі, якщо потерпілий самостійно обирає аварійного комісара. Будь-яких інших випадків, коли витрати на аварійного комісара підлягають відшкодуванню, вказаним Законом не передбачено. Як вбачається з положень ст. 28, 29 вказаного вище Закону, до складу витрат, що відшкодовуються страховиком (МТСБУ) та які можуть бути стягнуті в порядку регресу, витрати на аварійного комісара також не входять. За таких обставин відсутні підстави для відшкодування відповідачем витрат в розмірі 776,40 грн., що пов'язані із залученням позивачем на власний розсуд аварійного комісара. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві\~\~пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, в розмірі 19804,11 грн., з відповідача [PERSON] на користь позивача пропорційно задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню судові витрати в розмірі 234,41 грн.

Outcome: partial