Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра» , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON], відділ ДВС Томаківського РУЮ Дніпропетровської області про визнання виконавчого напису недійсним і таким, що не підлягає виконанню та закриття виконавчого провадження. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05 березня 2008 року між ним та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра», був укладений кредитний договір №781223/МБ, за умовами якого, банк надав позивачу кредит у розмірі 30 тисяч доларів США у строк до 04 березня 2015 року зі сплатою 14,4 % річних, а він зобов'язався повернути кредит і сплатити проценти на умовах, установлених указаним договором. З метою забезпечення виконання вимог за зазначеним кредитним договором 05 березня 2008 року між позивачем та ПАТ КБ «Надра» був укладений договір іпотеки №781223/МБ-31, за яким з метою забезпечення виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору позивач передав в іпотеку нежитлове приміщення - адміністративна будівля загальною площею197.3 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 04 березня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №803, щодо звернення стягнення на нерухоме майно - нежитлове приміщення адміністративна будівля, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], при цьому виконавчий напис вчинено без мотивації його здійснення, за виключенням вказівки проте, що «Строк платежу за вищеназваним договором іпотеки настав 01.03.2014 року. Згідно з постановою відділу державної виконавчої служби Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 06 травня 2014 року відкрито виконавче провадження серія ВП №43183178 з виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис вчинено нотаріусом із порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 22.02.2012р. за №282/20595 та постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.3.1. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції раїни від 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого, в Міністерстві юстиції України від 22.02.2012р. за №282/20595 (далі по тексту - Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Пункт 3.2. Глави 16 Порядку передбачає, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Позивач категорично стверджує, що ніяких усних чи письмових вимог банку про сплату боргу за кредитом він не отримував і що він регулярно сплачував відсотки за кредитом відповідно до графіку погашення. Позивач вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен був враховувати безспірність пред'явлених банками розрахунків заборгованості за кредитними договорами, суми, що значаться у письмових вимогах та виконавчих написах, з'ясовувати всі обставини по справі, а саме чи рахується за ним суми боргу. Ще одним питанням, яке потребувало детального вивчення нотаріусом є належне повідомлення боржника про його заборгованість перед кредитором та необхідність його погашення, що забезпечує безспірність заборгованості між сторонами, та повідомлення боржника про місце і час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, вчинивши вказаний виконавчий напис, нотаріус [PERSON] не врахувала та не перевірила факт отримання іпотекодавцем письмової вимоги про усунення порушення, наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушила вимоги про безспірність заборгованості. Крім того, розрахунок розміру невиконаних зобов'язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом, пені та штрафних санкцій у виконавчому написі зроблено банком одноособово, без урахування думки позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості , що дає підстави вважати, що вчинений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Позивач вважає, що виконавчий напис, вчинений нотаріусом за вимогою банку містить іншу суму заборгованості за кредитним договором, чим насправді, крім того, не зазначено періоду нарахування пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків, а тому, із урахуванням таких розбіжностей не можна встановити безспірність заборгованості, як того вимагає низка законів, що передбачає порядок вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, відповідно до частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Така ж норма міститься і в п.3.1. Порядку вчинення нотаріальних дій, згідно якого нотаріус вчиняє виконавчі написи: за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Однак, як вказано в виконавчому написі нотаріуса: «Строк, за який провадиться стягнення, - п'ять років дев'ять місяців вісімнадцять днів, а саме з 05.03.2008 року по 23.12.2013 року», з чого виходить, що право вимоги у банка виникло зразу після укладення кредитного та іпотечного договорів, що не може відповідати дійсності, так як, як позивач вже вказував, що він регулярно і належним чином виконував умови договорів і строк цієї вимоги майже в два рази перевищує встановлений законом трьохрічний термін. Таким чином, оскільки позивачем не була отримана письмова вимога кредитора про усунення порушень основного зобов'язання та відповідачем не доведено безспірність заборгованості за кредитним договором, а також порушенням вимог п.3.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріус вчиняє виконавчі написи: за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав і з проханням визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 04 березня 2014 року недійсним та таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні позивач та його представник підтримала позовні вимоги [PERSON] повністю і прохали суд їх задовольнити. Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на наступні обставини. Твердження позивача щодо безпідставності вчинення напису є наявно хибним, оскільки виконавчий напис був здійснений відповідачем з суворим дотриманням ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.3 гл.16 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості : іпотечний договір, розрахунок заборгованості, вимога про погашення заборгованості, опис вкладення в цінний лист про надіслання боржникові вимоги від 29.01.2014 року, виписка з особового рахунку позивача, належним чином засвідчені копії яких додаються до заперечень. Таким чином , всі вимоги законодавства були дотримані, а наявність у відповідача згаданих вище документів, включає будь-які обвинувачення в порушенні відповідачем Закону України „Про нотаріат" при вчиненні виконавчого напису. Вимога ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про вчинення виконавчого напису при умові якщо виникнення права вимоги минуло не більше трьох років була відповідачем дотримана, адже право вимоги виникло у стягувача 01.03.2014 року, а виконавчий напис вчинено 14.03.2014 року. Через порушення боржником умов кредитного договору, банк отримав право стягнути заборгованість в повному обсязі, тобто з моменту виникнення зобов'язання. Строк, за який провадиться стягнення - це період з моменту виникнення зобов'язання. А законодавство України не містить обмежень щодо визначення у написі строку, за який проводиться стягнення. Таким чином, виконавчий напис вчинено у повній відповідності до Конституції України, законів України Про «іпотеку», «Про нотаріат», Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Відповідач просить суд, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», треті особи: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], відділ ДВС Томасівського РУЮ Дніпропетровської області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та закриття виконавчого провадження, відмовити. Треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON], відділ ДВС Томаківського РУЮ Дніпропетровської області надіслали до суду заяви про те, щоб розгляд справ був проведений за їх відсутності. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали даної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 05 березня 2008 року між позивачем та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра», був укладений кредитний договір №781223/МБ, за умовами якого, банк надав позивачу кредит у розмірі 30 тисяч доларів США у строк до 04 березня 2015 року зі сплатою 14,4 % річних, а він зобов'язався повернути кредит і сплатити проценти на умовах, установлених указаним договором. Банк свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі надавши позивачу кредитні кошти у сумі 68675,68 доларів США, з яких 29495,42 доларів США першим траншем та 30 000 доларів CШA, які останній отримав особисто. З метою забезпечення виконання вимог за зазначеним кредитним договором 05 березня 2008 року між позивачем та ПАТ КБ «Надра» був укладений договір іпотеки №781223/МБ-31, за яким з метою забезпечення виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору позивач передав в іпотеку нежитлове приміщення - адміністративна будівля загальною площею197.3 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За невиконання умов данного договору позивачем, 04 березня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №803, щодо звернення стягнення на нерухоме майно - нежитлове приміщення адміністративна будівля, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], при цьому виконавчий напис вчинено без мотивації його здійснення, за виключенням вказівки проте, що «Строк платежу за вищеназваним договором іпотеки настав 01.03.2014 року. Оцінюючи правомірність вчинення оспорюваного виконавчого напису, суд приймає до уваги наступне. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 2 п. 283 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року за № 20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 року за № 283/8882, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання боржником письмової вимоги про усунення порушень. Відповідно до ч. ч. 1, 2 п. 284 вищевказаної Інструкції, нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Відповідно до п.1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Посилаючись на вищенаведене, відповідач не довів суду той факт, та не представив суду письмові підтвердження про те, що ПАТ КБ «Надра» завчасно повідомив позивача шляхом письмової вимоги про сплату боргу за кредитом. Доказів, які б свідчили про направлення Банком на адресу позивача відповідних вимог щодо вказаних у виконавчому написі сум заборгованості по кредитному договору № 781223/МБ від 05.03.2008 року, матеріали справи не містять. Таким чином, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. З вищенаведеного виходить, що наведені обставини свідчать про те, що до заяви про вчинення виконавчого напису додані документи, які не підтверджують безспірність заборгованості боржника за вказаним кредитним договором, а відтак, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинила виконавчий напис від 04.03.2014 року за реєстровим № 803 про звернення стягнення на нерухоме майно - нежитлове приміщення адміністративна будівля , що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порушення вимог ст.ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», якими передбачено умови вчинення виконавчих написів. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає необхідним визнати недійсним виконавчий напис , вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 04.03.2014 року, зареєстрований в реєстрі за №803 щодо звернення стягнення на нерухоме майно - нежитлове приміщення адміністративна будівля, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та таким, що не підлягає виконанню, а також виконавче провадження , яке було відкрите постановою ВДВС Томаківського РУЮ в Дніпропетровській області від 06.05.2014 року серія ВП №43183178 з виконання зазначеного виконавчого напису - закрити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст.10,11,57-61,88, 209, 212-215 ЦПК України

Outcome: approved