Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 4627085039011941 від 02 лютого 2007 року в сумі вилучити у відповідача [PERSON] та передати в ПАТ КБ «Приватбанк» предмет застави - марка КІА, модель CARNIVAL, рік випуску 2006, тип транспортного засобу: легковий універсал, № кузова/шасі: KNEMB752366099216; реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля марка КІА, модель CARNIVAL, рік випуску 2006, тип транспортного засобу: легковий універсал, № кузова/шасі: KNEMB752366099216; реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] та звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на вказаний автомобіль, шляхом продажу транспортного засобу ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням договору купівлі-продажу від імені [PERSON] будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України. Ухвалою суду від 15 жовтня 2015 року відповідач [PERSON] замінений його спадкоємцем [PERSON]. Від представника позивача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на задоволенні позову наполягає проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~ Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. 02.02.2007 року позивач уклав договір з відповідачем № 4627085039011941, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 160657,90 грн. на купівлю автомобіля.// 02.02.2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави відповідач надав в заставу автомобіль марки КІА, модель CARNIVAL, рік випуску 2006, тип транспортного засобу: легковий універсал, № кузова/шасі: KNEMB752366099216; реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] /а.с. 8-14/. Положеннями статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись сторонами належним чином і в установлений строк згідно умов договору та вимог закону. ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язання за вказаним договором перед відповідачем виконав в повному обсязі, а саме: надав кредитні кошти у розмірі 160657,90 гривень. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав, а саме: не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 16 лютого 2015 року має заборгованість в розмірі 84860,16 гривень, яка складається з: 50203,74 заборгованості за кредитом, 16500,57 заборгованості за процентами, 18125,85 заборгованості за пенею. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору відповідач зобов'язання за договором застави не виконує. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Відповідно до договору застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Згідно ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави. Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. За кредитним договором відповідно до ст. 1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як було встановлено з матеріалів спадкової справи, 07 травня 2014 року [PERSON] помер. 06 листопада 2014 року до приватного нотаріусу [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини [PERSON], інші спадкоємці відмовились від прийняття спадщини після смерті [PERSON]Н./а.с.79-82/ Ухвалою суду від 15 жовтня 2015 року відповідач [PERSON] замінений його спадкоємцем [PERSON]. Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцем і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. За вимогами ч.ч.2-4 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред"явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор , здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право вимоги до спадкоємців. Лише недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Як передбачено п. 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року і яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту. Отже вимога може заявлятися кредитором як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, враховуючи, що ч.2 ст. 1281 ЦК України певного порядку предявлення таких вимог не встановлює і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобовязання спадкодавця перед кредитором. Оскільки, з матеріалів справи було встановлено, що в процесі судового розгляду позивач у строки визначені ст. 1281 ЦК України звернувся до суду з відповідним клопотанням про заміну відповідача та суд замінив первісного відповідача його спадкоємцем, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, спадкоємець не сплатив суму кредиту, тому позовні вимоги позивача, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони і понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved