Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 09.07.2015 року звернулась до суду з позовом, яким просить стягувати із відповідача [PERSON] в її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до виповнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, просять задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, позивач [PERSON] пояснила, що не проживає разом із відповідачем, останній проходить військову службу та утримує грошове забезпечення, точного розміру якого не знає, а тому повинен сплачувати аліменти на утримання дитини, їй самій важко утримувати дитину. Пояснила, що в липні та серпні 2015 року відповідач [PERSON] в рахунок сплати аліментів на дитину переслав їй грошові кошти в розмірі відповідно 1200 і 800 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, його представник [PERSON] позов визнала частково, пояснила, що в даний час відповідач відбуває військову службу в зоні АТО, їй невідомо, яку саме заробітну плату він отримує, але вважає, що йому самому недостатньо коштів, у звязку з чим вона, будучи його матірю, пересилала йому грошові кошти, пояснила, що відповідач згідний в добровільному порядку сплачувати аліменти в міру можливості. Просить визначити належні до сплати аліменти у справедливому розмірі. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, з наступних підстав. Вирішуючи даний позов, суд виходить із принципу рівності прав та обовязків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р. Судом встановлено, що сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.4,5), яка в даний час проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні, згідно довідки про склад сім"ї. Відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі та бере участь в АТО, згідно довідки (а.с.18). Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1\~ст.181 СК України). Частиною 1\~ст.189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у\~ст.182 СК України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3\~ст.181 СК України\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Домовленість щодо утримання дитини між батьками відсутня, позивач не погоджується із порядком та розміром матеріальної допомоги, яка періодично надається відповідачем, а тому позивач має право на стягнення аліментів з відповідача в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, той факт, що відповідач є працездатним, не має на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб, а відтак зобовязаний сплачувати аліменти на утримання своєї дитини. Посилання представника відповідача на недостатність у відповідача доходів як на підставу заперечення позовних вимог судом не приймаються, оскільки відповідач у липні та серпні 2015 року сплатив позивачці аліменти у загальній сумі 2000 грн., що свідчить про наявність у нього відповідних доходів. Суд погоджується із доводами позивачки про необхідність стягнення з відповідача аліментів у часті від заробітку, оскільки відповідач проходить військову службу та отримує щомісячне грошове забезпечення. Суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на дитину в розмірі ? від усіх його доходів, виходячи із встановленого розміру прожиткового мінімуму для дитини та передбаченого законом обовязку відповідача поряд із позивачкою брати рівну участь у матеріальному забезпеченні своєї дитини, оскільки менший розмір стягуваних з відповідача аліментів буде недостатнім для належного матеріального утримання дитини, що буде порушенням її прав та інтересів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача слід щомісячно стягувати аліменти в твердій грошовій сумі у заявленому позивачкою розмірі, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, оскільки відповідачем не надано належних і допустимих доказів, які б переконували суд у пріоритеті прав відповідача над інтересами малолітньої дитини. У відповідності до ст.ст.\~88,367 ЦПК України, суд також стягує з відповідача 243,60 грн. судового збору на користь держави, та рішення суду допускає до негайного виконання.

Outcome: approved