Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Співдружність-Сервіс» про стягнення моральної та матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок нещасного випадку на виробництві, в якому зазначив, що 3 січня 2012 року він працював на посаді контролера матеріалів, металів, напівфабрикатів та виробів на підприємстві відповідача. Звільнений з підприємства 02 червня 2014 року у зв'язку з неможливістю виконувати роботу за станом здоров'я. 27 березня 2013 року приблизно о 10 годині 30 хвилин під час виконання трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок на виробництві, в результаті якого він отримав закритий внутрішньосуглобний перелом треті правого стегна зі змішенням, про що був складений Акт проведення розслідування нещасного випадку форми Н-5, в якому зазначено, що нещасний випадок стався внаслідок недотримання позивачем п.п. 1.3 п.1.6.1 «Інструкції по охороні праці для всіх, працюючих на підприємстві». Позивач вважає, що акт розслідування нещасного випадку повністю не відповідає обставинам справи, оскільки нещасний випадок стався в результаті несприятливих погодних умов, що спричинили ожеледицю, та як наслідок слизьку дорогу, яку не було посипано піском. Внаслідок вищевказаного нещасного випадку він отримав третю групу інвалідності. На лікування внаслідок нещасного випадку ним було витрачено 9 552,60 грн., з яких 4 652,60 грн. він сплатив у ТОВ «Клініка Мотор-Січ» за лікування та 4 900 грн. за дистальну стегнову блокуючу пластину. Окрім матеріальних витрат він зазнав також істотних душевних страждань, які виражаються в тривалому фізичному болі, зміні укладу його життя, значних матеріальних втратах, тривалий час він був вимушений лікуватись та має продовжити лікування згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда. Через отриману травму був вимушений звільнитись з роботи, оскільки вже не міг виконувати роботу за станом здоров'я. Позивач зазначає, що адміністрація підприємства вимусила його написати заяву та зробила запис в трудовій книжці щодо звільнення за власним бажанням та це негативно позначилось на його душевному стані. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 9552,60 грн. та моральну шкоду у розмірі 30 000 грн. Ухвалою суду від 27.01.2015 року залучено в якості третьої особи відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Запоріжжі. Позивач та його представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі на підставах, викладених в позові, просили позов задовольнити. Представник позивача пояснила, що внаслідок нещасного випадку позивач зазнає моральних страждань, оскільки втратив здоров'я, переніс стрес, зменшена можливість насолоджуватися життям, відчуває постійну біль, витрачає час на лікування, також зазначила, що позивачем отримувались кошти з Фонду соціального страхування у зв'язку з понесеними витратами на лікування, але не змогла назвати суму компенсації. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що на момент працевлаштування [PERSON] мав третю групу інвалідності за діагнозом «Ампутаційна культя на рівні середньої треті правої голені як наслідок виробничої травми». Причиною нещасного випадку, що стався на підприємстві 27 березня 2013 року стало недотримання позивачем інструкції з охорони праці, що підтверджується актом проведення розслідування нещасного випадку від 01.04.2014 року, який було підписано останнім без зауважень і заперечень. Відповідач зазначає, що після отримання травми позивачу підприємством надавалась матеріальна допомога на лікування у розмірі 300 грн. та під час лікування останнього було премійовано у розмірі 400 грн. Також відповідач заперечує проти відшкодування моральної шкоди у зв'язку з тим, що отримані тілесні ушкодження позивача є наслідком недотримання техніки безпеки на виробництві, а не наслідком протиправних дій відповідача, також зазначив, що позивачем не наведено, за що має бути стягнуто моральну шкоду та не наведено підстав щодо її розміру. Представник третьої особи в судовому засіданні надав письмові пояснення на позовну заяву, в якій зазначив, щопозивач отримав трудове каліцтво працюючи на ТОВ «Співдружність - Сервіс», що підтверджується актом проведення розслідування нещасного випадку за ф. Н-5 від 02.04.2013 року та актом №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 02.04.2013 року. Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК від 17.10.2013 року [PERSON] було встановлено 50 % втрати працездатності за травму 1997 року та 15% втрати професійної працездатності за травму 2013 року. При повторному огляді 16.10.2014 [PERSON] також було встановлено 50 % втрати працездатності за травму 1997 року та 15% втрати професійної працездатності за травму 2013 року, безстроково, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК №0028213 від 16.10.2014р. (копії виписок додаються). 3 група інвалідності була встановлена позивачу у зв'язку із нещасним випадком, який стався з ним у 1997 році. Право на отримання одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати у зв'язку із нещасним випадком, який стався 27 березня 2013 року, виникло у позивача з дня встановлення стійкої втрати працездатності, тобто з жовтня 2013 року. Відповідно до п. п. 1,2 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 р. № 1105-XIV (в редакції, яка діяла на час настання нещасного випадку у 2013 році, надалі - Закон), постановами відділення Фонду №0809/2714/2714/52 та №0809/2714/2714.2/51 від 13 листопада 2013 року [PERSON] було призначено одноразову допомогу в розмірі 47214,98 грн. та щомісячну страхову виплату в розмірі 2951,03 грн. На підставі протоколу №1 засідання комісії з охорони праці від 31.10.2013 року позивачу було зменшено розмір одноразової допомоги на 1 % за порушення [PERSON] вимог законодавства про охорону праці. 12 квітня 2013 року позивач звернувся до відділення Фонду з заявою про відшкодування витрат за придбані медикаменти. До заяви надав довідку з історії хвороби №2578 про придбані медикаменти, акт №ПУ-0001046 здачі - прийому послуг за договором на суму 4652,60 грн., акт списання №СпМ-016015 від 31.03.2013 року на загальну суму 1673,60 грн., видаткову накладну №07 ДН 28/03-13 від 28.03.2013 р. на суму 4900,00 грн., квитанцію №104 від 28.03.2013 р. на суму 4900,00 грн. Всього на загальну суму 9552,60 грн. 16 квітня 2013 року відділенням Фонду було видано постанову №0809/2714/2714.1/37 про призначення фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу потерпілому та виплачено [PERSON] 6565,75 грн. З них: медикаменти на суму 1665,75 грн., пластина дистальна стегнова блокуюча вартістю 2860,00 грн. спонгіозний блокуючий гв. В кількості 7 шт. загальною вартістю 1400,00 грн. та блокуючий гвинт 5,0 в кількості 8 шт. загальною вартістю 640,00 грн. Також відділенням Фонду позивачу 19.04.2013 року було надано відповідь на заяву та роз'яснено, що не підлягає відшкодуванню вартість шапочки разової - 3 шт. та маски, на суму 7,85 грн., які не є лікарськими засобами або ВМП необхідними для лікування. Крім того, не підлягають відшкодуванню роботи та послуги зазначені в акті №ПУ-0001046 здачі-прийому услуг за договором на загальну суму 2979,00 грн. Відповідно до підпункту «а» пункту 2 ст.44 Закону застрахований зобов'язаний лікуватися в лікувально-профілактичних закладах або у медичних працівників, з якими Фонд соціального страхування від нещасних випадків уклав угоди на медичне обслуговування. Договір на проведення лікування потерпілих ТОВ «Клініка Мотор-Січ» у відділення Фонду відсутній.Відділенням Фонду укладено договір з КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9», відповідно до умов зазначеного договору, лікарня надає усі види медичної допомоги потерпілому кваліфіковано, у повному обсязі, з обов'язковим дотриманням вимог діючого законодавства України з питань охорони здоров'я. КУ «ЗМБКЛ №9» має відділення травматології, яке забезпечує лікування осіб з наслідками травм опорно-рухового апарату, а послуги, що були оплачені позивачем ТОВ «Клініка Мотор Січ» надаються КУ «ЗМБКЛ №9» безоплатно. Представником третьої особи зазначено, що всі виплати, передбачені діючим законодавством виплачені позивачу відділенням Фонду в повному обсязі, а відшкодування моральної шкоди на теперішній час здійснюється роботодавцями (а.с.154-180). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він працює в ТОВ «Співдружність-Сервіс». Він не бачив процес падіння [PERSON], а бачив лише коли останній вже сидів на землі. Свідок зазначив, що місце падіння було посипано сіллю та відсівом. Він особисто приймав участь у очищенні території, які були погодні умови в той день не пам'ятає. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідка, оцінивши всі надані докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що [PERSON] з 11.01.2012 року працював контролером матеріалів, металів, напівфабрикатів та виробів на ТОВ «Співдружність-Сервіс», та 02.06.2014 року був звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України (а.с.7). Згідно акту проведення розслідування нещасного випадку що стався 27 березня 2013 року о 10 год. 30 хв. в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Співдружність-Сервіс» від 02 квітня 2013 року та акту №1 від 02.04.2013 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, 27.03.2013 року контролер матеріалів, металів, напівфабрикатів та виробів ТОВ «Співдружність-Сервіс» [PERSON], працюючи в першу зміну з 07 години 00 хвилин, почав виконувати роботу, згідно із змінним завданням, яке видав керівник відділу технічного контролю (далі ВТК) [PERSON]. Завдання полягало у здійснені перевірки партії металевої продукції, яка нещодавно надійшла на склад ТОВ «Співдружність - Сервіс». Після перевірки продукції на дотриманість технологічним вимогам, [PERSON] треба було внести дані про неї до журналу реєстрації, який знаходився в приміщенні електродної ділянки, розташованої в виробничому корпусі №28 на відстані близько30 метрів від складу металу. О 10 годині 30 хвилин [PERSON] попрямував до електродної ділянки та під час пересування, не дійшовши до неї декілька метрів, раптово послизнувся і впав, травмувавши при цьому праву ногу. Сам момент падіння [PERSON] бачив начальник планово-діспетчерського бюро [PERSON], який йшов неподалік. Після падіння, [PERSON] допоміг [PERSON] підвестися та дістатися електродної ділянки, а потім [PERSON] сповістив керівництво ТОВ «Співдружність-Сервіс» про даний нещасний випадок. Медична допомога [PERSON] спочатку була надана у медичному пункті підприємства, а потім машиною швидкої допомоги травмований [PERSON] у супроводі керівника ВТК [PERSON] був доставлений до МСЧ АТ «Мотор-Січ», де йому надали кваліфіковану медичну допомогу, встановили діагноз та видали листок непрацездатності. Згідно висновку комісії, [PERSON] не виконав вимог «Інструкції по охороні праці для всіх, працюючих на підприємстві» ІОТ -0373, яке проявилося в тому, що під час пересування по території підприємства він втратив рівновагу, послизнувся та при падінні отримав травму, чим порушив підпункти 1,3, пункту 1.6.1., де записано: «Работающие, находящиеся на предприятии и в процессе труда обязаны: быть предельно внимательными и аккуратными в своих действиях; точно, без суеты и спешки, выполнять правила пешеходного движения и свои трудовые обязанности. (а.с.8-15). За епікризом ТОВ «Клініка Мотор Січ», [PERSON] з 27.03.2013 року по 05.04.2013 року знаходився на лікуванні з діагнозом «закритий внутрішньосуглобний перелом треті правого стегна зі змішенням. Первинний системний остеопороз» (а.с.21). Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда №257 від 09.04.2009 року, пенсійного посвідчення [NUMBER] від 29.08.2011 року та довідки серії МСЕ № 005258 від 18.11.1999 року, [PERSON] має безстрокову третю групу інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом (а.с.46-52). Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії АВ № 008472 зазначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 65 % , а саме: 50% - за травмою 03.04.1997 року, 15% - за травмою 27.03.2013 року (а.с.78). Пунктом 6.5 Колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом ТОВ «Співдружність - Сервіс» встановлено, що компенсація шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі смерті працівника, здійснюється фондом соціального страхування від нещасних випадків. Пунктом 6.6 зазначено договору передбачено, якщо виробнича травма виникла в результаті невиконання постраждалим умов нормативних актів,та при встановлені повної або часткової його вини, розмір одноразової допомоги, залежно від вини постраждалого, може бути зменшений не більше ніж на 50% (фонд соціального страхування від нещасних випадків) (а.с.116-124). Наказом ТОВ «Співдружність - Сервіс» № 167 від 29.03.2013 року,[PERSON] надано матеріальну допомогу в розмірі 300,00 грн. (а.с.65). Внаслідок нещасного випадку позивач змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, що підтверджується виписними епікризами та листками непрацездатності (а.с.16-25), у зв'язку із чим було порушено його нормальні життєві зв'язки. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно із ст.173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Пунктом 2 розділу І Положення про організацію лікування, медичної реабілітації та забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання лікарськими засобами та виробами медичного призначення, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 09.06.2010 р. № 18, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2010р. за № 489/17784 (далі-Положення) визначено, що фінансування витрат на лікування потерпілих, їх медичну реабілітацію, забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення (далі - ВМП) здійснюється за прямими наслідками страхового випадку робочими органами Фонду відповідно до укладених договорів з закладами охорони здоров'я державної та/або комунальної форм власності за рахунок коштів Фонду. Фінансуванню підлягають витрати у разі надання потерпілим амбулаторно-поліклінічної медичної допомоги у поліклініці, вдома, в денних стаціонарах згідно з переліком необхідних лікарських засобів, ВМП, визначеним ЛКК закладу охорони здоров'я (п.5 розділу II Положення). Пунктом 8 розділу II Положення передбачено, що робочими органами ВД Фонду відшкодовуються витрати за цінами у розмірі не більше вартості лікарських засобів, ВМП в аптечних закладах, з якими укладено договори. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про охорону праці», відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування України відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Пунктом 6.5 Колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом ТОВ «Співдружність-Сервіс» передбачено, що компенсація шкоди, спричиненої працівнику внаслідок ушкодження його здоров'я або внаслідок смерті працівника здійснюється фондом соціального страхування від нещасних випадків. 12 квітня 2013 року позивач звернувся до відділення Фонду з заявою про відшкодування витрат за придбані медикаменти (а.с.166). Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 0809/2714/2714.1/37 від 16 квітня 2013 року «Про призначення фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу потерпілому (одноразово), потерпілому [PERSON] номер справи 2714, номер випадку 2714.1 призначено фінансування витрат на медичну допомогу, а саме: виплати на лікування (лікарні), яке потерпілий проходить самостійно в розмірі 626,35 грн. (одноразово) (а.с.146). Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 0809/2714/2714.1/42 від 05 липня 2013 року «Про призначення фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу потерпілому (одноразово), потерпілому [PERSON] номер справи 2714, номер випадку 2714.1 призначено фінансування витрат на медичну допомогу, а саме: виплати на лікування (лікарні), яке потерпілий проходить самостійно в розмірі 6565,75 грн. (одноразово) (а.с.174) та надано розрахунок витрат на медичну та соціальну допомогу потерпілому [PERSON] (одноразово) (а.с.175-176) . Листом відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Запоріжжі №337 від 19.04.2013 року «Щодо відшкодування витрат на стаціонарне лікування», [PERSON] повідомлено, що згідно з наданою довідкою лікарні та платіжними документами потерпілому буде відшкодовано витрати в розмірі 6565,75 грн. та зазначено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням він має право на оскарження даного рішення до вищестоящого органу або до суду (а.с.177). Враховуючи, що позивач внаслідокнещасного випадку, що стався на підприємстві 27 березня 2013 року, вже звертався до віддання Фонду з заявоюпро відшкодування витрат за придбані медикаменти та йому було відшкодовано зазначені витрати, отримав рішення відділення Фонду щодо відмови в частці відшкодування коштів, яке він не оскаржував до вищестоящого органу або до суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Співдружність-Сервіс» матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок нещасного випадку на виробництві не підлягають задоволенню. Крім того, відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника покладено саме на Фонд соціального страхування України, а не на роботодавця. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року зазначено, що застрахованим громадянам, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України ( 254к/96-ВР ). Згідно ст.237-1 КЗпПУ, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом чи або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються, характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Окрім того, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, окрім глибини фізичних та душевних страждань, також враховує характер правопорушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інші обставини, які мають істотне значення. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року регламентовано, що громадяни, яким встановлена постійна втрата професійної працездатності мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п.4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності Визначаючи завдану моральну шкоду в розмірі 30 000 гривень, позивач посилається на те, що внаслідок вищевказаного нещасного випадку він отримав третю групу інвалідності, зазнає фізичний біль, пов'язаний з отриманням тяжких травм та їх наслідками, душевні страждання, пов'язані із спричиненням шкоди здоров'ю, яке неможливо повністю відновити, вказує на неможливість продовжувати активний стиль життя, порушення звичайних життєвих зв'язків та втрату працездатності. Судом встановлено, що внаслідок отриманої травми в результаті нещасного випадку на виробництві, що стався 27 березня 2013 року, позивачу проведено операцію, він змушений тривалий час знаходитися на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, не може вести активний спосіб життя, зміни у життєвих відносинах викликають у нього моральні страждання, він переносить фізичні страждання. Отже, отримана позивачем травма призвела до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні суми моральної шкоди суд враховує, що на час нещасного випадку позивач вже мав третю групу інвалідності, яку в 1997 році було призначено йому довічно у зв'язку із трудовим каліцтвом. Оцінюючи всі докази у їх сукупності і взаємозв'язку, суд вважає доведеними обставини отримання позивачем фізичного болю та душевних страждань, пов'язаних з отриманими травмами, але вважає заявлений позивачем розмір моральної шкоди у сумі 30 000 грн. завищеним. Враховуючи характер отриманих позивачем травм, пов'язані з цим фізичні і моральні страждання позивача, конкретні обставини справи і наслідки, ступінь втрати професійної працездатності, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з огляду на приписи ст.23 ЦК України, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 3 000 грн. Крім того з відповідача підлягає відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню на користь держави судовий збір при розгляді справи 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial