Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 28.03.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 19/МК33/13/2006-840, згідно з умовами якого було надано кредит в доларах США на придбання автотранспортного засобу, на загальну суму 50 000 доларів США, із розрахунку 15,00 % на рік, строком з 28.03.2006 року по 21.03.2011 року. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості. Даний кредит було розподілено на транші. Відповідно до додаткової угоди № 1 від 23.03.2006 року до договору кредитної лінії № 19/МК33/2006-840 від 28.03.2006 року позивач надав відповідачу транш у розмірі 20 000,00 доларів США. Відповідно до Додаткової угоди № 2 від 29.05.2006 року по договору кредитної лінії № 19/МК33/2006-840 від 28.03.2006 року позивач надав відповідачу транш у розмірі 30000,00 доларів США. За умовами кредитного договору та додаткових угод позивач надав відповідачу кредит у зазначеній сумі. В свою чергу відповідач [PERSON], зобов»язалась щомісяця сплачувати позивачу кредит, нараховані відсотки та інші платежі за кредитним договором. Однак, відповідач [PERSON], порушила умови кредитного договору, та кредит не повертається у встановлені договором кредиту строки, не сплачуються проценти за користування кредитом у строки, передбачені договором кредиту. Внаслідок невиконання умов кредитного договору, станом на 14.03.2014 року, виникла заборгованість в сумі 55 622,42 доларів США, що за курсом НБУ України станом на 14.03.2014 року з розрахунку 947,59 грн. за 100 доларів США становить 527 072 грн. 50 коп.. Крім того, для забезпечення виконання зобов»язання відповідача [PERSON], за кредитним договором, 28.03.2006 року були укладені договори поруки з відповідачаем [PERSON] відповідно до яких відповідач зобов»язався з відповідачем [PERSON] відповідати перед позивачем як солідарні боржники. Позивач неодноразово повідомляв відповідачів про виникнення заборгованості та її розмір, однак, кредитна заборгованість ними не погашена. Позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором 19/МК33/13/2006-840, від 28.03.2006 року в сумі 47 116,09 доларів США та 80 605 грн. 18 коп., а також стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 3654 грн. 00 коп., сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача, через канцелярію суду, подав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі та представник відповідачів в судове засідання не з'явилися, про час розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, направили через канцелярію суду заперечення, в якому зазначили, що позивач пропустив строк позовної давності та просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, шляхом застосування строку позовної давності, а також представник відповідачів подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність та в відсутність відповідачів. Оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 28.03.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з усіма правами та обов»язками являється Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 19/МК33/13/2006-840, згідно з умовами якого їй було надано кредит в доларах США, на загальну суму 50 000 доларів США, із розрахунку 15,00 % на рік, строком з 28.03.2006 року по 21.03.2011 року. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості. Даний кредит було розподілено на транші. Відповідно до додаткової угоди № 1 від 23.03.2006 року до договору кредитної лінії № 19/МК33/2006-840 від 28.03.2006 року позивач надав відповідачу транш у розмірі 20 000,00 доларів США. Відповідно до додаткової угоди № 2 від 29.05.2006 року по договору кредитної лінії № 19/МК33/2006-840 від 28.03.2006 року позивач надав відповідачу транш у розмірі 30000,00 доларів США. За умовами кредитного договору та додаткових угод позивач надав відповідачу кредит у зазначеній сумі, що підтверджується матеріалами справи. В свою чергу відповідач [PERSON], зобов»язалась щомісяця сплачувати позивачу кредит, нараховані відсотки та інші платежі за кредитним договором. Однак, відповідач [PERSON], порушила умови кредитного договору, та кредит не повернула у встановлені договором кредиту строки, не сплатила проценти за користування кредитом у строки, передбачені договором кредиту. Внаслідок невиконання умов кредитного договору, станом на 14.03.2014 року, виникла заборгованість в сумі 55 622,42 доларів США, що за курсом НБУ України станом на 14.03.2014 року, з розрахунку 947,59 грн. за 100 доларів США, становить 527 072 грн. 50 коп.. Крім того, для забезпечення виконання зобов»язання відповідача [PERSON], за кредитним договором, 28.03.2006 року були укладені договори поруки з відповідачаем [PERSON], відповідно до яких відповідач зобов»язався з відповідачем [PERSON] відповідати перед позивачем як солідарні боржники. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк відкрив позичальнику кредитну лінію в сумі 50 000 доларів США 00 центів, терміном на 60 місяців з 28.03.2006 року по 21.03.2011 року. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору кредит надавався зі сплатою 15 % річних, котрі можуть бути змінені додатковими угодами до даного договору, що є його невід»ємною частиною. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору видача кредиту за даним договором здійснювалася окремими траншами, після підписання окремих додаткових угод, з дотриманням умов п. 1.4 даного договору і після проведення оцінки платоспроможності позичальника. Відповідно до п. 1.4 кредитного договору сума кожного траншу, терміни користування траншем, а також інші умови, що можуть виникнути протягом дії даного договору, обмовлялися окремими додатковими угодами до даного договору, що є його невід»ємною частиною. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору повернення кожного траншу, та сплата відсотків здійснюється відповідно до графіків, які встановлюються у додатках до даного договору і є його невід»ємною частиною. Відповідно до п. 1.6 кредитного договору ціль кредитування визначається окремими додатковими угодами про видачу траншів, що є невід»ємними частинами даного договору. Відповідно до п.2.1 кредитного договору в забезпечення зобов'язань по цьому договору, які полягають у поверненні кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливої сплати неустойки, а також у відшкодуванні збитків в зв'язку з порушенням цього договору, позичальник передає у заставу/іпотеку: нежиле приміщення, загальною площею 138,40 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] що належить СПД ФО [PERSON], а також особисте майно, яке належить [PERSON]. [PERSON] виступає фінансовим поручителем. Відповідно до п. 3.1.2.2 кредитного договору у випадку прострочення виконання зобов'язання у відношенні повернення кредиту у строк, обумовлений у п.4.1.1 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом або його частини, (якщо зобов'язання частково виконані позичальником) у розмірі 5 (п'ять ) % річних виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці, рік дорівнює 360 (триста шістдесят ) дням. Відповідно до п. 3.1.4 кредитного договору цим договором сторони погодились про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення сплати відсотків за користування кредитом згідно з графіком за будь-який період, а також у випадку порушення заставодавцем будь-якої умови договору застави (ст.2 цього договору), банк має право вимагати дострокового повернення кредиту позичальником, в тому числі звернути стягнення на заставлене майно. Вимога про дострокове повернення кредиту має бути направлена позичальнику в письмовому вигляді. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний: п.п.5.1.1. використовувати кредит на цілі передбачені цим договором та додатковими угодами до нього; за два дні до передбачуваної дати видачі кредитного траншу, у рамках відкритої кредитної лінії, надавати банку письмову заявку, в якій вказується сума, термін і мета, з додатком засвідчених позичальником копій документів, що підтверджують необхідність у конкретному платежі, а також інших документів за вимогою банку, необхідних для аналізу кредитоспроможності позичальника. Відповідно до п. 5.1.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний відповідно до цього договору повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадках передбачених цим договором також - сплатити неустойку та відшкодувати завдані банку збитки. Відповідно до п. 5.1.4 кредитного договору позичальник зобов'язаний у випадку передбаченому в п.3.1.4. цього договору, достроково повернути кредит та сплатити нараховані відсотки, в тому числі за рахунок заставленого майна. Відповідно до п. 8.1 кредитного договору у разі порушення позичальником строків сплати відсотків за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до п. 8.2 кредитного договору у разі порушення позичальником строків повернення кредиту позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0.5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до п. 8.3 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5% від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у графіку і визначених на дату прострочення. Відповідно до п. 11.2 кредитного договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором. Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 1 до договору кредитної лінії від 28.03.2006 року сторони домовились, що відповідно до договору банк надає позичальнику транш у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США 00 центів. Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 1 до договору кредитної лінії від 28.03.2006 року термін користування траншем з 28 березня 2006 року по 21 березня 2011 року. Відповідно до п. 3 додаткової угоди № 1 до договору кредитної лінії від 28.03.2006 року процентна ставка за користування траншем встановлюється з розрахунку 15% річних по терміновому кредиту, і 5 % річних по простроченому кредиту. Відповідно до п. 4 додаткової угоди № 1 до договору кредитної лінії від 28.03.2006 року ціль отримання траншу - споживчі цілі. Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 2 від 29.05.2006 року до договору кредитної лінії сторони домовились, що відповідно до договору банк надає позичальнику транш у розмірі 20 000 доларів США 00 центів. Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 2 від 29.05.2006 року до договору кредитної лінії термін користування траншем з 29 травня 2006 року по 21 лютого 2011 року. Відповідно до п. 3 додаткової угоди № 2 від 29.05.2006 року до договору кредитної лінії процентна ставка за користування траншем встановлюється з розрахунку 15% річних по терміновому кредиту, і 5 % річних по простроченому кредиту. Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 2 від 29.05.2006 року до договору кредитної лінії ціль отримання траншу - споживчі цілі. Згідно розрахунку позивача заборгованість за кредитним договором, станом на 14.03.2014 року становить 47 116,09 доларів США, та 80 605 грн. 18 коп., (непогашений кредит - 27 308,02 доларів США, що еквівалентно, згідно курсу НБУ 258 768 грн. 07 коп.; несплачені відсотки - 19 808,07 доларів США, що еквівалентно, згідно курсу НБУ 187 699 грн. 26 коп.; несплачена пеня за прострочення строків виконання зобов»язань - 6 173,86 доларів США, що еквівалентно 58 502 грн. 84 коп.; несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу - 2 332,48 доларів США, що еквівалентно 22 102 грн. 34 коп.). Згідно з п.п. 3.1.1 вказаного договору кредиту повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитом здійснюється позичальником згідно з графіками повернення кредиту та сплати відсотків, які є невід'ємними частинами цього договору. Графіками повернення кредиту та сплати відсотків згідно додаткової угоди № 1 та додаткової угоди № 2, які є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості, погашення відсотків та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Як зазначено вище, пунктом 11.2 договору кредиту встановлено, що договір кредиту діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором кредиту та, згідно п. 1.1 договору встановили кінцевий термін повернення кредитних коштів - 21 березня 2011 року. Згідно вимог договору позичальнику було відкрито кредитну лінію з 28.03.2006 року по 21.03.2011 року. Тобто сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань (п. 11.2), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 21 березня 2011 року. Таким чином, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Згідно з розрахунком заборгованості по даному договору, який доданий позивачем до позовної заяви, відповідачі перестали виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з 19 грудня 2008 року, а з 23 вересня 2008 року - зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом, та після того не здійснили жодних дій які б свідчили про визнання ними свого боргу або іншого обов'язку, відповідно до вимог ч. 1 статті 264 Цивільного кодексу України. Крім того, судом встановлено, що позовна заява, подана позивачем 30.04.2014 року, що підтверджується штампом на конверті. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 2 статті 258 ЦК України визначено, що до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені) застосовується позовна давність один рік. Відповідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. В даному випадку між сторонами не було укладено договір про збільшення строків позовної давності. Договір кредиту, також, не містить положень про збільшення строків позовної давності за вказаним договором кредиту. Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу. Порядок обчислення строків не може бути змінений за домовленістю сторін. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення строків позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Частинами третьою та четвертою ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. За умовами кредитного договору - п.3.1.1, позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом. Крім того, розділом 8 договору кредиту встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним у вигляді пені та штрафу. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, суд приходить до висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Таким чином, оскільки за умовами договору, погашення кредиту та відсотків за кредитом повинно здійснюватись позичальником частинами кожного 19 або 20 або 21 числа місяця, згідно графіку платежів, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Сторонами в договорі кредиту визначено кінцевий строк повернення всіх траншів кредиту - 21 березня 2011 року. Тобто строк позовної давності для останнього платежу за кредитом розпочався з 22 березня 2011 року, та відповідно сплив 22 березня 2014 року. Статтею 255 ЦК України визначено, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього строку. У разі якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно. Судом встановлено, що позовна заява подана позивачем до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 30.04.2014 року. В матеріалах справи наявний поштовий конверт, в якому позовна заява надійшла до суду, і згідно поштового штемпелю на ньому, позовна заява була подана на пошту 30 квітня 2014 року. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності. В матеріалах справи наявні заперечення відповідачів, в яких вони просять суд застосувати норми Цивільного кодексу України, які встановлюють наслідки пропущення строку позовної давності та просять відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, у зв'язку з пропуском ним строків позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до статті 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, позовна давність спливла і до додаткової вимоги ( стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги щодо відповідача [PERSON] задоволенню не підлягають. Крім того, в рахунок виконання зобов»язань за кредитним договором, 28.03.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідно до п. 1.2 договору поруки сторони договору встановлюють, що поручитель бере на себе зобов»язання перед кредитором відповідати по зобов»язанням позичальника, які виникають з умов договору кредитної лінії № 19/МК33/2006-840 від 28 березня 2006 року, і полягають у поверненні по 21 березня 2011 року кредиту у сумі 30 000 доларів США 00 центів і відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 15 % річних зі строковим кредитом, сплаті неустойки та відшкодування збитків. Відповідно до п. 1.3 договору поруки сторони договору встановлюють, що зобов»язання поручителя перед кредитором є безумовними і ніяких інших умов, крім передбачених цим договором та вказаним в п. 1 кредитного договору не потребують. Відповідно до п. 2.1 договору поруки сторони визначають, що у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов»язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з позичальником за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Відповідно до п. 2.2 договору поруки сторони встановлюють, що якщо надійде вимога про погашення суми заборгованості по кредитному договору і таких коштів у поручителя не буде, то кредитор має право задовольнити свої вимоги, звернувши стягнення на майно поручителя, згідно норм чинного законодавства України. До суду позивачем не надано доказів того, що поручителю направлялася вимога про погашення суми заборгованості по кредитному договору. Відповідно до п. 3.1 договору поруки сторони встановлюють, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов»язань по кредитному договору, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позову (пред»явлення вимоги про оплату), у відповідності до ст. 554 ЦК України. Відповідно до п. 3.2 договору поруки сторони встановлюють, що поручитель, у випадку невиконання чи неналежного виконання, взятих на себе зобов»язань по цьому договору, виплачує в беспірному порядку, кредитору пеню від загальної суми заборгованості позичальника по кредитному договору в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення з дня виникнення зобов»язання поручителя погасити заборгованість позичальника. При цьому, днем виникнення зобов»язання поручителя погасити заборгованість позичальника, вважається день закінчення строку надання кредиту, або день коли у кредитора виникає право вимагати дострокового повернення кредиту. Відповідно до п. 4.1 договору поруки сторони встановлюють, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання позичальником та/або поручителем забезпеченого ним зобов»язання. Позичальник [PERSON] зобов'язувалася повернути в повному обсязі одержаний кредит та сплатити проценти, та інші платежі, нараховані за обслуговування кредиту, однак, свої зобов»язання за кредитним договором, не виконала. В суді, також, було встановлено, що відповідач [PERSON], не виконав умови кредитного договору та договору поруки щодо повернення основної суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та інших платежів. Наведене підтверджується розрахунком кредиторської заборгованості, який проведено позивачем. Позивач просить суд стягнути суму заборгованості за кредитним договором з відповідачів солідарно. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов"язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію/передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. За ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. Згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників /солідарних боржників/ кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. За ст.544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу /регрес/ до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Стосовно вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості встановлено, що вищевказані позовні вимоги, також, не підлягають задоволенню. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 28 березня 2006 року було укладено договір поруки, відповідно до пункту 1.2. якого поручитель бере на себе зобов'язання відповідати по зобов'язанням позичальника, які виникають з умов договору кредитної лінії №19/МК33/2006-840 від 28 березня 2006 року. Умовами ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука є припиненою після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом року від дня укладення договору поруки. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником свого зобов'язання перед позивачем, - п.4.1 договору поруки, не може розглядатись як встановлення строку дії договору поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з вимогами якої строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Цього в договорі поруки не встановлено. Враховуючи те, що в договорі поруки не встановлений строк виконання зобов'язання порука також є припиненою в силу вимог ч.4 ст. 559 ЦК України, оскільки позивачем не було пред'явлено позов до поручителя, протягом одного року з дня укладення договору поруки. В п. 24 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов»язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов»язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. В даній постанові зазначено, що пред»явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред»явлення до нього позову. При цьому в разі пред»явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання. В листі № 10-1393/0/4-12 від 27.09.2012 року ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказано, що згідно з частиною другою статті 1054 та частиною другою статті 1050 ЦК України у разі якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася від сплати процентів. Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Крім того, враховуючи сплив позовної давності по основному договору то відповідно до вимог статті 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Отже, з врахуванням всього наведеного, суд вважає за можливе відмовити в задоволенні позовних вимог позивача до відповідачів. Таким чином, позов задоволенню не підлягає. На підставі ст. 88 ЦПК України відповідачі звільняються від сплати судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed