Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, вказавши в ньому, що 20 березня 2008 року між ним та відповідачем був укладений договір позики на суму 200 000,00 євро, що станом на день укладення договору становить 1 010 000,00 грн. Згідно даного договору відповідач був зобов*язаний в строк до 20.03.2013 року повернути йому суму позики в повному обсязі. Зазначив, що у вказаний строк відповідач гроші не повернув. На неодноразові звернення щодо повернення грошей, останній не реагує. Відповідно до п.3.2 договору, у разі несвоєчасного повернення суми боргу, позичальник на вимогу позикодавця зобов*язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Згідно розрахунку сума інфляційних втрат та 3% річних становить 3 445 125,25 грн. Відповідно до умов договору передбачено санкції у вигляді штрафу. Так, відповідно до п.3.3 договору якщо позичальник своєчасно не поверне борг, або буде ухилятися від виконання вимоги позикодавця, він зобов*язаний сплатити на вимогу позикодавця одноразово штраф у розмірі 30% від суми позики. Відповідно сума штрафу становить 1 443 00,00 грн. Просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики у розмірі 4 810 000,00 грн., інфляційні втрати та 3% річних у розмірі 3 445 125,25 грн. та штраф у розмірі 1 443 000,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн. Позивач в судове засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 130 ч.4 ЦПК України суд ухвалює у попередньому судовому засіданні судове рішення у разі визнання відповідачем позову. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Норма ст..1050 ч.1 ЦК України передбачає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов*язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 ЦК України. Згідно ст.625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов*язання. Норма ст.. 625 ч.2 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов*язання, на вимогу кредитора зобов*язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно цих вимог закону судом встановлено, що 20 березня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 200 000,00 євро, що станом на день укладення договору становить 1 010 000,00 грн., а [PERSON] зобов*язався повернути [PERSON] таку ж суму грошових коштів в строк до 20 березня 2013 року, що підтверджується договором позики від 20 березня 2008 року. Відповідач позов визнав, що відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, а тому, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача, [PERSON] відповідно до вимог договору позики від 20 березня 2008 року слід стягнути суму боргу у розмірі 4 810 000,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 3068780,00 грн., 3% річних у розмірі 386345,25 грн. та штраф у розмірі 1 443 000,00 грн. Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цих вимог закону на користь позивача підлягає стягненню з відповідача [PERSON] 3654 грн. 00 коп. судових витрат по сплаті позивачем судового збору, які є документально підтвердженими. На підставі викладеного,

Outcome: approved