Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась у суд з позовом до відповідача, [PERSON] , третя особа [PERSON] , в якому просить припинити право власності [PERSON] на 1/6 частку спадкового майна - квартири [ADDRESS] та гаражного боку по [ADDRESS] ; визнати право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] за [PERSON] ; визнати право власності на 1/6 частини гаражного боксу [ADDRESS] за [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , який мав у праві власності Ѕ частину кВ. [ADDRESS] та Ѕ частину гаражного боксу [ADDRESS]. Після його смерті відкрилась спадщина на зазначене майно та спадкоємцями були: дружина померлого [PERSON] , син [PERSON] та донька [PERSON] , які успадкували по 1/3 частці майна спадкодавця. [PERSON] та [PERSON] в спадщину вступили та оформили право власності, однак [PERSON] у спадщину вступив проте у встановленому законом порядку не оформив. На підставі договорів дарування позивачка [PERSON] стала власником 2/3 частик гаражного боксу та 2/3 частки квартири. 1/6 частик квартири та 1/6 частки гаражного боксу наразі належить [PERSON] , однак державної реєстрації права власності не здійснено. Відповідач у спірній квартирі фактично не мешкає, родинні стосунки з позивачкою не підтримує, на території України відповідач не мешкає. Частки відповідача не можуть бути виділені в натурі та не можуть використовуватись самостійно, тобто частки відповідача у спадковому майні є незначними. Оскільки ні відповідач, ні члени його сім`ї не зареєстровані та не проживають у спірній квартирі, не користуються гаражним боксом, то припинення права на частку не завдасть істотної шкоди відповідачу. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся судом шляхом направлення доручення про вручення судових документів до Російської Федерації, однак документи вручені не були, оскільки відповідач знятий з реєстрації. В подальшому повідомлявся судом шляхом розміщення оголошення.. Третя особа в судове засідання не з`явилась, надала пояснення, в яких не заперечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши представника позивача, свідчення допитаного в якості свідка позивача та дослідивши надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на Ѕ частини квартири [ADDRESS] та Ѕ частину гаражного боксу [ADDRESS]. Інша Ѕ частка вказаного майна, належала дружині померлого - [PERSON] . До спадкоємців за законом після смерті [PERSON] увійшли : [PERSON] (дружина померлого), [PERSON] (син померлого) та [PERSON] (донька померлого). З матеріалів спадкової справи, яка була витребувана судом, вбачається, що після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] у спадщину вступили та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом. Так, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.06.2016 року [PERSON] набула право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] та на 1/6 частину гаражного боксу [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.06.2016 року [PERSON] набула право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] та на 1/6 частину гаражного боксу [ADDRESS]. [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини, після смерті свого батька - [INFO]., тобто в шестимісячний термін, при цьому надавши документи підтверджуючи родинні відносини із померлим, однак свідоцтво про право на спадщину на інші 1/6 частини вказаної квартири та 1/6 частини гаражного боксу [PERSON] не отримував. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи прийняття спадщини відповідачем, вона йому належить з моменту її відкриття, тобто з 21.04.2014року. На підставі договору дарування частки квартири від 03.05.2017року [PERSON] безоплатно передала у власність своїй онуці [PERSON] 2/3 частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . На підставі договору дарування частки гаражного боксу [PERSON] безоплатно передала у власність [PERSON] 2/3 частки гаражного боксу [ADDRESS]. Тобто позивачу [PERSON] наразі належить зазначене майно на праву спільної часткової власності в розмірі 2/3 частки. Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 16.09.2019року ТОВ »Експерт капітал» оціночна вартість гаражного боксу № [NUMBER] в ГБК «Зірка» складає 51891 грн., оціночна вартість 1/6 частини складає 8648 грн., оціночна вартість квартири [ADDRESS] складає 383005 грн., оціночна вартість 1/6 частини складає 63834 грн. Згідно висновків щодо технічної неможливості виділу в натурі частки з об"єкта нерухомого майна від 22.10.2019року № 382/22-10 та 384/22-10 ТОВ «Будівельний інвестиційний центр», 1/6 частини квартири [ADDRESS] та 1/6 частина гаражного боксу № [NUMBER] ГБК «Зірка не можуть бути виділені в натурі. Положеннями частин першої, третьої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Аналіз норм статей 364 та 365 ЦК України свідчить, що положення статті 365 ЦК України регулюють випадки, коли позивач співвласник майна, домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників відповідачів у справі. Тлумачення пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України свідчить, що припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності». Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач [PERSON] є громадянином Російської Федерації, постійно проживає у Росії, майном не цікавиться, ані відповідача, ані члени його родини у спірній квартирі не зареєстровані, крім того частка відповідача є незначною у порівнянні з іншими співвласниками та не може бути виділена в натурі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивачка також засвідчила, що відповідач є громадянином РФ, на території України не мешкає, родинні зв`язки не підтримує та не оформлює спадщину. Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є громадянином Російської Федерації. Згідно інформації прикордонної служби [PERSON] виїхав з території України у червні 2019р. та не повертався. У позовній заяві позивач зазначено адресу місця мешкання відповідача [PERSON] - [ADDRESS] , однак з наданої виписки з Єдиного державного реєстру нерухомості вбачається, що зазначена квартира відповідачу на праві власності не належить, відповідач там не зареєстрований (згідно довідки наданої судом РФ). Відомості щодо зареєстрованого місця мешкання відповідача матеріали справи не містять. Доказів наявності на праві власності будь-якого іншого житла, а також доказів зареєстрованого місця проживання відповідача суду не надано. Припинення частки відповідача у квартирі, за відсутності доказів наявності у нього іншого житла, є позбавленням права власності на житлове приміщення, і не може бути визнано таким, що не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, оскільки така шкода є очевидною. Отже, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України. Тобто позивачка не довела суду, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачів. Підсумовуючи вищевикладене, оскільки позивачем не доведено суду наявність виключних обставин для припинення частки відповідачів у спірній майні, які передбачені у ст. 365 ЦК України, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову в частині припинення права власності відповідача на 1/6 частину квартирі [ADDRESS] слід відмовити. Посилання на те, що відповідач мешкає за кордоном та є громадянином РФ, не може бути визнано підставою для позбавлення його права власності на майно, за відсутності доказів наявності у нього іншого житла. Враховуючи відмову в задоволенні позову в цій частині, вимоги позивача про визнання за нею права власності на 1/6 частину за квартирі [ADDRESS] задоволенню не підлягають. Стосовно позовних вимог щодо припинення права власності відповідача на 1/6 частину гаражного боксу [ADDRESS] та визнання за позивачем права власності на зазначене майно суд зазначає наступне. Як вже було встановлено судом, аналіз положень ст. 365 ЦПК України дає підстави для висновку, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову інших співвласників (співвласника) можливе за наявності хоча б однієї з чотирьох передбачених частиною першою статті 365 ЦК України підстав, проте таке припинення в усякому випадку не повинно завдати істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, і за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном. Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно висновку щодо технічної неможливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 22.10.2019року №384/22-10, гаражний бокс № [NUMBER] має загальну площу 20,7 кв.м. 1/6 частина гаражного боксу складає 3,45 к.в.м. та не може бути виділена в натурі. Тобто , суду надані докази того, що частка відповідача у гаражному боксі є незначною та не може бути виділена в натурі. Позивачем внесено на депозитний рахунок суду, визначену експертом вартість 1/6 частини гаражу, що складає 8648 грн. Також, суд зазначає, що припинення незначної частки позивача на гаражний бокс, яка складає 3,45 кв.м., із виплатою його вартості не призведе до порушення прав відповідача як співвласника, оскільки відповідач гаражем не користується, і вказане нерухоме майно не є життєво необхідним майном. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині припинення права власності відповідача на 1/6 частину гаражного боксу є доведені та підлягають задоволенню. Під час судового розгляду позивачем на депозитний рахунок суду було внесено суму вартості частки майна відповідача [PERSON] у загальному розмірі 72482 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.1848687443.1 від 24.09.2020 року. Враховуючи відмову в задоволенні позову в частині припинення вправа власності на 1/6 частину спірної квартири, суд вважає, що внесена сума вартості частки у спірній квартирі в розмірі 63834 грн. підлягає поверненню із депозитного рахунку позивачу. Судові витрати суд стягує пропорційно задоволеним позовним вимогам відповідно до ст.. 141 ЦПК України в сумі 2768 грн. 40 коп., які складаються із 2000грн. витрат на оплату послуг інвентаризації об`єкта за адресою: [ADDRESS] відповідно до квитанції № 0.0.1501190000.1 від 21.10.2019року та 768,40 грн. судовий збір.

Outcome: partial