Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з 29.11.2003р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та взаємоповаги, з ініціативи відповідача постійно виникали сварки, в результаті чого відповідач з дітьми з травня 2017р. проживає окремо від позивача, подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, спільне господарство та сумісне проживання припинено, відтак подальше збереження шлюбу є неможливим. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання не з"явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у спосіб передбачений нормами ЦПК України, зокрема шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду разом з позовною заявою та додатками до неї, в подальшому шляхом направлення судової повістки про виклик сторони у судове засідання за адресою реєстрації проживання відповідача. Відзиву, а також будь-яких заяв щодо судового розгляду не подавав. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 29.11.2003 року між [PERSON] та [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 1966. Під час шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї сторін стали відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, часті сварки, внаслідок чого сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам обох із подружжя. Таким чином, шлюб носить лише формальний характер та суперечить інтересам обох із подружжя. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved