Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційних витрат, що складають 44379 грн. 16 коп. та 3% річних від простроченої суми, що складають 6205 грн. 81 коп., а всього 50584 грн. 97 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що 13.04.2012 року позивач за договором позики позичив відповідачу грошові кошти в сумі 44000 грн., за умови повернення до 01.06.2012 року цієї суми, проте, відповідач вказані зобов"язання не виконав і ці обставини встановлені у рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2012 року. Крім того, вказану суму відповідач не повернув позивачу і у наступний період - зокрема з 01.06.2012 року по 10.01.2017 року, у зв»язку з чим сума боргу відповідача перед позивачем за вказаним договором збільшилася на суму 50584 грн. 97 коп., яка складається з інфляційних витрат, що складають 44379 грн. 16 коп. та 3% річних від простроченої суми, що складають 6205 грн. 81 коп. (відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України). У письмовій заяві позивач просив позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З положень ст.526 ЦК України вбачається, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1046 ЦК України: за договором позики одна сторона - позикодавець передає у власність другій стороні - позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики); договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до положень ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Проаналізувавши наведені дані, положення ч.2 ст.64, ст.61 ЦПК України, всі матеріали справи, в тому числі, копію вказаного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2012 року (а.с.7, 8), а також розрахунки вказаної заборгованості, суд встановив наступні факти, та відповідні ним правовідносини. 13.04.2012 року позивач за договором позики позичив відповідачу грошові кошти в сумі 44000 грн., за умови повернення до 01.06.2012 року цієї суми, проте, відповідач вказані зобов"язання не виконав і ці обставини встановлені у рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2012 року. Крім того, вказану суму відповідач не повернув позивачу і у наступний період - зокрема з 01.06.2012 року по 10.01.2017 року, у зв»язку з чим сума боргу відповідача перед позивачем за цей період за вказаним договором збільшилася на суму 50584 грн. 97 коп., яка складається з інфляційних витрат, що складають 44379 грн. 16 коп. та 3% річних від простроченої суми, що складають 6205 грн. 81 коп. (відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України). Враховуючи викладене, відсутність заперечень щодо арефмитичного розрахунку вказаної заборгованості, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України належить: стягнути на користь позивача з відповідача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved