Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред»явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та пояснила , що з 09 серпня 2008 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вказала на те, що наразі шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться, у суді перебуває справа про розірвання їх шлюбу . Зазначила, що відповідач у добровільному порядку не надає допомоги на утримання доньки. З запереченнями , наданими відповідачем , в яких він просить стягувати з нього аліменти у розмірі ? частини з усіх його видів доходів, не погоджується , оскільки вважає , що з відповідача повинні стягуватися аліменти у розмірі 1/3 частини з урахуванням того, що їх донька потребує більш ретельного догляду , так як є дитиною-інвалідом , потребує постійного лікування та значних матеріальних витрат . Окрім того, у зв»язку з інвалідністю донька вимушена постійно відвідувати невролога, нейрохірурга, ортопеда, виконувати їх медичні призначення та проходити стаціонарне лікування у Кременчуцькій міській дитячій лікарні, 5 кліниці інституту нейрохірургії у м. Києві. Також вказала, що вони з донькою періодично відвідують ортопеда у м. Полтаві. Зазначила, що на даний час їх донька хвора на псоріаз, у зв»язку з чим перебуває на обліку в Кременчуцькому обласному шкірно-венерологічному диспансері . При цьому, аліменти , у розмірі ? частини доходів відповідача не зможуть забезпечити лікування та розвитку їх доньки в обсязі, необхідному для її віку та хвороби . Окрім того, вказала, що відповідач замість надання посиленої фінансової допомоги доньці, своїми діями призводить лише до збільшення розміру необхідних витрат на доньку . Так, відповідачем було замінено замки у квартирі , в якій вони мешкали, у зв»язку з чим вона (позивач) вимушена була переїхати до своїх батьків , витрачати додаткові кошти на проїзд та сплачувати кошти за спожиті комунальні послуги в квартирі своїх батьків. Окрім того , донька періодично відвідує реабілітаційний цент у Крюкові, що також призводить до додаткових фінансових витрат на проїзд. Вказала на те, що той факт, що батьки відповідача є пенсіонерами сам по собі не може свідчити про їх перебування на його утриманні. З урахуванням викладеного , просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що з позивачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] . Зазначив, що з 03.07.2016 року він офіційно працює у ПАТ «Полтаваобленерго» Велико-Кохнівської філії та отримує заробітну плату у розмірі 6165 грн. 62 коп. Інших доходів він не має. Присуджуючи до стягнення з нього аліменти у розмірі 50 % , суд фактично позбавить його засобів існування. Окрім того, звернув увагу на те, що наразі він проживає з непрацездатним батьками , які є пенсіонерами, яким він також має надати необхідну матеріальну допомогу, а також повинен сплачувати частину щомісячних комунальних платежів. Вказав на те,що згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України , при визначенні розміру аліментів судом враховуються, зокрема: стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення . За таких обставин, з урахуванням його заперечень, просить стягувати з нього аліменти на корись позивачки на утримання малолітньої доньки у розмірі ? частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, прочинаючи з дня звернення до суду позивачкою до досягнення дитиною повноліття. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності , приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно частини 2 цієї статті, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Частиною 3\~ст.10 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~ \~Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.57 ЦПК). \~\~ \~\~Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1\~ст.179 ЦПК України). Встановлено,що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ № 047842. В шлюбі подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 132319. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому позивач бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно статті 180 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки дитина проживає із позивачем та перебуває на її утримання, суду не надано доказів про надання відповідачем коштів на утримання дитини, тому суд має всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання його малолітньої дитини. Статтею 181 СК України передбачено, що одним із способів виконання батьками обовязку з утримання дитини є сплата аліментів, розмір яких визначається судом у виді частки від заробітку (доходу) матері чи батька, яка буде стягуватися. Судом не встановлена наявність істотних обставин, які б унеможливлювали надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини. Отже , між сторонами в справі виникли та існують правовідносини, щодо реалізації батьківських обовязків з утримання своєї малолітньої дитини. За таких обставин ,суд приходить до висновку, що має місце порушення права малолітньої дитини на отримання належної матеріальної допомоги від батька, оскільки батько зобовязаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З довідки про доходи, наданої відповідачем [PERSON] вбачається, що він працює у Велико-Кохнівській філії ПАТ «Полтаваобленгерго» на посаді електромонтера з експлуатації р/мереж 4 групи та отримав заробітну плату за період з листопада 2016 року по квітень 2017 року у розмірі 37106 грн. 74 коп. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує те, що батьки в рівних частинах несуть обов»язок по утриманню дитини , а в даному випадку виключно позивач здійснює догляд і утримання дитини, а тому , з урахуванням вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України суд вважає , що розмір стягуваних аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини слід визначити в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, суд звертає на увагу, що позивач в своїх позовних вимогах прохала стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини його доходів, посилаючись на те, що вона несе додаткові витрати, які пов»язані з лікуванням дитини, яка є дитиною-інвалідом . Проте, суд звертає увагу на те, що додаткові витрати, на які посилається позивач, є окремою позовною вимогою, яка заявляється стороною окремо від вимог про стягнення аліментів , виходячи з наступного. Відповідно до вимог\~ст. 185 Сімейного Кодексу України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотні значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п. 18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006\~до передбаченої\~ст. 185 СК\~участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв"язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Відповідно до даної норми обов»язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред"являвся. У такому випадку такий батько зобов"язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. З урахуванням вищевикладеного , суд звертає увагу на те, що додаткові витрати, на які посилається позивач , які вона несе на утримання дитини , що викликані особливими обставинами ( захворюванням доньки) , то такі витрати несуться батьками незалежно від присуджених аліментів і є окремими витрати . Тобто, позивач в подальшому має право звернутися до суду з позовною заявою про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у відповідності до ст. 185 Сімейного кодексу України. Згідно ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial