Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2017 року звернувся з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON], в якому просить визнати недійсним пункт 12 попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна від 19.06.2014 року, укладеного між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського округу Серафин Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 663, та стягнути з [PERSON], [PERSON] на його користь 12000 дол. США сплаченого авансу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19 червня 2014 року між ним та відповідачами був укладений попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна згідно пункту 1 якого сторони зобов'язувалися в майбутньому в строк до 31.12.2014 року укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS], яка належала на праві приватної власності відповідачам.До підписання попереднього договору, ним в рахунок належних за основним договором платежів було передано відповідачам 5000 доларів США, які як зазначено в абзаці 2 пункту 11 попереднього договору вважаються авансом. В подальшому 19.07.2014 року ним додатково було передано відповідачам ще 5000 доларів США, а 02.09.2014 року - 2000 доларів США, а всього було передано 12000 доларів США. В обумовлений у попередньому договорі строк основний договір не був укладений. У пункті 12 попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна зазначено, що при невиконанні умов даного договору з вини покупця аванс в сумі 59100 грн., що є еквівалентом 5000 доларів США залишається у продавців, а при невиконанні умов даного договору продавцями, вони зобов'язані повернути покупцю аванс в сумі 59100 грн. , що є еквівалентом 5000 доларів США.Цивільним законодавством не передбачено, що якщо аванс згідно з умовами попереднього договору був переданий, а зобов'язання не виконано, тобто основний договір у визначений попереднім договором строк не укладено, то аванс залишається у сторони, яка його отримала, а відтак така умова попереднього договору суперечить вимогам чинного законодавства, а від так п. 12 попереднього договору слід визнати недійсним відповідно до положень ст. ст. 203, 215 ЦК України. Починаючи з 2015 року, він неодноразово звертався до відповідачів з проханням повернути йому кошти, проте отримував відмови, що змусило його захищати порушене право в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково зазначив, що на момент укладення попереднього договору офіційний курс гривні до долара США становив 11,82 грн., в кінці грудня 2014 року курс вже становив 15,77 грн. і в подальшому лише збільшувався. У зв'язку із значною зміною курсу долара США по відношенню до гривні, купівля квартири за ціною 52 000 доларів США для позивача стала непосильною. Основний договір не був укладений з ініціативи позивача, так як через здешевлення гривні у нього не було необхідної суми грошових коштів. Враховуючи, що п.12 попереднього договору суперечить вимогам чинного законодавства,основний договір між сторонами не укладено, вважає, що відповідачі зобов'язані повернути позивачу 12000 доларів США. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позову не визнав, надав пояснення аналогічні наведеним у запереченні проти позову та зазначив, що основний договір у визначений попереднім договором строк не був укладений з вини позивача. За придбання квартири позивач передав йому в якості авансу грошові кошти в сумі 12 000 дол. США. Однак умовами попереднього договору визначено, що при невиконанні умов договору з вини покупця аванс залишається у продавців,. За наведеного, вважає вимоги [PERSON] безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомила і суд вважає за можливе розглянути справу без її участі. Третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Серафин Л.В. в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомила і суд вважає за можливе розглянути справу без її участі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна від 05.06.2018 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності відповідачам [PERSON] та [PERSON] Судом встановлено, що 19 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], від імені якої на підставі довіреності діяв [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець) укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна,посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського округу Серафин\~Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 663, за умовами якого сторони зобов'язуються в майбутньому, в строк до 31.12.2014 року укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. Продаж квартири буде здійснюватися за суму 614640 грн., що є еквівалентом 52000 доларів США, згідно курсу НБУ станом на 16.06.2014 року. Згідно п. 11 попереднього договору, до підписання цього договору, в рахунок належних за основним договором платежів, на підтвердження і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу квартири та своєї платіжної спроможності, покупець передав, а продавці отримали грошову суму в розмірі 59100 грн., що є еквівалентом 5000 доларів США. В момент розрахунків грошова сума розцінюється сторонами як аванс та буде зарахована у належний з покупця платіж за основним договором. Також судом встановлено, що у рахунок належних за основним договором платежів[PERSON] 19.06.2014 року було передано відповідачам 5000 доларів США, 19.07.2014 року передано ще 5000 доларів США та 02.09.2014 року - 2000 доларів США, а всього [PERSON] передано відповідачам грошову суму у розмірі 12000 доларів США. Наведене підтверджується показаннями представника позивача, відповідача [PERSON], а також розпискою, в якій [PERSON] розписався про отримання від [PERSON] грошових коштів в загальній сумі 12000 дол. США /а.с.66/. Відповідно до п.12 попереднього договору, при невиконанні умов даного договору з вини покупця аванс в сумі 59100 грн., що є еквівалентом 5000 доларів США, залишається у продавців. При невиконанні умов даного договору продавцями, вони зобов'язані повернути покупцю аванс в сумі 59100 грн., що є еквівалентом 5000 доларів США. Згідно вимог статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1, ч. 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Необґрунтоване ухилення однієї із сторін від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (частина друга статті 635 ЦК України). Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що, вирішуючи спір про повернення авансу та відшкодування збитків, завданих одній із сторін попереднього договору, суду слід встановити причину не укладення основного договору, чи мало місце необґрунтоване ухилення однієї із сторін від укладення договору, а також з'ясувати умови відповідальності, які були встановлені попереднім договором. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу квартири. Оскільки договір купівлі-продажу квартири між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана відповідачам грошова сума в розмірі 12000 доларів США є авансом. Статті 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначають загальне поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до пункту другого частини першої статті 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору, у статтях 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. В силу наведених норм і змісту попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна, зокрема, що сторони ознайомлені з вимогами цивільного законодавства щодо недійсності правочинів, перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам'яті та діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій та правові наслідки укладеного договору, уклали цей договір, суд не вбачає правових підстав для визнання недійсним п.12 попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна від 19.06.2014 року. З пояснень представника позивача та відповідача [PERSON] встановлено, що основний договір купівлі-продажу квартири у визначений попереднім договором строк не був укладений з вини покупця [PERSON], який не зміг зібрати відповідну суму грошових коштів, у зв'язку із значною зміною курсу долара США по відношенню до гривні, і втратив інтерес до зазначеної квартири. Разом з тим, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що основний договір купівлі-продажу квартири у визначений попереднім договором строк не був укладений з вини продавців. За наведеного, враховуючи, що умовами попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна від 19 червня 2014 року визначено, що при невиконанні умов даного договору з вини покупця аванс в сумі 59100 грн., що є еквівалентом 5000 доларів США, залишається у продавців та що основний договір у визначений попереднім договором строк не був укладений з вини покупця, суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідачів авансу в грошовій сумі, еквівалентній 5000 доларів США. Разом з тим, враховуючи, що умовами попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна від 19 червня 2014 року визначено, що при невиконанні умов даного договору з вини покупця аванс в сумі 59100 грн., що є еквівалентом 5000 доларів США залишається у продавців, а [PERSON]у рахунок належних за основним договором платежів було передано відповідачам грошову суму у розмірі 12000 доларів США, суд вважає, що аванс в сумі 183093 грн. 47 коп., що по курсу НБУ станом на 06.06.2018р. становить 7 000 дол. США, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача авансу 183093 грн. 47 коп., що по курсу НБУ станом на 06.06.2018р. становить 7 000 дол. США. На підтсаві ст.141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача по 904,80 грн. судового збору з кожного На підставі наведеного та

Outcome: partial