Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

Перший заступник керівника Нікопольської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Томаківської районної державної адміністрації до відповідача [PERSON] про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням, мотивуючи наступним. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Пунктом 7 частини 1 статі 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» зазначено, що до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля. Пунктом 3 статті 16 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель, лісів, надр, води, атмосферного повітря, рослинного і тваринного світу та інших природних ресурсів. Пунктом 4 статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація вживає заходів до відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону довкілля підприємствами, установами, організаціями і громадянами. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Лісового кодексу України усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Згідно зі ст. 4 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 гектара. Статтею 69 Лісового кодексу України визначено, що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом-лісорубним квитком або лісовим квитком, що видається безоплатно. Таким чином, порубка дерев визнається незаконною, якщо вчинена: без відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені в дозволі; порід, вирубку яких заборонено. Незаконна порубка лісу та не відшкодування в подальшому збитків, завданих злочином, завдає шкоди охоронюваним інтересам держави в сфері захисту та відтворенні лісів України, місцевому та державному бюджетам, що у свою чергу негативно впливає на економічну незалежність та безпеку держави. Не зважаючи на те, що створення та розвиток об'єктів навколишнього природного середовища потребує значних матеріальних витрат, які здійснюються, передусім, за рахунок бюджетного фінансування, Томаківська районна державна адміністрація в даному випадку не вжила заходів спрямованих на захист та поновлення порушених інтересів держави. Вказане свідчить про наявність підстав, визначених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», для вжиття прокурором представницьких повноважень в інтересах держави в особі Томаківської районної державної адміністрації щодо стягнення з винної особи збитків завданих навколишньому природному середовищу, що забезпечить можливість відтворення та збереження природних ресурсів на відповідній території та ефективне реалізацію державної політики в сфері охорони навколишнього природного середовища. Враховуючи викладене, Нікопольська місцева прокуратура звертається до суду із даним позовом виходячи з наступного. Вироком Томаківського районного суду від 19.03.2018, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 245, ст. 246 Кримінального кодексу України. Встановлено, що 08.12.2017 [PERSON]. зрубав 12 стовбурів дерев породи клен різного діаметру в полезахисній лісовій смузі, площею не менше 6,5 га, яка межує з земельною ділянкою сільськогосподарського призначення з кадастровим номером [NUMBER], чим здійснив незаконну порубку дерев, в зв*язку з чим шкода заподіяна самовільною порубкою дерева відповідачем становить 44448.06 грн. Позивач зазначає, що під час судового розгляду кримінального провадження відносно [PERSON] за ст. 246 Кримінального кодексу України прокурором цивільний позов не пред'являвся. Відповідно до вимог ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат не надається, у зв'язку із відсутністю передбачених витрат, пов'язаних із пред'явленням позову та передумов їх виникнення у зв'язку із розглядом справи. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях. Прокурор Скрипченко О.С. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач проти позову не заперечує та підтвердив вищевказані обставини. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, вважає, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що вироком Томаківського районного суду від 19.03.2018, який набрав законної сили, [PERSON], який є відповідачем у даній справі визнано винним, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 245, ст. 246 Кримінального кодексу України, копію вказаного вироку додано до матеріалів справи. 08.12.2017 [PERSON]. зрубав 12 стовбурів дерев породи клен різного діаметру в полезахисній лісовій смузі, площею не менше 6,5 га, яка межує з земельною ділянкою сільськогосподарського призначення з кадастровим номером [NUMBER], чим здійснив незаконну порубку дерев. Порядок та розміри визначення шкоди заподіяної лісу внаслідок незаконного вирубування дерев встановлено Постановою Кабінету Міністрів України віл 23.07.2008 року № 665 «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної лісу". Відповідно до розрахунку ДП «Марганецьке лісове господарство» від 20.12.2017, шкода заподіяна самовільною порубкою дерев відповідачем становить 44448.06 грн., копію якого додано до матеріалів справи. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку з цим, вина відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу встановлена вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19.03.2018 та в силу вимог ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає, що обумовлює обов'язок відповідача відшкодувати шкоду, заподіяну незаконною порубкою лісу. Згідно зі ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та п. 1 ч. 1 ст. 105 та ст. 107 Лісового кодексу України громадяни несуть відповідальність за порушення лісового законодавства та зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, зокрема шляхом незаконної порубки дерев у захисних та інших лісових насадженнях. Частиною 2 статті 40 Закону України «Про рослинний світ» унормовано, що відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об'єктів рослинного світу. Згідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного, та

Outcome: approved