Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.12.2020 звернулася до суду з позовом до Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зняття арешту з майна (коштів) боржника, що належало померлому [PERSON] , [INFO] , накладеного Постановою Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) від 11.07.2018 року про арешт майна боржника в межах виконавчого провадження за № 48491548, шляхом вилучення (скасування) запису про обтяження від 11.07.2018 року за № 130491728 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження та Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 56276647 від 11.07.2018 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила наступне: 15.07.2015 року за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області (справа № 357/8249/15-ц) на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На виконання рішення суду 29.07.2015 видано виконавчий лист за № 2/357/2922/15. 18.08.2015 державним виконавцем Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 48491548 про стягнення аліментів на утримання дітей з боржника [PERSON] . У зв`язку з утворенням заборгованості по сплаті аліментів, 11.07.2018 відповідачем у даній справі винесено Постанову про арешт майна боржника за виконавчим провадженням № 48491548, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження за № 130491728 від 11.07.2018 та витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 56276647 від 11.07.2018. [INFO] боржник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 813. 04.12.2020 відповідачем у справі винесено Постанову по виконавчому провадженні № 48491548 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника [PERSON] , проте державним виконавцем не знято арешту з майна (коштів) боржника та заборони його відчуження. 19.08.2020 приватним нотаріусом заведено спадкову справу на померлого [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі за № 61363169 від 19.08.2020 року. Спадкоємцями померлого є його діти - донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які фактично прийняли спадщину та вступили у володіння майном померлого батька, але позбавлені права оформити належне їм право власності на спадкове майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з накладеним арештом на майно (кошти) боржника. 20.11.2020 позивач у справі звернулася до відповідача із заявою про зняття арешту з майна боржника [PERSON] , на що відповідачем 04.12.2020 надано відповідь про неможливість самостійного зняття арешту та необхідність звернення з цього приводу до суду. У зв`язку з цим позивач звернулася до суду з позовом про зняття арешту з майна. Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 23 грудня 2020 року відкрито провадження по справі. Позивач в судове засідання не з`явився, її представник надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі позивача та її представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позов чи будь-які інші клопотання на адресу суду. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні та зміст правовідносин: Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 29 липня 2015 року на виконання рішення суду від 15 липня 2015 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 12.06.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. На виконання рішення суду державним виконавцем Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби відкрито виконавче та провадження та Постановою від 11.07.2018 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON] , що стало підставою для внесення відповідних даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження та до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. У зв`язку зі смертю боржника [PERSON] , що мала місце 21 квітня 2020 року. старшим державним виконавцем Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби закінчено виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2/357/2922/15, виданого 29.07.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 61363169 від 19.08.2020 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу зареєстровано спадкову справу № 66289325 на спадкодавця [PERSON] 19.08.2020. Листом Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) № 141878 від 04.12.2020 року на звернення позивача у справі повідомлено, що арешт з майна боржника може бути знято за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Зазначені принципи сформулювано і в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Аналогічне визначене статтею 321 ЦК України щодо непорушності права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно з ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ч.5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності малолітніх дітей позивача, на оформлення належного їм право власності на спадкове майно, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] , підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати у справі відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved