Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків за лікування потерпілого від злочину, посилаючись на те, що вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.07.2019, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення. передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, без позбавлення пава керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України відповідача звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 1 рік. Так, відповідач [PERSON] 15.09.2018, близько 10 години, керуючи власним автомобілем марки «ВАЗ 2121» реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись зі швидкістю близько 64-67 км/год. по вул. Колгоспній в с. Копіювате, Канівського району, Черкаської області, діючи необережно, не передбачив можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] , яка відповідно до висновку судово-медичної експертизи №02-01/1449 від 10.12.2018 внаслідок наїзду автомобіля отримала тілесні ушкодження у вигляді травми голови з переломом потиличної кістки та геморагічним забоєм головного мозку, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя. В результаті отриманих по вині [PERSON] тілесних ушкоджень, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні на той час КЗ „Канівська центральна районна лікарня" (наразі КНП „Канівська центральна районна лікарня") - далі по тексту Канівська ЦРЛ, з 15.09.2018 по 27.09.2018, а всього 13 днів, та на її лікування було затрачено 8383,57 грн. Вважає, що кошти, які були витрачені на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] від злочину, підлягають стягненню з [PERSON] , який вчинив злочин, у формі фактичних збитків, які понесла лікарня. Вирок Канівського міськрайонного суду від 09.07.2019 набрав законної сили, проте на теперішній час Канівською районною радою, як власником та засновником КНП „Канівська центральна районна лікарня", не вирішено питання щодо відшкодування шкоди, завданої діями [PERSON] . Матеріальні збитки Канівській ЦРЛ, завдані кримінальним правопорушенням, у добровільному порядку відповідачем не відшкодовано. Просить суд стягнути з відповідача на користь Канівської районної Черкаської області ради 8383,57 грн. збитків. Прокурор у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити повністю. Представники позивача - Канівської районної ради Черкаської області у судове засідання не з`явився, до суду подано заяву про розгляд справи за без участі представника (а.с.46). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, до суду надійшло письмове пояснення на позов, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, вважає, що права Канівської районної ради порушено не було. У задоволенні позову просить відмовити. Представник третьої особи - КНП «Канівська центральна районна лікарня» у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.07.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України останнього звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 1 рік (а.с.5-8). Відповідно до інформації наданої Канівською ЦРЛ №5616/01-03 від 06.08.2020 вартість лікування хворої [PERSON] за кошти витрачені Канівською ЦРЛ в період з 15.09.2018 по 27.09.2018 становить 8383,57 грн. (а.с.10). Частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Щодо правомірності звернення прокурора з позовом про відшкодування збитків на лікування потерпілого від злочину викладено правову позицію у постановах ВС від 16.05.2018 у справі №465/2933/17-ц та №295/2579/17 від 19.06.2019. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ №545 від 16.07.1993, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Відповідно до ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави щодо відшкодування шкоди заподіяної злочином пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно п.3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ № 545 від 16.07.1993, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Згідно ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Канівської районної ради Черкаської області кошти в сумі 8383,57 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.6 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 840,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved