Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21 вересня 2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у виконавчому комітеті Чорнопотоківської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис №11. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час є малолітніми і проживають разом з нею. Зазначила, що подружнє життя у них із відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Понад два місяці вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, втратили почуття любові та взаємоповаги. За таких обставин подальше збереження сім`ї стало неможливим, оскільки їхній шлюб носить формальний характер, примирення із відповідачем є неможливим, оскільки такі відносини тривають довгий час, а всі спроби примирення у минулому залишились безрезультатними, а тому просить шлюб розірвати, малолітніх дітей залишити проживати разом із нею. У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заві та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та вказав, що більшість із викладених позивачем фактичних обставин не відповідає дійсності. Зазначив, що бажає зберегти сім`ю, оскільки у них із позивачем є двоє неповнолітніх дітей. Також вказав, що у разі розірвання шлюбу бажає, щоб діти залишились проживати разом із ним. Заслухавши пояснення відповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне: Сторони уклали шлюб 21 вересня 2016 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21 вересня 2061 року виконавчим комітетом Чорнопотоківської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, про що складено відповідний актовий запис №11. Від даного шлюбу подружжя має двоє малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Чорнопотоківської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 06.10.2016 року) та доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Яремчанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 19.09.2017 року), які на даний час проживають разом із матір`ю. У судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, понад чотири місяці вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхніх малолітніх дітей. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд приходить до переконання, що позов в цій частині підлягає до задоволення, а тому шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований виконавчим комітетом Чорнопотоківської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 21 вересня 2016 року, актовий запис №11 слід розірвати. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом із нею до задоволення не підлягають враховуючи те, що позивач не виявила бажання бути присутньою при розгляді справи, в обґрунтування заявленої вимоги про визначення місця проживання дітей не надала суду належних доказів, які засвідчують той факт, що малолітні діти на даний час проживають із нею та не навела будь-яких доводів, що підтверджують необхідність визначення місця проживання дітей разом із нею. Позовна заява не містить викладу обставин, які у відповідності до вимог ст.161 СК України підлягають обов`язковому з`ясуванню в ході розгляду вимог про визначення місця проживання дітей, зокрема щодо ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особистої прихильності дітей до кожного з них, стану здоров`я дітей та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення зазначених вимог. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто рішення суду може грунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом-ч. 6 ст.81 ЦПК України. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. За вказаних обставин, зважаючи на заперечення відповідача, суд приходить до переконання, що у задоволенні вказаних вимог [PERSON] слід відмовити за недоведеністю, що не позбавляє сторін права в подальшому звернутись до суду із позовом про визначення місця проживання дітей за наявності належних до цього підстав. На підставі наведеного,

Outcome: partial