Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між ним та відповідачем 13 листопада 2007 року було укладено договір №б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушив умови виконання кредитного договору і тому станом на 31.08.2013 року виникла заборгованість в сумі 25821 гривня 37 копійок. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав просив задоволити та стягнути з відповідача на користь „Приватбанку" заборгованість у сумі 25821 гривню 37 копійок та судові витрати. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, проти задоволення заперечувала посилаючись на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом та пояснила, що [PERSON] банку винен максимум 7000 гривень. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ст.256 ЦК України - позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Останній платіж по картці був здійснений відповідачем 03 березня 2009 року. 03 березня 2014 року відповідач подав до суду заяву про застосування строку позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст.257 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється у три роки(ч.4 ст.267 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу. пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислювалися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до п.п.3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року(справа №6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням дії договору. На підставі ст.ст. 256, 257, 258, 261, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed