Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 вересня 2015 року звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю(вдальнвйшому [PERSON]) «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», згідно якого просить визнати недійсним договір фінансового лізингу № 000722 від 27 серпня 2015 р. та стягнути з [PERSON] «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» грошові кошти в сумі 30\~000 грн., сплачені на виконання вказаного договору. Позов мотивує тим, що 27 серпня 2015 року між ним та [PERSON] «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» було укладено договір фінансового лізингу № 000722, згідно з яким, позивач мав намір придбати міні-трактор Dong Feng DF-244 за ціною 60\~000 грн. Трактор вказаної модифікації вирішив придбати тому, що його влаштовувала продажна ціна в сумі 60 000 грн., про яку він дізнався на одному з інтернет-сайтів. Така ж ціна зі слів позивача була повідомлена йому представником відповідача під час укладення вище зазначеного договору. Однак, уповноважена на підписання договорів від імені відповідача особа ввела його в оману щодо природи та умов договору. З її слів позивач зрозумів, що предмет договору контрагент зобов'язується передати йому на умовах договору купівлі-продажу протягом 3-х денного строку з моменту сплати першого внеску в розмірі 30000,00 грн. Решта суми підлягала сплаті при доставці трактора. Позивачем було сплачено 30\~000.00 грн., що на його думку було передоплатою за покупку трактора вартістю 60\~000.00 грн. При підписанні договору, відповідач зауважив, що в договорі підготовленому представником відповідача зазначена інша модель трактора вартістю 300\~000.00 грн., що не відповідала попередній домовленості. Однак представник відповідача переконала його, що пунктом 3.4.1 Договору передбачене право позивача в будь-який момент змінити марку техніки, яку він хоче придбати, тому те, що прописано в договорі є не суттєвим і позивачу в трьохденний термін буде поставлено саме трактор Dong Feng DF-244 за акційною ціною 60\~000.00 грн., яка діє тільки до кінця серпня 2015 р. Повіривши представнику відповідача, позивач підписав договір та всі додатки до нього. Однак в трьохденний термін трактор йому не був поставлений, його було повідомлено про необхідність здійснення чергових платежів згідно договору на суму 300\~000.00 грн., позивач зрозумів, що його обманули. Як виявилось, обов'язок відповідача передати позивачу міні-трактор виникає лише протягом 120 календарних днів та після проплати щонайменше 63 % від вартості товару в розмірі 300\~000.00 грн. Позивач вважає, що його ввели в оману щодо природи та істотних умов договору, так як підписання договору з такими умовами не відповідало його внутрішній волі. В даний час позивач зясував, що оплачений ним рахунок в сумі 30000,00 грн. є не передоплатою 50 % вартості товару, як запевняла його представник відповідача, а є адміністративним платежем в розмірі 10 % від вартості товару, ціною 300\~000.00 грн., яка не підлягає поверненню, а тому звернувся в суд з позовом про визнання договору недійсним і стягнення сплачених коштів. Вважає, що відповідач порушив його права, як споживача, так як під час укладення даного правочину застосував нечесну підприємницьку діяльність, а умови оспорюваного правочину порушують Закон України "Про захист прав споживачів", оскільки суперечать принципу добросовісності, що є підставою для визнання такого правочину недійсним. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, дали пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та письмові заперечення на позов, в яких зазначає, що між позивачем по справі та [PERSON] «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» було укладено договір фінансового лізингу, який є результатом волевиявлення позивача щодо придбання ним предмету договору за допомогою послуги лізингодавця з фінансового лізингу. Позивач був проінформований про всі можливі витрати і ризики у звязку з укладенням та виконанням такого договору, тому просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно ст. 3\~ЦПК України кожна\~особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до\~ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства, серед іншого, є свобода договору, що включає добровільне волевиявлення сторони при укладенні договору. Згідно\~ст. 627 ЦК України, відповідно до\~ст.6 цього кодексу\~сторони є вільними в укладненні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 3\~ст. 203 ЦК України\~передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 1\~ст. 806 ЦК України\~визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Судом встановлено, що 27 серпня 2015 року між позивачем та [PERSON] "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" був укладений договір фінансового лізингу № 000722, предметом якого був трактор Chery-RF404B cab, вартістю 300\~000.00 грн. Пунктом 4.1 вказаного договору передбачено, що предмет договору передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця адміністративного платежу (10% від вартості предмета лізингу), авансового платежу (50% від вартості предмета лізингу), комісії за передачу предмета лізингу (3% від вартості предмета лізингу). В судовому засіданні встановлено, що під час підписання оспорюваного договору стороною відповідача позивачу було роз»яснено, що він отримає трактор Dong Feng DF-244 за акційною ціною 60\~000.00 грн., придбати трактор Chery-RF404B cab, вартістю 300\~000.00 грн. у нього наміру не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні заявив, що він був присутній при укладенні оспорюваного договору та підтвердив, що позивачу жодним чином не роз'яснювалось, що таке фінансовий лізинг та його умови, штрафні санкції, а обговорювались лише умови договору купівлі-продажу. При цьому, умови договору узгоджені сторонами перед внесенням передоплати, суттєво відрізнялися від тих умов, які були прописані в договорі, наданому позивачу для підпису після здійснення оплати. Однак, позивач повірив у запевнення представника відповідача, що йому в трьохденний термін буде поставлено саме міні-трактор Dong Feng DF-244 за акційною ціною 60\~000.00 грн., незважаючи на внесення в договір іншої марки трактора та ціни, оскільки довіряв протилежній стороні договору. Свідок [PERSON] суду пояснив, що йому було відомо про намір позивача придбати міні-трактора Dong Feng DF-244, вартістю 60\~000.00 грн. Він і сам планував придбати такий же трактор, оскільки ціна була привабливою, однак через пені обставини не зміг поїхати у Львів разом з позивачем по справі, а згодом дізнався, що позивача ввели в оману щодо умов придбання трактора. Позивачем 27.08.2015 р. було внесено на рахунок відповідача 30000.00 грн. на виконання згаданого договору, що підтверджується квитанцією № 0.0.427545483.1.\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Частиною 1\~ст.230 ЦК України\~передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша\~статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Істотне значення має помилка, щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням (ч.1\~ст.229 ЦК України). \~Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», - правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Згідно ч.1\~ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього кодексу. Відповідно до ч.1\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів»\~визначено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Відповідно до положень ч.1 п.п. 2, 4, 7 ч.3, ч.6 ст. 19, ч. 1 п. 2 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводять споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Забороняються як такі дії, що вводять в оману: пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої; спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення з позбавленням їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Для цілей застосування законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача або висловлене ним волевиявлення. Судом встановлено, що позивач не мав жодного наміру укладати договір в наявній редакції, тобто таке укладення договору не відповідало його волі. При цьому, суд відхиляє доводи відповідача в запереченні, які ґрунтуються лише на тому, що позивач добровільно підписав оспорюваний договір, оскільки такі спростовуються доказами, здобутими в судовому засіданні, зокрема показами свідків. Враховуючи, що договір повинен відповідати імперативним приписам цивільного законодавства і сторони відступати від них не можуть, суд приходить до висновку, що оспорюваний договір фінансового лізингу № 000722 від 27 серпня 2015 року укладений з порушенням вимог цивільного законодавства України, не відповідає внутрішній волі позивача, а тому позов слід задовольнити. Відтак, в порядку застосування наслідків недійсності правочину до стягнення з відповідача [PERSON] «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» в користь [PERSON] сплачені ним кошти в сумі 30\~000.00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Суд вважає, що з відповідача [PERSON] «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» необхідно стягнути судовий збір в розмірі 487.20 грн.

Outcome: approved