Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 11.03.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом №298. Посилається на те, що 11.03.2016 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від спільного проживання дітей не мають. Позивач посилається на те, що їх спільне проживання та шлюбні відносини стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя та частих сварок між ними. Відповідач не бере участі у матеріальному забезпеченні сім"ї, не бажає працевлаштовуватись у зв"язку із чим тягар забезпечення сім"ї лежить на плечах позивача. Починаючи із 25.07.2016 року вони спільно не проживають, не підтримують ніяких відносин, а тому вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер, тому просить його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Після розірвання шлюбу просила змінити їй прізвище на "Антонюк". Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності від нього також не надходило, а тому справу, зі згоди позивача [PERSON] розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11.03.2016 року, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії 1-МИ №1115333 від 11.03.2016 року (а.с.4). Від спільного проживання в сторін дітей не має. Причиною розпаду сімї є те, що сторони не могли найти спільної думки між собою, перестали розуміти один одного, через що між ними виникали сварки та скандали. В них різні характери, різні погляди на життя. На даний час сторони проживають окремо, будь-яких стосунків не підтримують. Ведення спільного господарства та фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 25.07.2016 року. Враховуючи відсутність між сторонами будь-яких відносин, відсутність у позивача бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід змінити. На підставі викладеного та

Outcome: approved