Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором позики в розмірі 100202, 25 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 листопада 2014 року відповідач позичив у неї грошові кошти в сумі 137 250 (Сто тридцять сім тисяч двісті п`ятдесят) гривень, що станом на 28.12.2018 року по курсу НБУ було еквівалентно 5000 (П`ятьом тисячам) доларам США. Термін дії розписки до 31.12.2015 року. Впродовж дії розписки Відповідачем частково повернуто суму позики , відтак сума заборгованості становить 4065 доларів США, що еквівалентно сумі 100202,25 гривень. Просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не прибула подала заяву про розгляд справи у її відсутності, із оригіналом наданої відповідачем розписки. Не заперечила проти прийняття заочного рішення. Відповідач у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заяви про слухання справи у його відсутності суду не надав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача , суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає , що позовні вимоги підлягають до задоволення. Так, судом встановлено, що 05 листопада 2014 року громадянин України [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 137 250 (Сто тридцять сім тисяч двісті п`ятдесят) гривень, що станом на 28.12.2018 року по курсу НБУ було еквівалентно 5000 (П`ятьом тисячам) доларам США, надавши розписку про підтвердження позики. Термін дії розписки до 31.12.2015 року. Впродовж дії розписки Відповідачем частково повернуто суму позики , відтак сума боргу станом на час постановлення рішення у справі становить 4065 доларів США, що еквівалентно 100202, 25 гривень. Оскільки, станом на час звернення до суду із позовом, відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, то у зв"язку із цим утворилась заборгованість , згідно умов отримання коштів викладених у розписці. Приписами ч. 1 ст. 1046 ЦК України, встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно до ч. 2ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Надання позивачем в борг відповідачу грошових коштів підтверджується наданим оригіналом розписки, відповідач не повернув, доказів на підтвердження виконання свого обов`язку щодо повернення грошових коштів позивачу, суду не надав. Відповідно дост. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за вказаним вище договором позики (розпискою) виконав частково, суму боргу не повернув, а відтак така підлягає стягненню із відповідача в судовому порядку. Питання про розподіл судових витрат підлягають вирішенню згідно вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved