Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати незаконним та скасувати наказ Комунального підприємства «Центр організації дорожнього руху» в частині звільнення [PERSON] від 05.04.2021 № 57-К «Про скорочення працівників» (п.11 наказу) згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновити [PERSON] на посаді старшого інженера-інспектора відділу для здійснення вагового контролю великогабаритного транспорту Комунального підприємства «Центр організації дорожнього руху». Стягнути з Комунального підприємства «Центр організації дорожнього руху» на користь [PERSON] середній заробіток за період за квітень 2021 в сумі 20 000,00 грн. за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 25.10.2017 року позивач [PERSON] працював в КП «Київдорсервіс» на посаді старшого інженера-інспектора відділу для здійснення вагового контролю великогабаритного транспорту. З 23.03.2017 КП «Київдорсервіс» перейменовано в КП «Центр організації дорожнього руху». 02.02.2021 року позивач отримав від відповідача повідомлення № 19, в якому його було попереджено про наступне звільнення з посади старшого інженера-інспектора відділу для здійснення вагового контролю великогабаритного транспорту служби з переміщення транспортних засобів, яке відбудеться 04.04.2021 та одночасно було запропоновано посаду оператора вагового устаткування сектору габаритно-вагового контролю служби з переміщення транспортних засобів з посадовим окладом 9 207,12 грн., що є значно нижчим за посадовий оклад, який позивач отримував до цього часу. Також [PERSON] мав повідомити про своє рішення не пізніше 02.04.2021 заявою до відділу кадрів. Від вказаної посади позивач відмовився 02.04.2021. Листом від 29.03.2021 відповідач повідомив про погодження профспілковою організацією на заплановане скорочення працівників та повідомив, що умови за запропонованою посадою оператора вагового устаткування сектору габаритно-вагового контролю служби з переміщення транспортних засобів є допустимими та відносяться до 2 класу. Одночасно з цим листом було надано копію наказу від 02.02.2021 № 26-К та посадову інструкцію оператора вагового устаткування сектору габаритно-вагового контролю служби з переміщення транспортних засобів, яку було засвідчено неналежним чином, оскільки відповідно до штампа на посадовій інструкції вона засвідчена начальником служби без вказання повної назви посади, без дати та без зазначення повноважень вказаної особи засвідчувати такі документи. Із посадової інструкції вбачається, що вона схожа з посадовою інструкцією старшого інженера-інспектора відділу для здійснення вагового контролю великогабаритного транспорту, тобто по суті відбулось не скорочення працівників, а зміни внутрішньої (організаційної) структури юридичної особи. Також вбачається, що [PERSON] пропонувалась лише одна посада лише в певному місці роботи з незрозумілими кваліфікаційними вимогами, без ознайомлення з частиною наказів, протоколу комісії та штатним розписом. 05.04.2021 позивач звільнений з займаної посади у зв`язку зі скороченням чисельності працівників наказом № 57-К від 05.04.2021 відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач є особою, яка брала безпосередню участь в антитерористичній операції і має переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників. Станом на дату подачі позову у позивача відсутня інформація щодо того, чи розглядалось відповідачем його переважне право на залишення на роботі при скороченні штату, чи врахований його стаж роботи за освітньо-кваліфікаційним рівнем. Позивач вважає що відповідач порушив чинне законодавство і наказ в частині звільнення [PERSON] від 05.04.2021 № 57-К «Про скорочення працівників» підлягає скасуванню, а [PERSON] поновленню на посаді. Ухвалою суду від 25.06.2021 року відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому Комунальне підприємство «Центр організації дорожнього руху» заперечує проти доводів позовної заяви, вважає їх необґрунтованими та надуманими, а позовні вимоги безпідставними, оскільки звільнення позивача відбулось з підстав, передбачених законом, та з дотриманням установленого законом порядку. Так, у відзиві зазначено, що [PERSON] на підставі наказу комунального підприємства «Київдорсервіс» (яке на підставі рішення Київської міської ради від 23 березня 2017 року № 21/2243 «Про перейменування комунального підприємства «Київдорсервіс» перейменоване в комунальне підприємство «Центр організації дорожнього руху») від 24.10.20217 № 171-к прийнятий на посаду старшого інженера-інспектора відділу для здійснення вагового контролю великогабаритного транспорту. Наказом комунального підприємства від 26 січня 2021 року № 12-к у зв`язку з оптимізацією штатної структури за результатами господарської діяльності передбачено виведення з 05 квітня 2021 року зі штатного розпису відділ для здійснення вагового контролю великогабаритного транспорту служби з переміщення транспортних засобів шляхом скорочення 1-єї посади начальника відділу та 22-ох посад старшого інженера-інспектора та введення до штатного розпису з 06 квітня 2021 року сектору габаритно-вагового контролю у складі 1-єї посади начальника сектору та 9-ти посад оператора вагового устаткування. Цим же наказом передбачено створення комісії для визначення працівників, що мають переважне право залишитися на роботі при скороченні, або таких, яких заборонено звільняти з ініціативи роботодавця. Наказом комунального підприємства від 01.02.2021 № 20-к передбачена підготовка письмових повідомлень про наступне вивільнення з пропозицією про переведення на вакантні посади. 02.02.2021 року [PERSON] отримав від відповідача повідомлення № 19, в якому його було попереджено про наступне звільнення з посади старшого інженера-інспектора відділу для здійснення вагового контролю великогабаритного транспорту служби з переміщення транспортних засобів, яке відбудеться 04.04.2021 та одночасно було запропоновано посаду оператора вагового устаткування сектору габаритно-вагового контролю служби з переміщення транспортних засобів з посадовим окладом 9 207,12 грн., від якої він 02.04.2021 письмово відмовився. Комунальне підприємство вправі самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис і висновок [PERSON] про те, що на підприємстві не відбулося скорочення чисельності штату працівників, є безпідставним. Позивач не може спонукати на обговорення питання доцільності скорочення чисельності або штату працівників комунального підприємства «Центр організації дорожнього руху», оскільки це лежить поза межами компетенції суду. Комунальне підприємство «Центр організації дорожнього руху» також вважає безпідставними висновки [PERSON] про те, що посада оператор вагового устаткування є схожою за своїми посадовими завданнями та обов`язками посаді старший інженер-інспектор. Повноваження щодо призначення та визначення обсягу необхідної кваліфікації працівника на ту чи іншу посаду належить власнику або уповноваженому ним органу. 22.03.2021 [PERSON] звернувся до комунального підприємства на електронну адресу з запитом про надання інформації щодо посадової інструкції щодо запропонованої посади оператора вагового устаткування сектору габаритно-вагового контролю служби з переміщення транспортних засобів; графіку роботи/режиму роботи щодо запропонованої посади оператора вагового устаткування сектору габаритно-вагового контролю служби з переміщення транспортних засобів; місцезнаходження робочого місця щодо запропонованої посади оператора вагового устаткування сектору габаритно-вагового контролю служби з переміщення транспортних засобів; умов праці щодо запропонованої посади оператора вагового устаткування сектору габаритно-вагового контролю служби з переміщення транспортних засобів; наявності в КП «Центр організації дорожнього руху» та про повідомлення, у випадку наявності, про заплановане звільнення первинну профспілкову організацію; розпорядчого акту (наказу, розпорядження) щодо скорочення чисельності штату та затвердження нової редакції штатного розпису. Іншої інформації [PERSON] не вимагав, а отже твердження щодо відсутності на дату подання позову будь-якої інформації щодо того, чи розглядалось комунальним підприємством «Центр організації дорожнього руху» його переважне право на залишення на роботі при скороченні штату, чи врахований його стаж роботи та освітньо-кваліфікаційний рівень є безпідставним та необгрунтованим. [PERSON] мав змогу отримати будь-яку інформацію від комунального підприємства щодо свого звільнення, проте свідомо не скористався цим правом і звернувся до Святошинського районного суду міста Києва. У листі комунального підприємства «Центр організації дорожнього руху» від 29.03.2021 № 053/04-25/1513 надана посадова інструкція оператора вагового устаткування сектору габаритно-вагового контролю служби з переміщення транспортних засобів із зазначенням певного робочого місця. Отже, твердження Позивача щодо пропонування лише одного місця роботи і власне спростовується власноруч написаною [PERSON] письмовою відмовою від запропонованої посади, у тому числі, з мотивів того, що запропонована тільки одна посада, а не одне місце роботи. Так, в позовній заяві [PERSON] серед іншого, вказує на те, що запропоновано посаду виключно на одному ваговому комплексі, без визначення чому саме цей комплекс і прив`язки такого комплексу в т.ч. до місця проживання, та кваліфікаційні тощо. Перебуваючи на посаді старшого інженера-інспектора відділу для здійснення вагового контролю великогабаритного транспорту служби з переміщення транспортних засобів з посадовим окладом 16 671 грн., з графіком роботи «доба через три», [PERSON] були зрозумілі всі його повноваження, кваліфікаційні вимог тощо. Після отримання ним наказу комунального підприємства від 01.02.2021 № 26-к «Про режим роботи працівників сектору габаритно-вагового контролю КП «Центр організації дорожнього руху» кожного дня та повідомлення від 02.02.2021 № 10 про, у тому числі, і посадовий оклад 9 207, 12 грн, ураховуючи те, що посадова інструкція оператора вагового устаткування сектору габаритно-вагового контролю служби з переміщення транспортних засобів схожа з посадовою інструкцією старшого інженера-інспектора відділу для здійснення вагового контролю великогабаритного транспорту, [PERSON] вже не міг зрозуміти чи зможе він її зайняти. Будь-яких протипоказань за станом здоров`я щодо неможливості перебування на посаді оператора вагового устаткування сектору габаритно-вагового контролю служби з переміщення транспортних засобів [PERSON] до суду не надано. 22.03.2021 [PERSON] звернувся на електронну адресу комунального підприємства «Центр організації дорожнього руху» з проханням надати, серед іншого, посадову інструкцію щодо запропонованої посади оператора вагового устаткування сектору габаритно-вагового контролю служби з переміщення транспортних засобів та місцезнаходження робочого місця щодо запропонованої посади. У листі комунального підприємства «Центр організації дорожнього руху» від 29.03.2021 № 053/04-25/1513 надана посадова інструкція оператора вагового устаткування сектору габаритно-вагового контролю служби з переміщення транспортних засобів, що спростовує твердження представника позивача щодо пропонування лише одного місця роботи. Також це твердження спростовується власноруч написаною [PERSON] відмовою від запропонованої посади, у тому числі, з мотивів того, що запропонована тільки одна посада, а не одне місце роботи. Інших вакантних посад, які б [PERSON] міг би виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації та досвіду на комунальному підприємстві «Центр організації дорожнього руху» до 05.04.2021 включно не було, що підтверджується витягами посадових інструкцій всіх вакантних посад. З урахуванням вищевикладеного та доданих доказів представник відповідача вважає, що комунальне підприємство «Центр організації дорожнього руху» належним чином виконало вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування [PERSON] і законно звільнило його з займаної посади. Також Комунальне підприємство «Центр організації дорожнього руху» категорично заперечує проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі не більше ніж по 20 000 грн. (за розгляд справи в кожній інстанції відповідно), оскільки вона не підтверджена жодним розрахунком. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити. Наголосила, що відповідачем неодноразово в його наказах та інших документах, як підставу для звільнення зазначено реорганізація відділу та скорочення чисельності працівників, звільнення у зв`язку з скороченням чисельності та штату, виведення з штатного розпису відділу для здійснення вагового контролю великогабаритного транспорту служби з переміщення транспортних засобів шляхом скорочення. Як зазначено в ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Статею 36 КЗпП України передбачено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ч. 1 ст. 40). Відповідачем не надано доказів реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) відділу для здійснення вагового контролю великогабаритного транспорту служби з переміщення транспортних засобів, оскільки скорочення самого відділу не передбачає процессу реорганізації, як це зазначено в документах відповідача. Фактично самої реорганізації відділу не відбулось, а відбулась зміна істотних умов праці, оскільки запропонована позивачеві посада передбачала суттєве зменшення розміру оплати праці. Також позивач не надав належних та допустимих доказів наявності посад та вакантних посад, які могли бути запропоновані позивачеві. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, просила у їх задоволенні відмовити, врахувавши наданий відзив та долучені до нього докази. Наголосила, що специфіка діяльності підприємства полягає у тому, що статутом підприємства визначений предмет діяльності у напрямках організації дорожнього руху та управління ним; розроблення схем організації дорожнього руху; організації руху великовагового та великогабаритного транспорту (зокрема, здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів); організації паркування транспортних засобів; розвитку об`єктів велотранспортної та пішохідної інфраструктури; моніторингу та аналізу дорожньо-транспортної ситуації; інформаційного забезпечення; підготовки проектної документації; виробничої діяльності, які потребують від працівників комунального підприємства конкретної кваліфікації та навиків у роботі. В позовній заяві [PERSON] наголошує на тому, що станом на дату подання позову у нього відсутня інформація щодо того, чи розглядалось відповідачем його переважне право на залишення на роботі при скороченні штату, чи врахований його стаж та освітньо-кваліфікаційний рівень. Проте, позивач був ознайомлений з наказом комунального підприємства від 26 січня 2021 року № 12-к, що спростовує його твердження про відсутність будь-якої інформації щодо того, чи розглядалось відповідачем його переважне право на залишення на роботі при скороченні штату. Так, в позовній заяві [PERSON] наголошує на тому, що визначальним критерієм для встановлення переважного права на залишення на роботі працівника при скороченні чисельності штату у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці є саме рівень його кваліфікації та продуктивність праці, а сімейний стан, стаж роботи та інші обставини, що надають право для залишення на роботі, враховується лише у тому разі, коли працівники мають однакову кваліфікацію і продуктивність праці.Однак, позивач не враховує, що однією з істотних ознак більш високої продуктивності праці є дисциплінованість працівника. Тому, при застосуванні положень статті 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі потрібно також ураховувати і наявність дисциплінарного стягнення (така позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі № 820/292/17). Тоді як, у судовому засіданні представник відповідача пояснила, що наказом комунального підприємства від 25.09.2020 № 126-к [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності і оголошено йому догану. Також, в позовній заяві [PERSON] наголошує на тому, що для виявлення працівників, які у першу чергу підлягають залишенню на роботі при скороченні штатів, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом складання відповідної довідки у довільній формі з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишенні на роботі. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 31.01.2018 року у справі № 824/3229/14-а, від 11.07.2018 року у справі № 816/1232/7. Не зважаючи на наявність дисциплінарного стягнення відносно [PERSON] , комісією з визначення осіб, які мають переважне право залишитися на роботі або щодо яких встановлено обмеження на звільнення за скороченням, саме виходячи з даних, зазначених у порівняльній таблиці біографічних, освітніх та кваліфікаційних навиків, сімейного стану та наявності переваги на залишення на роботі працівників - учасників бойових дій, першочергово запропоновано переведення на посади оператора вагового устаткування учасникам бойових дій, зокрема, [PERSON] , що підтверджується протоколом № 1, який складено з дотриманням пунктів 106-122 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 р. № 55, що цілком підтверджує дотримання комунальним підприємством позиції Верховного Суду. Суд, заслухавши пояснення з`явившихся сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. 'Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі наказу комунального підприємства «Київдорсервіс» (яке на підставі рішення Київської міської ради від 23 березня 2017 року № 21/2243 «Про перейменування комунального підприємства «Київдорсервіс» перейменоване в комунальне підприємство «Центр організації дорожнього руху») від 24.10.20217 № 171-к прийнятий на посаду старшого інженера-інспектора відділу для здійснення вагового контролю великогабаритного транспорту. Згідно довідки заступника начальника ГУ МВС у Луганській області від 09.02.2015 [PERSON] безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Луганської області. Наказом комунального підприємства «Центр організації дорожнього руху» від 25.09.2020 № 126-к [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності і оголошено йому догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на роботі 27.08.2020). Пунктом 6.3.4 статуту комунального підприємства «Центр організації дорожнього руху», затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації 22 квітня 2004 року № 680 (у редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05 січня 2018 року № 10), право затверджувати штатний розпис комунального підприємства та зміни і доповнення до нього віднесено до повноважень директора підприємства. Відповідно до абзацу третього статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» встановлено, що у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Так, листом від 03 грудня 2020 року № 053/04-6/6502 комунальне підприємство «Центр організації дорожнього руху» повідомило профспілкові органи комунального підприємства про намічувані звільнення, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, які підлягають вивільненню внаслідок змін в організації виробництва і праці. Профспілкові первинні організації, що діють на комунальному підприємстві, письмово повідомили про свою позицію. Наказом комунального підприємства від 26 січня 2021 року № 12-к у зв`язку з оптимізацією штатної структури за результатами господарської діяльності передбачено виведення з 05 квітня 2021 року зі штатного розпису відділ для здійснення вагового контролю великогабаритного транспорту служби з переміщення транспортних засобів шляхом скорочення 1-єї посади начальника відділу та 22-ох посад старшого інженера-інспектора та введення до штатного розпису з 06 квітня 2021 року сектору габаритно-вагового контролю у складі 1-єї посади начальника сектору та 9-ти посад оператора вагового устаткування. Цим же наказом передбачено створення комісії для визначення працівників, що мають переважне право залишитися на роботі при скороченні, або таких, яких заборонено звільняти з ініціативи роботодавця. Наказом комунального підприємства від 01.02.2021 № 20-к передбачена підготовка письмових повідомлень про наступне вивільнення з пропозицією про переведення на вакантні посади. Наказом комунального підприємства від 02.02.2021 № 26-к встановлено режим роботи для всіх працівників сектору габаритно-вагового контролю служби з переміщення транспортних засобів. 02.02.2021 року [PERSON] отримав від відповідача повідомлення № 19, в якому його було попереджено про наступне звільнення з посади старшого інженера-інспектора відділу для здійснення вагового контролю великогабаритного транспорту служби з переміщення транспортних засобів, яке відбудеться 04.04.2021, про що свідчить реєстр отриманих повідомлень про заплановане звільненнята не заперечується стороною позивача, та одночасно було запропоновано посаду оператора вагового устаткування сектору габаритно-вагового контролю служби з переміщення транспортних засобів з посадовим окладом 9 207,12 грн., від якої він 02.04.2021 письмово відмовився. Листом від 29.03.2021 відповідач у відповідь на запит позивача повідомив про погодження профспілковою організацією на заплановане скорочення працівників та повідомив, що умови за запропонованою посадою оператора вагового устаткування сектору габаритно-вагового контролю служби з переміщення транспортних засобів є допустимими та відносяться до 2 класу. Одночасно з цим листом було надано копію наказу від 02.02.2021 № 26-К та посадову інструкцію оператора вагового устаткування сектору габаритно-вагового контролю служби з переміщення транспортних засобів. Наказом № 57-К від 05.04.2021 [PERSON] звільнений з посади старшого інженера-інспектора відділу для здійснення вагового контролю великогабаритного транспорту служби переміщення транспортних засобів у зв`язку зі скороченням чисельності працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до п. 1 частини першої ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку змін в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Про наступне звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці (ст. 49-2 КЗпП). До закінчення двомісячного строку з дня попередження звільнення працівника з власної ініціативи роботодавця без його згоди не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Як зазначає колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові Верховного Суду від 04 листопада 2020 року у справі №607/8298/18 суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення штату або чисельності працівників), але він не наділений повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Частиною третьою статті 49-2 КЗпП України передбачено, що при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Отже, положення частини третьої статті 49-2 КЗпП України декларує дві імперативні норми. По-перше, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення пропонує працівникові іншу роботу. По-друге, під іншою роботою на тому ж підприємстві, установі, організації в даній статті КЗпП України мається на увазі, що роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільняється, всі наявні вакансії, які відповідають його кваліфікації, досвіду роботи та стану здоров`я і які може виконувати працівник, і не лише за місцем роботи в певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які були в юридичної особи упродовж періоду від вручення працівнику письмового попередження про звільнення із займаної посади у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці по день його звільнення. Тобто, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади в цій же установі, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, а не будь-які вакантні посади про що в судовому засіданні вказувала представник позивача. Така позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року у справі № 813/1220/16. Згідно з Класифікатором професій (ДК 003:2010), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327, кваліфікація - здатність виконувати завдання та обов`язки відповідної роботи. Кваліфікація визначається рівнем освіти та спеціалізацією. Поряд з цим, в класифікаторі зазначено, що у дипломі чи іншому документі про професійну підготовку (посвідченні, сертифікаті тощо) кваліфікація визначається через назву професії (інженер-радіолог, економіст, токар, секретар-стенографіст тощо), а професія - здатність виконувати подібні роботи, які вимагають від особи певної кваліфікації. Кваліфікаційний рівень робіт, що виконуються, визначається залежно від вимог до освіти, професійного навчання та практичного досвіду працівників, здатних виконувати відповідні завдання та обов`язки. З аналізу наведеного визначення можна зробити висновок, що кваліфікація визначається рівнем освіти та спеціалізацією. З"ясовано, що [PERSON] , окрім отриманого диплома за спеціальністю «Організація перевезень і управління на залізничному транспорті», видано сертифікат ТОВ «МетроВЕС», що засвідчує отримання права на здійснення обслуговування автомобільних ваг виробництва ТОВ «МетроВЕС». Відповідно до витягу із штатного розпису КП «Центр організації дорожнього руху» станом на 06.04.2021 в секторі габаритно-вагового контролю передбачено 1-а посада начальника сектору та 9-ть посад оператора вагового устаткування. Інших вакантних посад, які б [PERSON] міг би виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації та досвіду на комунальному підприємстві «Центр організації дорожнього руху» до 05.04.2021 включно в штат не було, що підтверджується витягами посадових інструкцій всіх вакантних посад. У судовому засіданні з"ясовано, що не зважаючи на наявність дисциплінарного стягнення відносно [PERSON] , комісією з визначення осіб, які мають переважне право залишитися на роботі або щодо яких встановлено обмеження на звільнення за скороченням, виходячи з даних, зазначених у порівняльній таблиці біографічних, освітніх та кваліфікаційних навиків, сімейного стану та наявності переваги на залишення на роботі працівників - учасників бойових дій, першочергово запропоновано переведення на посади оператора вагового устаткування учасникам бойових дій, зокрема, [PERSON] , що підтверджується протоколом № 1, який складено з дотриманням пунктів 106-122 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 р. № 55. Проте, [PERSON] , від такої пропозиції роботодавця письмово відмовився 02.04.2021 року. Отже, в судовому засіданні з"ясовано та належними і допустимими доказами підтверджується, що про наступне вивільне у зв"язку зі скороченням чисельності штату у зв"язку із змінами в організації виробництва і праці позивача було завчасно та у спосіб визначений КЗпП України попереджено, визначено його переважне право залишитися на роботі при скорочені, запропоновано вакантну посаду оператора вагового устаткування сектору габаритно-вагового контролю служби з переміщення транспортних засобів, яка відповідала його кваліфікації, проте останній від такої відмовився. Існування інших вакантних посад, які б відповідали кваліфікації позивача судом не встановлено, належних та допустимих доказів такому не надано. Таким чином, враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку, що звільнення позивача відбулося із дотриманням вимог трудового законодавства та процедури звільнення у зв`язку із скороченням чисельності штату роботодавця. Відсутні належні та допустимі докази того, що звільнення позивача було незаконним, а роботодавцем порушено процедуру про його звільнення. З огляду на, що заявлені позивачем позовні вимоги задоволенню не підлягають, як і не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суд обгрунтовувати своє рішення, його не можна тлумачити, як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року). З огляду на вказане, суд навів всі необхідні та ключові мотиви вказаного рішення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed