Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою в якій просить: звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «ACURA MDX», 2008 року випуску, чорного кольору, тип ТЗ легковий універсал-В, шасі № [NUMBER], яким володіє [PERSON] (ІПН [NUMBER]) для задоволення вимог ПАТ АКБ «Львів» по кредитному договору № 2008/1/50 від 17.10.2008 в сумі 324 595,23 грн. (251474,00 грн. - заборгованість по поверненню кредиту, 43418,86 грн. - заборгованість по сплаті процентів, 29 702,37 грн. - пеня). Способом реалізації визначити - проведення прилюдних торгів, початкову ціну для подальшої реалізації визначити - встановлену незалежним експертом-оцінювачем ринкову вартість автомобіля на момент реалізації; стягнути із відповідачів на користь позивача витрати, понесені останнім по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17.10.2008 між позивачем та третьою особою укладено кредитний договір № 2008/1/50 на суму 260000,00 грн., з кінцевим терміном погашення кредиту 01.11.2013. Для забезпечення виконання зобов'язань третьою особою по вищевказаному кредитному договору між позивачем та відповідачем [PERSON] були укладені договори поруки і застави відносно спірного автомобіля. Однак, такий автомобіль у подальшому був відчужений [PERSON] відповідачу [PERSON] на підставі біржової угоди, яка рішенням суду визнана недійсною. Разом із тим, станом на 01.11.2013 заборгованість по кредитному договору становить 324595,23 грн., яка ухвалено рішенням суду. Попри те, оскільки заставодавець [PERSON] порушив правила розпорядження предметом застави, які визначені договором застави від 17.10.2008 та нормами цивільного законодавства, однак, банк надалі має право вимагати виконання основного зобов'язання, яке було забезпечено заставою, предметом якої був спірний транспортний засіб, шляхом звернення стягнення на таке рухоме майно. Судовий збір просить стягнути пропорційно із відповідачів, просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю та просить такі задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечив проти позову повністю та просить у такому відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю. У судове засідання відповідач [PERSON] та третя особа не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, а відтак, суд вважає за можливе провести судове засідання у їх відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17 жовтня 2008 року між ЗАТ АКБ «Львів» ( правонаступник ПАТ АКБ «Львів») та [PERSON] укладено кредитний договір №2008/1/50 на суму 260000,00 грн. із сплатою за користування кредитом 23 процентів річних, з кінцевим терміном погашення кредиту 01.11.2013. Згідно з ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою, заставою. Так, для забезпечення належного виконання грошових зобов'язань третьою особою за кредитним договором [PERSON] уклав із позивачем договір поруки від 17.10.2008 № 2008/1/50 та договір застави від 17.10.2008 у відповідності до якого [PERSON] передав у заставу транспортний засіб - автомобіль марки «ACURA MDX», 2008 року випуску, чорного кольору, тип ТЗ легковий універсал-В, шасі [NUMBER], який обтяжений у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, згідно з витягу про реєстрацію у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 11.12.2008 № витягу 22000872. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Третя особа належним чином не виконувала умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 01.11.2013 утворилась заборгованість у розмірі 324 595,23 грн., яка за рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 19.09.2012 у справі № 2/1328/243/12 підлягає стягненню солідарно із [PERSON] та [PERSON] Рішення набрало законної сили та пред'явлено до виконання у примусовому порядку, згідно з постанов державного виконавця Сихівського ВДВС ЛМУЮ про відкриття виконавчого провадження від 05.08.2013 ВП: № 39167744 та № 39212595. Згідно із ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст.ст.19, 20 Закону України „Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою. При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобов'язання застава зберігається в початковому обсязі. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Згідно з ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються, зокрема, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження, в т.ч. із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Аналогічні положення законів передбачені і в кредитному договорі та договорі застави. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем [PERSON] порушено умови вищевказаного договору застави (п.4.1.4 цього договору), оскільки предмет застави був відчужений [PERSON] на підставі біржової угоди № ЛВК 09081428 без згоди банку, однак така згідно з рішення Сихівського районного суду м.Львова від 10.09.2012 була визнана недійсною та рішення в цій частині набрало законної сили (рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.05.2013 у справі № 6-501 св 13). Однак, хоч така угода визнана судом недійсною, однак предмет застави надалі перебуває у володіння [PERSON] Разом із тим, відповідно до п.5.1 договору застави право звернення стягнення на предмет застави заставодержатель (банк) набуває, якщо у момент настання терміну виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконанні, а сааме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором термін суми кредиту та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строк суми відсотків, комісії, неустойки ( пені, штрафних санкцій). Враховуючи вищенаведене, суд приходить переконання, що оскільки кінцевий термін погашення кредиту за кредитним договором настав 01 листопада 2013 року, сума заборгованості складає 324 595,23 грн., згідно з рішення суду від 19.09.2012; згідно з п.8.9 кредитного договору останній діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань, які не виконанні, що вбачається із постанов про відкриття виконавчого провадження державною виконавчою службою, а відтак у відповідності до норм цивільного законодавства, умов кредитного договору та договору застави у позивача виникло право звернення стягнення на предмет застави, а тому позов підставний та обґрунтований та підлягає до задоволення. При цьому, суд приходить переконання, що позовні вимоги, які заявлені до відповідача [PERSON] є безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Так, згідно з рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 10.09.2012 № 1319/3636/2012 визнано недійсною біржову угоду ЛВК № 09051428 від 14.05.2009 укладену між [PERSON] та [PERSON] на предмет застави (спірний автомобіль), яке залишено без змін ухвалою апеляційної (29.11.2012) та рішенням касаційної інстанції (15.05.2013). Відтак, оскільки відповідно до ст.ст.57-60 ЦПК України позивачем не подано доказів перебування у власності, зокрема у володінні [PERSON] майна, що є предметом договору застави від 17.10.2008, а тому вимоги до такого не є обґрунтованими, а відтак, суд приходить переконання, що належним відповідачем у справі за позовом ПАТ АКБ «Львів» про звернення стягнення на заставне майно, необхідно вважати [PERSON] у власності (володінні, користуванні) якого перебуває предмет застави на строк дії договору застави від 17.10.2008, згідно з п.п.1.5, 2.1. цього договору. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно з платіжним дорученням, наявним у матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено 3245 грн. 96 коп. судового збору, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] На підставі ст. ст. 19, 20, 27 Закону України «Про заставу», ст. ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. ст.16, 526, 527, 530, 546, 590 ЦК України,

Outcome: approved