Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

В лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ « Козіївське» про розірвання договору оренди землі . В обґрунтування вимог, викладених в позовній заяві, позивач вказав, що він є власником земельної ділянки ,яка знаходиться на території Каплунівської сільської ради Краснокутського району Харківської області. В квітні 2012 року він уклав договір оренди землі з відповідачем. Реєстрація договору відбулася у серпні 2012 р.. Відповідно до умов договору, орендар повинен щорічно виплачувати орендну плату в грошовій формі , яка вноситься до 20 числа першого за звітним роком місяця. Проте відповідач орендної плати в обумовлені строки за 2013, 2014 ,2015 роки не виплатив ,чим порушив умови договору. Крім того, відповідач за вказаний період не обробляв земельну ділянку , земельний податок не сплачував, та не заперечував щоб нею користувалася інша особа. Позивач просила розірвати договір оренди. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов , прохав задовольнити, пояснивши , що відповідач не виконує умови договори та орендну плату за 2013-2015 роки не сплатив. Відповідач у судове засідання не з"явився, причину неявки суду не повідомив, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановлений законом порядок. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України судові повістки надсилаються юридичним особам за адресою місця знаходження , що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців. Як свідчить довідка державного реєстратора Краснокутського РУЮ Харківської області , ТОВ « Козіївське» зареєстровано [INFO]. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 330457 виданого Краснокутським районним відділом земельних ресурсів 16.05.2006 року , [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,3307 га , що розташована на території Каплунівської сільської ради Краснокутського району Харківської області . Земля передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 19.04.2009 року [PERSON] помер. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого державним нотаріусом Краснокутської ДНК від 17.09.2010 року , [PERSON] успадкував вище вказану земельну ділянку , що належала [PERSON] 10.04.2012 року між [PERSON] та ТОВ « Козіївське» було укладено договір оренди землі загальною площею 5,3307 га. Вказаний договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Краснокутському районі , про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 632358124991223 від 30.08.2012 року. Відповідно до п.п.9-11 вказаного договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3998,96 грн . на рік , у тому числі 3998,96 грн . - у грошовій формі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції. Орендна плата вноситься у такі строки у грошовій формі один раз у рік до 20 числа першого за звітним роком місяця , натуральна до 20 числа останнього у звітному році місяця. 31.08.2012 року [PERSON] відповідно до акту передачі-приймання земельної ділянки , передав ТОВ « «Козіївське» земельну ділянку площею 5,3307 га. Основним нормативно-правовим актом, що регулює орендні земельні відносини в Україні є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 1 вказаного Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 Закону передбачено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Тобто Законом передбачена можливість розірвання договору при невиконанні сторонами обовязків, зокрема щодо сплати орендної плати. Відповідно до положень ст.1 Закону України « Про орендну плату « орендна плата це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою ( ст.21 Закону) Статтею 24 Закону встановлено , що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати . Відповідач не сплачує орендну плату за використання земельної ділянки, тобто не виконує свої обовязки передбачені Законом України «Про оренду землі» та умовами договору. Частинами 1,2 ст.651 ЦК України визначено , що розірвання договору допускається лише за згодою сторін , якщо інше не встановлено договором або законом .Договір може бути змінено або розірвано за рішення суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках , встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того , на що вона розраховувала при укладанні договору. Зазначене положення закону повністю відповідає захисту права власності , яке гарантується ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод , що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства . Так , у рішенні Європейського Суду з прав людини від 29.11.1991 року « [PERSON] Девелопментс ЛТД « проти Ірландії , в якому розкрито зміст захисту права власності та зазначається , що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання можливістю користуватися своєю власністю . Зазначені сподівання , тобто те , на що розраховував позивач , відповідачем було порушено . За таких обставин суд приходить до висновку, що внаслідок несвоєчасної виплати орендарем ТОВ «Козіївське» орендної плати за 2013 ,2014 , 2015 роки, відповідно до умов договору, порушено право позивача на своєчасне одержання орендної плати, тому договір оренди землі підлягає розірванню.

Outcome: approved