Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 25 серпня 2021 року надійшла позовна заява адвоката Карнаух Тетяни Вікторівни, яка діє в інтересах [PERSON] (надалі - Позивач) до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі - Відповідач) про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві (а.с. 1-3). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 25.08.2021 року визначено головуючого - суддю Чайкіну О.В. Ухвалою судді від 26 серпня 2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 28). На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідачем 14 вересня 2021 року подано відзив на позов, та надано докази його направлення стороні Позивача. Позивач, у строк, визначений статтями 199, 278 ЦПК України, з урахуванням ухвали про прийняття позову та відкриття провадження у справі, правом подання відповіді на відзив не скористався. Сторони в судове засідання не з`явились, явка сторін не є обов`язковою відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Підстав для призначення судового засідання з ініціативи суду не вбачається. Враховуючи викладене, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами - в письмовому провадженні (частина 13 статті 7 ЦПК України). Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача. Позивач зазначає, що 12 лютого 2021 року на «ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», внаслідок нещасного випадку, у віці 33 років загинув син Позивача у справі - [PERSON] . Відповідно до акту про нещасний випадок форми Н-1/П №21 від 12.02.2021 року зазначено, що смерть гр. [PERSON] , 1987 року народження, настала від сполученої травми голови, тулубу та кінцівок, яка супроводжувалася множинними переломами кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів та ускладнилася розвитком шоку. Виявлені тілесні ушкодження були отримані внаслідок обвалення та обрушення породи, ґрунту тощо. З обґрунтування позовних вимог вбачається, що смерть сина змінила життя Позивача назавжди, спричинила моральну шкоду, пов`язану із втратою рідної людини, що призвело до душевних страждань, оскільки він був позбавлений синової любові, підтримки та допомоги. Отже, смерть сина призвела до порушення нормальних життєвих зв`язків позивача та необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя, в зв`язку з чим позивачу завдано глибоких моральних страждань. Позивач просить суд стягнути з Відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди в зв`язку із загибеллю сина 420 000 тисяч гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб та витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 5000,00 гривень. Представник Відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Позивач як працівник підприємства безпосередньо несе відповідальність за порушення правил безпеки на виробництві. Актом за формою Н-1 окрім інших осіб, встановлено і порушення правил охорони праці і самим Позивачем Тобто, підприємство вважає, що оскільки [PERSON] також винен у настанні нещасного випадку, тому підприємство не несе відповідальності за завдану йому шкоду. Крім того, Відповідач стверджує, що Позивач оцінив свої моральні страждання сумою, яка жодним чином неаргументована, завищена та не відповідає тяжкості і характеру шкоди тому просить суд відмовити у задоволені позову. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] працював прохідником (підземним) гірничого департаменту «ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». 12 лютого 2021 року приблизно о 08.00 годині [PERSON] разом із прохідниками [PERSON] та [PERSON] , майстром [PERSON] спустились в шахту на горизонт 1045 метрів та пішли до посадочного місця в пасажирський вагон, який їх доставив до місця висадки, в районі сполучення двошляхового квершлагу з вантажним квершлагом гор. 1045 м. Після прибуття на місце виконання робіт майстер [PERSON] особисто оглянув забій і доповів начальнику дільниці № 6 [PERSON] про неможливість встановити постійне кріплення, що будуть вестись роботи по встановленню тимчасового кріплення та бурінню для подальшого проходу висячого орта блоку 239 осі гор. 1065 м. Після цього [PERSON] оглянув лямковий пояс, стальний трос та вказав його місце кріплення, після чого [PERSON] зафіксував сталевий трос за вертикальну частину постійного металевого кріплення господарського орта. Прохідники почали виконувати заплановані роботи по оборці заколів, зведенню тимчасового кріплення, перекриттю устя, бурінню шпурів. О 12 годині 35 хвилин майстер [PERSON] пішов до КАПП, щоб по телефону доповісти про завершення робіт по бурінню шпурів вибою висячого боку господарчого орта блоку 239 осі гор. 1065 м. [PERSON] та [PERSON] почали прибирати робоче місце та понесли перфоратор в господарчу нішу, а [PERSON] у цей час залишився одягати лямковий пояс, щоб прибрати інструмент з перекриття устя рудозварювального підняттєвого. Приблизно о 12 годині 50 хвилин [PERSON] та [PERSON] були на відстані 15-20 м. від рудозварювального підняттєвого та почули шум падаючої породи та тріск деревини, прибігши на місце вони не побачили [PERSON] . Тимчасове кріплення та перекриття рудозварювального підняттєвого були зруйновані, металевий страхувальний трос до кріплення лямкового поясу звисав у рудо зварювальній підняттєвій. [PERSON] та [PERSON] одразу витягли страхувальний трос, до якого був прикріплений лямковий пояс, але [PERSON] в ньому не було. О 22 годині 40 хвилин було визволено тіло [PERSON] , після чого лікарем загону ДВГРЗ ДСНС України було констатовано біологічну смерть. На підприємстві відповідача було проведене розслідування нещасного випадку, про що було складено акт про нещасний випадок форма Н-1/П №6 від 12.02.2021 року (а.с.4-15). В пункті 1 акту зазначено: «Відповідно до листа судово-медичної експертизи Криворізького міжрайонного відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР №136 від 24.03.2021 року встановлено, що смерть гр. [PERSON] , 1987 року народження настала від сполученої травми голови, тулубу та кінцівок, яка супроводжувалася множинними переломами кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів та ускладнилася розвитком шоку. (а.с.5). В пункті 5 акту зазначено вид події: обвалення та обрушення породи, ґрунту, тощо та визначені причини. Основна: порушення технологічного процесу. Супутні: не виконання посадових обов`язків, невиконання вимог інструкції з охорони праці, незастосування засобів індивідуального захисту (а.с.10 зворот, 11). З матеріалів справи також встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер у віці 33 роки, про що складено актовий запис №211 (а.с.18). Позивач [PERSON] доводиться померлому батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 06.04.1987 року виданого Саксаганським відділом РАЦС (а.с.16). Нормативно-правове обґрунтування [PERSON] знаходився в трудових відносинах з Відповідачем, тому правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою ХІ КЗпП України. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Частинам 3 та 4 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (частини 1, 2 статті 1187 ЦК України). Виходячи з аналізу зазначених норм закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві. Актом №6 Н-1/П розслідування нещасного випадку від 12 лютого 2021 року встановлено та підтверджено, що факт настання нещасного випадку відбувся при виконанні [PERSON] трудових обов`язків на підприємстві відповідача. Отже, внаслідок незабезпечення відповідачем безпечних умов праці, позивач втратив свого сина. Втрата є такою, що не може бути відновлена, а тому його душевні страждання будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість. Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову. Суд не бере до уваги доводи зазначені у відзиві, а саме, що вина підприємства у настанні нещасного випадку відсутня, оскільки позивач допустив порушення вимог охорони праці, з урахуванням наступного. Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації. Посилання сторони відповідача про те, що вини підприємства у настанні з сином позивача нещасного випадку зі смертельним наслідком немає, адже смерть потерпілого наступила виключно через порушення останнім трудової і виробничої дисципліни у частині невиконання вимог інструкцій з охорони праці та посадових інструкцій, не є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, однак вказана обставина врахована судом при дослідженні письмових доказів. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВС від 15 січня 2021 року у справі № 210/2262/19. Також з Акту №6 від 12 лютого 2021 року встановлені і інші особи, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці, зокрема [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, факт смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві відповідача встановлений Актом №6 від 12 лютого 2021 року, що передбачає право членів сім`ї померлого на відшкодування їм моральної шкоди. Оскільки син позивача загинув під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача, з якого не знімається обов`язок виконувати вимоги ч. 2 ст. 153КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання, тому твердження, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не вчиняв будь - яких протиправних дій, які б знаходились у причинному зв`язку для відшкодування моральної шкоди позивачу, суд не бере до уваги Крім того, нещасний випадок на виробництві ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" стався у зв"язку з використанням джерела підвищеної небезпеки - металевого страхувального тросу, який належить підприємству-відповідачу, і саме відповідач в порядку частини 2 статті 1187 ЦК України, з урахуванням вимог статей 1167, 1168 ЦК несе відповідальність за смерть працівника. Акт, складений за фактом настання нещасного випадку підприємством Відповідача не оскаржувався. Відповідач не скористався обов`язком доведення відсутності своєї вини, та не надав до суду доказів, які б доводили відсутність вини підприємства. Суд доходить висновку, що позовні вимоги до Відповідача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. З письмових матеріалів справи встановлено, що позивач переносить моральні страждання, оскільки внаслідок смерті сина позивач постійно перебуває у напруженому психічному стані, після захоронення сина страждання та переживання не закінчилися. Отже смертю сина Позивачу завдано глибоких моральних страждань. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Так, обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, характер та обсяг її душевних страждань, в зв`язку зі смертю близької людини, враховує той факт, що дійсно позивач є батьком померлого; наслідки викликані заподіяною шкодою - смертю найбільш близької людини; перенесені та діючі у теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю сина, час, що пройшов з моменту смерті близької людини та до моменту звернення до суду, вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю сина, грошові кошти в сумі 200 000,00 гривень. Щодо судових витрат При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Позивач подав позов про стягнення про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц. Крім того, позивач, окрім іншого, просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, тому, вирішуючи по суті вказані позовні вимоги, суд доходить до наступного висновку. Представником відповідача подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує наступне. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч.1, п.п.1,4 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. У постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі 755/9215/15-ц сформовано висновок про те, що при вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір про надання юридичних послуг № 26/21 від 05.08.2021 року з розрахунком судових витрат та витрат на правову допомогу, відповідно до якого, крім іншого зазначено суму 1700,00 гривень за представлення інтересів в судовому засіданні, копію ордеру, копію квитанції № 26 від 05.08.2021 року про сплату [PERSON] на користь адвоката Карнаух Т.В. грошових коштів в розмірі 5000,00 грн.. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводилося. З огляду на вищевикладене, враховуючи заперечення відповідача щодо заявленого розміру витрат на правову допомогу, а також часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 3000,00 (три тисячі грн.) Також, відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Частиною 6 цієї статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір в сумі 2000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial