Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач 14.12.2015 року звернувся в суд із позовом до відповідача та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними. Підставою звернення із позовом вважає те, що 05.08.2007 року помер його батько, [PERSON]. 18.03.2014 року померла мати [PERSON], його баба, [PERSON], [INFO]. [PERSON] належали земельні ділянки 4,1381 га та 3,62 га на території Копіюватської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області. Він вирішив звернутись до нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини після [PERSON], оскільки відповідно до ст.1266 ЦК України він є спадкоємцем за правом представлення. Постановою приватного нотаріуса Монастирищенського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON] від 14 вересня 2015 року йому відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом за правом представлення на спадкове майно після смерті [PERSON], у звязку із тим, що свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно видані [PERSON]. Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч.4, ч.5 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно Постанови Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року однією із підстав визнання свідоцтва на право на спадщину недійсним може бути, зокрема, порушення, у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб. Так, як у звязку із видачею свідоцтв на право на спадщину після смерті [PERSON] його частки не визначено, він змушений звертатись до суду. Він неповнолітній, нещодавно закінчив навчання в загальоосвітній школі, навчається в училищі, власних доходів не має, коштів для сплати судового збору не має. Викладене підтверджується письмовими доказами доданими до даного позову, а також іншими доказами, які будуть надані суду до початку розгляду справи по суті. Просить визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 20 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Монастирищенського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON] за реєстровим №2181 [PERSON] на земельну ділянку площею 3,6153 га, шо належала [PERSON], яка померла 18 березня 2014 року та свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 03 листопада 2014 року приватним нотаріусом Монастирищенського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON] за реєстровим №2267 [PERSON] на земельну ділянку площею 4,1381 га, що належала [PERSON], яка померла 18 березня 2014 року. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просить його задоволити. \~ У судові засіданя відповідач двічі не з»явився, про прични неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Поскільки від відповідача ненадійшло будь-яких заяв, суд вважає, що є підстави для розгляду справи на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення у відповідності до ст.ст.224-226 ЦПК України. У судове засідання представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Монастирищенського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON] не з»явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.45). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного: -відповідно ст.1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; -згідно свідоцтва про смерть серії I-СР №252364, виданого повторно, 25 червня 2015 року, [PERSON], померла 18 березеня 2014 року, про що 20.03.2014 року було зроблено відповідний актовий запис №35 (а.с.7); -після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно, що складається з земельних ділянок площею 4,1381 га та 3,62 га, яка розташована на території Копіюватської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області; -відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); -згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; -відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; -згідно ч.1\~ст.1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини; -відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки; -згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження батько позивача - [PERSON] був сином [PERSON] ( а.с.9); -відповідно до свідоцтва про смерть серії I-БК №173740, виданого, 04 вересня 2010 року, [PERSON], помер 05 серпня 2007 року, про що 21.08.2007 року було зроблено відповідний актовий запис №542 (а.с.6); -згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії I-СР №021619, виданого 30 грудня 1997 року, в графі «батько» записано «Мирончак Петро Миколайович» (а.с.8); -згідно ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини; -судом встановлено, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 18.03.2014 року позивач [PERSON] був неповнолітнім; -відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України\~малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч.ч.2-4 ст.1273 цього Кодексу, зокрема, коли: фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може відмовитися від прийняття спадщини за згодою піклувальника і органу опіки та піклування; неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування; батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування; -судом встановлено, що позивач не подавав заяви про відмову від прийняття спадщини, а тому він є спадкоємцем [PERSON]; -відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 14 вересня 2015 року, винесеної приватним нотаріусом Монастирищенського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON] [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом за правом представленя після смерті його батька [PERSON], що помер 05.08.2007 року на земельні ділянки площею 3,6153 га та 4,1381 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в адмінмежах Копіюватської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, після смерті [PERSON], що померла 18 березня 2014 року, відмовлено, так як це майно успадкував [PERSON] (а.с.10); -згідно\~ст.1301 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. -відповідно до абз.3 п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»відповідно до ст.1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо; -судом встановлено, що свідоцтвами про право на спадщину за законом від 20.10.2014 року та від 03.11.2014 року, спадкова справа №147-2014, зареєстрованими у реєстрах №2181 та №2267, виданих приватним нотаріусом Монастирищенського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON] на ім'я [PERSON], за яким останній отримав спадкове майно, що складається із земельних ділянок площею 3,6153 га та 4,1381 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в адмінмежах Копіюватської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області порушено права спадкоємця [PERSON], який на час відкриття спадщини був неповнолітнім та є спадкоємцем першої черги за правом представлення, земельні ділянки успадковано спадкоємцем за законом, згоди на внесення змін у видані свідоцтва відповідач суду не надав, а тому на думку суду, за таких обставин свідоцтва про право на спадщину повинні бути визнані судом недійсними. Судові витрати на підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved