Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, треті особи - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради та [PERSON] , про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що у період з 07 серпня 2009 року по 01 грудня 2017 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . 01 грудня 2017 року шлюб між ними було розірвано. З часу припинення шлюбних відносин відповідач з дитиною не спілкується та будь-які відносини між ними відсутні. Вона разом з дитиною мешкає за адресою: [ADDRESS] . 11 червня 2019 року вона набула права власності на 1/2 частину у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване у реєстрі за № 654. У зв`язку з чим вона має намір змінити місце своєї реєстрації та місце реєстрації сина [PERSON] 11 червня 2019 року та 06 серпня 2019 року вона зверталась до виконавчого комітету Нікопольської міської ради щодо зняття з місця реєстрації її малолітнього сина за адресою: [ADDRESS] та надання дозволу на реєстрацію місця проживання за іншою адресою. Однак, листом від 10 липня 2019 року та 09 серпня 2019 року виконавчим комітетом Нікопольської міської ради їй було відмовлено у знятті з місця реєстрації її малолітнього сина за адресою: [ADDRESS] та надання дозволу на реєстрацію місця проживання сина за іншою адресою у зв`язку з відсутністю згоди батька на реєстрацію місця проживання сина. Отримати згоду батька на реєстрацію місця проживання сина вона не має можливості з тих підстав, що їй невідомо, де відповідач на даний час перебуває. 11 березня 2020 року вона направила за останньою відомою їй адресою проживання відповідача звернення щодо надання дозволу на зняття з місця реєстрації малолітнього сина за адресою: [ADDRESS] та надання дозволу на реєстрацію місця проживання сина за іншою адресою. Однак, лист було повернуто у зв`язку із закінченням строку зберігання. У зв`язку з чим їхня спільна дитина не може змінити місце своєї реєстрації, що суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію його прав, гарантованих законом. Тому, на підставі викладеного, просить суд постановити рішення, яким надати їй дозвіл на зняття з місця реєстрації її сина [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та надати дозвіл на реєстрацію місця проживання її сина за іншою адресою без згоди батька дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області. В судове засідання сторони не з`явились. Позивачка надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити (а.с.25). Представник відповідача - Виконавчого комітету Нікопольської міської ради - надала до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.30). Представник третьої особи - Служби у справах дітей Нікопольської міської ради - також надала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.30). Третя особа - [PERSON] про дату слухання справи був повідомлений належним чином, однак, конверт, який був направлений за останньою відомою адресою його місця проживання, повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.22). Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Як передбачено ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.1 ст.242 ЦК України, батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Згідно з вимогами ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За вимогами ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207, передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами, місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] з 07 серпня 2009 року перебували в зареєстрованому шлюбу. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Рішенням Нікопольського міськрайоннного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2017 року шлюб між ними було розірвано (а.с.7). З 2017 року син проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка, видана 16 червня 2020 року квартальним комітетом № 27 (а.с.4). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернулась до виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області з заявою щодо зняття з реєстраційного обліку сина [PERSON] , [INFO] , та здійснення дій щодо реєстрації за іншою адресою. Однак, листом № 2115 від 09 серпня 2019 року виконавчий комітет Нікопольської міської ради Дніпропетровської області відмовив у вчиненні вищевказаних дій та додатково роз`яснив, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами, місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої у встановленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішення органу опіки та піклування (а.с.9). Згідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.1 ст.242 ЦК України, батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Згідно з вимогами частини 1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За вимогами ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Таким чином, вирішуючи спір щодо надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька, враховуючи, що дитина мешкає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням всіх обставин, досліджених в судовому засіданні, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, оскільки це відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Outcome: approved