Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом, просила визнати за нею право власності на самочинно збудований житловий будинок, 2015 року побудови з господарськими будівлями та спорудами (далі-житловий будинок), що розташовані в [ADDRESS] посилається на те, що після смерті її матері [PERSON] вона успадкували ? частину спірного житлового будинку. Крім того, 22 грудня 2005 року та у квітні 2006 року вона набула право власності на ? частини спірного житлового будинку, що підтверджується відповідними договорами дарування. Рішенням виконавчого комітету Богуславської міської ради від 07 червня 2006 року було вирішено надати їй дозвіл на виготовлення будівельного паспорту на будівництво житлового будинку та господарських споруд на місці знесених аварійних та тимчасових будівель - житлового будинку, сарая, гаража, що розташовані в [ADDRESS]. Також її було зобов'язано, після виготовлення будівельного паспорта та погодження його з усіма установами, представити міськвиконкому для отримання дозволу на будівництво будівель і споруд. Однак, після знесення строго будинку вона не виконала вищевказане рішення виконкому, оскільки самовільно побудувала новий будинок на земельній ділянці площею 0,0728 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована по вул. [ADDRESS], і власником якої є вона у відповідності до Державного акту на право власності серії ЯЕ №607308. З метою узаконення самочинного будівництва, вона звернулася до відповідача із заявою та доданими до неї документами. Однак їй було відмовлено у реєстрації вказаної заяви, у зв'язку з чим вона відправила заяву через поштове повідомлення, але відповіді від відповідача вона не отримала. Тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Вимоги позивача підтримала просила позов задовольнити (а.с.39). Представник відповідача Гав'яда Л.І. в судове засідання не з'явилася, натомість звернулася із заявою в якій просила розглянути справу без її участі. Щодо вирішення спору за даним позовом, то покладається на розсуд суду (а.с.40). Третя особа: представник Відділу містобудування, архітектури та будівництва Богуславської районної державної адміністрації Київської області Теребун Г.М. в судове засідання не з'явилася, але надіслала відгук на позовну заяву, де просила позов задовольнити (а.с.29,30). За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.07.2005 року та договорів дарування від 22.12.2005 року та 04.04.2006 року позивач набула право власності на житловий будинок з господарським спорудами, що розташований в [ADDRESS] (а.с. 17-19). Рішенням виконавчого комітету Богуславської міської ради №117/6 від 07 червня 2006 року позивачу надано дозвіл на виготовлення будівельного паспорта на будівництво житлового будинку та господарських споруд на присадибній земельній ділянці по вул. [ADDRESS] Будівельний паспорт розробити у відділі містобудування та архітектури Богуславської РДА. Розроблений будівельний паспорт погодити з зацікавленими службами району. Будівельний паспорт представити виконкому для отримання дозволу на будівництво будівель і споруд (ас.9). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 19 червня 2007 року позивач набула право власності на земельну ділянку площею 0,0727 га. призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вул. [ADDRESS], м. Богуслав (а.с.8). Для поліпшення житлових умов позивач за власні кошти зруйнувала аварійний житловий будинок та господарські будівлі, що належали їй на праві приватної власності, які були розташовані на земельній ділянці по вул. [ADDRESS], в м. Богуславі. В 2015 році позивач на цій земельній ділянці закінчила будівництво нового житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що підтверджується копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого 12.12.2017 року ТОВ «ПРОЄКТ-МОНТАЖ-БУД», з якого вбачається, що по вул. [ADDRESS], м. Богуслав побудовано житловий будинок, загальною площею - 213,10 кв.м., житловою площею - 65,30 кв.м., та господарські будівлі і споруди, а саме: прибудова, гараж-прибудова, мансарда житлова, ганок, сарай, погріб з шийкою, колодязь питний огорожа, хвіртка та ворота (а.с. 10-12). Проаналізувавши вищевказані докази, суд приходить до висновку, що позивач здійснила самочинне будівництво житлового будинку та господарські будівлі і споруди, що розташовані по вул. [ADDRESS], м. Богуслав. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Відповідно до ч. 2 с. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва )» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво. Частиною 2 ст. 331 ЦК України, передбачено, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Так, згідно ч.1 ст. 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Разом з тим, згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. В п. 3 Постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року (далі-Постанова №6) зазначено, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. Відповідно до п 12. зазначеної Постанови №6, власник (користувач) земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Згідно Закону України «Про внесення зміни до пункту 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності» щодо продовження терміну прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт», який набув чинності 20.04.2018 року, передбачено зміни до Закону «Про регулювання містобудівної діяльності», які відновлюють термін прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва, збудованих без дозволу. Так, можна ввести в експлуатацію об'єкти будівництва, віднесені до класу незначних наслідків (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без наявності дозвільного документа на виконання будівельних робіт, а саме: збудовані в період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 кв.м. і господарські (присадибні) будівлі та споруди загальною площею до 300 кв. м. Із висновку експерта з технічного обстеження будівель і споруд від 15.12.2017 року (а.с.14,15) вбачається, що в результаті технічного обстеження встановлено, що садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований за адресою: буд. 91, вул. Миколаївська м. Богуслав, Богуславський район Київської області, зведений (побудований) без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на час обстеження задовільний і дозволяє безпечно його експлуатувати. Згідно висновку експерта з оцінки протипожежного стану об'єктів вбачається, що можливе узаконення житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованих по [ADDRESS], м. Богуслав Київської області при дотриманні пожежної безпеки (а.с.20). Враховуючи вищевказані обставини та норми матеріального права, приймаючи до уваги позицію представника Відділу містобудування, архітектури та будівництва Богуславської районної державної адміністрації Київської області та те, що під час самовільного будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованих по [ADDRESS], в м. Богуславі Київської області, позивачем були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні, екологічні та інші норми і правила, а також те, що даний об'єкт нерухомого майна не порушує прав інших осіб і будівництво цього об'єкта здійснено в межах території земельної ділянки без змін її цільового використання, яка знаходиться у власності позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved