Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], ТОВ «Обчислювальний центр «Запоріжбуд» про стягнення боргу за кредитним договором, в якому зазначив, що 13 вересня 2006 року між [PERSON] та Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК», був укладений Договір кредиту № 169М/06. Згідно Договору кредиту Банк надав, а [PERSON] отримала грошові кошти у сумі 150000,00 (сто п'ятдесят тисяч) доларів США зі сплатою 13 % річних та кінцевим терміном повернення заборгованості до 12.09.2016 р. Видача кредиту підтверджується заявою на видачу готівки №1 від 14 вересня 2006 року. Згідно п.п. 1.1. Договору кредиту встановлено, що погашення Кредиту здійснюється згідно графіку, що міститься у Додатку № 1 до Кредитного договору, і є невід'ємною складовою частиною Кредитного договору, та кінцевим терміном повернення заборгованості до 12.09.2016 року. Відповідно до умов п.п. 2.5. Договору кредиту сплата Позичальником кредиту і процентів Кредитору здійснюється у валюті кредиту щомісячно, до 15.00 в день (на дату), на яку припадає погашення кредиту та процентів, згідно графіку. 27 жовтня 2008 року було укладено Додаткову угоду №1 до Договору кредиту № 169М/06 від 13.09.2006 року, згідно із якою було встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 14.5 процента річних та кінцевим терміном повернення заборгованості до 12.09.2016 р. 13 квітня 2009 року було укладено Додаткову угоду №2 до Договору кредиту № 169М/06 від 13.09.2006 року, згідно із якою було викладено Додаток 1 до Кредитного договору в новій редакції. 22 квітня 2010 року було укладено Додаткову угоду №3 про внесення змін до Договору кредиту № 169М/06 від 13.09.2006 року . Відповідно п.1 Додаткової угоди №3 підтверджується залишок заборгованості за кредитом станом на дату укладення Додаткової угоди №3 у розмірі 110 495,99 (сто десять тисяч чотириста дев'яносто п»ять) доларів США 59 центів, залишок заборгованості за нарахованими процентами 4 407,68 (чотири тисячі чотириста сім) доларів США 68 центів. Відповідно п. п. 2.1. п.2 Додаткової угоди №3 встановлено процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 14.76 % річних. Відповідно п. п. 2.2. п. 2 Додаткової угоди встановлено кінцевий термін повернення кредитної заборгованості за Кредитним договором до 12.09.2021 року (включно). Відповідно п. п. 2.3 п.2 Додаткової угоди №3 встановлено, що погашення залишку кредитної заборгованості здійснюється до 05 числа (включно) кожного місяця, згідно графіку. Умови щодо сплати кредиту та відсотків в строк, передбачений Договором кредиту не виконується відповідачем. У зв'язку з порушенням умов договору кредиту станом на 23 січня 2015 року заборгованість [PERSON] перед Банком за Кредитним договором становить 175 551,98 (сто сімдесят п'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят один) долар США 98 центів, що в еквіваленті становить 2 768 040,82 (два мільйони сімсот шістдесят вісім тисяч сорок) гривень 82 копійки (курс НБУ Долар США станом на 23.01.20 1 5 р. - 1 5,7676 гри.) та складається з: Сума заборгованості за кредитом 110 495,59 (сто десять тисяч чотириста дев'яносто п'ять) доларів США 59 центів, що в еквіваленті становить 1 742 254.91 (один мільйон сімсот сорок дві тисячі двісті п'ятдесят чотири) гривні, 91 коп.; Сума заборгованості за відсотками 58 215,41 (п'ятдесят вісім тисяч двісті п'ятнадцять) доларів США 41 цент, що в еквіваленті становить 917 919.81 (дев'ятсот сімнадцять тисяч дев'ятсот дев'ятнадцять) гривень 81 коп.; Розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 6 825,21 (шість тисяч вісімсот двадцять п'ять) доларів США 21 цент, що в еквіваленті становить 107 617,49 (сто сім тисяч шістсот сімнадцять) гривень, 49 коп.; Розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 15,77 (п'ятнадцять ) доларів США 77 центів, що в еквіваленті становить 248,62 (двісті сорок вісім) гривень. 62 коп. Відповідно до п. п. 1.3.2 п. 1.3 Кредитного договору в якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов'язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, 13.09.2006 року між Банком, [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Обчислювальний центр «Заиоріжбуд» був укладений Договір поруки № 169М/06/Іп. Згідно п. 1.1. Договору поруки передбачено що Поручитель зобов'язується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування Кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Кредитним договором. 27 жовтня 2008 року було укладено Додаткову угоду №1 до Договору поруки № 169М/06/1 п від 13.09.2006 року, згідно із якою було встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 14,5 процента річних. 13 квітня 2009 року було укладено Додаткову угоду №2 до Договору поруки № 169М/06/Іп від 13.09.2006 року. 22 квітня 2010 року було укладено Додаткову угоду №3 до Договору поруки № 169М/06/Іп від 13.09.2006 року. Крім того, відповідно до п. п. 1.3.3 п. 1.3 Кредитного договору в якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов'язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, 13.09.2006 року між Банком, [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір поруки № 169М/06/2п. 27 жовтня 2008 року було укладено Додаткову угоду №1 до Договору поруки № 169М/06/2п від 13.09.2006 року. 13 квітня 2009 року було укладено Додаткову угоду №2 до Договору поруки № 169М/06/Іп від 13.09.2006 року. 22 квітни 2010 року було укладено Додаткову угоду №3 до Договору поруки № 169М/06/2п від 13.09.2006 року. Відповідачі не виконують умов кредитного договору і договорів поруки, тому позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідачів у солідарному порядку суму боргу по кредитному договору у розмірі 175\~551,98 доларів США 98 центів та судовий збір у сумі 3\~654,00 грн. 14.07.2015 р. представник позивача подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог станом на 08.07.2015 р. і просить суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку на свою користь борг у сумі 4\~472\~988,17 грн. 17 коп., з яких: 2\~397\~796,51 грн. заборгованість за кредитом; 1\~263\~296,73 грн. заборгованість за відсотками; 314\~422,74 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 497\~472,19 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків. У судовому засіданні представник банку позов підтримала на підставах, зазначених у позові. Представник [PERSON] з позовом згодна частково, суму боргу визнає частково, просить застосувати строк позовної давності. Представник [PERSON] і ТОВ «Обчислювальний центр «Запоріжбуд» проти позову заперечують, у своїх письмових і усних запереченнях зазначають, що відповідно до вимог ч.4 ст.559 ЦК України, порука поручителів припинена. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що 13 вересня 2006 року між [PERSON] та Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК», був укладений Договір кредиту № 169М/06. Згідно Договору кредиту Банк надав, а [PERSON] отримала грошові кошти у сумі 150000,00 (сто п'ятдесят тисяч) доларів США зі сплатою 13 % річних та кінцевим терміном повернення заборгованості до 12.09.2016 р. Видача кредиту підтверджується заявою на видачу готівки №1 від 14 вересня 2006 року. Згідно п.п. 1.1. Договору кредиту встановлено, що погашення Кредиту здійснюється згідно графіку, що міститься у Додатку № 1 до Кредитного договору, і є невід'ємною складовою частиною Кредитного договору, та кінцевим терміном повернення заборгованості до 12.09.2016 року. Відповідно до умов п.п. 2.5. Договору кредиту сплата Позичальником кредиту і процентів Кредитору здійснюється у валюті кредиту щомісячно, до 15.00 в день (на дату), на яку припадає погашення кредиту та процентів, згідно графіку. 27 жовтня 2008 року було укладено Додаткову угоду №1 до Договору кредиту № 169М/06 від 13.09.2006 року, згідно із якою було встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 14.5 процента річних та кінцевим терміном повернення заборгованості до 12.09.2016 р. 13 квітня 2009 року було укладено Додаткову угоду №2 до Договору кредиту № 169М/06 від 13.09.2006 року, згідно із якою було викладено Додаток 1 до Кредитного договору в новій редакції. 22 квітня 2010 року було укладено Додаткову угоду №3 про внесення змін до Договору кредиту № 169М/06 від 13.09.2006 року . Відповідно п.1 Додаткової угоди №3 підтверджується залишок заборгованості за кредитом станом на дату укладення Додаткової угоди №3 у розмірі 110 495,99 (сто десять тисяч чотириста дев'яносто п»ять) доларів США 59 центів, залишок заборгованості за нарахованими процентами 4 407,68 (чотири тисячі чотириста сім) доларів США 68 центів. Відповідно п. п. 2.1. п.2 Додаткової угоди №3 встановлено процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 14.76 % річних. Відповідно п. п. 2.2. п. 2 Додаткової угоди встановлено кінцевий термін повернення кредитної заборгованості за Кредитним договором до 12.09.2021 року (включно). Відповідно п. п. 2.3 п.2 Додаткової угоди №3 встановлено, що погашення залишку кредитної заборгованості здійснюється до 05 числа (включно) кожного місяця, згідно графіку. Умови щодо сплати кредиту та відсотків в строк, передбачений Договором кредиту не виконується відповідачем. Відповідно до п. 3.3.4 Кредитного договору [PERSON] зобов'язалась сплачувати платежі в рахунок погашання кредиту та нарахованих процентів в строки та в розмірі передбачені п.п. 1.1., 2.5 Кредитного договору. Відповідно до п. 3.3.6 Кредитного договору [PERSON] зобов'язалась повернути Кредитору в повному обсязі суму кредиту в строк, визначений п. 1.1. Кредитного договору. Відповідно до п. 3.3.16 Кредитного договору [PERSON] зобов'язалась достроково повернути кредит, нараховані проценти та сплатити можливі штрафні санкції у випадках, визначених п. 2.8.3, 3.2.4. 4.5, 5.4 Кредитного договору. Відповідно до п. 4.5 Кредитного договору у разі невиконання Позичальником обов'язків визначених п. п. 3.3.2- 3.3.16 Кредитного договору, порушення Позичальником або третьою особою, з якою укладений договір забезпечення виконання зобов'язань за кредитом, умов договорів, визначених п. 1.3 Кредитного договору, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився, та, відповідно, Позичальник зобов»язаний не пізніше наступного робочого дня за днем порушення зобов'язання, погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, та нараховані штрафні санкції. Після повного погашення Позичальником заборгованості за кредитом, процентами та можливими штрафними санкціями дія Кредитного договору припиняється. Згідно умов п. 4.2. Кредитного договору, у разі прострочення Позичальником строків платежів в рахунок погашення кредиту та нарахованих процентів, згідно графіку, та визначених п.п. 1.1.. 2.5., 2.8.З., 3.2.4.. 3.3.4.. 3.3.6., 4.5 Кредитного договору, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 1 процент в валюті кредиту, вказаний п.1.1. Кредитного договору, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобов'язань за Кредитним договором. Відповідно до п. п. 1.3.2 п. 1.3 Кредитного договору в якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов'язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, 13.09.2006 року між Банком, [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Обчислювальний центр «Запоріжбуд» був укладений Договір поруки № 169М/06/Іп. Згідно п. 1.1. Договору поруки передбачено що Поручитель зобов'язується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування Кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Кредитним договором. Відповідно до п. п. 3.1.2 п. 3.1. Договору поруки поручитель зобов'язаний у разі невиконання Позичальником та Поручителем забезпеченого порукою зобов'язання, відповідати перед Кредитором як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України може бути звернено стягнення. 27 жовтня 2008 року було укладено Додаткову угоду №1 до Договору поруки № 169М/06/1 п від 13.09.2006 року, згідно із якою було встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 14,5 процента річних. 13 квітня 2009 року було укладено Додаткову угоду №2 до Договору поруки № 169М/06/Іп від 13.09.2006 року, згідно із якою було викладено п. п. 2.1.2. Договору поруки в наступній редакції: « 2.1.2. сплата процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному Договором кредитуй також додатковими угодами про внесення змін (доповнень) до Договору кредиту, згідно з якими буде змінюватись розмір процентної ставки». 22 квітня 2010 року було укладено Додаткову угоду №3 до Договору поруки № 169М/06/Іп від 13.09.2006 року, згідно із якою п.п. 2.1.1 Договору поруки було викладено в наступній редакції: « 2.1.1. повернення кредиту в розмірі 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) доларів США 00 центів з графіком погашення відповідно до умов Договору кредиту та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 12.09.2021 року, а також дострокового повернення у випадках, передбачених Договором кредиту ». Крім того, відповідно до п. п. 1.3.3 п. 1.3 Кредитного договору в якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов'язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, 13.09.2006 року між Банком, [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір поруки № 169М/06/2п. Згідно п. 1.1. Договору поруки передбачено що Поручитель зобов'язується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування Кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі тау випадках, передбачених Кредитним договором. Відповідно до п. п. 3.1.2 п. 3.1. Договору поруки поручитель зобов'язаний у разі невиконання Позичальником та Поручителем забезпеченого порукою зобов'язання, відповідати перед Кредитором як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення. 27 жовтня 2008 року було укладено Додаткову угоду №1 до Договору поруки № 169М/06/2п від 13.09.2006 року, згідно із якою було встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 14,5 процента річних. 22 квітни 2010 року було укладено Додаткову угоду №3 до Договору поруки № 169М/06/2п від 13.09.2006 року, згідно із якою п.п. 2.1.1 Договору поруки було викладено в наступній редакції: « 2.1.1. повернення кредиту в розмірі 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) доларів США 00 центів з графіком погашення відповідно до умов Договору кредиту та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 12.09.2021 року, а також дострокового повернення у випадках, передбачених Договором кредиту ». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно вимог ч. 1 ст. 554 ЦК України передбачено що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Вимоги позивача законні, проте суд задовольняє їх частково, з наступних підстав: поряд з установленим строком дії договору сторони встановили і строки виконання [PERSON] окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Згідно поданому позивачем розрахунку, [PERSON] припинила повернення чергової частини кредиту 26 травня 2009 року, а процентів 28 жовтня 2011 року. Відповідно до статей 526, 530, 610, частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Строк виконання [PERSON] кожного щомісячного зобов'язання, згідно частині 3 статті 254 Цивільного кодексу України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Оскільки умовами Кредитного договору сторонами передбачено окремі самостійні зобов'язання щодо повернення боржником позики щомісячно частинами, то при неналежному виконанню ним цих зобов'язань позовна давність повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно частині 4 статті 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовні вимоги пред'явлені до [PERSON] у березні 2015 року. Тому, представник [PERSON] заявила про застосування позовної давності. Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина 2 статті 258 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно частині 1 та 5 статті 261 Цивільного кодексу України, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки умовами договору, укладеного сторонами встановлені окремі самостійні зобов'язання, то право Позивача вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13, від 19.03.2014 року у справі № 6 - 20цс14 ,від 18.06.2014 року у справі № 6 - 61 цс14, які згідно статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України є обов'язковими для суддів. Про порушення свого права позивач дізнався 26 травня 2009 року, після останньої сплати [PERSON] чергової частини кредиту і 28 жовтня 2011 року після останньої сплати процентів. При цьому позивач звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права лише у березні 2015 року, тобто, за межами встановленого строку позовної давності як по стягненню заборгованості по процентах, інших платежах, так і по основній сумі кредиту. Відповідно до пункту 31. Постанови Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30.03.2012 зі змінами, внесеним Постановою того ж суду № 7 від 07.04.2014 року при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та, враховуючи, що Цивільний кодекс України не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення Цивільного кодексу про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини 11 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а стаття 27 ЦПК України надає право особам, які беруть участь у справі, та зобов'язує їх подавати докази на підтвердження своїх вимог і заперечень. У зв'язку з тим, що дію Кредитного договору ще не припинено, тому, позивач має право лише на часткове задоволення своїх вимог, а саме: у частині заборгованості за кредитом і процентами в межах трирічного строку позовної давності і за пенею в межах однорічного строку позовної давності. Станом на 08.07.2015 р. сума боргу складає: за кредитом у сумі 55 711, 80 дол. США, еквівалент у гривні - 1 208 968, 30 грн.; за відсотками у сумі 22 968, 73 дол. США, еквівалент у гривні - 498 430, 62 грн.; за пенею за кредитом у сумі 10 775, 27 дол. США, еквівалент у гривні - 233 827,66 грн.; за пенею за відсотками у сумі 8 884, 81 дол. США, еквівалент у гривні - 192 803, 93 грн.; Загальна сума боргу становить 98 340, 61 дол. США, еквівалент у гривні - 2 134 030, 50 грн. Що стосується поруки [PERSON] та ТОВ «Обчислювальний центр «Запоріжбуд», то суд приходить до наступного: відповідно до частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно пункту 7.3. Договору поруки, порука припиняється з остаточним виконанням сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Як зазначено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 Цивільного кодексу України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, Договором поруки не визначено строк його дії, так як не зазначена кінцева дата дії договору - число, місяць, рік. Як вбачається з розрахунку Позивача [PERSON] припинила повернення чергової частини кредиту 26 травня 2009 року, а процентів - 28 жовтня 2011 року. Відповідно до статей 1050,1054 Цивільного кодексу України, з 26 червня 2009 року ПАТ «Укрсоцбанк» отримав право вимагати дострокового повернення залишку кредиту та сплати процентів як від позичальника, так і від поручителів. Таке право Позивача передбачено пунктом 3.1.1. Договору поруки та пунктом 3.2.4. Кредитного договору. Між тим, Позивач не реалізував своє право вимагати дострокового повернення залишку кредиту та сплати процентів від позичальника та поручителів ні 26 червня 2009 року, ні надалі протягом шести місяців. Позивач надіслав вимоги Відповідачам лише 12 лютого 2015 року, а звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості лише у березні 2015 року. Так як Договором поруки не визначено строк його дії, а право на пред'явлення вимоги про дострокове повне повернення кредиту та сплати процентів виникло у Позивача 26 червня 2009 року, і він мав право пред'явити до поручителів вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором лише у строк до 26 грудня 2009 року, тобто протягом шести місяців, до припинення поруки. Але, ні вимоги, ні позову у строк до 26 грудня 2009 року Позивач до поручителів не надсилав і не пред'являв. Таким чином, порука, яка встановлена договорами поруки, припинена з 27 грудня 2009 року і з того ж дня, 27 грудня 2009 року, припинив свою дію Договори поруки. Вимоги до поручителів Позивач заявив 12 лютого 2015 року, а отже, строки, окреслені у частині 4 статті 559 Цивільного кодексу України, а саме: шість місяців, щодо припинення поруки, сплили. Таку ж правову позицію висловив Верховний суд України у своїй Постанові № 6 - 53 цс 14 від 17.09.2014 року. Згідно частині 1 статті 360 - 7 Цивільного процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з Рішеннями Верховного суду України. Відповідно до Правових позицій, які висловлені Верховним Судом України у Постанові від 17,09.2014 року у справі № 6 - 53 цс 14, якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в Постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14 і в постанові по справі № 6-14ці/14 від 19.03.14 року. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як убачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 13 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, Верховний Суд України дійшов висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Outcome: partial