Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість з оплати інформаційних послуг, згідно з договором від 16.09.2012 року в сумі 5 400 грн., а також судові витрати: на оплату судового збору в сумі 229 грн. та на оплату правової допомоги в с умі 1000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.09.2012 року між ТОВ „Мир недвижимості Люкс" та [PERSON] був укладений договір про надання інформаційних послуг з придбання нерухомого майна, за які відповідач зобов'язувалася сплатити 1,5% від ринкової вартості знайденого для покупки об'єкту. 19.09.2012 року позивач зайшов для покупця квартиру по [ADDRESS], яка повністю влаштовувала відповідача, і [PERSON] уклала з продавцем квартири - [PERSON] розписку-завдаток, передавши йому в якості завдатку 5600 грн. Однак, укладення договору купівлі-продажу квартири не відбулося внаслідок відмови відповідача від придбання цієї квартири. За отримані від позивача послуги відповідач не розрахувалася, тому просив стягнути передбачену договором суму в якості оплати інформаційних послуг як покупцеві, так і продавцю. В судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримав і пояснив, що розписку-завдаток вважає окремим договором, п.7 якого передбачено, що його оформлення є підставою для оплати інформаційних послуг агентства в повному обсязі. У разі його невиконання сторона, яка його порушила, сплачує послуги агентства за себе та за іншу сторону. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, пояснив, що згідно з умовами договору про надання послуг обумовлену цим договором суму він повинен був внести в касу агентства в день оформлення угоди, безпосередньо перед підписанням договору. Тобто, оскільки договір купівлі-продажу не відбувся, строк виконання зобов'язання не настав, а тому позовні вимоги вважав безпідставними. Третя особа в судовому засіданні при вирішенні позову окладався на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 16.09.2012 року між сторонами був укладений договір про надання інформаційних послуг з придбання нерухомого майна, за які відповідач зобов'язувалася сплатити 1,5% від ринкової вартості знайденого для покупки об'єкту. В п. 1.2 цього договору зазначено, що оформлення розписки-завдатку між продавцем та покупцем є підтвердженням виконання виконавцем умов договору та є підставою для 100% оплати інформаційних послуг виконавцем (а.с.8). На зворотному боці бланку цього договору міститься таблиця із зазначенням запропонованих покупцеві об'єктів та дати їх показу з підписами покупця - чотири об'єкту нерухомості, у тому числі, квартира по [ADDRESS]. Відповідно до п. 2.2.5 зазначеного договору обумовлену цим договором суму він повинен був внести в касу агентства в день оформлення угоди, безпосередньо перед підписанням договору. 19.09.2012 року між власником квартири по [ADDRESS] [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем) був укладений договір завдатку, згідно з яким покупець передав продавцю завдаток в сумі 5600 грн., як доказ укладення договору купівлі-продажу квартири та в забезпечення його виконання, а решту суми зобов'язався сплатити продавцю в день підписання договору купівлі-продажу. У разі відмови від підписання договору купівлі-продажу продавець зобов'язався сплатити покупцю подвійну суму завдатку, а у випадку невиконання умов даного договору з вини покупця, сума грошей (завдаток) залишається у продавця. (а.с.9). Згідно з п.7 цього договору його оформлення є підставою для оплати інформаційних послуг агентства в повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором про надання послуг, згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 626 ч. 1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ст. 628 ч. 1 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ч. 1, ч. 2 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Таким чином, сторони договору взяли на себе відповідні зобов'язання, які мають виконуватися належним чином. За змістом договору, його виконавець надає інформаційні послуги, а замовник зобов'язаний оплатити отримані послуги. В договорі не обумовлено кількість або обсяг послуг, що надаються, їх якість, строк надання тощо. Не визначено також конкретну дату оплати замовником отриманих послуг, натомість час настання обов'язку з оплати згідно з п. 2.2.5 Договору пов'язується з укладенням договору купівлі-продажу квартири, а саме: безпосередньо перед його підписанням. Строк оплати послуг, у зв'язку з тим, що покупцем ще не укладався договір купівлі-продажу квартири, не настав, а тому, на думку суду, у виконавця послуг - позивача ще не виникло право вимагати оплати своїх послуг. Суд не може взяти до уваги посилання позивача на п. 7 договору про завдаток, виходячи з наступного. Договір про завдаток та договір про надання послуг є окремими договорами, які мають різну юридичну природу. Крім того, позивач не є стороною договору завдатку, а тому будь-яких прав та обов'язків цей договір для позивача не створює. Правовідносини з укладення договору завдатку регулюються ст.570 ЦК України, зокрема, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Як вбачається із змісту договору завдатку, цей договір є видом забезпечення взаємних зобов'язань між покупцем та продавцем квартири, і у разі його порушення, сторони цього договору несуть передбачену законом та цим договором відповідальність. Оскільки сторони є вільними в укладенні договорів, передбачених законом, відповідач як покупець квартири мав право, на свій розсуд, укласти будь-яку кількість договорів завдатку, але жодних правових наслідків для позивача - агентства не рухомості, яке не є стороною договору завдатку, такі договори не створюють. Таким чином суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed