Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «Запоріжгаз» про поновлення на роботі на посаді водія автотранспортних засобів, в якому зазначив, що з 23.08.2012 року працював у відповідача в автотранспортному цеху, що підтверджено трудовою книжкою. Наказом 527-од від 7.09.12р. його допущено до керування автомобілем УАЗ 3909, державний номер [NUMBER]. Наказом 794- од від 30.12.2013р. за ним закріплено автомобіль ГАЗ 3307 державний номер [NUMBER] та він був відповідальним за його експлуатацію та технічний стан, відповідно до п.1.5, 2.2.9 робочої інструкції водія. Наказом 06- ос від 16.01.14р. його притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за те, що 11.01.14р. він залишив на стоянці автомобіль ГАЗ-53 державний номер [NUMBER] не встановивши противовідкатний упор, чим порушив п.9.15 «Правил охорони праці на автомобільному транспорті» та не перекрив балонний магістральний вентиль газобалонного обладнання, чим порушив п. 5.2 робочої інструкції водія.. Втім, зазначених порушень він не допускав, оскільки зазначений автомобіль не був закріплений за ним наказом.. Крім того, схема розміщення автотранспорту з зазначенням уклону була затверджена тільки 14.01.14р. та після цього розміщена у диспетчерській. Наказом 42-од від 23.01.14р. його знов притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за те, що 17.01.14р. він своєчасно не вжив заходів по усуненню недоліків з технічного стану при щоденному обслуговуванню автомобіля ГАЗель державний номер [NUMBER], не повідомив про це механіка, чим порушив п. 2.1.1 робочої інструкції водія. Втім, зазначений автомобіль не був за ним закріплений наказом. Відповідно до п.1.5 робочої інструкції водій відповідає за автомобіль, закріплений за ним наказом. Відповідно до наданого подорожнього листа на зазначений автомобіль від 17.01.14р. він його не отримував, відсутні його підписи про прийом зазначеного автомобілю та його здачу, виїзд з гаражу зазначено о 8 год., без запізнень. З зазначеними наказами він був ознайомлений, однак не оскаржував їх у встановленому законом порядку. Наказом № 394-од від 12.05.2014 р. він був звільнений з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором за п. З ст. 40 КЗпГІ України. Зазначений наказ вважає незаконним, оскільки в його діях відсутня система порушень. В наказі 394- од від 12.05.14р. про його звільнення зазначено, що 12.05.2014 року він о 8- 50 залишив під уклоном на стоянці автомобіль ГАЗ-3307 держ. № [NUMBER], який був прийнятий ним згідно наказу про закріплення автотранспорту по підприємству № 794-од від 30.12.2013 року, не встановивши гіротивідкатний упор, чим грубо порушив п. 9.15 розділу IX «Правил охорони праці на автомобільному транспорті», про що комісією складено акт Також зазначено, що у 2014 році він вже двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності - наказами № Об-Ос від 16.01.2014 року та№ 42-од від 23.01.2014 року та йому оголошувалися догани. Втім, жодного порушення п. 9.15 розділу IX «Правил охорони праці на автомобільному транспорті» він не вчиняв. У вказаному пункті зазначено, що при зберіганні транспортних засобів на площадках з ухилом більше 1% під колесами необхідно установлювати упорні колодки. В п. 4.1 інструкції 33 з охорони праці для водіїв також зазначено, що після повернення з лінії необхідно поставити автомобіль для зберігання у відповідне місце та встановити упорні колодки під колесо автомобіля. Зазначені правила мають застосовуватися лише в процесі зберігання транспортного засобу, після повернення з лінії. В момент, коли складався акт про виявлення цього порушення, він не ставив автомобіль на зберігання після повернення з лінії. З початку робочого дня 12.05.2014 року ним було вжито всі необхідні заходи для підготовки автомобіля до роботи (виїзду), які передбачають усунення будь-яких перешкод для виїзду автомобіля, відповідно до п.2.1.1 робочої інструкції , а тому відсутність противідкатних упорів в цей момент є цілком необхідною обставиною. Автомобіль він не залишав, як вказано в наказі, він знаходився під його наглядом і контролем. Крім того, відповідно до наказу 434 від 4.04.14р. йому була надана щорічна відпустка з 14.-4.14р. по 8.05.14р. Відпрацювавши останній день 11.04.14р., він залишив автомобіль на стоянці підприємства, ніхто в нього з адміністрації не приймав зазначений автомобіль на зберігання та не перевіряв в якому стані він його залишив та чи були на той момент встановлені противідкатні упори. 12.05.14р. був перший день його роботи після відпустки та закріплений за ним автомобіль в такому стані перебував на стоянці. Ніяких винних дій з його боку допущено не було. Вважає, що його звільнення з роботи відбулося без законних підстав. Причиною винесення йому попередніх доган, а також наказу про звільнення є його незгода з незаконними діями адміністрації підприємства щодо впровадження обліку роботи транспортних засобів не відповідно до показів одометрів, як цього вимагають нормативні акти, а на підставі показників навігатора, в результаті чого в обліку утворювались неіснуючі залишки палива. За час з вересня 2013 року по момент звільнення він направив до адміністрації підприємства наступні звернення з цього приводу : службову записку від 19.09.2013 року, заяву від 20.09.2013 року, заяву від 19.11.2013 року, службову записку від 16.12. 2013 року, заяву від 17.12.2013 року, заяву від 23.12.2013 року, пояснення від 27.12.2013 року, пояснення від 15.01.2014 року, заяву від 30.04.2014 року. Також були підготовлені кілька колективних звернень до вищих установ та організацій, в результаті яких незаконність дій адміністрації була доведена документально. Просить визнати незаконним наказ 394- од від 12.05.14р. про його звільнення з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України та поновити його на роботі водієм автотранспортних засобів, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу , виходячи із середньоденної заробітної плати 122, 22 грн. Крім того, позивач зазначив, що незаконним звільненням йому було заподіяно моральну шкоду, оскільки він протиправно був позбавлений права на працю, тривалий час він не має коштів для існування, не може утримувати свою сім»ю. Ці наслідки привели до душевних страждань та потребують додаткових зусиль для організації свого життя. доньки. Просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди і 5000,00 грн. Представник відповідача заперечує проти позову, суду пояснив, що наказом ПАТ «Запоріжгаз» № 501 від 23.08.2012 року [PERSON] був прийнятий водієм автотранспортних засобів в автотранспортний цех підприємства. ІІри прийомі на роботу [PERSON] пройшов вступний інструктаж з питань охорони праці та пожежної безпеки, первинний інструктаж з охорони праці на робочому місці та був ознайомлений з правилами внутрішнього трудового розпорядку, про що свідчить контрольний листок в якому [PERSON] розписався особисто. З метою допуску [PERSON] до роботи на газобалонних автомобілях з двигунами, що працюють на скрапленому вуглеводневому або стиснутому природному газі наказом № 503 встановлено з 23.08.2012 року почати навчання водія АТЦ [PERSON] Про ознайомлення з інструкцією № 33 з охорони праці для водіїв вантажних автомобілів вказує запис № 161, в якому [PERSON] 23.08.2012 року своїм підписом засвідчив той факт, що з вищевказаною інструкцією ознайомлений і примірник на руки отримано. Пунктом 4 1 Інструкції № 33 визначено, що водій після повернення з лінії невинен поставити автомобіль для зберігання у відведене для цього місце згідно затвердженої схеми розміщення автомобілів. Вжити заходів щодо самовільного покочення автомобіля, а саме поставити на ручне гальмо, встановити найнижчу передачу та упорні колодки під колесо автомобіля Наказом 794-од від 30.12.2013 введено схему розміщення колісних транспортних засобів на території продбази «Діагональна» по вул. Південне шосе, 52 ПАТ «Запоріжгаз» та затверджене місце її розміщення, яким визначено диспетчерську АТЦ. Відповідно до Схеми розташування автомобілів на площадці зберігання транспортних засобів ПАТ «Запоріжгаз», яку розроблено та затверджено 14.01.2014 , на виконання наказу 794-од від 30.12.2013, площадка з місцем розташування автомобілю ГАЗ 3307 [NUMBER] має уклон більше 1 %. На підставі Наказу № 521-од від 03.09.2012 року для [PERSON] було проведено екзамен з професій «Водій ГБА». Протоколом засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці № 72 від 07.09.2012 року засвідчено про проведення перевірки знань правил охорони праці на автомобільному транспорті, нормативних актів з питань охорони праці, інструкцій, Правил пожежної безпеки, правил безпеки систем газопостачання України, електробезпеки, надання першої долікарняної допомоги в тому числі і у [PERSON] Протоколом засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці ПАТ «Запоріжгаз» №37 від 14.04.14 р. засвідчено проведення поточної перевірки знань правил охорони праці на автомобільному транспорті у [PERSON] Згідно до наказу № 527-од від 07.09.2012 року, [PERSON] був допущений до самостійної роботи на автомобілі УАЗ 3909, д/н [NUMBER] з 11.09.2012 року. Наказом № 794-од від 30.12.2013 року за [PERSON] закріплено автомобіль ГАЗ 3307 [NUMBER] АГМ. 9.11.2013 року головою правління ПАТ «Запоріжгаз» була затверджена робоча інструкція водія автотранспортних засобів автотранспортного цеху, зі змістом якої 12.12.20ТЗ року [PERSON] був ознайомлений, про що свідчить його підпис. Пунктом 1.3. Робочої інструкції передбачено, що водій перед допуском до роботи повинен пройти навчання та перевірку знань правил дорожнього руху, правил охорони праці на автомобільному транспорті і інших нормативних актів і документів. Пунктом 4.5. Робочої інструкції передбачено, що водій несе відповідальність за недотримання і невиконання правил дорожнього руху, вимог правил охорони праці на автомобільному транспорті, пожежної і електробезпеки, інструкцій, розпоряджень, наказів ПАТ «Запоріжгаз", інших нормативних актів по охороні праці. Пунктом 9.15 розділу IX Правил охорони праці на автомобільному транспорті НПАОП 0.00- 1.62-12, затверджені наказом МНС України 09.07.2012 року № 964 передбачено, що при зберіганні транспортних засобів на площадках з ухилом більше 1 % під колеса необхідно установлювати упорні колодки. Абзацом 2 підпункту 1.24. пункту 1 розділу XIII Правил охорони праці на автомобільному транспорті НПАОП 0.00-1.62-12, затверджені наказом МНС України 09.07.2012 року № 964 передбачено, що якщо автомобіль стоїть навіть на незначному уклоні, необхідно додатково підставити під колеса упорні колодки 12.05.2014 року о 08:50 год. начальником АТЦ Логвіном О.П. виявлено та відображено у акті порушення [PERSON] п. 9.15. Правил, а саме останнім залишено на зберіганні (стоянці) під уклоном закріплений за ним автомобіль ГАЗ 3307 д/н [NUMBER] без встановлення противідкатного упору (упорних колодок) під колеса автомобіля Актом зафіксовано, що [PERSON] від надання письмових пояснень з обставин здійснення даного порушення відмовився. Наказом № 06-ос від 16.01.14 [PERSON] за порушення п.9.15 розділу IX Правил охорони праці на автомобільному транспорті НПАОП 0.00-1.62-12, затверджені наказом МНС України 0907.2012 року № 964 та пункту 5.2 Робочої інструкції водіїв автотранспортного цеху ПАТ «Запоріжгаз», а саме за не виставлення противідкатного упору, притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану. Наказом № 42-од від 23.01.14 [PERSON] за порушення п. 2.1.1. Робочої інструкції водія автотранспортних засобів автотранспортного цеху ПАТ «Запоріжгаз», а саме несвоєчасне вжиття заходів по усуненню недоліків з технічного стану при щоденному обслуговуванні автомобіля, та неповідомлення про несправній технічний стан автомобіля механіка АТЦ, що привело до зриву роботи підрозділів БМД та СЕГМ 17.01.14, оголошено догану. 12.05.2014 року о 08:50 год. начальником АТЦ Логвіном О.П. виявлено та відображено у акті порушення [PERSON] п. 9.15. Правил, а саме останнім залишено на зберіганні (стоянці) під уклоном закріплений за ним автомобіль ГАЗ 3307 д/н [NUMBER] без встановлення противідкатного упору (упорних колодок) під колеса автомобіля. Оскільки позивач раніше двічі притягався до дисциплінарної відповідальності та знов вчинив дисциплінарний проступок, наказом 394-од від 12.05.14 його звільнено із займаної посади відповідно до ч. З ст. 40 КЗпП України з підстав систематичного невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього розпорядку. Про те, що площадка для зберігання автомобілів має уклон більше 1% позивачу було відомо зі Схеми розташування автомобілів на площадці зберігання транспортних засобів ПАТ «Запоріжгаз», яка знаходилась в диспетчерській АТЦ та яка мала зазначені відомості. Крім того, 16.01.14 року відповідно до наказу № 06-ос від 16.06.14 позивач вже притягувався до дисциплінарної відповідальності за скоєння тотожного порушення трудової дисципліни, а саме за порушення пункту 9.15. 15 розділу IX Правил охорони праці на автомобільному транспорті НПАОП 0.00-1.62- 12, затверджені наказом МНС України 09.07.2012 року № 964 та пункту 5.2. Робочої інструкції водіїв автотранспортного цеху ПАТ «Запоріжгаз» коли не виставив противідкатний упор. Вважає, що звільнення позивача відбулося відповідно до вимог трудового законодавства та просить в позові відмовити. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі надані докази у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, а позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 40 п.3 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Під систематичним невиконанням своїх трудових обов`язків розуміється скоєння робітником не менш двох дисциплінарних проступків, за перший з яких він раніше притягувався до дисциплінарного стягнення При цьому, невиконання своїх трудових обов`язків повинно відбуватися без поважних причин. В наказі про звільнення, адміністрація повинна вказати які саме порушення трудових обов`язків скоїв робітник до часу звільнення, за які був притягнутий до дисциплінарної відповідальності , в чому полягає система та яке саме порушення вчинив після цього. Умовою для звільнення робітника за п.3 ст. 40 КЗпП України є вина робітника в неналежному виконанні своїх трудових обов`язків. При відсутності вини робітника звільнення недопустимо. Не повинні враховуватися при звільненні ті дисциплінарні стягнення, які не буди доведені до відома робітника своєчасно, а доведені йому при звільненні з роботи. При вирішенні спора про правомірність звільнення працівника за п.3 ст. 40 КЗпП України суд повинен з`ясувати виконання адміністрацією встановленого порядку та обґрунтування накладення на робітника усіх стягнень, за які його звільнено, а не тільки за останнє. Крім того, суд повинен перевірити які трудові обов`язки не виконав робітник, передбачені вони трудовим договором, чи був з ними ознайомлений робітник. Судом встановлено, що з 23.08.2012 року [PERSON] працював у відповідача в автотранспортному цеху водієм автотранспортних засобів, що підтверджено його трудовою книжкою та наказом № 501 від 23.08.2012 року Наказом 527-од від 7.09.12р. його допущено до керування автомобілем УАЗ 3909, державний номер [NUMBER]. Наказом 794-од від 30.12.2013р. за ним закріплено автомобіль ГАЗ 3307 державний номер [NUMBER] та він був відповідальним за його експлуатацію та технічний стан, відповідно до п.1.5, 2.2.9 робочої інструкції водія. Наказом 06- ос від 16.01.14р. його притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за те, що 11.01.14р. він залишив на стоянці автомобіль ГАЗ-53 державний номер [NUMBER] не встановивши противідкатний упор, чим порушив п.9.15 «Правил охорони праці на автомобільному транспорті» та не перекрив балонний магістральний вентиль газобалонного обладнання, чим порушив п. 5.2 робочої інструкції водія.. Втім, зазначених порушень позивач не допускав, оскільки зазначений автомобіль не був закріплений за ним наказом. Відповідно до наказу 794- од від 30.12.13р. про закріплення автотранспорту, за позивачем закріплено автомобіль ГАЗ 3307 державний номер [NUMBER]., а наказом 529- од від 7.09.12р. - автомобіль УАЗ 3909 державний номер [NUMBER]. Крім того, схема розміщення автотранспорту з зазначенням уклону була затверджена тільки 14.01.14р. та після цього розміщена у диспетчерській, а тому про наявність такого уклону 11.01.14р. позивач не міг знати. Наказом 42-од від 23.01.14р. позивача знов притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за те, що 17.01.14р. він своєчасно не вжив заходів по усуненню недоліків з технічного стану при щоденному обслуговуванню автомобіля ГАЗель державний номер [NUMBER], не повідомив про це механіка, чим порушив п. 2.1.1 робочої інструкції водія. Втім, зазначений автомобіль також не був за ним закріплений наказом. Відповідно до п.1.5 робочої інструкції водій відповідає за автомобіль, закріплений за ним наказом. Відповідно до наданого подорожнього листа на зазначений автомобіль від 17.01.14р. він його не отримував, відсутні його підписи про прийом зазначеного автомобілю та його здачу, виїзд з гаражу зазначено о 8 год., без запізнень. Доводи про те, що за розпорядженням начальника цеху водій може працювати на іншому автомобілі, суд вважає безпідставним, оскільки це протирічіть п.1.5 робочої інструкції. Крім того, за таких обставин водій не може належним чином виконувати щоденне обслуговування декілька автомобілів, належним чином слідкувати за їх технічним станом, забезпечувати експлуатацію. Таким чином, суд вважає, що позивач безпідставно притягався адміністрацією до дисциплінарної відповідальності за зазначені порушення. Втім, з зазначеними наказами позивач був ознайомлений, однак не оскаржував їх у встановленому законом порядку та не ставив питання про поновлення строку на їх оскарження та скасування. Наказом № 394-од від 12.05.2014 р. позивач був звільнений з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором за п. З ст. 40 КЗпГІ України. В наказі 394-од від 12.05.14р. про його звільнення зазначено, що 12.05.2014 року він о 8- 50 залишив під уклоном на стоянці автомобіль ГАЗ-3307 держ. № [NUMBER], який був прийнятий ним згідно наказу про закріплення автотранспорту по підприємству № 794-од від 30.12.2013 року, не встановивши гіротивідкатний упор, чим грубо порушив п. 9.15 розділу IX «Правил охорони праці на автомобільному транспорті», про що комісією складено акт Також зазначено, що у 2014 році він вже двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності - наказами № Об-Ос від 16.01.2014 року та № 42-од від 23.01.2014 року та йому оголошувалися догани. Втім, порушення п. 9.15 розділу IX «Правил охорони праці на автомобільному транспорті» позивач н не вчиняв. У вказаному пункті зазначено, що при зберіганні транспортних засобів на площадках з ухилом більше 1% під колесами необхідно установлювати упорні колодки. В п. 4.1 інструкції 33 з охорони праці для водіїв також зазначено, що після повернення з лінії необхідно поставити автомобіль для зберігання у відповідне місце та встановити упорні колодки під колесо автомобіля. Зазначені правила мають застосовуватися лише в процесі зберігання транспортного засобу, після повернення з лінії. В момент, коли складався акт про виявлення цього порушення, позивач не ставив автомобіль на зберігання після повернення з лінії. З початку робочого дня 12.05.2014 року , ним вживалися необхідні заходи для підготовки автомобіля до роботи (виїзду), які передбачають усунення будь-яких перешкод для виїзду автомобіля, відповідно до п.2.1.1 робочої інструкції , а тому відсутність противідкатних упорів в цей момент є цілком необхідною обставиною. Автомобіль він не залишав, як вказано в наказі, він знаходився під його наглядом і контролем. Крім того, відповідно до наказу 434 від 4.04.14р. позивачу була надана щорічна відпустка з 14.-4.14р. по 8.05.14р. Відпрацювавши останній день 11.04.14р., він залишив автомобіль на стоянці підприємства, ніхто в нього з адміністрації не приймав зазначений автомобіль на зберігання та не перевіряв в якому стані він його залишив та чи були на той момент встановлені противідкатні упори. 12.05.14р. був перший день його роботи після відпустки та закріплений за ним автомобіль в такому стані перебував на стоянці. Даних про те, що цім автомобілем за час знаходження у в відпустці ніхто не користувався, суду не надано. Ніяких винних дій з боку позивача допущено не було. Таким чином, суд вважає, що звільнення позивача відбулося без законним підстав та в його діях відсутня система порушень. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законних підстав, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі. При винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Середньомісячна заробітна плата позивача складає 2599 грн. 85 коп., що підтверджено довідкою. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, з 13.05.14р. за 2 міс. 23 дні в сумі 7128, 7 грн. Крім того, ст.. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування моральної шкоди працівнику. Суд вважає, що незаконним звільненням з роботи, позивачу було спричинено моральну шкоду, оскільки він був позбавлений права на труд, його сім»я опинилася у тяжкому матеріальному становищі, т.я. на утриманні позивача перебуває хвора мати та донька, що потребувало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Втім, суму заявлених позовних вимог в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн., суд вважає значно завищеною та такою, що в повній мірі не відповідає тяжкості спричинених моральних страждань та вважає за необхідне в цій частині позов задовольнити частково в сумі 3000 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10128 грн.70 коп., які повинні бути виплачені на підприємстві з урахуванням податків та інших обов»язкових платежів. Оскільки по трудових спорах позивача звільнено від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на рахунок держави в сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved