Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 28.12.2012 року надав позику відповідачу в сумі 49 000 гривень зі строком повернення до 01 червня 2013 року, про що відповідач надав йому відповідну розписку. Також, 07.02.2013 року надав позику відповідачу в сумі 130 000 гривень зі строком повернення до 10 березня 2013 року, про що відповідач надав йому відповідну розписку. Однак свого зобов'язання відповідач належним чином не дотримався, коштів станом на час розгляду справи позивачу не повернув. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути борг. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 179 000 гривень, 1790 грн. судового збору та 807 грн. витрат за надання правової допомоги. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився без поважної причини, про дату,час і місце слухання справи був належним чином повідомлений. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача приходить до наступних висновків. Відповідно до письмової розписки від 28.12.2012 року (а.с.4) відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON], як фізичної особи, позику в сумі 49 000 гривень. В даній розписці зазначено, що відповідач [PERSON] зобов'язується повернути кошти в термін до червня 2013 року. Відповідно до письмової розписки від 07.02.2013 року (а.с.5) відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON], як фізичної особи, позику в сумі 130 000 грн. В даній розписці зазначено, що відповідач [PERSON] зобов'язується повернути кошти в термін до 10 березня 2013 року. Відповідачем [PERSON] порушено умови договору та на даний час зобов'язання щодо повернення вказаної суми позики відповідач не виконав і гроші не повернув. У відповідності до ст.202 ЦК України правочином є дія особи,спрямована на набуття,зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до ч.1 п.3 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму,що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. У відповідності до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмові формі,якщо його зміст зафіксований одному або декількох документах, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо він підписаний стороною або сторонами. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений законом строк. Представлені суду письмові розписки про позику є письмовими документами, що підтверджують передачу грошей позикодавцем позичальнику. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від протсроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж установлено договором (ч. 1 ст. 1051 ЦК України). Відповідач , дане твердження не спростував, оскільки в судове засідання не з`явився. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають до повного задоволення. На підставі наведеного та ст.ст.526,625,1046,1047,1049,1050 ЦК України,

Outcome: approved