Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому він просить зобов`язати відповідача відшкодувати матеріальні збитки у розмірі 11 333 грн. 95 коп. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. 00 коп., що завдані останнім внаслідок механічних пошкоджень автомобіля під час ДТП. Свої вимоги, позивач мотивував тим, що постановою Обухівського районного суду Київської області від 24.01.2018 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за вчинення дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої автомобіль позивача «ВАЗ 21099», державний номерний знак [NUMBER] було пошкоджено та на його ремонт було витрачено понад 27 000,00 гривень, а отже різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою позивачу повинна відшкодувати особа, яка завдала шкоду. Окрім того, позивач обгрунтовувючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди зазначає, що внаслідок пошкодження його автомобіля під час ДТП він зазнав моральних страждань, оскільки неможливість користуватись власним автомобілем для пересування його як інваліда другої групи та чорнобильця зумовила здійснити в значні витрати коштів з часу пошкодження автомобіля до періоду його відновлення для пересування та вирішеня особистих питань. Ухвалою судді від 05.06.2018 року відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 04.10.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив стягнути з відповідача на корсить позивача матеріальну та моральну шкоду завдану внаслідок ДТП. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні посилаючись на безпідставність та недоведеність позовних вимог, оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» було повністю виплачено позивачу вартість заподіяних збитків внаслідок пошкодження його автомобіля згідно звіту про вартість збитків, а тому підстав для стягнення матеріальних збитків з відповідача немає і заявлені позивачем вимоги суперечать вимогам ст. 1194 ЦК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмові поясненя щодо позову, в яких зазначив, що ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» було здійснено відповідачу виплату страхового відшкодування в розмірі 15 851,05 грн. у відповідності до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та на підставі замовленого страховою компанією авторознавчого дослідження проведеного ТОВ «ЕАК «Фаворіт», тобто належним чином виконано майнові зобов`язання за Договором (полісом) страхування. Суд вислухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 08 червня 2017 року згідно постанови Обухівського районного суду відповідач [PERSON] визнаний винним в скоєні ДТП, в результаті якого був пошкоджений автомобіль позивача. Згідно ч. 4 ст.82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно вимог ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, сам факт ДТП та вина в ньому [PERSON] підтверджуються постановою, яка набрала законної сили та є обов`язковою для суду. Матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «ВАЗ 21099», державний номерний знак [NUMBER] в результаті пошкодження цього автомобіля при дорожньо-транспортній пригоді, як вважає позивач, складає 27 000,00 грн. На підтвердження розміру матеріального збитку ним надано Звіт № 5775/17 про оцінку транспортного засобу, що складений на замовлення позивача Товариством з обмеженою відповідальністю «Сател Груп» ( а.с. 30-59) відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого автомобілю позивача в результаті його пошкодження під час ДТП складає 20 660,86 гривень. А також в обгрунтування матеріального збитку позивачем надано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) відповідно до якого ФОП [PERSON] було надано позивачу послуги по ремонту та технічному обслуговуванню автомобіля «ВАЗ 21099», державний номерний знак [NUMBER] , а вартість виконаних робіт складає 27 185,00 гривень. 19.05.2017 року між [PERSON] та ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що оформлений полісом № АК/4472525, за яким забезпечено транспортний засіб «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , з строком дії з 20.05.2017 року по 19.05.2015 року та лімітом відповідальності по майну 100 000,00 гривень. Згідно умов укладено договору страхування № 023736 від 10.10.2016 року вартість відновлювального ремонту майна визначається з урахуванням зносу. Позивач 19.07.2017 року звернувся до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» з заявою про страхове відшкодування та 25 жовтня 2017 року ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» сплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 15851,05 грн. на підставі Звіту № 25550/17 від 31.05.2017 року. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 24.01.2018 року у справі № 372/3423/17 ( провадження № 2-302/18) за позовом [PERSON] до Приватного акціоненрного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягненя матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено повністю. Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, де , просив стягнути решту завданої шкоди саме з винної особи. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи вищезазначені обставини, та те що позивач надав документи, що підтверджують лише факт виконання відновлювальних (ремонтних) робіт автомобіля «ВАЗ 21099», державний номерний знак [NUMBER] , вартість яких згідно акту виконаних робіт та довідки від 22.01.2019 року № 1, виданої ФОП [PERSON] склала 27 185,00 гривень, та не надав доказів щодо страхової виплати у меншому розмірі ніж визначено в оцінці третьої особи ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», суд приходить до висновку що третьою особою виконано всі зобов`язання за договором та виплачено страхове відшкодування у відповідності до Звіту № 25550/17 від 31.05.2017 року. Суд не приймає до уваги посилання позивача на Звіт № 5775/17 про оцінку транспортного засобу, що складений Товариством з обмеженою відповідальністю «Сател Груп», оскільки таке посилання є необґрунтованими, адже в силу вимог ст. 81 ЦПК України, відповідачем не заявлялось клопотання про призначення відповідної судової експертизи під час розгляду справи для встановлення вартості збитків завданих транспортному засобу позивача, а також на час виплати страхового відшкодування будь-яких заперечень щодо визначеної вартості матеріального збитку завданого автомобілю позивача в результаті його пошкодження під час ДТП згідно Звіту № 25550/17 від 31.05.2017 року позивач не заявляв та матеріали справи не містять таких відомостей як і будь-яких обґрунтувань на підтвердеженя того, що визначена вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача в результаті його пошкодження під час ДТП є заниженою, а в звіті проведеному на замовлення позивача вартість визначена вірно та не є завищеною. А отже з огляду на вищезазначені обставини, твердження позивача стосовно виплаченої страховою компанією суми, яка є меншою за витрачені позивачем кошти на ремонт для відновлення пошкодженого автомобіля, є недоведеними і не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та не підтверджені належним чином, тому позовні вимоги в цій частині про стягнення з відповідача різниці недоплаченої страховою компанією суми коштів є безпідставними та необґрунтованими, в звязку з чим вони не підлягають задоволенню. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимги позивача про стягення решти завданої шкоди в сумі 11 333,95 гривень саме з винної особи [PERSON] , не знайшли своє підтвердження при розгляді справи, та не підлягають до задоволення. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то дана вимога також не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Статтею 1167 ЦК України передбачено, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених ч. 2 цієї статті. Згідно до пунктів 4 та 5 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи "бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Так як позивачем та його представником не доведено в ході судового розгляду вину відповідача у заподіянні йому моральної шкоди, не надано жодних доказів на її підтвердження, то позов в цій частині також не підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вищевикладені обставини позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed