Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 22.05.2009 відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 10800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії та інші платежі на умовах, передбачених договором. Станом на 19.12.2019 відповідач порушує умови договору, не сплачує заборгованість по кредиту, відсоткам, комісії, всупереч умов кредитного договору та допустив заборгованість в розмірі 43594,90 грн., з яких: 16814,10 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2825,80 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 21402,86 грн - нарахована пеня та штрафи (фіксована частина) - 500, 00 грн. та (процентна складова) - 2052,14 грн. Представник позивача Гребенюк О.С. в судове засідання не з`явився, не дивлячись на своєчасне та належне його повідомлення про розгляд справи, в матеріалах справи є його письмове клопотання про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, він був завчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Враховуючи наявність підстав, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд зі згоди представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, врахувавши заяву представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частин 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 626, 628 ЦК України договір визначений як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.ст. 1054, 1055, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із ч.1 ст.1048 Цивільного Кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відтак, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, судом встановлено, що 22.05.2009 між ПАТ КБ «ПриватБанк», яке21.05.2018 змінило своє офіційне найменування на АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 39-42) та [PERSON] був укладений договір № б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.16). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Крім того, він підтверджує, що його було ознайомлено та він згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Крім того, відповідач 22.05.2009 підписав довідку про умови кредитування по кредитних картах «Універсальна», 55 днів пільгового періоду». Відповідно до якої сторони погодили базову відсоткову ставку на рік за користування кредитними коштами у розмірі 2,5% на місяць (30% річних), умови нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, а також умови нарахування штрафу при порушенні строків платежів більш ніж на 30 днів: 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісій (кА.с.17) За вказаним кредитним договором відповідач отримав кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до останнього дня квітня 2013 р. (а.с. 55), що підтверджується анкетою - заявою від 22.05.2009. [PERSON] після отримання картки здійснив дії щодо проведення її активації та користувався нею. Так, з виписки банку по картковому рахунку вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами (а.с.54-60). Також встановлено, що [PERSON] в АТ КБ "ПриватБанк" до початку останнього місяця дії картки № [NUMBER] з письмовою заявою про закриття рахунку не звертався. В подальшому позивачем було перевипущено кредитні картки, які було приєднано до раніше відкритого карткового рахунку № [NUMBER] . Так, відповідачу були надані кредитні картки № [NUMBER] та № [NUMBER] , остання з яких має термін дії до останнього дня 02.2019 року, вказане підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.55) та вищезазначеною банківською випискою по картковому рахунку. Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором, яку позивач просить стягнути з останнього на його користь, станом на 19.12.2019 становить 43594,90 грн. і складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту - 16814,10 грн., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 2825,80 грн, нарахованої пені - 21402,86 грн. та штрафів (фіксованої частини) - 500 грн. та (процентної складової) - 2052,14 грн.(а.с.8-15). Таким чином, факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, знайшов своє підтвердження у суді. Враховуючи, що відповідач тривалий час не вносить щомісячних платежів Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. На думку суду, позивачем в порушення ст. 61 Конституції України неправомірно застосовано два види відповідальності за порушення умов кредитного договору, а тому вимога АТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення з відповідача [PERSON] штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн. та штрафу (процентної складової) у розмірі 2052,14 грн. задоволенню не підлягає. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 38216,96 грн., що складається із: простроченого тіла кредиту в розмірі - 16814,10 грн та нарахованої пені - 21402,86 грн, є обгрунтованими та підлягають задоволенню, а у задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) слід відмовити. Крім того, за змістом ч.2 ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наведеного вбачається, що позивач має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, а тому його вимога про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 2825,80 грн. також підлягає до задоволення. Виходячи з встановлених судом обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту, пеню та заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, що в сукупності становить 41042,76 грн. (16814,10 + 21402,86 + 2825,80). Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору №б/н від 16.04.2009, позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 гривні, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №PROM4BM2I1 від 24.04.2020, на зазначену суму (а.с.1-2). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, і ця частка складає 94%, тому з відповідача належить також стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем за сплату судового збору в розмірі 1975,88 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог ( 2102* 94 /100 = 1975,88 ). Згідно ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в судове засідання, призначене на 12:00 год. 01.09.2020 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України, з врахуванням вихідних днів) 07.09.2020, то датою ухвалення даного судового рішення є 07.09.2020. На підставі ст. 61 Конституції України, ст. ст.6, 526, 536, 627, 626, 628, 549, 1054 ЦК України,

Outcome: partial