Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.09.2012 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування пенсії та здійснення платіжних операцій з використання платіжної картки за дебето-кредитною схемою № 668, згідно з яким банк відкрив відповідачу рахунок № [NUMBER] в гривні для обліку на ньому коштів для запитання і операцій з платіжною карткою на умовах цього договору відповідно до нормативно-правових актів НБУ, правил МПС та тарифів за послуги банку. В подальшому умови договору від 13.09.2012 року № 668 змінювались за згодою сторін шляхом укладення додаткового договору № 1 від 30.10.2012 року та № 2 від 04.06.2013 року, згідно з якими відповідачу було відкрито рахунок № [NUMBER] в гривні на умовах тарифного пакету «Пенсійний» ( в т.ч. Арсенал) з видачею клієнту банку платіжної картки типу Маstercard Debit Standard iз встановленням кредитної лінії з лімітом кредиту у сумі 1800 грн. Фактично банк надав відповідачу кредит у зазначеній сумі 1800 грн., проте останній свої зобов'язання за кредитом щодо його повернення, сплати процентів не виконав, і станом на 26.05.2015 року заборгованість становить 2444,57 грн., з них 1800 грн. - загальна сума заборгованості та 644,57 грн. відсотки за користування кредитним лімітом. Саме цю суму позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати по справі. У попередньому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Зазначила, що раніше відповідач обслуговувався у їх банку, а після того, як він перевів свою пенсію на пошту, автоматично борг не погашається, тому банк і просить стягнути з відповідача тіло кредиту та нараховані відсотки. У судове засідання 14.09.2015 року представник позивача не з*явився. Про день і час слухання справи повідомлено вчасно. Написали заяву, що позов підтримують, просять справу розглядати без участі їх представника. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про день і час слухання справи повідомлявся за зареєстрованою адресою його проживання. Факт реєстрації підтверджено отриманою на запит суду довідками Кухарської сільської ради та відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Київській області. Направлена відповідачу рекомендована кореспонденція, як вбачається з поштового повідомлення повернулась з відміткою про вручення її особисто Лук*яненку. Зі згоди позивача суд постановляє рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Банку підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.09.2012 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування пенсії та здійснення платіжних операцій з використання платіжної картки за дебето-кредитною схемою № 668, згідно з яким банк відкрив відповідачу рахунок № [NUMBER] в гривні для обліку на ньому коштів для запитання і операцій з платіжною карткою на умовах цього договору відповідно до нормативно-правових актів НБУ, правил МПС та тарифів за послуги банку. В подальшому умови договору від 13.09.2012 року № 668 змінювались за згодою сторін шляхом укладення додаткового договору № 1 від 30.10.2012 року та № 2 від 04.06.2013 року, згідно з якими відповідачу було відкрито рахунок № [NUMBER] в гривні на умовах тарифного пакету «Пенсійний» ( в т.ч. Арсенал) з видачею клієнту банку платіжної картки типу Маstercard Debit Standard iз встановленням кредитної лінії з лімітом кредиту у сумі 1800 грн. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 26% річних, а процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом (перевищення витратного ліміту) складає 35% річних. Фактично банк надав відповідачу кредит у зазначеній сумі 1800 грн., проте останній свої зобов'язання за кредитом щодо його повернення, сплати процентів не виконав, і станом на 26.05.2015 року заборгованість становить 2444,57 грн., з них 1800 грн. - загальна сума заборгованості та 644,57 грн. відсотки за користування кредитним лімітом. Відповідно до ч.2 ст. 1069 ЦК України права і обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначається положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною платою за його використання. Ч.1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася , та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Ст. 625 ч.2 ЦК України передбачає, що „боржник, який прострочив зобов*язання, на вимогу кредитора зобов*язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом". Надані по справі докази свідчать про те, що відповідач умов кредитного договору не виконав, кредит не сплатив, як і відсотки за користування кредитом, і ці суми підлягають стягненню, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги Банку підлягають задоволенню. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача має бути стягнуто судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного, ст. 509, 525, 526, 527, 530, 599, 610, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: approved