Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом та, уточнивши позовні вимоги, просить визнати за нею, [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадкування за законом, після померлого 06 травня 2008 року [PERSON], на житловий будинок загальною площею 65,5 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Таманська, буд. 66, із зазначенням літер та площі цих обєктів. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 06 травня 2008 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишився спадок у вигляді домоволодіння, а саме будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, вул. Таманська, буд. 66. [PERSON] - рідний син, [PERSON] - жінка померлого (її мати) та вона - [PERSON] як спадкоємці 1-ї черги звернулися у встановлений законом строк до Криничанської державної нотаріальної контори за місцем реєстрації на момент смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. Після заведення спадкової справи, [PERSON] - рідний син, [PERSON] - жінка померлого, відмовилися від прийняття спадщини на її користь. З 1975 року та по теперішній час вона, як член сім'ї, проживала без реєстрації у буд. №66 по вул. Таманській, тобто з моменту побудови будинку, що належав спадкодавцю, належним чином оплачувала комунальні платежі, підтримувала будинок та прибудинкову територію у належному стані, здійснювала поточні ремонти, вела підсобне господарство, тобто користувалася вказаним домоволодінням. Будинок №66 по вул. Таманській був побудований її батьком в 1971-1973 роках відповідно до договору на безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 1966 року. Будинок був побудований відповідно до проекту на будівництво та генерального плану забудови, погодженої з відповідними органами влади, в подальшому газифікований, електрифікований, підведене централізоване водопостачання. Відповідно до технічного висновку за результатами обстеження про можливість подальшої безпечної експлуатації житлового будинку від 2015 року, складеного Державним проектним інститутом «Дніпродзержинськцивільпроект» будинок знаходиться в справному (задовільному) технічному стані, відповідає діючим вимогам чинних нормативних документів (державних будівельних норм), в тому числі протипожежних та санітарних норм, та можлива його подальша безпечна експлуатація в автономному режимі. Однак, за життя її батько не встиг зареєструвати право власності у Бюро технічної інвентаризації. Тому, 08.04.2015 року завідуючою Криничанської державною нотаріальною конторою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] в звязку з відсутністю зареєстрованого у встановленому порядку права власності за померлим. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням оформити право власності на вказаний будинок, однак їй в усній формі було відмовлено в звязку з тим, що вона є лише спадкоємцем, а сам власник майна, тобто її батько помер, тому рекомендовано звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя [PERSON], позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Територіальної громади в особі виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надали до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти позову не заперечують. Представник третьої особи - Криничанської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надали до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази\~ у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) є дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). 25 березня 1966 року на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку між [PERSON] та Відділом комунального господарства виконкому Дніпродзержинської міськради депутатів трудящихся, укладеного на підставі рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради № 86 від 01 лютого 1966 року та посвідченого нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори [PERSON] (а.с. 14-15), [PERSON] було надано у безстрокове користування земельну ділянку, площею 512 кв.м., для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, яка розташована за адресою: м. Дніпродзержинськ, вулиця Таманська, буд. 66. З матеріалів справи вбачається, що 30 квітня 2015 року Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації було проведено технічну інвентаризацію обєкту нерухомого майна та складено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 9-11). Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 66 по вул.Таманська у м.Дніпродзержинську, на земельній ділянці, площею 512 кв.м., побудований житловий будинок літ. А-1, загальною площею 65,5 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., нежитлова прибудова літ. а1-1, площею 17,1 кв.м., ганок, площею 4,0 кв.м., літня кухня літ. Б-1, площею 25,6 кв.м., вхід у п/д літ. б-1, площею 4,9 кв.м., тамбур літ. б1-1, площею 3,7 кв.м., підвал, літ. п/д, площею 15,1 кв.м., огорожа №2; ворота №3, хвіртка №4. Згідно підготовленого Державним підприємством "Проектний інститут "Дніпродзержинськцивільпроект" Технічного висновку № 12/ТЗ від 09.06.2015 року усі перелічені конструкції житлового будинку «А-1» та літньої кухні «Б-1» за адресою: вулиця Таманська, 66 у м.Дніпродзержинську знаходяться в нормальному технічному стані, що відповідає категорії К-2 та придатні для подальшої безпечної експлуатації в автономному режимі; склад та планування приміщень відповідає вимогам діючих нормативних документів (ДБН) у т.ч. протипожежним та санітарним; виходячи із вищевикладеного, ДПІ "Дніпродзержинськцивільпроект" вважає придатними для подальшої безпечної експлуатації в автономному режимі житлового будинку «А-1» та літньої кухні «Б-1». Як зазначено в позові, з 1975 року по теперішній час позивач як член сімї проживає без реєстрації у буд. № 66 по вул.Таманській у м.Дніпродзержинську, користується вказаним домоволодінням, однак за життя її батько не встиг зареєструвати право власності у Бюро технічної інвентаризації. Крім того, позивач зазначила у позові, що вона зверталася до компетентного органу для вирішення питання оформлення права власності на вказаний будинок, однак їй було відмовлено в звязку з тим, що вона є лише спадкоємцем, а сам власник майна, тобто її батько, помер, тому є підстави вважати наявність спору про право. З матеріалів справи вбачається, що 06 травня 2008 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, вул. Таманська, буд. 66, який був побудований відповідно до договору на безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 25.03.1966 року та генерального плану забудови, збудоване нерухоме майно не порушує прав та інтересів інших осіб, і є придатним до експлуатації (а.с.14-16). 02 жовтня 2008 року була заведена спадкова справа № 481/08 після померлого, 06.05.2008 року, [PERSON] (а.с. 71-79). [PERSON], що є сином померлого [PERSON], та [PERSON], що є дружиною померлого [PERSON], відмовилися від спадщини за законом на користь позивача, що підтверджується копіями заяв від 02.10.2008 року (а.с.71, 73). Судом встановлено, що після смерті батька позивач звернулась до Криничанської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] (а.с.72). З матеріалів справи вбачається, що у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, 08.04.2015 року державним нотаріусом Криничанської державної нотаріальної контори [PERSON] позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON], померлого 06 травня 2008 року, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, вул.. Таманська, буд.66, про що видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.13). Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР (1963 р.) право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Судом встановлено, що спадковий житловий будинок був збудований у 1971 році, що підтверджується Генеральним планом дільниці\~будинку (а.с. 18), схематичним\~планом земельної ділянки (а.с. 17), та даними технічного паспорту на будинок ( а.с. 9-11). У 1971 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків, що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків, які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Згідно п. 14 Додатку № 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затверджена 31.01.1966 року заступником Міністра комунального господарства Української РСР нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку віднесені до правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР. Відповідно до п. 1, 2, 7 Розділу № 2 зазначеної Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих, об`єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Реєстрація проводиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком №1. Відповідно абз. 2 п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 р.)\~\~ щодо цивільних відносин, як виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення\~\~ цього кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України.\~\~ Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 392 ЦК України передбачено, що у разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, оцінюючи усі докази, які надані позивачем, суд приходить до висновку, що [PERSON], який помер 06.05.2008 року, законно набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований у м.Дніпродзержинську по вул.Таманська, буд.66, проте не встиг оформити правовстановлюючі документи на зазначений будинок, позивачка у встановлені законом строки звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте не змогла здійснити своє право на спадкування права на житловий будинок за вказаних обставин. Враховуючи наведене позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved