Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2019 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення було заочним і винесено у його відсутність. Тому судом при винесенні рішення не було враховано стан його здоров`я. Так, згідно Консультативного висновку спеціаліста від 12 лютого 2012 року № 110, він хворіє на бронхіальну астму ІІІ ступеня, середньої тяжкості та хронічний бронхіт ІІ ступеня, та хронічне легеневе серце І ступеня. У зв`язку з даними захворюваннями він потребує дорогого вартісного лікування. Також, перебуваючи на заробітках в Польщі, отримав травму лівого суглобу ноги, внаслідок чого має постійний біль та обмежену ходу. Крім того, після отримання травми ноги, знаходиться під наглядом лікаря реабілітолога. До недавнього часу працював слюсарем цеху КІП і А. На даний час за спеціальністю працювати не може із-за стану здоров`я. Після стягнення аліментів, з 2021 року його стан здоров`я погіршився. На сьогоднішній проходить медичну комісію для оформлення групи інвалідності, перебуває на обліку в центрі зайнятості. Крім того, має непрацездатних батьків, які є пенсіонерами. У зв`язку з цим, просить змінити розмір стягнутих з нього аліментів на утримання сина з Ѕ частини з усіх видів заробітку щомісячно, на 1/6 частину з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 липня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та його адвокат в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2019 року з позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у своєму позові вказав, що вказане рішення було заочним і винесено у його відсутність. Тому судом при винесенні рішення не було враховано стан його здоров`я. Так, згідно Консультативного висновку спеціаліста від 12 лютого 2012 року № 110, він хворіє на бронхіальну астму ІІІ ступеня, середньої тяжкості та хронічний бронхіт ІІ ступеня, та хронічне легеневе серце І ступеня. У зв`язку з даними захворюваннями він потребує дорогого вартісного лікування. Також, перебуваючи на заробітках в Польщі, отримав травму лівого суглобу ноги, внаслідок чого має постійний біль та обмежену ходу. Крім того, після отримання травми ноги, знаходиться під наглядом лікаря реабілітолога. До недавнього часу працював слюсарем цеху КІП і А. На даний час за спеціальністю працювати не може із-за стану здоров`я. Після стягнення аліментів, з 2021 року його стан здоров`я погіршився. На сьогоднішній проходить медичну комісію для оформлення групи інвалідності, перебуває на обліку в центрі зайнятості. Крім того, має непрацездатних батьків, які є пенсіонерами. Тому вважає, що у нього виникли, передбачені ч. 1 ст. 192 СК України підстави для зменшення присуджених з нього аліментів, тому що не має можливості надавати аліменти у присудженому раніше розмірі. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того,пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, належних та допустимих доказів того, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров"я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, суду не надано. Зокрема, позивачем не доведено про наявність медичних протипоказань щодо працевлаштування, а посилання на скрутне матеріальне становище не звільняє його від обов`язку утримувати дитину шляхом сплати аліментів в розмірі, необхідному для її гармонійного розвитку, та має стати стимулом для відшукання можливостей збільшення заробітку. Крім того, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження як факту перебування його батьків на утриманні позивача, так і того, що вони потребують утримання. Натомість, відповідач в судовому засіданні, заперечуючи проти зменшення розміру аліментів, пояснила, що позивач не належним чином виконує рішення суду та в повній мірі сплачує аліменти на утримання сина, у зв`язку з чим має значну заборгованість по їх сплаті. Дитина фактично перебуває на її утриманні, крім того дитина проходить медичне регулярне обстеження у зв`язку вадами серця, а також має деформацію стоп, що потребує придбання дорого вартісного лікувально-профілактичного ортопедичного взуття, про що надано відповідні копії медичних документів та квитанцій. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed