Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Голова правління Кредитної спілки Станіславська звернувся до [PERSON] про стягнення 15 946 грн. 16 коп. заборгованості за кредитним договором №307 від 30.11.2015 року, стягнення 1 600,00 грн. судових витрат, посилаючись на те, що згідно вказаного кредитного договору [PERSON] отримала в позивача кредитні кошти в сумі 10 000 грн. терміном на 18 місяців до 30.05.2017 року зі сплатою 48,00 % річних та зобовязалася проводити погашення кредиту щомісячно і сплачувати відсотки за користування кредитом в строки, визначені договором. Внаслідок порушення графіку сплати коштів, визначених умовами кредитного договору, станом на 26.12.2017 року за позичальником [PERSON] наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в сумі 15 946,16 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки. Представник позивача в судове засідання не з"явився, попередньо подав заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує (а.с. 29). Відповідачка в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.17-28). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого кредитна спілка позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 30.11.2015 року між Кредитною спілкою «Станіславська» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №307, за яким кредитна спілка надала, а позичальник (відповідачка) отримала кредитні кошти в розмірі 10 000 грн. та зобовязалася повернути кредит до 30.05.2017 року. Умовами п. 2.1. Кредитного договору встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, який становить 48% річних (а.с.3-5). Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідачка систематично їх порушувала, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №307 від 30.11.2015 року (а.с. 8). За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Позивачем станом на 26.12.2017 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №307 від 30.11.2015 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідачки [PERSON] за кредитними зобов'язаннями в розмірі 15 946,16 грн., а саме: 8 767,53 грн. заборгованість по кредиту; 7 178,63 грн. - відсотки за користування кредитом ( а.с.8). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачки [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачкою суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором є обгрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 611, 612, 1050, 1054; 16, 20 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 247 ЦПК України,

Outcome: approved