Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

В серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» (далі - ПАТ «Ощадбанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги ПАТ «Ощадбанк» мотивує тим, що 24.09.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського облуправління ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1490-ДКФ на суму 123 200 грн. під 17,5% річних, строком до 24.09.2017 року (кредитний договір). Додатковою угодою від 01.11.2008 року внесено зміни до п.1.1. кредитного договору №1490-ДКФ від 24.09.2007 року в частині розміру оплати процентів за користування кредитом з 17,5 % до 18,5% річних. У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 24.09.2007 року банком з [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено іпотечний договір, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме, квартира [ADDRESS], яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності. Позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 24.07.2014 року виникла заборгованість за кредитним договором з урахуванням основного боргу по кредиту, простроченого основного боргу по кредиту, прострочених процентів за користування кредитом за період з 25.09.2007 року по 24.07.2014 року, пені за прострочений основний борг по кредиту, пені за простроченні проценти за користування кредитом за період з 01.07.2012 року по 24.07.2014 року у розмірі 853 017,22 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 24.09.2007 року, а саме, квартиру [ADDRESS], та складається із приміщення №1 - коридор, №2, 8 - житлові, №3, 4 - комори, 3 5 - санвузол, № 6 - кухня, № 7 - вбиральня, житловою площею - 26,6 кв.м., загальною площею - 51,5 кв.м., яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності на житло, виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 05.08.1996 року, на підставі розпорядження виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів №225р від 28.06.1996 року в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №1490-ДКФ від 24.09.2007 року на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», розмір якої становить 853 017,22 грн., визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів/продажу банком як іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», кошти, отриманні від реалізації предмета іпотеки направити на погашення кредитної заборгованості на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», встановити початкову ціну предмета іпотеки за договором іпотеки нерухомого майна від 24.09.2007 року, що підлягає визнанню незалежним суб'єктом оціночної діяльності на момент такого продажу ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», передати в управління предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] на період до його реалізації, надавши будь-які юридичні дії по відношенню до предмета іпотеки, в тому числі: право звернення до уповноважених органів та посадових осіб для отримання будь-яких документів, що стосуються предмету іпотеки, право отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, нотаріусів, будь-яких документів (їх копії, дублікатів, витягів з державних реєстрів, довідок) необхідних для управління, стягнути в рівних частинах з відповідачів судовий збір у розмірі 3 654 грн. В судовому засіданні представник позивача надала заяву про зміну позовних вимог, в якій просить в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №1490-ДКФ від 24.09.2007 року на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», розмір якої становить 55 725,36 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 24.09.2007 року, зареєстрованого за №Р№1779, а саме на: квартиру [ADDRESS], та складається із приміщення №1 - коридор, №2, 8 - житлові, №3, 4 - комори, № 5 - санвузол, № 6 - кухня, № 7 - вбиральня, житловою площею - 26,6 кв.м., загальною площею - 51,5 кв.м., яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності згідно свідоцтва №595 про право особистої власності на житло, виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 05.08.1996 року, на підставі розпорядження виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів №225р від 28.06.1996 року шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, визнати вищий пріоритет ПАТ «Державний ощадний банк України» на предмет іпотеки за іпотечним договором від 24.09.2007 року як єдиного іпотекодержателя на квартиру, житловою площею - 26,6 кв.м., загальною площею - 51,5 кв.м., яка розташована в [ADDRESS], виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири, та зняти з реєстраційного обліку у Відділі громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС України у м. Ізмаїл, стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» суму судового збору у розмірі 3 654 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги та обставини позову визнав, просив зменшити розмір пені у зв'язку з тяжким матеріальним становищем та надати строк для мирного врегулювання спору. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, про причини неявки суду не повідомили,заяв та клопотань до суду не надали. Вислухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Для забезпечення виконання сторонами зобов'язань за кредитним договором застосовуються будь-які види забезпечення, передбачені главою 49 ЦК України. Найбільш ефективним серед видів забезпечення виконання зобов'язань вважається застава, зокрема, іпотека, яка характеризується тим, що виконує забезпечувальну функцію; передбачає встановлення додаткового (акцесорного) зобов'язання, яким забезпечується основне зобов'язання; передбачає настання певних майнових наслідків у випадку неспроможності боржника. Іпотека є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України). За юридичною природою іпотека як вид застави є речовим зобов'язанням. Іпотека регулюється Законом України «Про іпотеку». Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом (ст.1 Закону «Про іпотеку»). Згідно статті 7 Закону України «Про іпотеку» та загальних правил, визначених статтею 572 ЦК України, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно статті 33 Закону України «Про іпотеку», частини 1 статті 589 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.590 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що 24.09.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1490-ДКФ, відповідно до якого банк надав грошові кошти у розмірі 123 200 грн., а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у сумі 123 200 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 17,5 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором строком на 10 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 24.09.2017 року на споживчі цілі (а.с. 5-6). Додатковою угодою від 01.11.2008 року внесено зміни до п.1.1. кредитного договору №1490-ДКФ від 24.09.2007 року в частині розміру оплати процентів за користування кредитом з 17,5 % до 18,5% річних. Згідно п.п.1.2., 1.3. кредитного договору кредит надається на 10 років з терміном погашення кредиту не пізніше 24.09.2017 року на споживчі цілі. Надання кредиту здійснюється одноразово з кредитного рахунку №2203 у філії - Ізмаїльське відділення №6708 ВАТ «Ощадбанк» готівкою протягом 1 робочого дня з моменту виконання позичальником умов, що зазначені в п.1.4. кредитного договору Відповідно п.3.4. кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначений банком час сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за кредитним договором, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за кредитним договором або невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за іпотечним договором, в тому числі, але не виключно, у випадку: Згідно умов кредитного договору, позичальник зобов'язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за договором, повернути кредит у сумі 123 200 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені кредитним договором (п.п. 4.3.1., 4.3.2.). Відповідно п.п. 5.1., 5.2. кредитного договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань по договором іпотечного кредиту, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в договорі та чинним законодавством України та відшкодовувати завдані збитки понад неустойки (пеню, штраф). За порушення зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів згідно договору, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 16 % річних від суми платежу, за кожний день прострочення. У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 24.09.2007 року банком з [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено іпотечний договір (а.с. 10-13), відповідно до умов п. 1.1. якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме, квартира [ADDRESS], складається із приміщення №1 - коридор, №2, 8 - житлові, №3, 4 - комори, №5 - санвузол, № 6 - кухня, № 7 - вбиральня, житловою площею - 26,6 кв.м., загальною площею - 51,5 кв.м., яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності згідно свідоцтва №595 про право особистої власності на житло, виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 05.08.1996 року, на підставі розпорядження виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів №225р від 28.06.1996 року. Згідно п.п. 5.3 іпотечного договору, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання за кредитним договором, забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет іпотеки: у разі порушення іпотекодавцем обов'язків встановлених цим договором та у разі порушення боржником обов'язків, встановлених кредитним договором. Пунктом 5.4 договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення не предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду. Згідно ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Суд приходить до висновку, що до визначеного банком розміру неустойки в частині пені підлягає застосуванню частина 3 статті 551 ЦПК України, оскільки відповідач [PERSON] звернувся до суду з проханням зменшення розміру неустойки посилаючись важкий матеріальний стан, що є підставою для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшення розміру неустойки до 1000 грн., що є розумним і справедливим. Норма ч.3 ст. 551 ЦК України щодо межі зменшення розміру неустойки не містить обмежень, тому зменшений розмір неустойки не повинен в обов'язковому порядку бути рівним розміру завданих збитків. Оскільки відповідач позовні вимоги визнав, наслідки визнання позову йому відомі та роз'яснені судом відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, а також враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити частково, та в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №1490-ДКФ від 24.09.2007 року на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», розмір якої станом на 16 грудня 2014 року становить 53 959,92 грн., яка складається з: 34 758,57 (тридцять чотири тисячі сімсот п'ятдесят вісім гривень п'ятдесят сім копійок) грн. - строковий основний борг по кредиту; 13 373,69 (тринадцять тисяч триста сімдесят три гривні шістдесят дев'ять копійок) грн. - прострочений основний борг по кредиту; 4 827,66 (чотири тисячі вісімсот двадцять сім гривень шістдесят шість копійок) грн. - прострочені відсотки за користування кредитом за період з 25 вересня 2007 року по 16 грудня 2014 року; 1000 (одна тисяча) грн. - пеня за прострочений основний борг по кредиту та за прострочені проценти за користування кредитом за період за 01.07.2011 по 16.12.2014 року, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 24.09.2007 року, зареєстрованого за №Р№1779, а саме на: квартиру [ADDRESS], та складається із приміщення №1 - коридор, №2, 8 - житлові, №3, 4 - комори, №5 - санвузол, № 6 - кухня, № 7 - вбиральня, житловою площею - 26,6 кв.м., загальною площею - 51,5 кв.м., яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності згідно свідоцтва №595 про право особистої власності на житло, виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 05.08.1996 року, на підставі розпорядження виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів №225р від 28.06.1996 року та зареєстрованого в Ізмаїльському міжміському бюро технічної інвентаризації 05.08.1996 року в книзі 68а, номер запису 124, та в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 20013523, згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №15866013 від 10.09.2007 року, виданого Комунальним підприємством Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Задоволенню також підлягають вимоги щодо визнання вищого приорітету позивача як єдиного іпотекодержателя на квартиру, що є предметом іпотеки. В задоволенні позовних вимог про виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири зі зняттям їх з реєстраційного обліку у Відділі громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС України у м. Ізмаїл, суд відмовляє з наступних підстав. У відповідності до частин 1 та 2 ст.40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно ч.1 ст. 49 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України -звернення стягнення на передачі в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 43 постанови від 30 березня 2012 року № 5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Згідно п.8.5 договору іпотеки всі повідомлення сторонами здійснюються в письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів або телеграм. Однак представником позивача не надано доказів отримання відповідачами вимог про звільнення житлового приміщення, тому вимоги в частині виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] задоволенню не підлягають. Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі по тексту Закон) зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, виселення особи, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) 3) виселення особи, 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. Отже, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( статей 71,72, 116, 156 ЖК, ст.405 ЦК ). Відповідно до ст.11 Закону та "Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів" затвердженого Наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р. за № 2109/22421 реєстрація місця проживання та зняття з реєстрації здійснюється органом реєстрації, яким є Державна міграційна служба. Таким чином не підлягають задоволенню також вимоги щодо зняття з реєстрації відповідачів. Як роз'яснено в п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положення п.4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та вся його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial