Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», за участю третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що 06 квітня 2016 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 2700 про стягнення з [PERSON] в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 252618.53 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 29.04.2013 р. Вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки надана нотаріусу для вчинення виконавчого напису заява-анкета не являється кредитним договором, в розумінні ст. 1054 ЦК України, оскільки не містить відомостей про умови такого договору, в тому числі істотні, досягнення сторонами згоди щодо таких умов, а також про зобов'язання сторін за таким договором, а отже - не підтверджує безспірність вимог банку. Крім того не підписані ним Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи банку, на які у заяві-анкеті йде посилання як на частину договору «про надання банківських послуг», не можна вважати складовою частиною такого договору. Крім того, як вбачається із оскаржуваного виконавчого напису, до нього включено окрім заборгованості також й 1757.63 грн. пені та комісії, а також 11948.50 грн. штрафу. Однак відповідно до п.6.2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. Анкетою-завою, яка була надана нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не передбачено будь-якої неустойки (штрафу, пені). Крім того зазначає, що у 2015 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звертався в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29.04.2013 р. на загальну суму 91552.59 грн. (справа № 607/1074/15-ц). Позов ним не визнавався, як наявність заборгованості, так і вказаний банком її розмір ним оспорювались. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Львівської області від 11 червня 2015 р. у цій справі позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» була залишена без розгляду за заявою представника банку. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 січня 2016 р. залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 10 березня 2016 р., відмовлено у задоволенні позову банку до нього про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави. На сьогоднішній день ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 27 травня 2016 р. відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою банку на вказані судові рішення, в якій банк просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Таким чином, вважає, що на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ним існували спірні правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, і більше того - існував судовий спір як щодо правового характеру коштів, які стягнуто за виконавчим написом як заборгованість за кредитним договором, так і щодо суми такої заборгованості. З огляду на це вважає оскаржуваний виконавчий напис не відповідає п.6.2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у зв'язку з чим просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 06 квітня 2016 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] № 2700 про стягнення з [PERSON] в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 252618,53 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 29.04.2013 р. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, з невідомих на те суду причин, хоча судом своєчасно був повідомлений про час і місце судового розгляду, заперечень на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив, а відтак, за зазначених обставин,\~ суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення в порядку ч.4 ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.\~\~ Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала суду письмове пояснення на позов в якому зазначає, що кредитор не повідомив її про наявність спору про розмір заборгованості за кредитним договором або про наявність винесених рішень суду з цього приводу. Вважає, що вчинений нею 06 квітня 2016 р. виконавчий напис № 2700 про стягнення з [PERSON] в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 252618.53 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 29.04.2013 р. відповідає вимогам чинного законодавства, а тому просить відмовити в задоволені позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Так, судом встановлено, що відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 29.04.2013 року, [PERSON] зазначає свої персональні дані та інформацію особистого характеру, в тому числі щодо розміру його доходів, виявивши бажання оформити на своє імя платіжну картку кредитка «Універсальна», при цьому надана суду копія даного документа не містить зазначення [PERSON] відомостей щодо розміру бажаного кредитного ліміту по платіжній картці кредитка «Універсальна». Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 06 квітня 2016р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 2700 яким запропоновано стягнути з [PERSON] в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 29.04.2013 р. в розмірі 250\~918,53 грн. з яких: 63\~260,66 грн. залишок заборгованості за кредитом, 173\~951,74 грн. сума заборгованості за відсотками, 1\~757,63 грн. пеня та комісія, 11\~948,50 штраф. Строк за який проводиться стягнення два роки десять місяців, а саме 29.04.2013 року по 29.02.2016 року. З врахуванням 1700,00 грн. - витрат повязаних з вчиненням виконавчого напису всього до стягнення підлягає 252618,53 грн. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Вказані вимоги містить і Глава 16 Інструкції про вчинення нотаріусами нотаріальних дій «Вчинення виконавчих написів, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, Постановою КМУ від 29 червня 1999 p. N 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» яка зокрема, передбачає п 4. Зміст виконавчого напису: виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб);строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 29 червня 1999 p. N 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Згідно із п. 2.2 зазначеного вказаного Порядку у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про вчинення виконавчого напису, надавши наступні документи: Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 29.04.2013 року, письмову вимогу про усунення порушень зобов'язання за кредитним договором від 29.04.2013 року, докази направлення поштовою кореспонденцією вимоги, виписку по рахунку відповідача із зазначенням суми заборгованості станом на 29.02.2016 року. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться v безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (постанова КМУ від 29.06.1999 р. №1172) для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашений розмір заборгованості. Як вбачається із наданих приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] копій документів, на підставі яких був вчинений оспорюваний виконавчий напис, банком було надано нотаріусу не кредитний договір, а Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приват-банку. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст. 630 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. Водночас, як вбачається із вищевказаної Заяви-анкети, вона не містить умов кредитного договору (умов кредитування), в тому числі таких істотних умов як сума кредиту, строк його погашення, розмір відсотків за користування кредитом, наявність штрафних санкцій за невиконання позичальником своїх зобов'язань та їх розмір. Серед копій документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, Умови та правила надання банківських послуг і тарифів банку, на які у заяві йде посилання як на частину договору «про надання банківських послуг» відсутні. В ході судового розгляду справи відповідачем не надано суду Умов та правил надання банківських послуг і тарифів банку, на які йде посилання як на частину договору в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 29.04.2013 року написаної [PERSON]. Згідно правової позиції Верховного суду України, що наведена у постанові від 11 березня 2015 р. у справі №6-16цс15, не підписані позичальником Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи банку з врахуванням вимог ст. 207 ЦК України не можна вважати складовою частиною такого «договору про надання банківських послуг». Крім того, як вбачається із оскаржуваного виконавчого напису, до нього включено окрім заборгованості також й 1757,63 грн. пені та комісії, а також 11948,50 грн. штрафу. Відповідно до п.6.2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. Однак вищевказаною Анкетою-заявою, яка була надана нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не передбачено будь-якої неустойки (штрафу, пені). Як встановлено в судовому засіданні в 2015 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звертався в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29.04.2013 р. на загальну суму 91552.59 грн. (справа № 607/1074/15-ц), який ухвалою суду від 11 червня 2015 р. залишено без розгляду за заявою представника банку. Крім того в 2015 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави (справа № 607/13083/15-ц). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 січня 2016 р. залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 10 березня 2016 р., у задоволенні даного позову банку відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 27 травня 2016 р. відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою банку на вказані судові рішення. Таким чином, на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] існували спірні правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, і більше того - існував судовий спір щодо правового характеру коштів, які стягнуто за виконавчим написом як заборгованість за кредитним договором, а також щодо суми такої заборгованості. В порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (постанова КМУ від 29.06.1999 р. № 1172) та п.3.1. п.3.5 глави 16 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус не звернув увагу на вказане при вчинені виконавчого напису і належним чином не перевірив безспірності вимог. За таких підстав, суд приходить до висновку про наявність спору між сторонами щодо розміру заборгованості за договором позики від 29.04.2013 року на час вчинення 06.04.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] виконавчого напису №2700, яким стягнуто з [PERSON] в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 252618.53 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 29.04.2013 р. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2 при вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи службової особи компетенцією і порядком їх вчинення, не допускаючи при цьому як потурання відхиленням від зазначеного порядку, так і формального скасування нотаріальної дії, коли ці відхилення не вплинули на її вчинення. Згідно положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, 06.04.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] виконавчий напис №2700, яким стягнуто з [PERSON] в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 252618.53 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 29.04.2013 р. був вчинений з порушенням норм чинного законодавства України. Суд бере до уваги те, що відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2 за змістом ст. 385 ЦПК у передбаченому главою 39 цього Кодексу порядку оскаржується тільки відмова у вчиненні виконавчого напису, а правильність вимог, зазначених у виконавчому напису, може бути оспорена боржником лише в позовному порядку. При безпідставності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє у їх задоволенні, а у разі часткової їх обґрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. У цих випадках справа розглядається в позовному провадженні, позивачем в якому є кредитор, а відповідачем - боржник, при цьому, позивач не погодився на заміну відповідача на належного. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають до задоволення шляхом визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису вчиненого 06 квітня 2016 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2700, про стягнення з [PERSON] в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 252618.53 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 29.04.2013 р. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача також підлягають стягненню судові витрати на сплату судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved