Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивачка 05.03.2019 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, 12.01.2006 між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, який рішенням Дрогобицького міськрайсуду від 02.11.2011 було розірвано. До офіційної реєстрації шлюбу у 2000 році у них народився син, який постійно проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 27.11.2007 з відповідача на її користь постановлено стягувати аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 07.10.2007. Вказує про те, що відповідач знав про ухвалене судове рішення, оскільки від нього на адресу суду поступила заява про те, що він зобов`язується сплачувати аліменти на сина. Виконавчий лист щодо примусового виконання вказаного рішення нею вчасно пред`явлено до виконання у Дрогобицький МРВ ДВС. Проте, оскільки відповідач аліменти не сплачував, МРВ ДВС 09.04.2008 видав їй довідку про несплату відповідачем аліментів з 08.10.2007 по 31.03.2008 для отримання державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Відповідач з 2002 року офіційно перебуває за межами України, в Іспанії, тому нею на вимогу ДВС, було зібрано пакет документів та 04.08.2008 через Мінюст України передано на виконання в Королівство Іспанія згідно Конвенції про стягнення аліментів за кордоном. При цьому жодних аліментів на сина відповідач не платив. У липні 2009 від компетентних органів Іспанії надійшла відповідь, що у квітні 2009 Державною адвокатурою Валенсії, Іспанія, відповідача повідомлено про необхідність сплачувати аліменти на сина. Також вказано, що він після цього повідомлення звільнився з офіційної роботи та став отримувати допомогу по безробіттю, але розмір цієї допомоги вказано не було. 16.07.2009 рішенням Дрогобицького міськрайсуду, залишеним без змін ухвалою колегії суддів апеляційної та касаційної інстанцій, розмір аліментів було змінено в сторону збільшення - до 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача. У 2010 пакет документів про визнання та виконання цього рішення нею через МінЮст України знову було передано в Королівство Іспанія у відповідності до Конвенції про стягнення аліментів за кордоном. Незважаючи на те, що відповідачу було достеменно відомо про його обов`язок платити аліменти, він мав усі можливості для їх сплати, весь цей час офіційно працював та отримував дохід, останній свідомо не сплачував аліменти, участі у вихованні сина не приймав, матеріальну чи будь-яку іншу допомогу синові не надавав, обмежуючи його в праві на повноцінне життя та всебічний розвиток. 18.01.2013 судом 1-ої інстанції Монкада, Іспанія, було визнане і допущене до виконання рішення Дрогобицького суду від 16.07.2009 про стягнення аліментів на сина та зобов`язано боржника здійснити оплату сум, які він винен як аліменти. Рішення було остаточне, вступило в законну силу з моменту проголошення і не підлягало оскарженню жодними способами. Відповідач знав про це рішення, всупереч зазначеному, намагався його оскаржити, особисто передав його до Дрогобицького МРВ ДВС, проте аліменти і далі умисно не платив. 29.01.2019 Стрийським МРВ ДВС було складено розрахунок заборгованості, який відповідачем не оскаржувався. 22.02.2019 Стрийським МРВ ДВС до відповідача усіма можливими засобами зв`язку - поштовим повідомленням, на Viber - додаток його телефону, на сторінку у соціальній мережі Фейсбук - скерована вимога про погашення заборгованості впродовж 5 днів та виклик до Стрийського МРВ ДВС для складання протоколу про адміністративне правопорушення згідно ст. 188-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Звертає увагу суду на те, що заборгованість по сплаті аліментів за період з 07.10.2007 по 07.10.2009 складає 150431,88 (сто п`ятдесят тисяч чотириста тридцять одну гривню 88 копійок) гривень та станом на 04.03.2019 боржником не погашена. А відтак просить задоволити її позов. Рух по справі. 14.03.2019 року в провадження судді Курус Р.І. на підставі розпорядження керівника апарату Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області - Кімакович Р.Д. за №25 від 14.03.2019 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із задоволенням відводу головуючому судді - Хомику А.П., надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. 14.03.2019 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 03.04.2019, а.с. 30. Ухвалою від 15.03.2019 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 12.04.2019 року, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, а.с. 31. 12.04.2020 розгляд справи відкладено на 27.05.2019, для надання можливості представнику відповідача ознайомитись з матеріалами справи та подати відзив на позовну заяву. 24.04.2019 від представника відповідача - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, а.с. 50-57. 07.05.2019 позивачем [PERSON] подано заперечення на відзив відповідача. 27.05.2019 позивачем [PERSON] подано заяву про збільшення позовних вимог. 27.05.2019 провадження по справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі, що розглядається в порядку цивільного судочинства, а саме - справі №442/3666/19, провадження №4с/442/23/2019 за скаргою [PERSON] , [PERSON] в інтересах боржника [PERSON] на неправомірні рішення та дії державного виконавця в особі заступника начальника Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Мацюпи Андрія Адамовича, стягувач [PERSON] . Ухвалою від 26.10.2020 провадження по справі поновлено. Постановлено (у звязку з карантином) проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін - 09.11.2020. Крім того, у прийнятті до розгляду заяви [PERSON] про збільшення позовних вимог від 27.05.2019 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, - відмовлено, а.с. 72. Дану ухвалу позивачем отримано 30.10.2020, відповідачем 29.10.2020, а.с. 76-77. Доводи учасників справи. В судовому засіданні, які відбувались, ще до зупинення провадження в даній справі позивач та її представник - [PERSON] позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача - [PERSON] позову не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Стислий виклад обставин встановлених судом. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, в якому у них [INFO] народився син [PERSON] , а.с. 7. Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.11.2007 вирішено стягувати з відповідача аліменти на сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 жовтня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття, а.с. 8. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.07.2009 вирішено стягувати з відповідача аліменти на сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.10.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання даного рішення суду 23.10.2019 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області було видано виконавчий лист №2-123/09, який перебуває на примусовому виконанні у Стрийському міськрайонному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області. З розрахунку заборгованості по аліментах від 29.01.2019 АСВП 25780960, складеного Стрийським МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, вбачається, що загальна заборгованість зі сплати аліментів за жовтень - грудень 2007 року, січень - грудень 2008 та січень - жовтень 2009 становить 150431,88 грн., а.с. 14-15. В той же час, позивачем [PERSON] здійснено розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, в якому зокрема вказано, що сума пені не може перевищувати 100% суми заборгованості, а тому сума пені дорівнюватиме сумі заборгованості та складатиме -150431,88 гривень, а.с. 16. Крім того, представником відповідача також складено розрахунок зі сплати аліментів, за період з 20.01.2009 по 12.06.2018, згідно якого у [PERSON] відсутня заборгованість зі сплати аліментів та наявна переплата 25333,89, а.с.56. Позиція суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Правовідносини в даній справі виникли з підстав, які врегульовані ст. 196 Сімейного Кодексу України, із змісту якої вбачається, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Відповідний правовий висновок викладений в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). При цьому Велика Палата вважала за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухвалених судових рішеннях Верховного Суду України. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. Роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «С. В. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36). Відповідно до поданого розрахунку заборгованості по аліментах від 29.01.2019 АСВП, складеного Стрийським МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області вбачається, що загальна заборгованість відповідача зі сплати аліментів за жовтень - грудень 2007 року, січень - грудень 2008 та січень - жовтень 2009 становить 150431,88 грн. Даний розрахунок складено з врахуванням даних про доходи боржника - відповідача [PERSON] , які він отримав за 2007-2008 роки в Королівстві Іспанія. Даний розрахунок є чинним та складеним у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а відтак доводи представника відповідача зазначені у відзиві на позовну заяву з приводу неврахування коштів, які сплачувались відповідачем за 2003-2008 роки є необгрунтованими та їм дана належна оцінка Львівським апеляційним судом Львівської області, а.с. 79-80. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства"). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі доказів тієї обставини, що заборгованість виникла не з вини відповідача. Розрахунок, складений представником відповідача, не може бути взятим до уваги судом, оскільки обставини на підставі яких він був складений, визнані Львівським апеляційним судом при розгляді справи №442/3666/19 необгрунтованими. За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідач достовірно знав про наявне в нього зобов`язання зі своєчасної сплати аліментів, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. В той же час, відповідно до вимог ст. 196 СК України, з [PERSON] на користь [PERSON] може бути стягнута пеня за прострочення сплати аліментів на дитину за період наявної заборгованості по аліментах, а саме: з жовтня 2007 року по грудень 2008 року в розмірі 146825,40 грн., з січня по жовтень 2009 року в сумі - 3606,88 грн., а всього - 150431,88 грн., що не перевищує розміру заборгованості по аліментах. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved