Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

ПАТ «ВТБ Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № R53700338934B від 04 жовтня 2012 року у розмірі 207 730 грн. 52 коп. та судові витрати в розмірі 2 077 грн. 31 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 80 000 грн., шляхом безготівкового перерахування коштів на його поточний рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 33 % відсотка річних щомісячно, з кінцевим терміном повернення 04 жовтня 2016 року. У порушення зазначених умов договору відповідач своє забов'язання не виконав належним чином, внаслідок чого утворився борг, станом на 15 жовтня 2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 207 730 грн. 52 коп., яка складається: із заборгованості за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту в сумі 80 496 грн. 52 коп., із заборгованості по процентах за користування кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів та комісії в сумі 48 057 грн. 22 коп., заборгованості по пені нарахованої у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу в сумі 79 176 грн 77 коп. У судове засідання представник позивача не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 04 жовтня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір № R53700338934B, згідно якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у розмірі 80 000 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів на його поточний рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 33 % відсотка річних щомісячно, з кінцевим терміном повернення 04 жовтня 2016 року. Банк свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав і надав кредитні кошти позичальнику в повному обсязі. У порушення умов кредитного договору № R53700338934B від 04 жовтня 2012 року відповідач [PERSON] погашення основної суми кредиту та відсотків за його користування своєчасно не здійснював, у зв'язку з чим станом на 15 жовтня 2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 207 730 грн. 52 коп., яка складається: із заборгованості за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту в сумі 80 496 грн. 52 коп., із заборгованості по процентах за користування кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів та комісії в сумі 48 057 грн. 22 коп., заборгованості по пені нарахованої у зв'зку із несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу в сумі 79 176 грн 77 коп. Пунктами 1.1, 3.2 та 5.2.2 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсоти за користування, а також оплачувати комісії та інші платежі в порядку на умовах, передбачених цим Договором та повернути кредит у повному обсязі 04 жовтня 2016 року. У разі невиконання зобов'язань за Договором на вимогу Банку здійснити дострокове повернення кредиту (а.с.6,9). Відповідно до п. 3.11. підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття умов кредитування та умови договорів забезпечення встановлених банком, а також про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням процентної ставки за кредитом та вартості всіх послуг пов'язаних з одержанням кредиту, укладаючи правочин [PERSON] був ознайомлений з усіма його положеннями, в тому числі і з вищезазначеним пунктом, про що засвідчив своїм підписом. Згідно з п.2.1. кредитного договору позичальник зобов'язався використати кредит виключно за таким цільовим призначенням: на споживчі потреби в інтересах сім'ї. Пунктом 5.3.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний сплатити комісійну винагороду, повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та в строки, встановлені цим договором (а.с.10). Пунктом 7.1. кредитного договору визначено, що у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочки (а.с.11). Пунктом 9.4. Кредитного договору встановлено, що сторони домовились, що будь-яке порушення позичальником умов цього договору повинно розглядатись як істотне порушення цього договору, яке надає право банку в порядку, передбаченому цим договором та/або чинним законодавством України, незалежно від встановлених цим договором строків виконання зобов'язань, вимагати від позичальника дострокового повернення заборгованості за цим договором. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а стаття 530 ЦК України регламентує, що якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві гроші у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, становленому договором. Крім цього, відповідно до вимог ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки кредитні кошти відповідачем до цього часу не повернуті, тобто, виконання зобов'язання не відбулось, банком у відповідності до положень чинного цивільного законодавства та умов договору нараховані відсотки за користування грошима на час звернення до суду. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Наведене дає підстави вважати вимоги ПАТ «ВТБ Банк» правомірними, а відповідача таким, що за невиконання умов договору № R53700338934B від 04 жовтня 2012 року повинен відповідати за цивільними зобов'язаннями, сплативши на користь банка відповідну суму боргу. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір в сумі 2 077 грн. 31 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved