Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала вищевказана справа. 01.03.2021 року представник ТОВ Агрофірма «Матюші» - адвокат Тетеря С.І., засобами поштового зв`язку звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі. В обґрунтування заяви вказувала, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2021 року у справі № 357/309/20 позовні вимоги товариства задоволено частково. До закінчення судових дебатів представник ТОВ Агрофірма «Матюші» подав до суду заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про те, що товариством впродовж п`яти днів після ухвалення судом рішення буде надано суду докази на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу (правову) допомогу адвокатів Адвокатського об`єднання «Еверлігал».\~ 01.03.2021 року на адресу суду разом із заявою про ухвалення додаткового рішення товариство направило засвідчені копії актів приймання-передачі наданих юридичних послуг правової допомоги, детальний опис наданих послуг та здійснених витрат в процесі надання правничої допомоги під час розгляду справи, а також додаткову угоду. Представник заявника (позивача) просив суд стягнути у рівних частинах з [PERSON] та Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 25 912,97 грн. 12.11.2020 року представник ТДВ «Шамраївський цукровий завод» подав до суду клопотання про зменшення судових витрат позивача на правову допомогу до 5000 грн., вказавши на необґрунтованість гонорару адвоката та порушення принципу розумності і співмірності при визначенні гонорару. Зазначив, що в Білоцерківському суді розглядається більше 30 аналогічних справ, а тому витрачений представником позивача час на підготовку позову є незначним з урахуванням копіювання змісту позовних вимог. Крім цього зауважив про затягування позивачем розгляду справи внаслідок недобросовісного користування процесуальними правами. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2021 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» задоволено. Визнано недійсним спірний договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) № б/н від 05.01.2019 року, скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права користування вказаною земельною ділянкою і припинено право користування, стягнуто з [PERSON] та Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» судовий збір у розмірі 4 802,50 грн. по 2 401,25 коп. з кожного відповідача. В частині позову до державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Євка Володимира Володимировича відмовлено. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що 22.02.2021 року у клопотанні за вх. № 8281 представником позивача до закінчення розгляду справи заявлено про подання протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення заяви про відшкодування судових витрат в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Заява представника позивача ТОВ Агрофірма «Матюші» - адвоката Тетері С.І., про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат направлена на адресу суду засобами поштового зв`язку 01.03.2021 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи конвертом зі штрихкодом УДППЗ «Укрпошта» № 0100190582226, тобто в перший робочий день після вихідних, на які припав п`ятий день після ухвалення рішення суду від 22.02.2021 року, що в межах строку встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з положеннями ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. В силу вимог ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України від 05.07.2012 року N 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Також зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18. На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, надано до суду наступні документи: додаткову угоду № 31/12/20-1 до договору про надання правової допомоги № 18/12-06 від 22.12.2018 року, складеної 31.12.2020 року; детальний опис наданих послуг та здійснених витрат в процесі надання професійної правничої (правової) допомоги; акт № 11/11/19-24 приймання-передачі наданих послуг в рамках правової (професійної правничої) допомоги за договором про надання правової допомоги № 18/12-06 від 22.12.2018 року, складений 22.02.2021 року; акт № 19/12/03-27 приймання-передачі наданих послуг в рамках правової (професійної правничої) допомоги за договором про надання правової допомоги № 18/12-06 від 22.12.2018 року, складений 22.02.2021 року. З вищезазначених документів вбачається, що загальний час, витрачений об`єднанням на надання позивачу послуг становить 34,5 годин з розрахунку 23 євро за годину, загальна вартість наданих послуг становить 25 912,97 грн., вказану суму і просить стягнути заявник з двох відповідачів. Крім того, матеріали справи містять наступні документи: договір № 18/12-06 про надання правової допомоги від 22.12.2018 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «Еверлігал» та ТОВ Агрофірма «Матюші» (а.с. 35-39 т. 1); додаткову угоду № 11/11/19-24 від 11.11.2019 року до договору про надання правової допомоги № 18/12-06 від 22.12.2018 року (а.с. 40-41 т. 1); додаткову угоду № 19/12/03-27 від 03.12.2019 року до договору про надання правової допомоги № 18/12-06 від 22.12.2018 року (а.с. 42-43 т. 1); додаткову угоду № 06/12/19-1 від 06.12.2019 року до договору про надання правової допомоги № 18/12-06 від 22.12.2018 року (а.с. 44 т. 1); рахунок № 489 від 12.11.2019 року; платіжне доручення № 2093 від 19.11.2019 року про сплату ТОВ Агрофірма «Матюші» 22 732,60 грн., отримувач АО «Еверлігал», призначення платежу - оплата за юридичні послуги (а.с. 53-53 т. 1); рахунок № 582 від 04.12.2019 року та платіжне доручення № 2387 від 06.12.2019 року про сплату ТОВ Агрофірма «Матюші» 3 180,37 грн., отримувач АО «Еверлігал», призначення платежу - оплата за юридичні послуги (а.с. 54-55 т. 1). Отже, судом встановлено, що з боку позивача дійсно понесені судові витрати на правничу допомогу, загальний розмір яких склав 25 912,97 грн. Підстав до зменшення цих витрат судом не встановлено. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В рішенні суду від 22.02.2021 року зазначено, що державний реєстратор КП «Агенція адміністративних послуг» Євко В.В. є неналежним відповідачем у даній справі. Разом з цим, оскільки позовна заява містить в собі доводи про порушення державним реєстратором норм законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, тому в частині позову до останнього судом відмовлено. З огляду на викладене, оскільки саме позивачем визначено трьох відповідачів у справі, попередньо у позовній заяві вказано про солідарне стягнення судових витрат з усіх відповідачів, враховуючи правову природу витрат на правову допомогу (інших судових витрат), суд вважає за необхідне 1/3 частину цих витрат залишити за позивачем. Таким чином, суд дійшов висновку, що понесені ТОВ АФ «Матюші» витрати на правову допомогу, враховуючи положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України та зважаючи на часткове задоволення позову по даній справі, підлягають стягненню з належних відповідачів у справі в розмірі 2/3 від частини вимог, тобто по 8 637,66 грн. (25 912,97 грн. / 3).

Outcome: partial