Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги мотивував тим, що 08 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та відповідачем укладено Договір про надання споживчого кредиту №11217666000. 18 вересня 2007 року з метою забезпечення належного виконання кредитного договору між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та відповідачем було укладено Договір іпотеки № 64139, відповідно до якого відповідач передав позивачу в іпотеку квартиру [ADDRESS]. 12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк», яке є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» та позивачем укладено договір факторингу №1, за яким банк передав Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» право вимоги за зобов'язаннями позичальника за кредитним договором. 25 квітня 2017 року позивачу стало відомо, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві № 45182691 від 14 листопада 2014 року та постанови державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві № 40152036 від 10 жовтня 2013 року. Відповідач умови Договору про надання споживчого кредиту №11217666000 від 18 вересня 2007 року належним чином не виконує. Позивач має намір скористатись правом на укладення Договору про задоволення вимог іпотекодержателя. У зв'язку з чим просить звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS], накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 45182691 від 14 листопада 2014 року, виданої Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, та звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS], накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 40152036 від 10 жовтня 2013 року, виданої Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. До суду надійшли письмові заперечення, в яких зазначено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав речових прав на нерухоме майно № 92158846 від 17 липня 2017 року відсутні дані про будь-які обтяження квартири [ADDRESS], накладені постановами відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві. Просив відмовити у задоволенні позову, справу розглядати без участі представника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві. Відповідно до ст.169 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, так як в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні фактичні обставини справи. 18 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та відповідачем укладено Договір про надання споживчого кредиту №11217666000 (а.с. 7-10). Крім цього, 18 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено Договір іпотеки № 64139, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою Світланою Володимирівною, за умовами якого в забезпечення належного виконання відповідачем зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту №11217666000 від 18 вересня 2007 року передано в іпотеку квартиру [ADDRESS] (а.с. 12-14). 12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк», яке є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» та позивачем укладено договір факторингу №1, за умовами якого банк передав Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» право вимоги, зокрема, за Договору про надання споживчого кредиту №11217666000 від 18 вересня 2007 року (а.с. 15-19, 20). Крім цього, 12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк та Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Еліною Володимирівною за умовами якого банк передав Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» право вимоги, зокрема, за Договором іпотеки № 64139 від 18 вересня 2007 року (а.с. 21-23, 24). Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 25 квітня 2017 року постановами відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10 жовтня 2013 року та 14 листопада 2014 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] (а.с. 25-27, 30, 31). Дослідив добуті докази суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 17 липня 2017 року іпотекодержателем квартири [ADDRESS] є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (а.с. 89 зв.). Позивач як іпотекодержатель звернувся до суду з вимогами про звільнення з-під арешту квартиру [ADDRESS], накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 45182691 від 14 листопада 2014 року, виданої Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, та звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS], накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 40152036 від 10 жовтня 2013 року, виданої Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Згідно ч.1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як вбачається зі змісту інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 17 липня та 01 листопада 2017 року, відсутні будь-які арешти накладені відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві на квартиру [ADDRESS] (а.с. 89, 105-106 ) Отже, позивачем не доведено факт перебування під арештом квартири [ADDRESS], накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 45182691 від 14 листопада 2014 року, виданої Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, та звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS], накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 40152036 від 10 жовтня 2013 року, виданої Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, чим не виконано вимоги ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Кей-Колект» є необґрунтованими, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed