Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.10.2005 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Стверджує, що в порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, тому позичальник вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. У зв'язку з чим ПАТ КБ "ПриватБанк" просить стягнути з відповідача заборгованість по зазначеному договору в сумі 25038 грн. 44 коп., що утворилася станом на 31.01.2014 року та яка складається з: - 4370 грн. 94 коп. - заборгованості за кредитом; - 20667 грн. 50 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, від цієї суми заборгованості віднімається сума 6844 грн. 54 коп., яка була стягнута за судовим наказом Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 07.12.2007 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», різниця становить - 18193 грн. 90 коп., а також штрафів згідно п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі: - 500 грн. (фіксована частина) та 909 грн. 70 коп. (процентна складова), тобто всього просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 19603 грн. 60 коп., а також судові витрати по справі. Представник позивача надав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON] надав до суду письмову заяву, згідно якої позов визнав в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позовних вимог, а також просив справу розглядати за його відсутності. У зв'язку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.526, 610 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов"язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні встановлено, що 21 жовтня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н від 21.10.2005 року, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 4500 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 31.01.2014 року виникла заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 25038 грн. 44 коп., яка складається з: - 4370 грн. 94 коп. - заборгованості за кредитом; - 20667 грн. 50 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, за мінусом від цієї заборгованості сума в розмірі 6844 грн. 54 коп., яка була стягнута на підставі судового наказу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 07.12.2007 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», та залишок заборгованості становить відповідно 18193 грн. 90 коп., а також штрафів згідно п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі: - 500 грн. (фіксована частина) та 909 грн. 70 коп. (процентна складова), тобто загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 19603 грн. 60 коп. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання кредиту б/н від 21.10.2005 року в сумі 19603 грн. 60 коп., що утворилася станом на 31.01.2014 року та яка складається з: - 18193 грн. 90 коп. - заборгованості за кредитом та заборгованість по процентам за користування кредитом; - штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі: - 500 грн. (фіксована частина) та 909 грн. 70 коп. (процентна складова). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, тобто сторони, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, понесені останнім по справі, в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved