Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON], посилаючись на те, що вона з 05 червня 2010 року по 22 листопада 2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та які знаходяться на її (позивача) утриманні. З відповідачем вони не проживають разом більше 2-х років. Участі в утриманні дітей відповідач не приймає. Позивач просить стягнути з відповідача алі\-менти на її користь на утримання дітей до досягнення ними повноліття в розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач до суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просить справу розглядати без його участі (а.с. 23). Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмову заяву відповідача про визнання позову (а.с. 23), перевіривши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до матеріалів справи сторони з 05 червня 2010 року по 22 листопада 2016 року перебували в шлюбі, від якого мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Син сторін [PERSON] здоровий, син [PERSON] хворіє, перебуває на диспансерному обліку. Позивач отримує державну соціальну допомогу по догляду за дитиною інвалідом. Вказані обставини підтверджуються рішенням Ставищенського районного суду Київської област від 22 листопада 2016 року (а.с. 5), копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 3, 4), довідками Гейсиської сільської ради від 9 листопада 2018 року (а.с. 6, 7, 8), довідкою КНП Ставишенський районний центр „Медико санітарної допомоги" від 09.11.2018 року (а.с. 9), довідкою УСЗН Ставищенської РДА від 13.11.2018 року (а.с. 10). Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову судом не встановлено. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначається судом, але розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин у відповідності з ч. 2 ст. 182 цього Кодексу не може бути менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суд вважає, що оскільки відповідач є особою працездатного віку, позовні вимоги визнає, - позов підлягає задоволенню, з відповідача слід стягнути на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину і до їх повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв'язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь спеціального фонду Державного бюджету України слід стягнути 50 відсотків судового збору. У відповідності з ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає онегайному виконанню.

Outcome: partial