Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи : Товариство з обмеженою відповідальністю «Будінвест-Сервіс», Комунальне підприємство «Покровський центр єдиного замовника» про визначення порядку користування квартирою. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона та відповідач по справі [PERSON] є співвласниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кожному належить по Ѕ її частини. Квартира складається з 2 кімнат житловою площею 26,1 кв. м., у тому числі: 1-а кімната на плані технічного паспорта площею 14,4 кв. м., 2-а кімната - 11,7 кв. м., кухні площею 6.4 кв. м., вбиральні на плані площею 1, 0 кв. м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м., передпокою площею 7,3 кв.м., вбудованої шафи площею 1,1 кв.м., балконом 0,8 кв.м., вбудованим до кімнати площею 14.4 кв.м. На даний в квартирі проживає лише вона, відповідач по справі з 30.07.2018 року в квартирі не проживає. Після смерті матері [PERSON] у 2012 році за домовленістю між нею та [PERSON] була домовленість щодо користування вказаною квартирою, вона зайняла кімнату площею 14,4 кв.м. з балконом , а [PERSON] кімнату 11,7 кв.м. У зв`язку з тим, що протягом 2018 року у неї з відповідачем виникають конфлікти по користуванню кімнатами та оплаті за комунальні послуги, вона просить визначити порядок користування квартирою наступним чином: їй- житлову кімнату площею 14,4 кв.м., з балконом; [PERSON] - виділити житлову кімнату площею 11,7 кв. м. У спільному користуванні залишити: кухню площею 6,4 кв.м., вбиральну площею 1,0 кв.м., ванну кімнату площею 2,0 кв.м., передпокій площею 7,3 кв.м., вбудовану шафу площею 1,1 кв.м., зобов`язати ТОВ «Будінвест-Сервіс» та КП «Покровський центр єдиного замовника» укласти із власником квартири [ADDRESS] . окремі договори про надання послуг з обслуговування будинку, споруд та прибудинкових територій та договір на постачання теплової енергії. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він та позивачка по справі є співвласниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кожному належить по Ѕ її частини. Після смерті матері у 2012 році позивачка зайняла житлову кімнату площею 14,4 кв.м. з балконом, а він зайняв кімнату площею 11,7 кв.м. Щодо користування спільними кухнею 6,4 кв.м., вбиральнею 1,0 кв.м., ванною кімнатою 2 кв.м., передпокою 7,3 кв.м., вбудованою шафою 1,1 кв.м., вони користувались спільно, не заважаючи один одному. З липня 2018 року він став проживати за іншою адресаю та з того часу між ним та позивачкою виникли супперечки з приводу користування житлом та оплатою комунальних платежів. Зазначив, що на даний момент немає доказів, які б свідчили про домовленість між співвласниками щодо розміру часток у спільному майні або рішення суду з цього приводу. Позивачка не бажає врегулювати вказане питання у добровільному порядку, зайняла кімнату з більшою площею без його згоди, обмежила йому доступ до квартири, тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила виділити їй в користування кімнату площею 14,4 кв. м. з балконом, у спільному користуванні залишити кухню, вбиральну, ванну кімнату, передпокій, вбудовану шафу та зобов`язати ТОВ «Будінвест-сервіс» та КП «Покровський ЦЕЗ» укласти з відповідачем [PERSON] . окремі договори на надання послуг. Відповідач в судове засідання не з`явився, просив справу слухати без його участі.( а.с. 62). Третя особа ТОВ «Будінвест-Сервіс» в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки не повідомив ( а.с. 33,34,45,46, 63,73,74,80,81). \~ \~ \~ \~ \~ \~Третя особа\~ КП\~«Покровський ЦЕЗ» судове засідання не з`явився, просив справу слухати без його участі. ( а.с. 32). Суд, вислухавши пояснення позивачки по справі, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кожному належить по Ѕ її частини ( а. с. 5-7). Вказана обставина підтверджена позивачкою в судовому засіданні, відповідачем у наданому ним відзиві на позовну заяву та матеріалами справи. Згідно довідки ЦНАП від 29.11.2018 року за № 204 в квартирі, що розташована за адресою значаться зареєстрованими [PERSON] ., [PERSON] . ( а. с. 8). Квартира складається з двох ізольованих кімнат: площею 14,4 кв. м. з балконом 0,8 кв. м., та кімнати площею 11,7 кв. м., а також з кухні площею 6.4 кв. м., вбиральні на плані площею 1, 0 кв. м., ванної кімнати площею 2,0 кв. м., передпокою площею 7,3 кв. м., вбудованої шафи площею 1,1 кв. м., вбудованим до кімнати площею 14.4 кв. м. ( а. с. 9-10). Як вказано позивачкою в судовому засіданні та зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву, після смерті матері сторін [PERSON] , позивачка зайняла кімнату площею 14,4 кв. м. з балконом 0,8 кв. м., відповідач зайняв кімнату площею 11,7 кв. м. З приводу вказаного порядку користування квартирою суперечок між сторонами не виникало до липня 2018 року. Починаючи з липня 2018 року відповідач в квартирі не мешкає, з приводу оплати комунальних послуг та порядку користування квартирою між сторонами виникли неприязні стосунки, у зв"язку з неправомірною поведінкою відповідача позивачка зверталася до правоохоронних органів ( а. с. 12). Згідно з ч. .ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч. ч. 1,2 ст. 355, ч.1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб ( співвласників), належить їм на праві спільної власності ( спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За роз`ясненнями викладених у п. п. 6,7 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року вбачається, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями ( квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення ( кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. Суд зазначає, що визначення порядку користування квартирою, якщо її неможливо поділити в натурі, є правом співвласника. При цьому не має правового значення те, чи чиняться такому співвласнику перешкоди у користуванні спільним майном. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 14 постанови від 22.12.1995 року № 20 « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника ( учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Виходячи з аналізу ст. 358 ЦК України слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку, виходячи із його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділенні у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Встановлення співвласниками порядку користування будинком (квартирою) з виділенням конкретних приміщень, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 року № 6-12 цс 13. Аналогічні правові позиції також викладені також в постанові ВСУ по справі № 6-1500 цс 15 від 17.02.2016 року, в яких саме зазначено, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Поняття реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні\~правовідносини не\~стосуються розподілу\~майна для\~припинення права\~спільної часткової\~власності і\~такий правовий\~режим зберігається,\~суд виділяє\~в користування\~сторонам спору\~в натурі\~частки,\~адекватні розміру\~їх часток\~у праві\~власності на\~спільне майно.\~При цьому\~допускається можливість\~відійти в\~незначних обсягах\~від відповідності\~реальних часток\~ідеальним у\~зв`язку з\~неможливістю забезпечити\~їх точну\~відповідність.\~Таке рішення\~не змінює\~розміру часток\~співвласників у\~праві власності\~на спільне\~майно,\~не порушує\~їх прав\~як власників. Таким чином, враховуючи належні сторонам частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] , пояснення позивачки, відповідача в наданому відзиві, а також враховуючи той факт ,що між сторонами починаючи з 2012 року до липня 2018 рік фактично був встановлений порядок користування квартирою, а з липня 2018 року сторони не можуть дійти згоди щодо її користування, відповідач в квартирі не проживає, суд приходить до висновку про те, що позивачці слід виділити у користування житлову кімнату площею 14,4 кв.м. з балконом, відповідачу- жилу кімнату площею 11,7 кв.м., у спільному користуванні залишити кухню площею 6,4 кв.м., вбиральну площею 1,0 кв.м., ванну кімнату площею 2,0 кв.м., передпокій площею 7,3 кв.м., вбудовану шафу площею 1,1 кв.м. Вирішуючи позовну вимогу [PERSON] до КП КЦЕЗ та ТОВ «Будінвест-Сервіс» про зобов`язання укласти окремі договори з [PERSON] про надання послуг з обслуговування будинку, споруд та прибудинкових територій та договору на постачання теплової енергії, то суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем його права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні. За захистом таких прав має право звернутись саме особа, безпосередньо якої права порушені, в даному випадку [PERSON] , а не позивачка по справі. Окрім того, зазначені вимоги пред`явлені до неналежного відповідача. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання ТОВ «Будінвест-Сервіс» та КП «Покровський ЦЕЗ» укласти із власником квартири [PERSON] окремі договори про надання послуг з обслуговування будинку, споруд та прибудноквих територій та договір на постачання теплової енергії необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом\~№ 3674-VI). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Враховуючи вищенаведене, а також, приймаючи до уваги той факт, що позивачкою при подачу позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., з відповідача на її користь підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,20 грн. \~ \~ \~ \~На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial