Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання припиненими трудових правовідносин. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.09.2006 року вона була прийнята на посаду провідного спеціаліста до Управління праці та соціального захисту населення Петровської районної у м.Донецьку ради. З 15.08.2014 року вона перебувала у відпустці по пологам та догляду за дитиною до 3-х років, після продовження якої вона направила заяву про продовження відпустки за медичними протипоказаннями. В травні 2017 року вона звернулась до Департаменту соціального захисту населення Донецької державної адміністрації для встановлення правонаступника відповідача, а також визначення порядку її вивільнення. 25.05.2017 року, 17.11.2017 року та 26.09.2020 року їй було повідомлено, що відповідач не виїхав з окупованої території, вивільнення можливо лише за умови подачі заяви відповідачу. Через неможливість поновити трудову діяльність через перебування відповідача на окупованій території, 16.09.2020 року вона написала заяву про звільнення за власним бажанням та намагалась направити її поштою, але їй було відмовлено поштовим відділенням через відсутність поштового сполучення. З 20.05.2021 року вона перебуває на обліку у центрі зайнятості. З урахуванням наведеного, позивач просить визнати припиненими трудові відносини між нею та відповідачем з 30.09.2020 року у зв`язку із звільненням за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 30.06.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 03.08.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. 06.09.2021 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи - Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації, в яких зазначено про те, що Департамент не порушував права та свободи позивача, діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 30.09.2021 року залучено Київський міський центр зайнятості до участі у справі в якості третьої особи. Позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційній веб-сторінці суду. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача на підставі наявних доказів в заочному порядку, проти чого не заперечувала позивач. Представники третіх осіб, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Від представника КМЦЗ надійшла заява, в якій вона не заперечує проти винесення рішення щодо припинення трудових відносин сторін. Враховуючи обставини справи та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії довідки № 3003014546 від 22.08.2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] перемістилася з тимчасово окупованої території та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . З копії трудової книжки позивача серії [NUMBER] від 18.09.2006 року вбачається, що згідно наказу 28/о від 18.09.2006 року позивач була прийнята на роботу до Управління праці та соціального захисту населення Петровської районної ради м.Донецька, яке 27.12.2007 року перейменовано в Управління праці та соціального захисту населення Петровської районної у м.Донецьку ради. З 16.08.2014 року позивач знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (Наказ 36-1/в від 15.08.2014 року). Як вбачається з листа Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 25.05.2017 року № І-0018-50/06, вищевказане Управління на територію, що контролюється українською владою, не переміщувалось і Департамент не володіє інформацією щодо діяльності Управління. Листом Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 15.09.2020 року № І-1629-50-1.1-1745 позивачу роз`яснено порядок звільнення, в тому числі і в судовому порядку. 16.09.2020 року позивачем було складено на адресу відповідача заяву про звільнення за власним бажанням з 30.09.2020 року в зв`язку з переїздом на інше місце проживання, проте, отримала відмову від АТ «Укрпошта» на відправку, оскільки послуги поштового зв`язку на окуповані території не надаються. 25.11.2020 року позивачем було складено нотаріально посвідчену заяву аналогічного змісту. З 20.05.2021 року позивач перебуває на обліку як безробітна у Деснянській районній філії КМЦЗ. Відповідно до абз.2 ч.4 ст. 7 Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VІІ від 20.10.2014 року, внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). У разі припинення приймання поштових відправлень на/з території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, така заява подається до відповідного районного, міськрайонного, міського, районного у місті центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи. Відповідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» м.Горлівка Донецької області входить до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно ст. 38 Кодексу законів про працю України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Аналізуючи викладене, судом достовірно встановлено, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично не існують, процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не може бути виконана через перебування відповідача в зоні проведення ООС (АТО) на території Донецької області, а тому позивач не може продовжувати працювати за трудовим договором у відповідача та не має можливості припинити трудові відносини відповідно до закону, що порушує її права, які підлягають захисту. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку із чим підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved