Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить усунути йому перешкоди у користуванні квартирою № 40 в будинку № 10 по вулиці Преображенській в м. Кіровограді шляхом вселення у житлове приміщення та зобов»язати відповідачку надати йому ключі від вказаної квартири і не чинити перешкоди у користуванні нею. Позов обґрунтовано тим, що з дитинства мешкає та зареєстрований за вищезазначеною адресою, квартира належить його матері, декілька років тому він добровільно виїхав із вказаного приміщення, так як мати прийняла рішення про здачу квартири в оренду. На даний час квартиранти виїхали з помешкання, він домовився з матір»ю, що зробить в квартирі ремонт і буде там проживати, мати дала йому ключі, але через деякий час забрала їх і відмовляється повернути, чим створює йому перешкоди в проживанні, іншого житла у нього не має, добровільно пустити в квартиру вона не бажає, а тому він вимушений звернутись в суд, зазначає, що він є членом сім»ї власника, посилаючись на вимоги ч.2 ст. 405 ЦК України, просить задовольнити позов. В свою чергу, відповідач звернулась в суд із зустрічним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням з подальшим знаяттям з реєстраційного обліку, зобов»язати його усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку і покласти на нього всі витрати. Позов обґрунтовано тим, що вона є інвалідом 1 групи і власницею квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.03.2003 року. З 2003 року жодного дня вона та її син не проживали за вказаною адресою, за станом здоров»я вона проживає у своїх батьків в будинку № 17 по вулиці Чернишевського в м. Кіровограді, деякий час вона проживала за межами області. На даний час син є повнолітнім, квартира однокімнатна і визначити порядок користування нею не можливо, вона сама проводить оплату комунальних послуг і у зв»язку з тим, що син наколи не проживав і не проживає в квартирі, просить визнати його таким, що втратив право користування нею. В задоволенні його позову відмовити через безпідставність та недоведеність. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] позов підтримав, зустрічний позов не визнав. Пояснив, що з 2000 року проживає у бабусі, власником спірної квартири є мати відповідач по справі. Він прописаний за адресою [ADDRESS] 08.11.2007 року. В квартирі проживали квартиранти, останнім часом ніхто не живе. Мати хворіє і її доглядає бабуся, до хвороби мати виїздила на роботу в [PERSON], він, коли був неповнолітнім, постійно жив з бабусями. В квартирі ніхто не живе, вона пуста. Представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити, надала суду заперечення на зустрічний позов та в його задоволенні просила відмовити. Представник відповідачки за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надав суду заперечення та посилаючись на обставини, викладені в зустрічному позові і запереченнях проти первісного позову, просив відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити вимоги зустрічного позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи та надавши їм правову оцінку, приходить до висновку про безпідставність та недоведеність первісного позову і часткове задоволення вимог зустрічного позову з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.03.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 1-529 (а.с.25). Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребовувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на наявність перешкод у користуванні вищезазначеною квартирою, де він прописаний з 08.11.2007 року. При цьому, ним самим спростовуються дані твердження. З його пояснень в судовому засіданні встановлено, що за вищезазначеною адресою він не проживав, з 2000 року проживає за іншими адресами, його речей в квартирі не має. Яким чином відповідач, яка є інвалідом І групи чинить йому перешкоди та вчиняє неправомірні дії, пояснити не міг. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вказане кореспондується і вимогами ч. 2 ст. 405 ЦК України відповідно до якої член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Доказів наявності домовленості між сторонами позивачем не надано, відсутність відповідача за вищезазначеною адресою підтверджується наданими ним самим поясненнями в судовому засіданні. Прописка відповідача за вказаною адресою створює перешкоди позивачу за зустрічним позовом [PERSON], як власнику у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю, отриманні пільг та субсидій щодо понесення витрат на оплату комунальних послуг. Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що первісний позов не підлягає задоволенню, вимоги зустрічного позову підлягають задоволенню в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача [PERSON] На підставі викладеного і ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 317, 319, 321, 387, 405 ЦК України,

Outcome: partial