Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання частково припиненим права власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку. Свої вимоги обгрунтовував тим, що на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 31 липня 2014 р., яким поділено в натурі житловий будинок за [ADDRESS] , а також припинено право спільної часткової власності, він є власником окремого житлового будинку за [ADDRESS] (виділена частка в натурі 39/100, ідеальна частка 1/3 ), тобто є єдиним власником об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 41,1 кв.м з господарськими будівлями та спорудами. Інша виділена в натурі частка 61/100, ідеальна частка 2/3 житлового будинку належить на праві власності [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] . Питання щодо земельної ділянки не вирішувалося. Право власності на вказаний об`єкт житлової нерухомості 26 вересня 2014 року було зареєстровано реєстраційною службою Яготинського районного управління юстиції Київської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності: 7192899. Рішенням Яготинської міської ради Київської області від 16 вересня 2017 року № 151 належній йому частині житлового будинку за [ADDRESS] присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1 га, що знаходиться по [ADDRESS] був виданий лише на ім`я [PERSON] , а тому він, як власник житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться на вказаній земельній ділянці, позбавлений можливості в повній мірі користуватися і розпоряджатися належним йому на праві власності майном. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцем після її смерті відповідно до заповіту, посвідченого 13 березня 2010 року державним нотаріусом Яготинської районної державної нотаріальної контори Тищенко І.В., реєстровий № 2-203, є [PERSON] - відповідач по справі. На даний час йому стало відомо, що останній звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Київської області Черних О.В., на підставі якої відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] . При цьому, [PERSON] , як єдиний спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , та [PERSON] , як співвласник житлового будинку за [ADDRESS] , відмовляються будь-яким чином вирішити питання щодо подальшого поділу земельної ділянки з можливістю її використання для обслуговування ним належного йому на праві власності об`єкту житлової нерухомості. Просив визнати частково припиненим право власності [PERSON] на 1/3 частки земельної ділянки із загальної площі 0,1 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3225510100:08:043:0046, та яка належала останній на праві власності та визнати за ним право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3225510100:08:043:0046, яка належала на праві власності [PERSON] , померлій [INFO] . В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Свої вимоги обгрунтував тим, що на момент виготовлення державного акту, на підставі якого була незаконно приватизована 1/3 частина земельної ділянки позивача, діяв Земельний кодекс в редакції закону від 18.12.1990р. та статтею 30 цього Кодексу передбачалося перехід права на земельну ділянку при переході права на будівлю і споруду. В силу ч.1 ст. 30 ЗК при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об"єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження-будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Про порушене право на земельну ділянку позивач дізнався після смерті матері, тому строк позовної давності ним не пропущений. Відповідачі позов визнали частково, мотивуючи це тим, що не проти того, щоб позивач користувався земельною ділянкою, що знаходиться під належними йому спорудами. Крім цього, зазначили, що позивач до смерті матері користувався частиною земельної ділянки у розмірі наближеному до 0,04 соток. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 14 Конституції України землі є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно із ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. В силу ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків. Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю; захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно із ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. В силу ч. ч.1, 2 ст. 30 ЗК України ( в редакції Закону № 562-ХII від 18.12.90 р.) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об"єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження-будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянеки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об"єктів. Згідно із ч.ч. 1,4 ст. 42 ЗК України ( в редакції Закону № 562-ХII від 18.12.90 р.) громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об"єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Якщо згоди на використання та розпорядження спільною земельною ділянкою не досягнуто, спір вирішується судом. В судовому засіданні установлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 25 вересня 1998 р. позивач є власником 1/3 частини житлового будинку за [ADDRESS] . Іншими співвласниками будинку були [PERSON] та [PERSON] Договір купівлі-продажу не містить будь-яких застережень щодо переходу права на земельну ділянку, (а.с. 32). Згідно з рішенням Яготинського районного суду Київської області від 31 липня 2014 рокупозивач є власником житлового будинку за [ADDRESS] , (виділена частка в натурі 39/100, ідеальна частка 1/3), тобто є власником об`єкту житлової нерухомості загальною площею 41,1 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, (копія рішення, а.с. 11, копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а.с. 8). Інша виділена в натурі частка 61/100, ідеальна частка 2/3 житлового будинку, належить на праві власності [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] . Право власності на вказаний об`єкт житлової нерухомості 26 вересня 2014 року було зареєстровано реєстраційною службою Яготинського районного управління юстиції Київської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності: 7192899, (а.с. 9-10). Рішенням Яготинської міської ради Київської області від 16 вересня 2017 року № 151 належній позивачу частині житлового будинку [ADDRESS] присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] , (а.с. 15). Земельна ділянка загальною площею 0, 1471 га, з яких: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд- 0,10 га, для ведення особистого селянського господарства- 0,0471 га, що розташована у [ADDRESS] передана у приватну власність згідно державного акту № 807 від 17.12.99 р. [PERSON] , (Інформація з державного земельного кадастру про право власності на речові права та земельні ділянки, а.с.17, довідка Яготинської міської ради, а.с. 18). Проте, в силу ст. 30 ЗК України (в ред. від 18.12.1990 р.), яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, до позивача разом з переходом права власності на 1/3 частину житлового будинку по [ADDRESS] , перейшло право на 1/3 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а тому приватизація земельної ділянки [PERSON] порушила законні права позивача. [INFO] [PERSON] померла, (копія свідоцтва про смерть, а.с. 19). Спадкоємцем після її смерті відповідно до заповіту, посвідченого 13 березня 2010 року державним нотаріусом Яготинської районної державної нотаріальної контори Тищенко І.В., реєстровий № 2-203, є [PERSON] - відповідач по справі, (а.с. 16). З матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON] (а.с. 34-51) вбачається, що 9 листопада 2018 р. відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Київської області, Черних О.В. із заявами про відкриття спадщини після смерті матері [PERSON] . В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки у позивача на момент видачі державного акту на право власності на земельну ділянку розміром 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, вже виникло право на 1/3 частину цієї земельної ділянки, то позовні вимоги грунтуються на законі та відповідач [PERSON] в силу закону може успадкувати лише 2/3 частини спірної земельної ділянки. При цьому, суд приймає доводи позивача в тій частині, що про порушене право він дізнався після смерті матері, оскільки з пояснень відповідачів витікає, що саме до вказаного позивачем періоду він вільно користувався частиною спірної земельної ділянки, а заява про застосування строку позовної давності від відповідачів не надходила.

Outcome: approved