Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON]; управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області про усунення перешкод у здійсненні права власності майном, а саме квартирою [ADDRESS] у м. Запоріжжя, шляхом зняття з реєстрації [PERSON], у звязку із втратою права користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що позивач є власником квартири [ADDRESS], на підставі Договору купівлі-продажу від 02.06.1992 року, посвідченого Кожевніковою Л.А., старшим державним нотаріусом 3-ї Запорізької державною нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1-2311. За вказаною адресою, окрім позивачки, зареєстровані та проживають її донька [PERSON] та її онука [PERSON] Крім них у належній позивачці квартирі зареєтрований, але не проживає її племінник [PERSON] Реєстрація відповідачу була потрібна для влаштування на роботу. Особисті речі відповідача у квартирі відсутні, оскільки він не проживає і ніколи не проживав у вказаній квартирі. Комунальні платежі відповідач не сплачує. На підставі викладеного просить суд, усунути перешкоди у здійсненні права власності майном, а саме квартирою [ADDRESS] у м. Запоріжжя, шляхом зняття з реєстрації [PERSON], у зв'язку із втратою права користування житловим приміщенням; зобов'язати УДМС України в Запорізькій області зняти з реєстрції відповідача. Позивачка у судове засідання надала заяву, згідно якої підтримала заявлені позовні вимоги, проти заочного вирішення справи не заперечує та просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень до суду не надав, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно і належним чином. Третя особа [PERSON] надала заяву, згідно якої підтримала заявлені позовні вимоги та просить розглядати справу у її відсутність. З огляду на вищезазначене, суд, у відповідності до вимог статті 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON], що підтверджується: - договором купівлі-продажу від 02.06.1992 р., посвідченим Кожевніковою Л.А., старшим державним нотаріусом 3-ї Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1-2311; - витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 19879642 від 02.04.2014 року виданого реєстраційною службою Запорізького міського управління юстиції Запорізької області; - технічним паспортом на квартиру складеним ЗМБТІ 01.04.1992 року. Із довідки МКП „Основаніє" від 11.02.2014 р. за №1245 та інформації адресно-довідкового сектора УДМС України в Запорізькій області від 18.04.2014 року, встановлено, що у спірній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема акту МКП «Основаніє» від 10.02.2014 р., відповідач [PERSON] у вказаній квартирі ніколи не проживав та не з'являвся. Конституцією України та нормами Цивільного кодексу України закріплені принципи непорушності права приватної власності, які визначають право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплюють право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). За положеннями статей 379, 382 ЦК України, об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пунктом 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд, з урахуванням обставин того, що відповідач ніколи не проживав у вказаній квартирі, а лише зареєстрований, вважає вимоги позивача про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягаючими задоволенню. Щодо вимог позивача про зобов'язання Орджонікідзевський районний підрозділ ДМС України у м. Запоріжжя Запорізької області зняти відповідача з реєстрації місця проживання в житловому приміщенні, то суд зазначає наступне. Орджонікідзевський районний підрозділ ДМС України у м. Запоріжжя Запорізької області у справі є третьою особою без заявлення самостійних вимог на предмет спору, а не відповідачем. Третя особа за своїм процесуальним становищем не є суб'єктом матеріально-правових відносин, не користується правами сторін та не несе їх обов'язків, а тому суд не вправі поширювати на них матеріально-правові наслідки вирішення спору та покладати обов'язок виконання рішення. У відповідності з вимогами статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За статтею 11 цього Закону, реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути також відновлення становища, яке існувало до порушення. Зважаючи те, що задоволення вимоги про зняття з реєстрації місця проживання забезпечить власникові безперешкодне відновлення свого порушеного права власності, яке існувало до порушення, та є похідною від вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд вважає за можливе частково задовольнити позов в частині зобов'язання вчинення певних дій.

Outcome: partial