Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Канівський міжрайонний прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Черкаської обласної ради з позовом про відшкодування збитків за лікування потерпілого від злочину до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.02.2015 року закрито кримінальне провадження № 1201425010000715 відносно [PERSON] по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв'язку із відмовою потерпілої [PERSON] від обвинувачення (примирення) на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України. Згідно обвинувального акту, [PERSON] , 09.11.2014р., близько 15.00 години в с. Межиріч Канівського району Черкаської області, перебуваючи у власному будинку по [ADDRESS], на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс [PERSON] один удар кулаком в обличчя, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи справа, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2590 від 10.12.2014, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що у свою чергу спричинило тривалий розлад здоров'я. В результаті отриманих по вині [PERSON] тілесних ушкоджень, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у стоматологічному відділенні КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» з 14.11.2014р. по 26.11.2014 р., загалом 12 днів та на її лікування було затрачено 3201,36 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» № 01-22/497 від 23.03.2015 р. Таким чином, кошти, що були витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON], підлягають стягненню з [PERSON], який вчинив злочин, в розмірі фактичних збитків. Представник Черкаської обласної ради в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, прокурор в судовому засіданні заявлений позов підтримала, посилалась на обставини викладені в позовній заяві, просила стягнути з відповідача на користь Черкаської обласної ради витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в сумі 3201,36 грн.,судовий процес не фіксувати у зв'язку із визнанням відповідачем позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ухвали Канівського міськрайонного суду від 06.02.2015 року закрито кримінальне провадження № 1201425010000715 відносно [PERSON] по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв'язку із відмовою потерпілої [PERSON] від обвинувачення (примирення) на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України. Судом встановлено, що по кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, [PERSON] - визнано потерпілою. У зв'язку з отриманими, середньої тяжкості, тілесними ушкодженнями [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у стоматологічному відділенні КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» з 14.11.2014 р. по 26.11.2014 р., загалом 12 днів . Згідно довідки Черкаської обласної лікарні Черкаської обласної ради № 01-22/497 від 23.03.2015 року вартість лікування потерпілої від злочину [PERSON] коштом лікарні становить 3201,36 грн. Згідно ст. 93-1 КПК України кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, стягуються судом при постановленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я, органу Міністерства фінансів України або прокурора в порядку, передбаченому ст. 28 та частинами другою і третьою статті 93 цього Кодексу. У разі, коли при постановленні вироку рішення про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, не було прийнято, стягнення їх провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом осіб, зазначених у частині першій цієї статті. Положеннями ст.1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] Черкаська обласна рада понесла витрати на лікування потерпілої від злочину, між діями [PERSON] та цими витратами є прямий причинний зв'язок, що встановлено ухвалою суду, яка набрала законної сили, а тому обов'язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача [PERSON] За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню та з відповідача належить стягнути на користь Черкаської обласної ради витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в сумі 3201,36 грн. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 1166, 1206 ЦК України, ст.93-1 КПК України, п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року,

Outcome: approved