Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON]звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] Олексійовичапро визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим будинком, посилаючись на те,що вона є власником житлового будинку №23, по вулиці Терешкової в с. Володимирівка, Доманівського району Миколаївської області . В даному будинку зареєстровані, однак жодного дня не проживали [PERSON]та [PERSON] Позивач вважає, що відповідачі понад 6 місяців у вказаному житлі не проживають та не користуються ним без поважної причини, а тому на підставі ст. 72 ЖК України, просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком. В добровільному порядку відповідачі не бажають знятися з реєстраційного обліку, а тому позивач змушена звернутися до суду з позовом. . Позивач в судове засідання не зявилася,її представник за договором [PERSON] надала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причину неявки суд не повідомили,хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається , що позивач [PERSON] є власником житлового будинку №23, по вулиціТерешкової в с.Володимирівка, Доманівського району Миколаївської області. Право власності позивача підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав КП Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації, реєстраційний номер 28825088. [PERSON] набула право власності на житловий будинок 24.12.2012р. на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 20.12.2012р. Згідно довідок Доманівського РС ДМС України в Миколаївській області та довідок Щасливської сільської ради про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON]та [PERSON]дійсно зареєстровані [INFO] з 10.10.2014р. Факт не проживання відповідачів у житловому будинку підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме Актами обстеження щодо виявлення проживаючих в [INFO], складені комісією в складі сільського голови [PERSON]та сусіда [PERSON], а також депутата сільської ради [PERSON] , в яких зазначено, що в будинку №23 по вулиці Терешкової в с.Володимирівка, Доманівського району Миколаївської області гр.[PERSON]та [PERSON]. зареєстровані , однак за вказаною адресою жодного дня не проживали та не проживають. Статті 150,156 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Статтею 405 ЦК України встановлено сервітутне право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом. Зокрема, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, а житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником; член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суду необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщенні та поважність причин такої відсутності. За правилами ст.ст.10,11,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оскільки вичерпного переліку поважних причин не проживання у житловому приміщенні цивільне законодавство не встановлює, в зв'язку з чим вищезазначене питання повинно вирішуватися судом у кожному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Із пояснень позивача, викладених в позові, судом встановлено, що [PERSON].з моменту реєстрації , тобто з 10.10.2014р. та [PERSON]О з 06.03.2014р.відповідно , не проживали за місцем реєстрації жодного дня. Ствердження позивача підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Враховуючи, що відповідачі більше одного року не користуються житловим будинком позивачки без поважних причин, що свідчить про втрату ними права на користування цим житлом, а також створюють позивачеві перешкоди в користуванні житлом та його утриманні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов"язані з сплатою судового збору в розмірі 704.80 грн., та у звязку з повним задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 704.80 грн.

Outcome: approved