Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до відповідача та просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] А-1 - житловий будинок площею забудови 68,3 кв.м., з а-1 - прибудова площею забудови 22,2 кв.м., з терасою площею забудови 7,4 кв.м., загальною площею 65,5 кв.м., в т.ч. житловою 37,1 кв.м. та допоміжною 28,4 кв.м., Б-1 - гараж площею забудови 65,7 кв.м., б-1 - сарай площею забудови 17,6 кв.м., В-1 баня площею забудови 18,0 кв.м., Г-1 - пригребиця площею забудови 18,8 кв.м., з погрібом площею забудови 6,0 кв.м., № 1 - ворота з хвірткою площею забудови 11,1 кв.м., № 2 - огорожа решітчаста площею забудови 7,7 кв.м., № 3 - огорода суцільна площею забудови 16,6 кв.м., після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов обґрунтовується посиланням на те, що по [ADDRESS] , яке належало до суспільної групи - колгоспного двору, членом якого була матір позивача - [PERSON] , якій належала ціла частина домоволодіння. На день смерті матері, [INFO] , вона була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . За заявою позивача про прийняття спадщини приватним нотаріусом Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області була заведена спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] . За життя спадкодавцем на ім`я позивача було складено заповіт. Але у зв`язку з тим, що право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] не було зареєстровано, це унеможливлює представлення нотаріусу правовстановлюючого документу на будинок як спадкове майно. Дані обставини стали перешкодою для оформлення права власності на спадкове майно в нотаріальному порядку і причиною звернення до суду. Ухвалою від 04 жовтня 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження (а.с.21-22). Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав повністю з підстав, вказаних у позові. Просив ухвалити відповідне рішення судом Представник відповідача - Деревинської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву від 15.10.2019 за № 02-20/330 про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо задоволення позовних вимог (а.с.26). Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Третя особа - [PERSON] за правилами ч.7 ст. 128 ЦПК України двічі повідомлявся про зміст позову та про ініційоване позивачем судове провадження за наданою суду адресою (а.с.52,73, а.с.76). Участі у судовому розгляді не приймає. Суд повно, всебічно та об`єктивно, дослідивши і оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги [PERSON] частково обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають частковому задоволенню. Як убачається із дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 82-ох років в селі Деревини Городнянського району, Чернігівської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 6 від 11 березня 1997 року (а.с.8). З дослідженого в судовому засіданні заповіту, посвідченого Несеренко М.П., заступником голови ради виконавчого комітету Деревинської сільської ради народних депутатів Городнянського району, Чернігівської області 3 червня 1990 року за реєстровим номером 16, судом встановлено, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було і в чому б воно не заключалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с.9). [PERSON] згідно інформаційної довідки Деревинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області № 02-20/412 від 24.12.2019 (а.с.76) проживає за адресою: [ADDRESS] в весняно-осінній період. З досліджених в судовому засіданні довідок за № 860 від 14.12.2018 року та № 861 від 14.12.2018 року, що видані виконкомом Деревинської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області, судом встановлено, що [PERSON] на день смерті була зареєстрована та постійно проживала в будинку за адресою: [ADDRESS] . Інших зареєстрованих осіб в будинку не значиться (а.с.13-14). Згідно поданої Деревинською сільською радою копії з погосподарської книги (а.с.78-79) суспільна група наведеного господарства належить до „колгоспного двору", головою господарства значиться [PERSON] , інші особи в наведеному домогосподарстві не значаться. Отже, [PERSON] , за життя мала житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами [ADDRESS] . До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшов наведений житловий будинку з побутовими та господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963 року), колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності`від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність`застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Підстав вважати домоволодіння, що є предметом позову самочинно збудованим майном суд не вбачає. Довідка Городнянського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 16 вересня 2019 року за № 860 свідчить, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року не зареєстровано. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами побудовано станом до 05 серпня 1992 року - дозвільних документів згідно чинного законодавства не передбачено. Процент готовності житла - 100 %. Інвентаризаційна вартість будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами станом на 16.09.2019 року станосить сто дев`яносто п`ять тисяч двісті тринадцять гривень (а.с.12). Суд також бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано до 05 серпня 1992 року в системі колгоспного двору. Зокрема, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Як встановлено у судовому засіданні позивач звертався до приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . (а.с.38-42). З урахуванням змісту заповіту (а.с.60) він, як спадкоємець за заповітом, успадкував Ѕ частину майна, що увійшло до складу спадщини. Враховуючи, що за життя спадкодавця не зареєстроване право власності на вказане нерухоме майно, це унеможливлює реалізацію спадкових прав через нотаріальну контору. Тому право на відповідну частину спадщини за заповітом слід визнати за ним, ухваливши відповідне рішення, в тому числі узгодивши резолютивну частину судового рішення з технічним паспортом та довідкою (а.с.12, інвентаризаційна справа № 11), оскільки прохальна частина позову суперечить розмірам наведеної технічної документації. Щодо іншої Ѕ частини майна, то вона не успадкована позивачем саме як спадкоємцем за заповітом. Його брат - третя особа по справі [PERSON] , як свідчать матеріали спадкової справи № 244/2019 (а.с.38-42, 58-61) від своєї частки у спадщині на користь позивача - як спадкоємця за заповітом не відмовився. Межами розгляду цивільної справи є вимоги позову про визнання права саме в порядку спадкування за заповітом, вимоги позову не мають посилання на факти і підстави спадкування як спадкоємця за законом, відповідних заяв в нотаріальну контору ним також не подавалось. З урахуванням принципу диспозитивності, меж судового розгляду, та предмету позову - переведення прав на майно за заповітом, суд дійшов висновку, що як спадкоємець за заповітом позивач прийняв у спадщину Ѕ частину наведеного майна. Підсумовуючи викладене, суд дійшов об`єктивного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, в межах заявленого.

Outcome: partial