Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов " [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про визнання бездіяльності неправомірною, стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди з вимогами визнати неправомірною бездіяльність відповідача, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10000, 00 грн., та суму страхового відшкодування у розмірі 25000, 00 грн. Позов мотивовано тим, що позивач є клієнтом ПАТ «КБ «ПриватБанк» з 2009 року. У листопаді 2012 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» запропонувало позивачу замінити його звичайну картку на картку «Голд», одночасно запропонувавши укласти договір страхування від нещасних випадків позичальника. 20 листопада 2012 року між позивачем та ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах»», був укладений договір страхування від нещасних випадків № VIU2NS-12АК543. Відповідно до п. 6.1.2 договору, страховим випадком є - ушкодження здоров'я застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, а саме - перелом кінцівок, ребер, щелепи, тощо. Сума страхової виплати складає від 750 до 11250 гривень. Відповідно до п. 7 договору страхування строк дії договору - 12 місяців: з 27.11.2012 року до 26.11.2013 року, і пролонговується на такий же строк у разі сплати наступних страхових платежів, якщо жодний з учасників не заявив про бажання його припинити. Оскільки він продовжував здійснювати оплату страхових платежів після листопада 2013 року і жодна з сторін договору не звернулась з заявою про розірвання або припинення дії договору добровільного страхування, строк дії договору, на її думку, було пролонговано до 26 листопада 2014 року. 16 серпня 2014 року позивач отримав побутову травму правого передпліччя, а саме: закритий подвійний перелом плечової кістки зі зміщенням, що підтверджується випискою з історії хвороби. Для лікування отриманої травми, позивачу була проведена операція з імплантацією титанового стержня вартістю 7150,00 грн., він поніс витрати, потребує додаткових коштів для продовження лікування та реабілітації. У встановлений договором строк позивач звернувся з заявою до відповідача і повідомив про настання страхового випадку і просив здійснити страхову виплату. На її звернення їй було надано письмову відповідь від 11.09.2014 року, зі змісту якої слідувало, що відповідач визнає факт настання страхового випадку, але відмовляє їй у виплаті страхової суми з тих підстав, що договір страхування від нещасних випадків №VIU2NS-12АК543 від 27.11.2012р. не вступив в силу і не діяв, оскільки по даному договору не поступило жодного платежу. Позивач вважає, що такі дії відповідача є незаконними та необґрунтованими, та покладає провину несплати регулярних платежів на ПАТ «КБ «Приватбанк». Звернувшись до відповідачів з питанням про відшкодування завданої шкоди - страхового відшкодування, позивач отримав відмову, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В заяві від 02.12.2014р. позивач збільшив вимоги а саме збільшив суму страхового відшкодування у розмірі 28107,46 грн., в тому числі: пеня за невиплату страхового відшкодування - 1580,13 грн.; інфляційні - 1342,40 грн.; 3% річних - 184,93 грн. Позивач надав заяву про розгляд справи без її участі позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідачів надав заперечення на позов, в якому зазначив, що страхувальник не сплачував регулярні страхові платежі і договір не набув законної сили, тому позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, проти задоволення позову заперечує в повному обсязі, та просив суд дану справу розглянути без його участі. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: В листопаді 2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» був укладений кредитним договір. Однією з умов надання кредиту було наявність страхування життя та здоров'я позичальника. Так 20 листопада 2012 року між позивачем та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах», був укладений договір страхування від нещасних випадків № VIU2NS-12АК543. Відповідно до п. 6.1.2 договору, страховим випадком є - ушкодження здоров'я застрахованої особи, а саме - перелом кінцівок, ребер, щелепи і т. і. Сума страхової виплати складає від 750 до 11250 гривень. Відповідно до п. 7 договору страхування строк дії договору - 12 місяців: з 27.11.2012 року до 26.11.2013 року і пролонговується на такий же строк у разі сплати наступних страхових платежів, якщо жодний з учасників не заявив про бажання його припинити. Відповідно до п. 11.2 вказаного договору - спосіб сплати страхових платежів - щомісячний регулярний платіж у розмірі 10.00 грн. повинен перераховуватись з карткового рахунку Страхувальника № [NUMBER] в ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 9). Суд звертає увагу, що позивач вважає, що він, здійснював оплату з листопада 2012 року і продовжував здійснювати оплату страхових платежів після листопада 2013 року і жодна з сторін договору не звернулась з заявою про розірвання або припинення дії договору добровільного страхування, строк дії договору, на його думку, було пролонговано до 26 листопада 2014 року. Проте, відповідно до листа ПАТ КБ «Приватбанк» від 11.09.2014 року № 20.1.0.0.0/7-20140909/2098, зазначено, що при спробі списати щомісяця 21 числа регулярний платіж на страховку із зазначеної у договорі страхування №VIU2NS-12АК543 картки, при даній спробі йшла помилка, оскільки на карті встановлено статус - прострочена. У зв'язку з чим не має можливості виконати вимоги [PERSON] (а.с. 10). Судом встановлено, що 16 серпня 2014 року позивач отримав побутову травму передпліччя, а саме: закритий подвійний перелом правої плечової кістки зі зміщенням, гіпертонічну хворобу, ІІ ст., гіпертензивне серце (ГЛШ). Для лікування отриманої травми позивачу було зроблено операцію з імплантацією титанового стержня. що підтверджується випискою з історії хвороби (а.с. 20). Згідно наданих позивачем чеків вартість лікування склала 11192,91 грн., з яких: 7150 грн. вартість імплантанта (а.с. 21,22). Судом встановлено, що у встановлений договором строк позивач звернувся з заявою до відповідача СК «Інгосстрах» і повідомив про настання страхового випадку та просив здійснити страхову виплату. На його звернення позивачу було надано письмову відповідь від 10.09.2014 року, зі змісту якої вбачається, що відповідач відмовляє їй у виплаті страхової суми з тих підстав, що відповідно до п. 4.2 не визнаються страховим випадком події, які відбулися до моменту настання даного договору або після закінчення строку його дії. Тобто на момент настання події, а саме 16.08.14р. договір страхування від нещасних випадків №VIU2NS-12АК543 від 27.11.2012р. не вступив в силу і не діяв, оскільки по даному договору не поступило жодного платежу (а.с. 66). Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний: протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові. Відповідно до ч. 2 ст. 997 ЦК України, якщо страхувальник прострочив внесення страхового платежу і не сплатив його протягом десяти робочих днів після пред'явлення страховиком письмової вимоги про сплату страхового платежу, страховик може відмовитися від договору страхування, якщо інше не встановлено договором. Стаття 983 ЦК України, договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Ч. 4 ст. 18 Закону України «Про страхування» зазначає, договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 28 ЗУ «Про страхування», дія договору страхування припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі несплати страхувальником страхових платежів у встановлені договором строки. При цьому договір вважається достроково припиненим у випадку, якщо перший (або черговий) страховий платіж не був сплачений за письмовою вимогою страховика протягом десяти робочих днів з дня пред'явлення такої вимоги страхувальнику, якщо інше не передбачено умовами договору. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї доказів жодних регулярних щомісячних платежів від [PERSON] за договором страхування № VIU2NS-12АК543 від 20.11.2012 року не надходило, що є наслідком не набрання чинності відповідного договору. Саме тому при зверненні позивача до ПрАТ «СК»Інгосстрах» з вимогою про виплату страхового відшкодування за договором страхування їй було правомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування в зв'язку з тим, що договір не набув законної сили. П. 1 ч.1 ст.989 ЦК України вказує, страхувальник зобов'язаний: своєчасно вносити страхові платежі (внески, премії) у розмірі, встановленому договором. Щодо твердження позивача проте, що обов'язок сплати страхових платежів за договором страхування покладено на ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», це спростовується тим, що оскільки відповідно до п.4.2 договору №VIU2NS-12АК543 від 20.11.2012 року і правил страхування, страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві, а страхувальник зобов'язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору і правил страхування. Відповідно до п. 1.2.1. Умов страхування до договору страхування від нещасних випадків №VIU2NS-12АК543 від 20.11.2012 р. - страхувальник зобов'язаний своєчасно вносити страхові платежі. Вищевказане підтверджує наявність обов'язку щодо сплати страхових платежів саме у страхувальника, а не страховика, а відтак позиція позивача щодо обов'язку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплачувати страхові платежі є безпідставною. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 9. постанови Пленуму від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд бере до уваги, що позивачем не надано доказів того, що неправомірними, діями відповідача, пов'язаними з неналежним виконанням взятих на себе обов'язків або під час розгляду заяв позивача, останньому було завдано ушкодження здоров'я, майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-наслідковому зв'язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи. Ч. 1,2 ст. 23 ЦК України, зазначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Стосовно заявленої вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не було доведено та не підтверджено жодними доказами обставини наявності душевних страждань позивача, в силу чого позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а отже задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed