Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обгрунтування позовних вимог вказує, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. У зв"язку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, часто виникають конфлікти і суперечки, відповідач вчиняє насильство стосовно позивача та сина, ображає та принижує, подружжя має різні погляди на життя, не проживає спільно, спільне господарство не веде, позивач просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали свої позовні вимоги, просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ј частки всіх видів доходу [PERSON] , відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали повністю, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього на користь позивача аліментів в розмірі ј частки всіх видів його доходу. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, зважаючи на те, що у суду відсутній обґрунтований сумнів щодо достовірності визнаних відповідачем обставин або добровільності іх визнання, за наявності для того законних підстав суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 червня 2004 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що стверджується поданими свідоцтвами. Згідно ч. 1\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Відповідно до\~ст. 109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо, інших дітей на утриманні не має, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх малолітньої дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved