Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 22 квітня 2013 року у розмірі 46640,62 грн., яка складається з: 3827,61 грн. заборгованості за кредитом; 36715,84 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 3400 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 2197,17 грн. штрафу (процентна складова). В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що 22 квітня 2012 року з відповідачем був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умав якого вона отримала кредит у розмірі 3600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зокрема вказують на те, що відповідач підтвердив свою згоду підписом у заяві про те, що його заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір. Відповідач зобов'язань з повернення кредиту не виконала, а тому утворилась заборгованість Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, звернулись в суд з клопотанням про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомленна належним чином. Із заявою про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду не зверталась. Згідно вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач, згідно з поданою представником заявою, не заперечив проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Договір з Приватбанком є договором приєднання, коли підписуючи відповідну заяву про надання картки та відкриття картрахунку, клієнт приєднується до розроблених фінансовою установою відповідних умов, які є однаковими для всіх клієнтів. Про зазначене свідчить, зокрема, назва цієї заяви «Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ». Матеріалами справи встановлено, що відповідач будучи клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з 22 квітня 2013 року [PERSON] за договором б/н отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць, що становить 30 % річних, на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується витягом з тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з якою відповідач була ознайомлена, про що розписалась у анкеті-заяві (а.с.6-8) Згідно анкети-заяви про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку позичальника від 22 квітня 2013 року, вона підтвердила згоду, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку складають договір з банком, про ознайомлення з яким і розписалась клієнт в заяві ( а.с. 6) Як вбачається з довідки ПАТ КБ «Приватбанк» термін дії картки становить з 22 квітня 2013 року по травень 2016 року. Згідно довідки Приватбанку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на [PERSON], Приватбанк двічі збільшував кредитний ліміт, а саме 17 червня 2013 року до 800 грн. та 31 жовтня 2013 року до 3600 грн. (а.с.52) Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгуєтьсяна такий же термін. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Як встановлено із наданих документів, відповідач не виконав належним чином своїх зобовязань за кредитним договором. Згідно розрахунку заборгованості за договором, станом на 31 січня 2017 року заборгованість становить 46640,62 грн., яка складається з: 3827,61 грн. заборгованості за кредитом; 36715,84 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 3400 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 2197,17 грн. штрафу (процентна складова). Пунктом 1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, які є складовою частиною договору визначено, що банк має право здійснювати заміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунок. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру виданого кредиту (кредитної ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до ведення в дію змін проінформувати клієнта, в тому числі у виписці за картковим рахунком згідно з п.1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою у односторонньому порядку, за власним рішенням банку і без попереднього повідомлення клієнта. Згідно розрахунку заборгованості позивачем був збільшений розмір щомісячної процентної ставки з 01 вересня 2014 року з 30% до 34,80% та з 01 квітня 2015 року до 43,20 %. Про що була повідомлена відповідач [PERSON] 15 серпня 2014 року та 15 березня 2015 року, тобто за 15 днів до збільшення процентної ставки. (а.с.53-54) Даних, що клієнт повідомляла банк про незгоду із змінами судом не здобуто. Згідно умов договору, відповідач зобов'язалась погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви. Сплатити відсотки за користування кредитом. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачений обов'язок позичальника при порушенні ним строків платежів по кожному з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів сплатити банку штраф. Умовами визначено два види штрафу у фіксованому розмірі 500 грн. і процентній складовій 5% від суми заборгованості по кредитномуліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії. Таким чином, відповідач належним чином свої зобов'язання за Договором не виконувала, кредит в порядку та сумах, зазначених вище, не погашавала, у зв'язку із чим станом на 31 січня 2017 року, відповідно до наданого позивачем розрахунку у відповідача виникла заборгованість за кредитом 3827,61 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 36715,84 грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК Україниодностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів, а тому з неї на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом, а також, з урахуванням положень ст. 1048 ЦК України, заборгованість по процентам за користування кредитом. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією і штрафи, то суд виходить з наступного. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно із ст. 2 Закони України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та від 02 грудня 2015 року №1275-р, м.Білозерське Добропільського району Донецької області віднесено до вказаного переліку. Відповідач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.44) Відповідно до розрахунку заборгованості позивачем зроблений розрахунок пені та комісії станом на 31 січня 2017 року в розмірі 3400 грн. З урахуванням того, що від сплати пені, нарахованої після 14 квітня 2014 року відповідач на підставі ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» має бути звільнений, а станом на 05 квітня 2014 року розмір нарахованої пені та комісії складав - 200 грн., які і слід стягнути з відповідача. На підставі Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не підлягають стягненню з відповідача штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 2197,17 грн. (процентна складова). Таким чином, на користь позивача з відповідача належить стягнути заборгованість в сумі 40743,45 грн., а саме заборгованість за кредитом 3827,61 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 36715,84 грн.. та розмір нарахованої пені та комісії у розмірі - 200 грн. Враховуючі викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які в свою чергу підлягають задоволенню частково. В іншій частині позовних вимог слід відмовити з вищенаведених підстав. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З врахуванням ст. 88 ЦПК України, з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1397,70 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial