Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

В січні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04 травня 2012 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . З 20 лютого 2018 року шлюбні відносини фактично припинені через різність характерів та непорозумінь, що призводило до постійних сварок. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги позивача визнав, просив справу слухати в його відсутність. Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому засіданні. У з"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 04 травня 2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис №206); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 04 травня 2012 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с.9). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданого Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 02 лютого 2017 року серії [NUMBER] за актовим записом №107 (а.с.10). Шлюбні відносини між подружжям припинені за втрати почуття любові і поваги один до одного; сторони припинили спільне проживання з 20 лютого 2018 року; дитина проживає з позивачкою. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не є можливим за категоричної позиції обох про розірвання шлюбу, тривалого періоду не проживання, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін та дитини, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення на підставі ст.112 СК України. Відповідно до ст.113 СК України позивач має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем "[PERSON]". На прохання позивача суд не стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved