Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в подальшому уточнив позовні вимоги, в обгрунтування зазначив, що на підставі рішення Криворізької міської ради № 2737 від 22.12.2004 р. на ім'я [PERSON] був виданий Державний акт серії ЯА № 174926 від 25.07.2005 р. на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0944 га, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Згідно Державного акту співвласниками земельної ділянки є: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року помер [PERSON]. Померлий [PERSON] був чоловіком [PERSON], та батьком [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина - частка у спільному майні - вказаній земельній ділянці. [INFO] р. помер [PERSON]. Померлий [PERSON] був чоловіком [PERSON], та сином- [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] також відкрилась спадщина - частка у спільному майні - вказаній земельній ділянці. На момент смерті [PERSON] - [PERSON] проживала разом з ним. Отже [PERSON] є спадкоємцем першої черги після [PERSON] та є такою, що прийняла після нього спадщину. Позивачі є спадкоємцями першої черги після [PERSON]. Позивачі звернулись до нотаріуса але отримали відмови, через що вимушені звернутись до суду з даним позовом. Позивачі та представник в судове засідання не з,явились надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача - Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу - в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, поклався на розсуд суду. Судом ухвалено про розгляд справи без участі представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 13.02.1965р. [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], якій після реєстрації шлюбу присвоєне прізвище [PERSON] (а.с.9,17). [INFO]. народився [PERSON], батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). 17.07.2010р. [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], якій після реєстрації шлюбу було залишене прізвище [PERSON] (а.с.12,18). Таким чином встановлено, що [PERSON] була дружиною померлого [PERSON], а [PERSON] та [PERSON] є його батьками. Рішенням 22 сесії 4 скликання Криворізької міської ради №2737 від 22.12.2004р. було вирішено безоплатно передати у власність земельні ділянки, надані громадянам для будівництва і обслуговування житлового будинку та госп. будівель (а.с.5). Відповідно до списку (а.с.6) в Інгулецькому районі [PERSON], [PERSON], [PERSON] передана земельна ділянка по [ADDRESS] площа 944 кв.м. На підставі рішення міської ради №2737 від 22.12.2004р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯА №174926 (а.с.7). [INFO]. помер [PERSON] (а.с.8). [INFO]. помер [PERSON] (а.с.11). На момент смерті [PERSON] [PERSON]. проживала разом з ним за адресою [ADDRESS], що підтверджується Довідкою ПАТ «ІнГЗК» про реєстрацію від 22.09.2011 р. (а.с.13). 04.04.2014р. постановою державного нотаріуса П,ятої криворізької державної нотаріальної контори Оксамитної Н.В. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]., оскільки заявницею не надано оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.31). 23.07.2014р. постановою державного нотаріуса П,ятої криворізької державної нотаріальної контори Оксамитної Н.В. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]., оскільки заявницею не надано оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.69). 29.07.2014р. постановою приватного нотаріуса [PERSON] [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]., оскільки заявницею не надано оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.70). Із заявами про видачу свідоцтва на спадщину після смерті [PERSON], [PERSON], зверталися позивачі, при перевірці за даними Спадкового реєстру наявності заповітів від імені спадкодавців на день відкриття спадкової справи інформація відсутня, інших заявників по спадковій справі немає (а.с. 14,71). Станом на 31.12.2012р. земельна ділянка площею 0,0944га по [ADDRESS], на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №174926, зареєстрованого 25.07.2005р. за №21440 перебуває у власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських споруд (а.с.60,72). Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу країни у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже [PERSON] є спадкоємцем першої черги після [PERSON] та є такою, що прийняла після нього спадщину - частину зазначеної земельної ділянки. Заяв про відмову від спадщини після [PERSON] вона не подавала. Крім того, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги після [PERSON]. Як зазначено сторонами, оригінал Державного акту на землю втрачено, що також підтверджується відмовами нотаріусів у зв,язку із відсутністю оригінала правовстановлюючого документа. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Ст. 126 ЗК України встановлює, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до положень вказаного Закону документом, що підтверджує право власності на земельну ділянку є витяг про зареєстровані права та/або їх обтяження з Державного реєстру прав. Державні ж акти в якості підтвердження права власності на землю на сьогоднішній день вже не видаються. Видача дубліката державного акта на землю неможлива оскільки, фактично видається новий акт, і вписання в нього прізвища померлого є неможливим оскільки видається станом на день видачі а не датою первісної видачі, а вписання інших прізвищ також неможлива оскільки відсутні правові підстави. Земельна ділянка належить співвласникам на праві спільної сумісної власності. Частки земельної ділянки Державним актом не визначені. Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Суд вважає, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності є рівною по даній справі. Співвласники разом отримували рішення про виділення земельної ділянки та разом отримували Державний акт, однаково володіли та користувалися земельною ділянкою. Між співвласниками не було укладено ніяких угод стосовно власності на земельну ділянку, тому слід вважати частки рівними, а кожному співвласнику належить право власності на 1/3 частку земельної ділянки. При наявності Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] успадкувала б частину земельної ділянки, що належала [PERSON] (1/3 частка ділянки) та ? частку земельної ділянки, що належала [PERSON] (1/6 частка ділянки). Таким чином, [PERSON] належало б загалом 5/6 часток ділянки (2/6 за Актом, 2/6 в порядку спадкування та 1/6 в порядку спадкування), а [PERSON] належала б 1/6 частка ділянки (в порядку спадкування). Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб"єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до їх визначення та виділу в натурі. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, оскільки частки співвласників земельної ділянки вважаються рівними, інших спадкоємців, крім позивачів, після померлих немає, з заявами про прийняття спадщини за заповітом чи законом, крім позивачів, ніхто не звертався, померлими спадкодавцями заповіт та спадковий договір не складалися, оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку втрачений, можливість отримання дублікату відсутня, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved