Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

В липні 2019 року позивач звернувся до Роздільняського районного суду з зазначеним позовом, та просив ухвалити рішення, яким відібрати у [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав дитину- [PERSON] , [INFO] ; залишити дитину : [PERSON] , [INFO] під наглядом органу опіки та піклування Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області для подальшого влаштування; залишити за дитиною [PERSON] , [INFO] , право проживання та користування житловим приміщенням за місцем реєстрації його батьків за адресою: [ADDRESS] .Свої вимоги мотивували тим, що відповідачі по справі є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , однак свої батьківські обов`язки виконують неналежно. Умови проживання дитини незадовільні, будинок потребує ремонту, дитина неохайна, брудна, не має достатнього харчування. Батько дитини поводить себе агресивно по відношенню до сина. Вважає, що таке ставлення відповідачів до дитини суперечить її інтересам, тому просить задовольнити позов, відібравши у [PERSON] та [PERSON] їх сина - [PERSON] , [INFO] та передати під нагляд органу опіки та піклування Роздільнянської РДА, залишити за дитиною право проживання та користування житловим приміщенням за місцем реєстрації його батьків. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи були повідомлена належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення, про що в матеріалах справи , є відповідна розписка про отримання документів. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» , ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи на підставі наданих доказів та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується , що підтверджується копією свідоцтва про народження, наявним в матеріалах справи. (а.с.11). Відповідно до актів обстеження умов проживання від 06.04.2015року, 13.09.2018 року, 14.03.2019 року, 12.06.2019 року складених комісією служби по справах дітей Роздільнянської РДА за місцем проживання відповідачів встановлено , що умови проживання дитини незадовільні, будинок потребує ремонту, дитина неохайна, брудна, не має достатнього харчування. Батько жорстоко пододиться з дитиною. Також зазначено, що [PERSON] , є інвалідом 1 групи, а [PERSON] , - інвалідом ІІ групи. (а.с.13,22,32,33,). Також , відповідно до повідомлень до служби по справах дітей Роздільнянської РДА про дитину , яка перебуває в складних життєвих обставинах, було неодноразово виявлено, що будинок, де мешкає [PERSON] , знаходиться в антісаніітарійному стані, потребує ремонту, батько поводить себе агресивно, по відношеню до сина. З батьками неодноразово проводилася профілактична бесіда (а.с.16,21). Згідно повідомлення Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області від 21.09.2018року № 49/7788 відносно [PERSON] , були складені адміністративні матеріали про притягнення до адмінвідповідальності за ч.1ст.173-2 КУпАП - домашне насильство . Відповідно наказу служби у справах дітей Роздільнянської РДА №93 від 26.09.2018року [PERSON] , 24.01.2012року був взятий на первинний облік, як дитина, яка зазнала фізичне насилля в сім`ї .(а.с.25). Згідно до листа КЗ СВТГРР «Роздільнянський РЦПМСД» від 27.09.2018року щодо сім`ї [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] диспансерному обліку у сімейного лікаря не перебувають, у зв`язку з тим, що амбулаторі картка громадян [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , знаходиться у лікаря психіатра, де вони перебувають на обліку.(а.с.27).Відповідачам по справі пропонувалося з`явитися до КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» щодо надання довідки ЛЛК щодо громадян [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , їм необхідно з`явитися на прийом до лікаря (а.с.28-29).Однак відомостей про відвідування відповідачами лікарні, згідно зазначеного листа суду не надано. Відповідно до повідомлення адміністрації притулку для дітей «Теплий дім» Роздільнянської РДА від 09.01.2019року [PERSON] , [INFO] самостійно звернувся до притулку (а.с.30). Також судом встановлено, що Роздільнянською районною державною адміністрацією, як органом опіки та піклування було проведено вивчення питання щодо доцільності відібрання у [PERSON] та [PERSON] дитини [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав. Комісія прийшла до висновку про доцільність відібрання у [PERSON] та [PERSON] дитини [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав. (а.с.35-37). Суд, давши оцінку наданим доказам по справі, приходить до наступного висновку. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Ассамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини , яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя , приймаючи до уваги права та обов`язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про відібрання у відповідачів дітей без позбавлення батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, а в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV). Відповідно до ст.51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Перелік обов`язків батьків по вихованню дитини викладений в ст.150, 151, 153-156 СК України. За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківськиї прав, у випадках передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 165 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя , здоровя і морального виховання . За приписами п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позивач просить відібрати дитину у відповідачів на підставі ч.1 ст.170 СК України, так як залишення дитини уних є небезпечним для його життя, здоровя та морального виховання . Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що наданими по справі доказами достовірно установлено, що відповідачі неналежно виконують батьківські обов`язки відносно своєї дитини, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що погано впливають на її фізичний розвиток як складову виховання. При розгляді даної категорії справ держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Однак реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] неодноразово ігнорували попередження , не бажають належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, не зробили належних висновків. Суд розцінює такі дії відповідачів, як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для відібрання у [PERSON] та [PERSON] дитини без позбавлення батьківських прав. Таким чином, в данній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких у відповідачів може бути відібрана дитини без позбавлення батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини і в такому випадку судом на перше місце ставляться «як найкращі інтереси дитини». При прийняття рішення про задоволення позову, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність відібрання у відповідачів дитини без позбавлення їх батьківських прав, так як даний висновок прийнятий по зібраним Комісією матеріалам справи, які підтверджують злісне ухилення відповідачів від виховання та забезпечення власної дитини. Тому суд вважає за необхідне відібрати у [PERSON] , [PERSON] сина - [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідачів солідарно на користь держави підлягає судовий збір у розмірі - 1921,00 грн. На підставі викладеного, п.2 ч.1 ст. 164, 165, ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved