Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся 13 квітня 2016 року в суд з цим позовом, вказуючи, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.04.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://ргіvаtbаnк.ua/teгms/раgеs/70/,складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та користування платіжною карткою додаються до позовної заяви. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послух передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом подання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картках. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та [PERSON]), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення [PERSON], згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% суми позову. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 «Правил користування платіжною карткою». Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку в масності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п. 1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті http://ргіvаtbаnк.ua/teгms/раgеs/70/ позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. На підставі п. 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг», [PERSON] має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті http://ргіvаtbаnк.ua/teгms/раgеs/70. а також інших умов обслуговування рахунків Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всіє:ї суми кредиту. Згідно п. 2.1.1.3.5 «Умов та правил надання банківських послуг» Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», [PERSON] має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Згідно п. 1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг» У разі порушення власником, або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення [PERSON] має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.01.2016 року має заборгованість у розмірі 15550,47 грн., яка складається з наступного: - 1676,57 грн. - заборгованість за кредитом; - 9907,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2750,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 716,69 грн. - штраф (процентна складова). На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачене, що договір , на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним: договором, Відповідач порушує зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. З урахуванням зазначеного позивач просив постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача [PERSON], [INFO] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 15550,47 грн. за кредитним договором №б/н від 08.04.2013 року, яка складається з наступного: - 1676,57 грн. - заборгованість за кредитом; - 9907,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2750,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 716,69 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій на позові наполягав та не заперечував у постановленні заочного рішення. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Свою позицію обґрунтовував тим, що кредитний договір був йому навязаний банком, наміру укладати кредитний договір він не мав, а лише хотів відкрити банківську картку. В подальшому погодився на наполегливу пропозицію банку нарахувати на картку грошову суму 1800,00 грн., проте використовувати вказані кошти не збирався. Грошові кошти з картки були ним використані випадково, неконтрольовано при здійсненні побутових платежів, через що він жалкує. Також вказував, що позивачем порушені його права, як споживача, на інформацію, що передбачена ст.11 ЗУ ««Про захист прав споживачів». Що стосується суми заборгованості, то заборгованість у частині тіла кредиту визнавав. Крім того, стверджував, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду з вимогами щодо стягнення штрафних санкції (пені). У звязку з вищенаведеним, просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором [PERSON] зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором. Згідно ч.1 ст.624 ЦК україни, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Викладені позивачем обставини справи підтверджується письмовими доказами справи наданими позивачем при подачі позову до суду, а саме: - розрахунком заборгованості за договором №б/н від 08.04.2013 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], заборгованість за яким станом 31.01.2016 року становить 15550,47грн., яка складається з наступного: - 1676,57 грн. - заборгованість за кредитом; - 9907,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2750,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 716,69 грн. - штраф (процентна складова). - копією Анкети - заяви позичальника [PERSON] від 08.04.2013р. про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку; - копією Витягу з Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку, затверджених наказом від 06.03.2010 р. № СП-2010-256; - копією Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна»; - копією паспорту та ІПН [PERSON] Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань. Оскільки Відповідач не виконує умови договору, вимога Позивача в частині стягнення з відповідача боргу у розмірі 11583,78 грн., яка складається з наступного: 1676,57 грн. - заборгованість за кредитом; - 9907,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до п. 27 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статтей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Таким чином, твердження відповідача про те, що він не визнає заборгованість за процентами, не можуть бути підставою для звільнення його від сплати зазначених платежів. Крім того, стягнення даної заборгованості за кредитом і процентами передбачено договором. Твердження відповідача щодо порушення банком ст.11 ЗУ ««Про захист прав споживачів» також не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, суду, у порушення ст. 60 ЦПК України, не надано доказів того, що в момент вчинення вказаного правочину банком не було ознайомлено відповідача з умовами кредитного договору. Бездоказовим є також твердження відповідача про навязування йому кредиту у супереч його волі. Так, відповідач не заперечує, що вказаний договір він дійсно підписував. Підписавши анкету-заяву від 08.04.2013 року, відповідач погодився з умовами договору. Крім того, у заяві відповідача про оформлення кредитної картки зазначено, що він згоден з тим, що ця заява разом з памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Таким чином, суд дійшов висновку, що кредитний договір укладено в письмовій формі та підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Матеріали справи містять підписану відповідачем анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна», а також і безпосередньо самі умови та правила надання банківських послуг, де містися повна інформація про умови кредитування банку, а тому твердження відповідача є необґрунтованими. У звязку з цим відсутні підстави для визнання кредитного договору недійсним відповідно до положень частини першої статті 230 ЦК України як укладених унаслідок введення в оману позичальника з боку банку та положень статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ці норми є самостійними підставами визнання договорів недійсними. Позивач не навів доказів щодо введення його в оману під час укладення договору споживчого кредиту, оскільки перед його підписанням він мав можливість ознайомитися з текстом та умовами договору та власноручно його підписав, відповідно не має підстав для визнання недійсним цього кредитного договору. Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 02 грудня 2015 року № 6-1341цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. У той же час, щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідача комісії та пені, суд приходить до наступного висновку. Аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду. Так, із доданого позивачем розрахунку кредитної заборгованості вбачається, що сума пені та комісії у розмірі 2750,00 грн. була об'єднана в одну суму, хоча пеня та комісія мають різну правову природу. Крім того, у висновку до розрахунку вказана сума у розмірі 2750,00 грн. значиться як заборгованість по комісії. Не розмежування вказаних сум унеможливлює здійснення судом розрахунку суми пені, яка підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Таким чином, враховуючи, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а також виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення пені та комісії задоволенню не підлягають. Одночасно позов у частині стягнення штрафів також задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України).\~\~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 21.10.2015 року (справа №6-2003цс15). Згідно ст.88 ч.1 ЦПК України на Відповідача слід покласти понесені Позивачем судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1378,00грн.

Outcome: partial