Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

Володимирецька районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, звернулась до суду з позовом в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.12.2019 року на адресу служби у справах дітей Володимирецької райдержадміністрації надійшла заява від гр. [PERSON] , який повідомив про те, що він та його малолітня сестра - [PERSON] , [INFO] проживають на території [ADDRESS] і він фактично виконує обов`язки щодо утримання та виховання малолітньої сестри. Із наданого пакету документів стало зрозуміло, що мама зазначеної вище малолітньої дитини [PERSON] - [PERSON] , [INFO] згідно свідоцтва про смерть - померла [INFO] на території Звенигородського району Черкаської області, де проживала разом з батьком дитини [PERSON] . Після смерті [PERSON] , [PERSON] разом із малолітньою донькою [PERSON] пробули близько тижня на території смт.Володимирець Рівненської області (оскільки [PERSON] була похована на території смт.Володимирець), після чого [PERSON] повернувся до свого постійного місця проживання в с.Попівка, Звенигородського району, Черкаської області, а малолітню доньку залишив на її старшого брата [PERSON] у смт.Володимирець. Згідно довідки Володимирецького районного колегіуму від 28.11.2019 року №736, [PERSON] звернувся із заявою про зарахування дитини на навчання до даного закладу. Батько - [PERSON] контакту із навчальним закладом не підтримує, із вчителями не спілкується, дитину із закладу не забирає, участь у батьківських зборах не бере. 04.12.2019 року [PERSON] надав нотаріально завірену заяву про те, що він від виконання батьківських обо`язків, виховання та утримання малолітньої доньки [PERSON] відмовляється, спільно з донькою не проживає та наміру проживати не має. Тому фактично, [PERSON] свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] , усі обов`язки по утриманню та вихованню дитини перейняв її старший брат [PERSON] , якому наказом начальника служби у справах дітей Володимирецької РДА Рівненської області від 05.12.2019 року №5 «Про тимчасове влаштування [PERSON] » передано сестру [PERSON] на тимчасове влаштування. 13.12.2019 року питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Володимирецької РДА, за результатами якого було прийнято рішення №89 від 13.12.2019 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ». У зв"язку з викладеним, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Звенигородського районного суду від 17.01.2020 року позовну заяву залишено без руху (а.с.23). Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.02.2020 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче засідання (а.с.36). Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 10.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду (а.с.46). Представник позивача, голова Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області А.Рижий, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують повністю, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно, про що в матеріалах справи наявне підтвердження, причину неявки суд не повідомляв, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк надано не було, клопотань від імені відповідача про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Зі згоди позивача, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON] , [INFO] є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , актовий запис №6 від 08.12.2011, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Попівською сільською радою Звенигородського району Черкаської області 08.12.2011 року. Згідно з копією цього свідоцтва матір`ю [PERSON] є [PERSON] /а.с.8/. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Володимирецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 22.11.2019 року, [PERSON] померла [INFO] /а.с.10/. Згідно копії заяви [PERSON] , адресованої начальнику служби у справах дітей Володимирецької РДА 05.12.2019 року, останній просив надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , оскільки після смерті [PERSON] , [PERSON] разом із малолітньою донькою [PERSON] пробули близько тижня на території смт.Володимирець Рівненської області (оскільки [PERSON] була похована на території смт.Володимирець), після чого [PERSON] повернувся до свого постійного місця проживання в с.Попівка, Звенигородського району, Черкаської області, а малолітню доньку залишив проживати у смт.Володимирець. Фактично з того часу він, як старший брат [PERSON] турбується про неї, виховує її та виконує функції законного представника. [PERSON] оформлена на навчання до Володимирецького районного колегіуму. [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, життям та здоров`ям доньки не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Він, як рідний брат [PERSON] має намір звернутись до суду з відповідним позовом та надалі бути опікуном дитини /а.с.13/. Відповідно до копії наказу №5 від 05.12.2019 року служби у справах дітей Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області про тимчасове влаштування [PERSON] , передано з 05.12.2019 року дитину, залишену без батьківського піклування [PERSON] , [INFO] в сім`ю гр. [PERSON] , жителя [ADDRESS] до вирішення питання про влаштування дитини під опіку/піклування/ /а.с.15/. У матеріалах справи міститься заява відповідача [PERSON] від 04.12.2019 року, посвідчена державним нотаріусом Володимирецької районної державної нотаріальної контори Рівненської області, номер в реєстрі 1698, згідно з якої він відмовляється від виконання батьківських обов`язків, виховання та утримання дитини, на даний час спільно не проживає і не має наміру проживати. Не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , та просить розглядати справу про позбавлення батьківських прав за його відсутності /а.с.14/. Із виписки з медичної карти [PERSON] , виданої «КНП Володимирецький РЦ ПМСД» від 31.01.2020 року №02 вбачається, що дитина проживає на території смт.Володимирець /а.с.32/. З акту обстеження умов проживання від 16.01.2020 року встановлено, що [PERSON] , [INFO]. мешкає за адресою: [ADDRESS] разом із дідусем [PERSON] , [INFO]., братом [PERSON] , [INFO] та братом [PERSON] , [INFO].. Умови проживання задовільні, стосунки в сім`ї доброзичливі, щирі, сім`я дружна. Всі члени сім`ї позитивно відносяться до прийняття дитини в родину /а.с.33,34/. Згідно з довідкою Володимирецького районного колегіуму Володимирецької районної ради Рівненської області від 28.11.2019 року №735, [PERSON] дійсно з 18.10.2019 року навчається у Володимирецькому районному колегіумі Володимирецької районної ради Рівненської області (наказ про зарахування від 18.10.2019 року №37-у), є ученицею 2-В класу /а.с.11/. Відповідно до довідки від 28.11.2019 року №736, учениця 2-В класу [PERSON] регулярно відвідує заняття у колегіумі. Дитина завжди охайна, доглянута. Батько [PERSON] контакту з навчальним закладом, де вчиться дитина не підтримує, з вчителями не спілкується, не забирає дитину додому, не бере участі у батьківських зборах. Дитину до колегіуму приводять і забирають рідний дідусь [PERSON] або рідний брат учениці по маминій лінії [PERSON] , які постійно на зв`язку з учителями та цікавляться шкільним життям дитини /а.с.12/. У матеріалах справи міститься також висновок Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в якому зазначено, що батько малолітньої [PERSON] , контакту з навчальним закладом не підтримує, із вчителями не спілкується, дитину із закладу не забирає, участі у батьківських зборах не бере, 04.12.2019 року подав нотаріально завірену заяву про те, що він від виконання батьківських обов`язків, виховання та утримання малолітньої доньки [PERSON] відмовляється, спільно з донькою не проживає та наміру проживати не має. Тобто фактично [PERSON] свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] , усі обов`язки по утриманню та вихованню дитини перейняв її старший брат [PERSON] , якому наказом начальника служби у справах дітей Володимирецької райдержадміністрації Рівненської області від 05.12.2019 року №5 «Про тимчасове влаштування [PERSON] » передано сестру [PERSON] на тимчасове влаштування. Питання доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] розглядалось на засіданні з питань захисту прав дитини 13.12.2019 року, за результатами якого прийнято рішення за №89, згідно якого позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] визнано за доцільне та таким, що відповідає інтересам дитини /а.с.17-18/. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно з ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї доньки. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дійсно відповідач по справі вихованням своєї доньки не займається і ухиляється від своїх обов`язків по її утриманню та вихованню, не спілкується з нею і не проявляє турботи, тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно своєї доньки, і таке позбавлення відповідатиме інтересам дитини. Крім того, відповідач надав до суду нотаріально завірену заяву про визнання позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. За ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню, а позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 840 гривень 80 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved