Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.02.2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна, що є загальною спільною сумісною власністю подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 20.1.2007 р. по 5.2.2008 р. Фактично проживала з відповідачем однією сім'єю з червня 2006 року до травня 2007 року. Під час шлюбу ними була придбана земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий № 1413200000:14:017:0403, розташована по [ADDRESS] в м. Красноармійськ Донецької області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим, 25 вересня 2007 року, на підставі рішення Красноармійської міської ради від 22.8.2007 р. № 5/16-51, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010715901534. Вказаний акт виданий на ім'я відповідача [PERSON]. Відповідно до ст. ст. 57, 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, приватизована у вказаний період земельна ділянка є їхньою з відповідачем спільною сумісною власністю. Нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки складає 82 грн. 43 коп., що підтверджується довідкою управління Держземагенства у Красноармійському районі Донецької області від 28.1.2015 р. вих. № 02/74/2. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Добровільно здійснити поділ земельної ділянки, що є спільною сумісною власністю відповідач відмовляється, що вимушує її звернутись до суду з відповідною позовною заявою, в якій позивач просить поділити майно, що є їхньою з відповідачем [PERSON] спільною сумісною власністю, визнавши за нею право власності на 1\\2 частину земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий № 1413200000:14:017:0403 що розташована по [ADDRESS] в м. Красноармійськ Донецької області. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на те, що спірна земельна ділянка була відповідачем [PERSON] приватизована в 2007 році, тому не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 січня 2007 року (а.с. 3). Шлюб розірваний рішенням Красноармійського міськрайонного суду 05.02.2008 року, рішення суду набуло законної сили 18.02.2008 року (а.с. 4). Фактично сторони однією сім'єю з червня 2006 року до травня 2007 року, про це заявила позивач в позовній заяві, зазначений факт відповідачем та представником відповідача не оспорювався. Земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий № 1413200000:14:017:0403, розташована по [ADDRESS] в м. Красноармійськ Донецької області, була приватизована відповідачем [PERSON], що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим, 25 вересня 2007 року, на підставі рішення Красноармійської міської ради від 22.8.2007 р. № 5/16-51, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010715901534 (а.с. 5). Нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки складає 82 грн. 43 коп., що підтверджується довідкою управління Держземагенства у Красноармійському районі Донецької області від 28.1.2015 р. вих. № 02/74/2 (а.с. 6). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як встановлено судом, земельна ділянка була набута відповідачем [PERSON] внаслідок приватизації, згідно ст. 116, 118 ЗК України приватизація земельних ділянок громадянами - це безоплатне одержання у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні громадян. Згідно ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключено з цивільного обороту. Згідно змін, які були внесені до ст. 61 СК України Законом України від 11 січня 2011 року, який набрав законної сили 12.02.20112 року (через десять днів з дня його опублікування), об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. зазначена норма була виключена законом України від 17.05.2012 року, який набрав законної сили 22.06.2012 року ( з дня, наступного за днем його опублікування). Враховуючи, що спірна земельна ділянка була набута відповідачем внаслідок приватизації на підставі рішення Красноармійської міської ради від 22.8.2007 р. № 5/16-51, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010715901534, тобто не і період дії вищезазначеної норми СК України, то вона не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, згідно п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України ( Закон України № 4766-УІ від 17.05.2012 року, набрав законної сили 22.06.2012 року) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державник і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах номр безоплатної приватизації, визначених Земельним Кодексом України, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. При цьому, суд виходить з того, що відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed