Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. Мотивує заявлені вимоги тим, що її матері [PERSON], яка померла 24.06.2007 року, належала на праві власності квартира [ADDRESS], але правовстановлюючих документів на вказану квартиру вона не отримала. Вона, як єдиний спадкоємець за законом прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] З метою прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] нею була подана заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], але постановою державного нотаріуса Першої [PERSON] державної нотаріальної контори їй було відмовлено, у звязку з тим, що не подано правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Просить визнати право власності за нею, [PERSON] право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], яка померла 24.06.2007 року у вигляді квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити; у наданих суду поясненнях посилалася на обставини аналогічно викладеним в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] міської ради, за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності у межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини, зокрема належними і допустимими доказами за матеріалами справи, встановлено, що матірю позивача [PERSON] записана у відповідності до свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.8). Згідно довідки про укладення шлюбу №37 позивач зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON] в Томмотській міській раді народних депутатів Алданського району Якутської АССР 31.12.1987 року, за актовим записом №148 та після укладення шлюбу їй було присвоєно прізвище «Гуцул» (а.с.9). З свідоцтва про розірвання шлюбу між громадянами [PERSON] та [PERSON] вбачається, що після розірвання шлюбу їй залишено прізвище «Гуцул» (а.с.10). Довідкою №127 від 19.09.2003 року, виданої на імя [PERSON], засвідчено, що вона є членом ЖБК №27 з 1974 року, є власником квартири №130 в будинку ЖБК-27, розташованої в м. Чернівці по вулиці Комарова, 30, сума пайових внесків за мінусом амортизаційних відрахувань 4891,47 виплачена повністю 01.01.1989 року (а.с.12). Рішенням Виконавчого комітету №439/13 від 15.06.199 року, вирішено видати свідоцтво про право власності на виплачені квартири [PERSON], члену ЖБК-27 на двокімнатну квартиру [ADDRESS], житловою площею 30,7 кв.м., загальною площею 50.4 кв.м., виплачена повністю в 1989 році (а.с.13-14). Згідно ст.15 Закону України «Про власність», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно, оскільки пайові внески за квартиру [ADDRESS] були повністю внесені в 1989 році то [PERSON] набула право власності на квартиру в 1989 році. Мати позивача - [PERSON], померла 24.06.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). Згідно із ст. 1268 ч. 3 Цивільного кодексу України, спадкоємці, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або згідно з ст. 1269 ЦК України подали до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявили про відмову від неї. У відповідності до паспорта позивача [PERSON], її місце проживання зареєстроване за адресою: [INFO] (а.с.7)., на час відкриття спадщини вона постійно проживали разом із спадкодавцем. З довідки №113 від 26.09.2015 року ЖБК №27 вбачається, що мати позивача [PERSON] перебувала на реєстраційному обліку за місцем постійного проживання [INFO] з 30.05.1974 року по 24.06.2007 року день смерті. На день смерті [PERSON] з нею в квартирі були зареєстровані: [PERSON], [INFO] її донька, [PERSON], [INFO] онука, [PERSON], [INFO] онука (а.с.11). З технічного паспорта на квартиру [ADDRESS], замовником якого є позивач [PERSON] вбачається, що квартира має загальну площу 64,2/55.1 кв.м., та складається з 2 кімнат - житловою площею 30,7 кв.м., у тому числі кімната площею 11,7 кв.м., кімната площею 19,00 кв.м., кухня площею 6,4 кв.м., ванна кімната площею 2,5 кв.м., коридор площею 9,0 кв.м., комора площею 0,8 кв.м., лоджія 3,5/1,0, 7,1,2,1, лоджія 3,2/1,6 кв.м. (а.с.15-17). Інвентаризаційна вартість квартири [ADDRESS] становить 133683,00 грн. (а.с.18). З метою прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], позивачем була подана заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], але постановою №1048/02-31 від 27.05.2015 року державного нотаріуса Першої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] їй було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] (а.с.19). Статтею 16 ч.2 п.1 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) визначено статтею 1216 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ч. 1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також ті особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини та згідно з статтею 1223 ч.1 та ч.2 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно норм ст. 1268 ч. 5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено статтею 1270 ч.1 ЦК України. Згідно п.4. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ЦЮ застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Статтею 15 ЗУ «Про власність» (чинного на момент набуття права власності [PERSON] на спірну квартиру), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншоп кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачний гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власносі на це майно. Отже, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] в повному обсязі внесла пайовий внесок ще у 1989 р. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власносі набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власносі не встановлена судом; власник майна, згідно ст. 392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особой а також у разі втрати ним документу, який посвідчує його право власності. Вимогами ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (п. 23) розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем Вищенаведене повністю узгоджується і з правовою позицією Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних і цивільних справи. Так, згідно з абз.28, 30 п. 3.1. листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судов практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про визнанк права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництв будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність» та іншими підзаконними актами. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ст.10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним\~\~ є\~\~рішення,\~\~яким\~\~суд,\~\~виконавши\~\~вимоги цивільного судочинства, вирішив справу відповідно до закону. Таким чином, повно і всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши докази, надані відповідно сторонами в їх сукупності, виходячи з позиції представника відповідача щодо задоволення позовних вимог та системного аналізу співмірності заявлених вимог із вимогами закону, суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] міської ради про визнання права власності на спадкове майно грунтуються на законі і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved