Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON], [PERSON] та [PERSON] із позовом до Печанівської сільської ради Житомирської області, в якому просить визнати за кожним із позивачів право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS], посилаючись на те, що вказане домогосподарство до 1991 року відносилося до майна кологоспного двору, членами якого були позивачі. Окрім цього, посилаючись на те, що [INFO] року помер [PERSON], який був головою вищевказаного колгоспного двору, представник позивачів просить визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS], в порядку спадкування. В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з'явилися. Представник позивачів подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачів. Від Печанівської сільської ради Романівського району Житомирської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], згідно запису у погосподарській книзі Печанівської сільської ради Романівського району Житомирської області № 8 за 1991-1995 роки відносився до суспільної групи -колгоспний двір, членами якого були: [PERSON] (голова двору), [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] року [PERSON] помер, внаслідок чого відкрилась спадщина. [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за законом і в установлений законодавством строк реалізував свої спадкові права, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 5 червня 2015 року приватним нотаріусом Романівського районного нотаріального округу Житомирської області Прогонним Є.М., щодо земельної ділянки, яка належала спадкодавцю. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), чинного на час виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно частини 2 статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи із рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Пунктом 6 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995 р. №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", роз'яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме право на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Згідно із роз"ясненням викладеним у пункті 10 Постанови Пленуму ВС УРСР від 24 червня 1983 року № 4 " Про практику розгляду судами України справ про спадкування", правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу в радгосп виходу з колгоспу членів двору тощо) спадщина на відповідну частку майна, що збереглося, відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. З огляду на викладене, суд прийшов до переконання про обгрунтованість позову [PERSON], [PERSON] та [PERSON] і необхідність його задоволення.

Outcome: approved