Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Орган опіки та піклування м. Черкаси звернувся до суду з позовом до відповідача про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, вказуючи, що [PERSON] є матір'ю малолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відомості про батька в свідоцтва про народження дитини внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 12 вересня 2017 року до служби у справах дітей надійшла інформація Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 18, про те, що на території мікрорайону школи виявлена родина, де виховується троє малолітніх дітей, проте батьки не надають жодної інформації про них. Під час рейду, 15 вересня 2017 року встановлено, що за вищевказаною адресою проживає родина [PERSON]. З'ясовано, що [PERSON], дитина шкільного віку, але до навчання не приступив. Візуально встановлено, що дитина має фізичні та розумові відхилення, але мати не займається лікуванням сина. Зі слів [PERSON], дитина на обліку не перебуває, медичних обстежень не проходила. Працівником ювенальної превенції на громадянку [PERSON] було складено адміністративний протокол в порядку ч. 1 ст. 184 КпАП України за неналежне виконання батьківських обов'язків. 26 вересня 2017 року родина відвідана повторно, але ситуація в родині не змінилася. Малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], 04 жовтня 2017 року було поставлено на облік в службі у справах дітей, як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, а саме: проживають в родині, де мати ухиляється від виконання батьківських обов'язків. З метою мінімізації складних життєвих обставин родину передано під соціальний супровід до Черкаського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. За інформацією Центру від 27.10.2017 умови проживання родини не змінилися, в квартирі брудно, речі розкидані, наявний стійкий неприємний запах. За інформацією КЗ «Черкаська міська дитяча лікарня Черкаської міської ради» від 26.10.2017 № 2251, громадянка [PERSON]. відмовляється від огляду дітей, спілкується з медичними працівниками через двері, не надає доступу до квартири, погрожує фізичною розправою. З грудня 2016 року діти не перебували під наглядом, оскільки мати повідомила, що виїхала з дітьми до Катеринополя. 10.10.2017 малолітні оглянуті дільничним педіатром та встановлено, що діти соматично здорові, але педагогічно занедбані, не розмовляють, не контактні. Оскільки відповідачка безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов'язків по забезпеченню належних умов проживання дітей, їх утриманню та вихованню, діє всупереч інтересам дітей, тим самим позбавила їх права на належне батьківське виховання та утримання, тому звернулись з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила відібрати малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], від матері [PERSON], без позбавлення батьківських прав. Стягнути з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], перебуває у декретній відпустці, проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS], аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на особовий рахунок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у відділенні державного Ощадного банку України, починаючи з 14 листопада 2017 року та до повноліття дітей. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, проти відібрання дітей не заперечувала, в частині стягнення аліментів просила відмовити. Заслухавши, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO] є матір"ю неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відомості про батька в свідоцтві про народження дітей внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 12 вересня 2017 року до служби у справах дітей надійшла інформація Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 18, про те, що на території мікрорайону школи виявлена родина, де виховується троє малолітніх дітей, проте батьки не надають жодної інформації про них. Під час рейду, 15 вересня 2017 року встановлено, що за вищевказаною адресою проживає родина [PERSON]. З'ясовано, що [PERSON], дитина шкільного віку, але до навчання не приступив. Візуально встановлено, що дитина має фізичні та розумові відхилення, але мати не займається лікуванням сина. Зі слів [PERSON], дитина на обліку не перебуває, медичних обстежень не проходила. Працівником ювенальної превенції 15 вересня 2017 року на громадянку [PERSON] було складено адміністративний протокол в порядку ч. 1 ст. 184 КпАП України за неналежне виконання батьківських обов'язків. 26 вересня 2017 року родина відвідана повторно, але ситуація в родині не змінилася. Малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], 04 жовтня 2017 року було поставлено на облік в службі у справах дітей, як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, а саме: проживають в родині, де мати ухиляється від виконання батьківських обов'язків. З метою мінімізації складних життєвих обставин родину передано під соціальний супровід до Черкаського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. За інформацією Центру від 27.10.2017 умови проживання родини не змінилися, в квартирі брудно, речі розкидані, наявний стійкий неприємний запах. Згідно з інформації КЗ «Черкаська міська дитяча лікарня Черкаської міської ради» від 26.10.2017 № 2251, громадянка [PERSON]. відмовляється від огляду дітей, спілкується з медичними працівниками через двері, не надає доступу до квартири, погрожує фізичною розправою. З грудня 2016 року діти не перебували під наглядом, оскільки мати повідомила, що виїхала з дітьми до Катеринополя. 10.10.2017 малолітні оглянуті дільничним педіатром та встановлено, що діти соматично здорові, але педагогічно занедбані, не розмовляють, не контактні. Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, відповідачка безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов'язків по забезпеченню належних умов проживання дітей, їх утриманню та вихованню, протягом тривалого часу діє всупереч інтересам дітей, тим самим позбавила їх права на належне батьківське виховання та утримання. Допитані в судовому засіданні свідок [PERSON] та [PERSON], підтвердили, факт неналежного виховання відповідачем свої дітей, пояснили, що діти на даний час потребують медичної допомоги. Свідок [PERSON], пояснив, що допомагає відповідачці в проведенні ремонту житлового приміщення. Стаття 151 СК України вказує, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. 4.4 ст. 155 вказує, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Згідно висновку виконавчого комітету Черкаської міської ради від 13 листопада 2017 року за № 934/30-03-03 про доцільність відібрання малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, вважає відібрання дітей доцільним та таким, що відповідає інтересам самих дітей. Стаття 170 СК України вказує, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках... Відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав - це або крок до оздоровлення неблагополучної сім'ї, або, навпаки, крок до повного припинення правовідносин шляхом позбавлення батьківських прав зі всіма наслідками. Відповідно до норм Сімейного кодексу кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 2 п.16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Оцінив та дослідив усі докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином батьківські обов'язки, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, внаслідок чого діти потрапила в тяжкі життєві обставини.

Outcome: approved