Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування військово-цивільної адміністрації м. Сєвєродонецьк Луганської області, про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 16.01.2010 по 11.10.2018 року, наразі шлюб розірвано. Від шлюбу у сторін є дитина - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, батько дитини вихованням дитини не займається, матеріально її не утримує, має значну заборгованість зі сплати аліментів. У зв`язку з цим, позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина - [PERSON] . В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання 25.08.2021, 29.09.2021, 18.10.2021 року не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Представник Органу опіки та піклування військово-цивільної адміністрації м. Сєвєродонецьк Луганської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. 18.10.2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії паспорту [PERSON] народилася [INFO] (а.с.4-5). Згідно копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщено особи від 08.10.2018 року позивачка та її син, [PERSON] зареєстровані як ВПО за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-8). Згідно копії паспорту [PERSON] народився [INFO] (а.с.10-11). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 16.01.2010 року зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] » (а.с.13). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його батьки - [PERSON] , [PERSON] (а.с.14).Рішенням Білокуракинського районного суду від 11.10.2018 року по справі № 409/1202/18 шлюб між сторонами розірвано (а.с.15). Заочним рішенням Білокуракинського районного суду від 11.08.2020 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] (а.с.16). 22.12.2020 року відкрито виконавче провадження з примусового стягнення із відповідача аліментів (а.с.17). Згідно розрахунку суми заборгованості [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів станом на червень 2021 року у розмірі 46018,81 грн (а.с.18). Згідно довідки ВДВС про неотримання аліментів від 02.07.2021 року позивачка не отримує аліментів (а.с.19). Згідно довідки СШ№ 6 м. Сєвєродонецьк № 139 від 02.07.2021 року [PERSON] не бере участі у вихованні сина, [PERSON] (а.с.20). Згідно висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав військово-цивільна адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, позбавлення батьківських прав є недоцілним, оскільки орган опіки позбавлений можливості дізнатись думку відповідача у справі, оскільки останній проживає на непідконтрольній території України (а.с.41-42). Відповідно до положень ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. На підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.1 ст. 9 Конвенції про права дитини Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до п.15, 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновленні і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Як було встановлено в судовому засіданні, від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини відповідач [PERSON] самоусунувся. Дитина проживає з матір`ю, відповідач взагалі дитиною не цікавиться, не відвідує їх, не цікавиться її життям, здоров`ям та навчанням, дитину не утримує, має заборгованість зі сплати аліментів. Таким чином, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав, що буде відповідати інтересам дитини. Зі змісту висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав вбачається, що такий висновок про саме недоцільність позбавлення батьківських прав грунтується виключно на неможливості органу опіки вислухати думку відповідача. Суд із даним висновком органу опіки погодитись не може, оскільки такий висновок грунтується на неможливості з`ясування особистої суб`єктивної думки відповідача, в той час як в матеріалах справи містяться докази, з яких вбачається неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Судом встановлено, що питання стягнення аліментів на дитину вже розглянуте та вирішене Білокуракинським районним судом, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.17) Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 908,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved