Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Позивач 19 травня 2021 року звернувся у суд з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2019 року, в якому дітей не мають. З відповідачкою познайомились через інтернет на сайті знайомств і підтримували відносини 4,6 роки. Відповідачка є громадянкою Казахстану. Після її приїзду в Україну вони одружились. В подальшому відповідачка оформила посвідку на тимчасове проживання на території України. Після того, як закінчився термін дії тимчасової посвідки, вона пішла з квартири, знялась з реєстрації і не повідомила йому про місце свого проживання. Вже 1 рік 3 місяці вони проживають окремо, подружніх відносин не підтритмують, спільного господарства не ведуть. Декілька разів намагався поговорити з відповідачкою щодо налагодження їхніх сімейних відносин, однак це не дало жодних результатів. Він зрозумів, що їх нічого не пов`язує, спільних інтересів немає. Просить розірвати шлюб, оскільки переконаний, що їх сім"я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 04.06.2021 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання. Позивач у судове засідання не прибув, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив розірвати шлюб. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.\~110,\~112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений один із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2019 року, що підверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.02.2019, виданим Залізничним районним у м. Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Судом беззаперечно встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, більше року вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Крім того, задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже тривалий час, позивач втратив до відповідачки хороші почуття і помиритися з нею не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. На підставі ст.141 ЦПК з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 908 гривень. На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265, 280, 282 ЦПК України,

Outcome: approved