Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить: розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 25 вересня 2015 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №854; стягнути з відповідача на її (позивача) користь аліменти на утримання малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від його (відповідача) заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] , після чого продовжувати стягувати аліменти на меншого сина в розмірі ј частини його (відповідача) заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] ; стягнути з відповідача на її (позивача) користь аліменти на її утримання в розмірі, що становить 1 000 грн. щомісяця, до досягнення меншим сином 3-х років, тобто до [INFO] . Стягнення аліментів присудити з дня пред`явлення позову, тобто з 27 липня 2020 року. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 25 вересня 2015 року між нею (позивачем) та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №854. Від шлюбу мають малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач також зазначила, що приблизно на початку осені 2018 року, їх з відповідачем сімейні відносини стали погіршуватися, між ними часто виникали сварки та суперечки, причиною яких були їх різні погляди на сімейне життя, при цьому, вона (позивач) всіма силами намагалася зберегти сім`ю, однак між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, фактично останнім часом сім`я існує лише формально, з кінця вересня, 2019 року з відповідачем проживають окремо, діти проживають разом з нею (позивачем), та за цей час вони (позивач та відповідач) переконалися, що є зовсім різними людьми, збереження шлюбу вважає неможливим, у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Позивач також зазначила, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, працює у різних приватних підприємців на території Кіровоградської області, постійно отримує заробітну плату, а тому він може і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільних дітей. Окрім того, зазначила, що на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трирічного віку, при цьому, матеріальної допомоги на її (позивача) утримання відповідач також не надає, в той же час, з урахуванням положень ч.2 ст.84 СК України, відповідач може надавати і їй також матеріальну допомогу у вигляді сплати аліментів на її утримання, до досягнення сином трирічного віку. Ухвалою суду від 17.08.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання подала заяву, яка зареєстрована в суді 29.10.2020 року за вх. №24695 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Строк на примирення з відповідачем просила не надавати. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву, зареєстровану судом за вх. №24696 від 29.10.2020 року про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів визнає в повному обсязі. Строк на примирення з позивачем просив не надавати. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи подані учасниками справи заяви, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 25 вересня 2015 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №854 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають, проживають окремо. Також встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Кіровоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про що 09 червня 2016 року складено відповідний актовий запис за №832; та сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про що 23 грудня 2017 року складено відповідний актовий запис за №1806. Батьками дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в свідоцтвах про народження зазначені в графі «Батько» - [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] . Сімейні стосунки між подружжям не склалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу з відповідачем, серед яких позивач зазначила різні погляди на сімейне життя, втрату між ними почуття любові та взаєморозуміння, поваги один до одного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, і, зокрема, позивача, якою пред`явлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При цьому, судом під час судового розгляду справи з наявних у суду матеріалів не встановлено наявності обставин, визначених ч. 2 ст. 110 СК України, за яких позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин та небажання позивача їх відновлювати, дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення як позивача, так і відповідача припинити шлюбні відносини, про що свідчать поданісторонами заяви, при цьому, останні не заявляли клопотань про надання їм строку на примирення, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, відповідачем до суду не подано будь-яких заперечень щодо пред`явлених позивачем позовних вимог про розірвання шлюбу, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, довіри, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права та інтереси їх малолітніх дітей, у зв`язку з чим позов в частині вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, позивачем пред`явлено також позовні вимоги до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, а також на її (позивача) утримання до досягнення меншим сином трирічного віку, які підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Крім того, відповідно до ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України), і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, або інші обставини, що мають істотне значення. Окрім того, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття та якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. На підставі вищевикладеного, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що обов`язок утримувати дітей до досягнення останніми повноліття, - є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому, припинення фактичних шлюбних відносин між батьками, а так само проживання їх окремо від дітей, - не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від виконання обов`язків щодо останніх, до досягнення дітьми повноліття, приймаючи до уваги, що діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її (позивача) утриманні,при цьому, судом враховується також матеріальний та сімейний стан відповідача, те, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є молодою, здоровою, працездатною особою, а також інші обставини, визначені ст.182 СК України, які мають враховуватися судом при вирішенні питання про стягнення аліментів, крім того, судом під час розгляду справи з наявних у справі доказів, поданих позивачем, не встановлено наявності у платника аліментів на утриманні інших дітей, непрацездатних осіб, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, аліментних зобов`язань, враховуючи також, що в поданій на адресу суду заяві відповідач не заперечував щодо стягнення з нього аліментів, в розмірі, визначеному позивачем, на підставі чого та виходячи з правової норми ст.183 СК України, з урахуванням викладеного вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] ,підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліментів, що складають єдину частку від доходів відповідача, у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з 27 липня 2020 року, з моменту пред`явлення позивачем позову до суду про стягнення аліментів, і до досягнення старшою дитиною - донькою [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] . При цьому, якщо після досягнення повноліття старшою дитиною [PERSON] ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 червня 2034 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] . Окремо судом відзначається, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, відповідно до ст. 186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Позивачем пред`явлено також вимоги до відповідача про стягнення з останнього на своє (позивача) утримання аліментів у розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , 3-ох річного віку, які підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням зазначених вище обставин, що мають істотне значення для справи, виходячи з положень ч.ч. 2, 4 ст.84 СК України, за якими позивач [PERSON] , здійснюючи догляд за малолітньою дитиною - сином [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею (позивачем), має право на утримання від відповідача [PERSON] - батька їх спільної з позивачем дитини [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною трьох років, при цьому, суд враховує, що зазначене право позивач має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, при цьому, суд також враховує, що відповідач є молодою, працездатною особою, та в адресованій на адресу суду заяві не заперечував проти стягнення з нього аліментів, в, т.ч., і на утримання позивача, до досягнення сином трирічного віку, на підставі чого суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на користь позивача на її утримання до досягнення дитиною - сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 27 липня 2020 року (з дня пред`явлення позову до суду) і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а саме: до [INFO] . Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. сплачений позивачем за позовну вимогу про розірвання шлюбу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, та судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. за звернення до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст.ст. 84, 110, 112, 141, 180, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved