Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

Описова частина Короткий зміст вимог 11.11.2020 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на адмін будинок загальною площею 59,5 м2, розташований за адресою [ADDRESS] . Позов мотивує тим, що між позивачем та Черкаською центральною товарною біржою в особі брокерської контори №8: ДП «Управління по експлуатації адмін будинків податкових органів Черкаської області» 10.11.2006 укладено біржову угоду купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, а саме: адмін будинку загальною площею 59,5 м2, розташованого за адресою [ADDRESS] . Вказана угода затверджена державною податковою інспекцією у Шполянському районі. Власником вказаного об`єкту нерухомості, станом на 10.11.2006 є ВАТ "Шполянська СПМК». Позивач позбавлений можливості реалізувати права власника на вказане нерухоме майно, оскільки укладена угода про купівлю-продаж адмінбудівлі на сьогоднішній день є недійсною, так як не була нотаріально посвідчена, а власник майна, а саме ВАТ «Шполянська СПМК» ліквідоване. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 16.11.2020 було відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне. За відомостями біржової угоди купівлі-продажу майна від 10.11.2006, укладеною між Черкаською центральною товарною біржою в особі брокерської контори №8: ДП «Управління по експлуатації адмін будинків податкових органів Черкаської області» та [PERSON] продавець продав і зобов`язується передати у власність покупцеві об`єкт нерухомого майна: адмінбудинок загальною площею 59,5м2, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що належить ВАТ «Шполянська СПМК». Об`єкт належить власнику на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Об`єкт зареєстрований Шполянським виробничим підрозділом Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації. Згідно п. 2.1 право власності на об`єкт переходить до покупця після повної сплати ціни продажу об`єкта, яка вказана в п.1.4. біржової угоди, про що сторони зобов`язуються на протязі 3-х робочих днів після оплати підписати акт-приймання-передачі майна. Відповідно до п.4.1. покупець зобов`язується сплатити за об`єкт 12705,00 грн. Згідно п.7.1. Біржова угода набуває чинності з моменту її реєстрації на Черкаській Центральній товарній біржі, має ступень захисту від підробки, складена на трьох аркушах, в п`яти примірниках, які мають однакову юридичну силу (а.с.5-7). Відповідно до акту приймання-передачі майна у власність по біржовій угоді купівлі-продажу №2 від 10 листопада 2006 року, [PERSON] , як покупець приймає у власність об`єкт нерухомого майна: адмінбудинок, загальною площею 59,5 м2, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Згідно п.3 вказаного акту, сторони підтверджують наявність вищевказаного майна в тому якісному стані, в якому воно було на момент підписання біржової угоди купівлі-продажу, з усіма необхідними документами та не мають претензій одна до іншої щодо стану об`єкта (а.с.8). Згідно протоколу продажу майна №3 від 10.11.2006 лот №1, продавець: брокерська контора ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області; власник: ВАТ «Шполянська СПМК»; учасники аукціону: [PERSON] , [PERSON] . Переможець аукціону №1 [PERSON] . Кінцева ціна продажу 12705,00 грн. Переможець торгів зобов`язаний сплатити за майно на умовах, викладених в біржовій угоді купівлі-продажу 12705,00 грн з ПДВ (а.с.9). Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №54530902 від 12 жовтня 2020 року, [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права власності на адмінбудинок розташований по [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі продажу нерухомого майна відповідно до ст. 657 Цивільного Кодексу України (а.с.10). Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер майна: 16425688, тип майна: будівлі та споруди, адреса: [ADDRESS] , дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 18.10.2006, дата внесення запису: 18.10.2006, ПІБ: [PERSON] , форма власності: приватна, частка власності: 1/1, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, 759, 17.05.2006, приватний нотаріус Курінний А.В. (а.с.17). Відповідно до договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 17.05.2006 з однієї сторони відкрите АТ Шполянське виробниче підприємство по виконанню агрохімічних робіт «Райагрохім», надалі «продавець» та [PERSON] з другої сторони, надалі «покупець» уклади цей договір про нижчевикладене: згідно п. 1.1 вказаного договору продавець в особі представника продає і зобов`язується передати у власність покупця прохідну, бойлерну, огорожу та стоянку техніки комплексу за адресою [ADDRESS] , а покупець в особі представника купляє і зобов`язується прийняти майно у власність та сплатити за нього ціну, відповідно до умов, що визначені в договорі. Об`єктом купівлі продажу згідно договору є прохідна позначена в поетажному плані під літерою «В», бойлерна «Г», огорожа 1, стоянка техніки 3 комплексу. Відповідно до п. 3.1 договору, об`єкт переходить у власність покупця після повної сплати ціни продажу об`єкта, підписання його сторонами, нотаріального посвідчення та державної реєстрації. Відповідно до п.5.4. договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, нотаріального посвідчення та державної реєстрації (а.с.21,22). Згідно витягу з державного реєстру правочинів, номер правочину: 1309660, найменування правочину: договір купівлі-продажу, тип документа: основний документ правочину, відомості про документ: дата нотаріального посвідчення: 17.05.2006, номер у реєстрі нотаріальних дій: 759, документ посвідчено: приватний нотаріус Курінний А.В., Черкаська обл., предмет правочину: нежитлова будівля, прохідна «В», бойлерна «Г», огорожа 1, стоянка техніки 3, адреса: [ADDRESS] . Відчужувач: Відкрите акціонерне товариство Шполянське виробниче підприємство по виконанню агрохімічних робіт «Райагрохім», ЄДРПОУ: 05491675, адреса: 20600, Черкаська область, м. Шпола, вул. Леніна, 128. Набувач: [PERSON] . Дата та час реєстрації: 17.05.2006 о 12 годині 23 хвилини. Реєстратор: приватний нотаріус Курінний А.В. (а.с.23,24). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу: 12203673, дата: 18.10.2006, реєстраційний номер: 16425688, тип об`єкта: будівлі та споруди, адреса: [ADDRESS] , власники: [PERSON] , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, форма власності: приватна, частка: 1/1 (а.с.25). Згідно рішення Шполянської міської ради від 24.12.2009 №49-7.12/V [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,9 га під адмінбудівлею, прохідною, бойлерною, огорожею та стоянкою техніки комплексу по [ADDRESS] в довгострокову оренду терміном на 49 років для виробничої діяльності (а.с.26). Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності про вартість нежитлової будівлі від 10.11.2020, замовник оцінки [PERSON] , об`єкт: адмінбудинок площею 59,5 м2, адреса: [ADDRESS] , вид вартості: ринкова, загальна ринкова вартість адмінбудинку складає 104800,00 грн без ПДВ (а.с.34). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права. Згідно абз. 2 п.13 постанови пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Відповідно до норм ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6, ст. 81 ЦПК України, Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 328\~ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.5 ст.11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Згідно ч.ч.1,2 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. У пункті 9 постанови пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати по відсутність у неї підстав для набуття права власності. Пунктом 11 даної постанови пленуму ВССУ передбачено, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Згідно ст.331 ЦК України, - якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач посилався на те, що він більше 10 років добросовісно і відкрито користується нерухомим майном. Отже позивач є добросовісним набувачем адмінбудинку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними з підстав недодержання нотаріальної форми» від 28.04.1978 № 3, яка була чинною на дату укладання біржової угоди від 10.11.2006, визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114, ЦК ( 1540-06 ). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч.2 ст.47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Згідно ст.15 Закону України « Про товарну біржу», в редакції від 16.02.1993, яка була чинною станом на 10.11.2006 року, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Таким чином враховуючи вимоги чинного законодавства на дату укладання біржової угоди тобто 10.11.2006, договір купівлі продажу підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню. Сторонами біржової угоди не було враховано даного факту при укладанні вказаної угоди. Суд вважає, що відмова в задоволенні позовних вимог позбавить права позивача захистити свої інтереси, оскільки іншим шляхом ніж звернення до суду, вирішити питання щодо захисту прав позивача не є можливим. У частині першій статті 344\~ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Враховуючи зміст вимог ст. 344 ЦК України, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно, позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, безтитульність, відкритість та безперервність володіння; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років. Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Висновок Верховного суду України від 01.11.2017 справа №569/150/16-ц. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння майном повинно бути добросовісним, тобто особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником; - володіння повинно бути відкритим, тобто особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння повинно бути безперервним, тобто воно не повинно перериватися протягом всього строку набувальної давності. За набувальною давністю може набуватися право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду від 28.03. 2019 року справа № 215/5451/16-ц. Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності. Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном. Аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного законодавства і цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення добросовісність поведінки заявника на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду у справі № 206/1441/17 від 03.04.2019. Подібний висновок міститься у рішенні Верховного Суду, справі № 703/6177/15-ц від 06.06.2018 року. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Такий висновок міститься у рішеннях Верховного Суду у справах № 199/9518/15-ц від 07.05.2018 року № 307/51/17р., від 10.05.2018 року та № 296/6949/17 19.09. 2018 року. Згідно до ч.ч.5,6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд вважає, що позивачем доведено той факт, що він користувався майном добросовісно, відкрито та безперервно понад 10 років. Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності наданих сторонами, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовні відмовити підлягають задоволенню. Згідно ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved