Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

З позову виконавчого комітету Кременчуцької міської ради як органу опіки та піклування вбачається, що на обліку служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради з 14.04.2018 року перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , як такий, що перебуває в складних життєвих обставинах. Підстава взяття на облік - ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Мати [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини у свідоцтві про народження зазначені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. 17.04.2018 року клопотанням служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради малолітнього [PERSON] , [INFO] , було влаштовано до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради, у зв`язку з тим, що мати малолітнього залишила дитину на бабусю, громадянку [PERSON] , яка не має фізичної змоги доглядати за дитиною. [PERSON] за час перебування дитини у бабусі, не цікавилася його вихованням, матеріально не утримувала. Відповідно до листа Центру соціально - психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради від 02.10.2018 року №01-15/461, за час перебування [PERSON] в закладі мати дитину не відвідує та ніяким чином не цікавиться. Згідно з листом Кременчуцького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 02.10.2018 року № 03.1-08/1580, [PERSON] з 24.04.2018 року перебуває під соціальним супроводом як така, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків. З метою укладання договору про здійснення соціального супроводу та планування подальшої роботи [PERSON] неодноразово запрошувалась до Кременчуцького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Листи надсилалися за попереднім місцем проживання. [INFO] до центру зателефонував чоловік, який представився [PERSON] , знайомим [PERSON] , і сказав, що передав їй листи, але [PERSON] до центру так і не з`явилася. Спеціалістами служби у справах дітей неодноразово було відвідано помешкання в якому проживала [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , але двері помешкання ніхто не вчиняв. На залишені запрошення до служби у справах дітей ніхто не реагував. Згідно з листом відділення поліції № 1 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області від 23.05.2018 року інспектором ювенальної превенції було перевірено останню відому адресу проживання громадянки [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . Зі слів сусідів, гр. [PERSON] за вказаною адресою не проживає, лише періодично з`являється, веде аморальний спосіб життя, бродяжить, місце проживання її невідоме. Встановити на даний час місце мешкання громадянки [PERSON] не представляється можливим. Позивач зазначає, що в зв`язку із вищевикладеним, враховуючи, що мати малолітнього [PERSON] , [INFO] , залишила свою дитину, не цікавиться його життям, свідомо не приймає участі у його вихованні, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області у відповідності до ст.ст.150,155,164 СК України та ст.ст.8,10,12 Закону України «Про охорону дитинства», враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач виконавчий комітет Кременчуцької міської ради як орган опіки та піклування в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] просив суд позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] , [INFO] , зареєстровану у встановленому порядку на проживання в [ADDRESS] відносно її малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 листопада 2018 року (дня подання заяви) і до досягнення дитиною повноліття на особистий рахунок дитини у відділенні Державного Ощадбанку України (а.с.а.с.1-4). Загальне позовне провадження у справі було відкрито ухвалою судді від 03.01.2019 року (а.с.24) і підготовче засідання у справі призначено на 14.02.2019 року; відповідачу у справі згідно ЦПК України за зареєстрованим місцем її проживання була направлена копія позовної заяви з доданими до неї документами, при цьому вбачається, що за зареєстрованим місцем проживання [PERSON] не проживає, будь-яких документів (судових повісток та документів по справі) не отримує (а.с.а.с.33-34). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у встановленому законом порядку за адресою: [ADDRESS] (а.с.21), а фактичне місце проживання не відоме. Судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] направлялися копія позовної заяви з доданими до неї документами та судові повістки про виклик даного відповідача до суду, однак, з поштових повідомлень вбачається, що відповідач [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання в [ADDRESS] не проживає (а.с.а.с.33-34). Підготовче засідання у справі було проведено 14.02.2019 року і призначено судовий розгляд справи, по суті заявленого позову, враховуючи те, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації (не отримує поштову кореспонденцію), про день та час судового розгляду справи відповідача [PERSON] необхідно повідомити в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дня розгляду справи (а.с.а.с.40-41,53-54,66-67). Безпосередньо відповідач у справі [PERSON] не повідомляла суду іншої адреси місця свого перебування чи проживання відповідно до положень ст.ст.128,131 ЦПК України. В судові засідання позивач орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради не з`явився, він нього раніше до суду надходили письмові заяви про підтримання заявленого позову в повному обсязі та просили провести розгляд справи у відсутність представника (а.с.а.с.44-45,57-58). Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. В судове засідання 03.06.2019 року відповідач [PERSON] повторно не з`явилася, причин неявки суду не повідомляла, про день і час проведення судового засідання 03.06.2019 року відповідач у справі повідомлена в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.а.с.40-41,66-67). В судовому засіданні 03.06.2019 року представник третьої особи Великобагачанської райдержадміністрації як органу опіки та піклування - Онупко Н.П. заявлені позовні позивача виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, як органу опіки та піклування підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представника третьої особи Великобагачанської райдержадміністрації як органу опіки та піклування Онупко Н.П., дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, як органу опіки та піклування в інтересах [PERSON] , [INFO] до [PERSON] , третя особа Великобагачанська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини другої цієї статті, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.56 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, органи державної влади можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. У відповідності до вимог ст.165 СК України, орган опіки та піклування має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.09.2014 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] народився в сел. Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області, про що 04.09.2014 року зроблено відповідний запис за № 52 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великобагачанського районного управління юстиції у Полтавській області, де батьками відповідно зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). З повідомлення Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 1233/15.27-04-31 від 26.04.2018 року вбачається, що згідно відповіді - підтвердження Великобагачанського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у полтавській області щодо актового запису № 52 від 04.09.2014 року про народження [PERSON] , [INFO] . В графі «Підстава запису відомостей про батька» зазначено: заява матері від 04.09.2014 року по відділу ДРАЦС Великобагачанського районного управління юстиції Полтавської області (згідно ч.1 ст.135 СК України) (а.с.7). Відповідно до рішення №1432 від 05.11.2018 року виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] вбачається, що враховуючи висновок служби в справах дітей Крюківської районної державної адміністрації, виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 02.10.2018 року № 04-962, рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області вирішив затвердити висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Оприлюднити рішення відповідно до вимог законодавства. Контроль за виконанням рішення покласти на заступника міського голови Усанову О.П. (а.с.8). З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області у відповідності до ст.ст.150,155,164 СК України та ст.ст.8,10,12 ЗУ «Про охорону дитинства», враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.а.с.9-11). З повідомлення НПУ ГУНП в Полтавській області Кременчуцького відділу поліції відділення поліції № 1 від 23.05.2018 року за № 7787/115/108/01-2018 вбачається, що інспектором з ювенальної превенції ВП № 1 КВП ГУНП в Полтавській області було перевірено останню відому адресу проживання гр. [PERSON] , [INFO] , а саме: [ADDRESS] . Зі слід сусідів гр. [PERSON] за вказаною адресою не проживає, лише періодично з`являється, веде аморальний спосіб життя, бродяжить, місце проживання її не відоме. Встановити на даний час місце мешкання гр. [PERSON] не представляється можливим (а.с.12). З повідомлення центру соціально - психологічного реабілітації дітей № 01-15/461 від 02.10.2018 року вбачається, що малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який перебуває у закладі з 17.04.2018 року по теперішній час, мати [PERSON] не відвідує та ніяким чином не цікавиться дитиною (а.с.13). З повідомлення начальника НПУ УПП у м. Кременчук Департаменту патрульної поліції № 10495/41/25/01-2018 від 12.04.2018 року вбачається, що 09.04.2018 року близько 18 год. 10 хв. екіпаж чергової зміни Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції отримали виклик на [ADDRESS] про те, що малолітня дитина перебуває у небезпеці. Прибувши за адресою стало відомо, що на 5 поверсі у вікні перебуває дитина - [PERSON] , 2014 р.н., мати [PERSON] , [INFO] на цей час у квартирі була відсутня. На місце події було викликано слідчо - оперативну групу (а.с.14). З повідомлення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Кременчуцького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді № 03.1-08/1580 від 02.10.2018 року вбачається, що відповідно до рішення Координаційної ради у справах сім`ї та дітей виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 24.04.2018 року сім`я [PERSON] з 24.04.2018 року перебуває під соціальним супроводом Кременчуцького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді як така, в якій матір ухиляється від виконання батьківських обов`язків. З метою укладення договору про здійснення соціального супроводу та планування подальшої роботи [PERSON] запрошувалась до Кременчуцького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Листи надсилалися за попереднім місцем проживання сім`ї. 14.05.2018 року до центру зателефонував чоловік, який представився [PERSON] , знайомим [PERSON] , і сказав, що передав їй лист, але [PERSON] до центру так і не з`явилася. У листі від 28.09.2018 року [PERSON] запрошена до центру на 05.10.2018 року. Відповівлно до листа Центру соціально - психологічної реабілітації дітей №01-15/242 від 07.05.2018 рорку [PERSON] та інші родичі дитину не відвідують. Місце проживання [PERSON] не відоме (а.с.15). З заяви [PERSON] , проживаючої [ADDRESS] від 17.04.2018 року вбачається, що [PERSON] залишила свою дитину, свого сина [PERSON] , 2014 р.н., до свого сина не з`являється, її місце знаходження заявниці не відоме. Доглядати за дитиною не має можливості у заявниці в зв`язку з тим, що працює, тому просить влаштувати [PERSON] , [INFO] до центру соціально - психологічної реабілітації дітей (а.с.16). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Що стосується позовних вимог про вирішення питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] . в контексті вищевказаних положень законодавства суд зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» (заява №39948/06) встановлено, що вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватись вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доручними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз наслідків пропонованого заходу для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки та піклування на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні даного питання. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 27.02.1991 року, яка набула чинності в Україні 27.09.1991 року «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч її бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити виконання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Також, статтею 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» (зі змінами), кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За нормою ст. 11 цього Закону, сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Також батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст.150 СК України). Статтею 164 Сімейного кодексу України встановлено, що „батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дітей..." Згідно чинного законодавства, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно з приписами пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи вищевикладене та те, що мати малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , [INFO] , систематично навмисно не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, забезпеченню для дитини належних умов життя, духовного і морального розвитку, виховання, свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню сина по суті, ухиляються від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина, в сукупності з дослідженими доказами по справі, що знайшло своє об`єктивне підтвердження те, що матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , 1996 р.н., ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини. При прийняття цього рішення суд враховує головним чином права та законні інтереси малолітніх дітей, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається те, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживав деякий час з бабою [PERSON] та повністю перебував на її утриманні, а потім був влаштований до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради необхідно малолітню дитину [PERSON] , [INFO] залишити на проживання у Центрі соціально - психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради. При таких обставинах справи, коли позивачем доведено належними і допустимими доказами те, що відповідач по справі [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, догляду та лікуванню її малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у суду є всі передбачені законом підстави для позбавлення матері [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Поряд з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці у справі [PERSON] про те, що пунктом 19 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] , суд враховує суть позовних вимог, матеріальний стан сторін по справі та дитини, яка потребує матеріальної допомоги, те, що дитина [PERSON] на даний час перебуває у Центрі соціально - психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради та перебуває на утриманні закладу та вихованні, майновий стан відповідача [PERSON] , 1996 р.н., яка є особою працездатного віку, офіційно ніде не працює (даних про це в матеріалах справи не має), не приділяє належної уваги вихованню, догляду дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, однак, в силу свого віку та стану здоров`я має можливість сплачувати аліменти, тому суд, враховуючи положення ст.51 Конституції України, ст.ст.180-182 СК України (в редакції Закону України №2037-VІІІ від 17.05.2017 року про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), а також усталену судову практику розгляду судами справ про стягнення аліментів приходить до висновку, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги добровільно на утримання дитини [PERSON] , [INFO] не надає, що не забезпечує належного утримання цієї малолітньої дитини, тому, а також і з урахуванням того, що суд прийшов до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її дитини [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для стягнення з [PERSON] аліментів у примусовому порядку, враховуючи при цьому положення ст.ст.180-182 СК України (в редакції Закону України №2037-VІІІ від 17.05.2017 року). Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи, що при зверненні до суду 23.11.2018 року з даним позовом орган опіки та піклування (який є юридичною особою) в силу закону є звільненим від сплати судового збору за подання позову про позбавлення батьківських прав, з огляду на норми ст.141 ЦПК України та те, що позовні вимоги виконавчого комітету Кременчуцької міської ради як органу опіки та піклування підлягають задоволенню, з відповідача у справі на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1762 грн. (згідно ставки судового збору, яка діяла у 2018 році). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved