Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка проживала за адресою [ADDRESS]. За своє життя 05.06.1979 року мати залишила на його користь заповіт, яким все своє майно заповіла йому ([PERSON]). Спадковим майном після смерті матері є житловий будинок за адресою [ADDRESS]. Право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про право власності видане 12.02.1979 році зареєстроване в Чернівецькому міжміському БТІ за [PERSON]. 07.05.1979 року мати ([PERSON]) 35/100 частин житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS], подарувала своєму синові [PERSON]. Після смерті матері він своєчасно прийняв спадщину, вступивши в управління і володіння спадковим майном. 30.08.2013 року звернувся з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва на право власності на житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS]. Постановою нотаріуса від 05.09.2014 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно з посиланням на те, що він не надав правовстановлюючий документ на дане нерухоме майно, не надав відповідну оцінку нерухомого майна. На даний час йому стало відомо, що рішенням виконавчого комітету міськради народних депутатів від 24.04.1987 року за №66 «Про перехід колгоспного двору в робочій двір та про встановлення права власності на житловий будинок» на підставі заяви покійного брата [PERSON], у зв'язку зі смертю глави колгоспного двору матері [PERSON], було оформлено право власності на житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS], за [PERSON]. Позивач просить суд визнати не дійсним та скасувати рішенням виконавчого комітету міськради народних депутатів від 24.04.1987 року за №66 «Про перехід колгоспного двору в робочій двір та про встановлення права власності на житловий будинок» та визнати за ним ([PERSON]) право власності на 2/3 частин житлового будинку розташований за адресою [ADDRESS]. В процесі розгляду справи по суті позивач тричі уточнював заявлені позовні вимоги позовною заявою від 06.04.2015 року просить суд визнати не дійсним та скасувати п.1 та п.3 рішенням виконавчого комітету міськради народних депутатів від 24.04.1987 року за №66 «Про перехід колгоспного двору в робочій двір та про встановлення права власності на житловий будинок». Визнати частково не дійсним свідоцтво про право власності на спадщину спадкодавця [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS], отримане в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Визнати не дійсним та скасувати договір купівлі продажу житлового будинку розташований за адресою [ADDRESS], посвідченого 04.08.2007 року між [PERSON] та [PERSON]. Визнати за [PERSON] право приватної власності на ? частину дворогосподарства розташоване по [ADDRESS], яке складається з житлового будинку літер А, сарай літер Б, літній кухні літер з підвалом літер В. огорожі №1-3, колодязь №4 як за спадкоємцем по заповіту по смерті [INFO] матері [PERSON]. В судовому засіданні позивач будучи допитаний за правилами свідка суду показав, що заявлений позов підтримає в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві просить суд його задовольнити в повному обсязі. Спадщину після смерті матері в 1986 році прийняв фактично та юридично, вступив в управління і володіння спадковим майном, у нього на зберіганні перебувають оригінали правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок за спадкодавцем та подав заяву до нотаріальної контори, отримав після смерті матері грошовий вклад установі ощадбанку РСРС. Відповідач [PERSON] позов не визнала суду пояснила, що спірне господарство відносилось до колгоспного двору. Померла [PERSON] була колгоспною пенсіонеркою, вважає, що дане господарство належало всім членам колгоспного двору. Станом на 1979 рік її чоловік [PERSON] отримав на підставі договору дарування від своєї матері [PERSON] 35/100 частин спірного житлового будинку якій розташований по [ADDRESS]. Після смерті матері в 1986 році він через міську Раду м. Новоселиця оформив право власності в цілому на житловий будинок. Право власності за нею на даний будинок перейшло в порядку спадкування після смерті чоловіка в 2006 році. В 2007 році вона продала будинок онуку [PERSON]. Вона та її представник вважають, що позов безпідставний, позивач пропустив строк позовної давності, просять суд в задоволенні заявлених позовних вимог відмовити за пропуском строку позовної давності. [PERSON] представляючи інтереси [PERSON] позов в частині визнання договору купівлі продажу не дійсним не визнала, вважає його безпідставним. Представник м/ради в судовому засіданні заявлені позовні вимоги в частині того що стосується прийнятого рішення №66 м/радою м. Новоселиця 24.04.1987 року визнають частково. Вважають п. 1 даного рішення законним оскільки він прийнятий в рамках діючого на той час законодавства. Погоджуються і не заперечують проти визнання незаконним та скасування п. 3 даного рішення, оскільки м/рада вийшла за межі поданої заяви, та порушила права спадкоємців. Третя особа [PERSON] суду пояснив, що він за правом представлення має право на спадкування частки після смерті його бабусі [PERSON], оскільки його мати [PERSON] прийняла спадщину. Він на дану спадщину не претендує, його мати за життя говорила, що будинок мав би залишитись [PERSON]. Третя особа [PERSON] суду пояснила, що вона за правом представлення має право на спадкування частки спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] якій прийняв спадщину після смерті матері [PERSON]. Вона на спадщину не претендує. Будинок мав би залишитись [PERSON]. Представник КБТІ в судовому засіданні не з'явився і не повідомив суд про причину не явки. Суд вислухавши думки сторін які просять суд справу розглянути у відсутності представника оскільки суду подана технічна документація на спірний житловий будинок представником КБТІ, суд ухвалив справу розглянути у відсутності представника КБТІ Новоселицького району. Наданими та дослідженими в судовому засіданні доказами судом встановлено, що відповідно до витягу із протоколу №6 засідання правління колгоспу «імені Леніна» від 18.04.1956 року було виділено [PERSON] 0,19 га землі для будівництва житлового будинку (інвентарна справа №1543 а.с.21). Актом від 05.02.1962 року представником Чернівецького міжміського БТІ встановлено, що на земельній ділянці виданій колгоспниці [PERSON], колгоспом «імені Леніна» у 18.04.1956 року побудовано житловий будинок по [ADDRESS]. (інвентарна справа №1543 а.с.20). Рішенням виконкому м/ради м. Новосеиця від 11.04.1962 року за №45 визнано право власності на домогосподарство по [ADDRESS] за [PERSON]. 01.08.1962 року за №23 було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок по [ADDRESS], [PERSON]. У зв'язку з проведеною реконструкцією житлового будинку та його добудовою 04.07.1978 року був складений акт про завершення будівництва у присутності [PERSON] та представниками комісії. Рішенням №14/8 від 4.07.1978 року був затверджений акт про прийняття в експлуатацію житлового будинку по [ADDRESS] який належить [PERSON]. 12.02.1979 року виконком м/ради м. Новоселиця видав свідоцтво на право власності на житловий будинок по [ADDRESS], [PERSON]. 07.05.1979 року на підставі договору дарування зареєстрованого в реєстрі за №805, [PERSON] подарила 35/100 частин житлового будинку що по [ADDRESS], синові [PERSON]. Заповітом від 05.06.1979 року зареєстрованого в реєстрі за №1122, [PERSON] все своє майно заповіла синові [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть видане [INFO] за актової запис №74. З спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] вбачається, що спадщину прийняла донька [PERSON], заяву подала 24.03.1987 року, син [PERSON], заяву подав 24.03.1987 року. По заповіту складеного 05 червня 1979 року [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1122, на користь [PERSON], спадщину прийняв [PERSON]. Йому 06.06.1987 року було видано свідоцтво на право на спадщину по заповіту в частині грошового вкладу яке зареєстровано в реєстрі за №778. Виконавчий комітет Новоселицької м/ради народних депутатів рішенням №66 від 24 квітня 1987 року на підставі заяви [PERSON] про перевід господарства розташоване по [ADDRESS] з колгоспного двору у двір робочих і службовців та встановлення права власності на 35/100 частин житлового будинку вирішив: п.1 Перевести колгоспний двір по [ADDRESS] в двір робочих та службовців, господарство якого складається з 35/100 частин житлового будинку, якій складається з 2-х житлових кімнат загальною площею 28.50 кв. м.. П.3 Видати [PERSON] свідоцтво на право індивідуальною власністю на житловий будинок по [ADDRESS], якій складається з 3-х житлових кімнат, житловою площею 42.60 кв.м., та з господарскими спорудами. 13.05.1987 року виконавчий комітет Новоселицької м/Ради видав [PERSON] свідоцтво на право власності на житловий будинок розташований по [ADDRESS]. Свідоцтво зареєстровано в Чернівецькому БТІ 13.05.1987 року в реєстрову книгу №2 стр. 61 за реєстровим №61. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом видане 12.09.2006 року зареєстровано в реєстрі за №3000 [PERSON] прийняла спадщину в після смерті [INFO] [PERSON] в частині житлового будинку розташованого по [ADDRESS], дане свідоцтво зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 10.04.2004 року за [NUMBER]. Відповідно до договору купівлі продажу 04.08.2007 року [PERSON] продала житловий будинок по [ADDRESS], [PERSON]. Право власності на підставі договору купівлі продажу зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно за №15694626 23.08.2007 року. Відповідно до положень нормативно-правових актів, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, а саме: Технічних вказівок по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї. Глава сім'ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім'ї, відносяться до господарства колгоспників. Господарства" пенсіонерів, які не мають працюючих членів сім'ї відносяться до тієї суспільної групи, до якої ці особи відносилися до переходу на пенсію. Таким чином, за змістом указаних норм, господарства пенсіонерів, які мають працюючих членів сім'ї, але які не є працюючими членами колгоспу, відносяться до суспільної групи відповідно робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO], як мати шести дітей вийшла на пенсію у 1962 році але працювала в колгоспі до 1964 року. З 1964 року по 1986 рік з нею в одному житловому будинку проживали та були зареєстровані невістка [PERSON], син [PERSON] які відносилися до суспільної групи - робочих та неповнолітні онучки [PERSON] та [PERSON], дані обставини визнаються всіма сторонами і відповідно до ч.1ст..61 ЦПК України не потребують додатковому доказуванню. Згідно з Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31січня 1966 року а саме абз. 2 п.18 в свідоцтві на право власності яке видано колгоспного двору, вказується, що будинок належить колгоспного двору і зазначається голова цього двору, та примітки до п.20 колгоспному двору або одноосібному селянському двору видається свідоцтво про право особистої власності на будинок відповідно до п.18. В свідоцтві отриманою 01.08.1962 року [PERSON] на право власності на житловий будинок розташований по [ADDRESS] та в повторному свідоцтві видане 12.02.1979 року виконавчим комітетом Новоселицької м/рада на житловий будинок розташований по [ADDRESS], не зазначено, що будинок належить колгоспному двору. Суд оцінюючи викладені докази у сукупності з правовими нормами дійшов висновку, що господарство по [ADDRESS], станом на [INFO] день смерті [PERSON], яке мала працюючих членів сім'ї, але які не були працюючими членами колгоспу, та відносились до суспільної групи робочих , мало статус робочого двору. Відповідно до договору дарування від 07.05.1979 року зареєстрованого в реєстрі за №805, яким [PERSON] подарила 35/100 частин житлового будинку по [ADDRESS], синові [PERSON], посвідченого нотаріально та зареєстрованого в реєстрі за №805, зареєстрованого Чернівецьким БТІ 15.05.1979 року, [PERSON] був власником 35/100 частин спірного житлового будинку. Суд вважає, що п. 1 та 3 рішення №66 від 24 квітня 1987 року прийняте на підставі заяви [PERSON] про перевід господарства розташоване по [ADDRESS], суперечать встановленим обставинам про по справі. Згідно з ч.1 ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], на день його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок розташованого по [ADDRESS], і відповідно до ст..1261 ЦК України спадщину після його смерті прийняла дружина [PERSON] якій було видано 12.09.2006 року свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за №3000 в частині житлового будинку розташованого по [ADDRESS], дане свідоцтво зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 10.04.2004 року за [NUMBER]. Суд оцінюючи викладені докази у сукупності з правовими нормами вважає, що видане свідоцтво на право власності на спадщину видане відповідно до вимог цивільного законодавства. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Відповідно до договору купівлі продажу 04.08.2007 року [PERSON] продала житловий будинок по [ADDRESS], [PERSON], користуючись наданим їй правом в рамках діючого законодавства розпорядилась своїм майном. [PERSON] поданими запереченнями від 07.10.2014 року на заявлений позов [PERSON], просить суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог за спливом строку позовної давності. З інвентарної справи № 1543 на а.с.45 вбачається, що 06.06.1989 року [PERSON] звертається з заявою до голови виконкому м/Ради м. Новоселиця про отримання дублікату свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS]. З інвентарної справи №1543 на а.с.45 вбачається, начальник Чернівецького БТІ Гринчук Л.В. своїм листом за №591/1-ХІ 91 від 01.11.1991 року повідомляє [PERSON], що Чернівецьке БТІ не може видати довідку характеристику для оформлення спадщини після смерті [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS], так як на даний будинок видано свідоцтво на право власності 13.05.1987 року громадянину [PERSON]. З позовом до суду про оспорювання правомірності оформлення права власності на житловий будинок по [ADDRESS] за своїм братом [PERSON] та оспорювання послідуючих угод, звертається 22.09.2014 року що вбачається з реєстраційного штампу в реєстраційному журналі Новоселицького районного суду за №4834. Зі спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, що 20.12.1986 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадкового майна після смерті матері. Відповідно до ст..548 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року діюча на час виникнення правовідносин), [PERSON], прийняв спадщину після смерті матері у цілому. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] за правилами свідка суду показав, що після смерті матері [INFO] житловим будинком розпоряджався брат [PERSON]. З врахуванням того, що позивач 20.12.1986 року прийняв спадщину у цілому, того що йому було відомо у 1991 році що власником спірного будинку є [PERSON] а після його смерті [INFO] спадщину прийняла його дружина [PERSON], суд вважає, що з цієї дати починається перебіг строку позовній давності якій закінчився 01.11.1994 року. Згідно з ст..75 ЦК України ( в редакції 1963 року яка діяла на час виникнення правовідносин між сторонами) позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейськими судом незалежно від заяви сторони. Суд оцінюючи викладені докази у сукупності з правовими нормами вважає, що в задоволенні позовної вимоги про скасування п.1та п.3 рішення виконавчого комітету м/Ради про визнання права власності на житловий будинок за [PERSON] слід відмовити за спливу строку позовної давності. Згідно з ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення ним у справі. В частині визнання свідоцтва видане [PERSON] 12.09.2006 року про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за №3000 в частині житлового будинку розташованого по [ADDRESS], після смерті [INFO] чоловіка [PERSON], суд вважає що позивач також пропустив строк позовної давності а тому в задоволенні заявленої вимоги слід відмовити за спливу строку позовної давності. Суд вважає, що посилання представника позивача на ч.4 ст.268 ЦК України, що Позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право в частині того, що неможливо застосувати строк позовної давності в частині оспорювання рішення м/ради від 24.04.1987 року є помилковим, оскільки дана норма права набула чинності 01.01.2004 року а правовідносини між сторонами виникли при діючому ЦК УРСР в редакції 1963 року. Суд оцінюючи у сукупності викладені докази та провівши системний аналіз зазначених правових норм дійшов висновку, що оскільки позивачу тривалий період часу було відомо про порушене право, звернувся до суду фактично після смерті всіх своїх братів та сестер які мали право на обов'язкову частку після смерті матері [PERSON], суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за спливу строку позовної давності.

Outcome: dismissed