Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, і в судовому засіданні підтримав письмовий текст уточненої позовної заяви про те, що [INFO] помер його батько - [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять будівельні матеріали, а саме: цегла в кількості 7 256 шт., 3 мЗ дошки, 20 рулонів руберойду, 130 листів шиферу, 400 кг періоду (арматури) Ф 22, 100 кг прутка, 1 комплект кришка і металеві каркаси, 4 шт. дверей металевих, 1 шт. ворота металеві, 10 шт. грат на вікна та 1 комплект колонки та кришки металевої, з яких складається житловий будинок [ADDRESS]. Він та відповідач є спадкоємцями даного спадкового майна за заповітом, і у встановлений законом строк прийняли спадщину, подавши відповідні заяви до нотаріуса. Даний житловий будинок був придбаний ним та батьком недобудованим для тимчасового проживання за договором купівлі-продажу від 05.11.1987 року. В подальшому, на протязі 7 років за його кошти були придбані будівельні матеріали та проведено значні будівельні роботи. На даний час будинок належить до об»єкта самочинного будівництва, що встановлено рішенням суду від 06.07.2011р., і право власності на такий об»єкт нерухомого майна не зареєстрований. А тому, просить в судовому порядку визнати за ним право власності на ? частину вищевказаних будівельних матеріалів, використаних в процесі будівництва даного житлового будинку, в порядку спадкування після смерті батька. Зустрічний позов не визнає, посилаючись на те, що він є надуманим та не обґрунтованим, оскільки та обставина, що даний житловий будинок є об»єктом самочинного будівництва встановлено рішенням суду І-ї інстанції, яке набуло чинності 30.10.2013р., а також підтверджено у доводах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.03.2013р., якою дану справу направлено на новий розгляд, а тому є обставиною, що в розумінні ст.61 ЦАК України, не підлягає доказуванню. А сам запис в по господарській книзі про належність спірного житлового будинку спадкодавцю на праві власності не може ототожнюватись з реєстрацією права власності на житловий будинок за спадкодавцем. Крім того, рішення Великоолександрівської сільради про оформлення права власності за [PERSON], як видане після смерті останнього, не може мати за собою жодних юридичних наслідків. Тому, враховуючи, що згідно чинного законодавства України, якщо спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва, просить відмовити в задоволенні зустрічного позову, а його позовну заяву задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали та підтримали письмовий текст зустрічної позовної заяви з уточненнями, посилаючись на те, що відповідач та позивач є спадкоємцями спірного житлового будинку за заповітами від 31.10.1991р. та від 27.01.1999р., і у встановленому законом порядку прийняли спадщину. При цьому, за першим заповітом, частки спадкоємців не є визначеними. Їх батько за життя, зареєстрував право власності на даний житловий будинок шляхом внесення в по господарську книгу відповідного запису, як на той час дозволяло діюче законодавство. Право власності в подальшому не було зареєстроване в БТІ на виконання положень Цивільного Кодексу України в редакції 2004 року. Крім того, Вишеньківською сільської радою прийнято рішення № 449 від 24.11.2005р. про оформлення права власності [PERSON] на вказаний житловий будинок, що не було виконане. Спірний житловий будинок по площам приміщень та розташуванню на земельній ділянці відповідає діючим Державним будівельним нормам і правилам, санітарним та протипожежним нормативам і правилам, не належить до самочинної забудови та не є новоствореним майном, як то стверджує позивач. Тому вважають, що вимога позивача про визнання права власності на будівельні матеріали, з яких складається будинок, не ґрунтується на законі. До того ж, земельна ділянка, площею 0,15 га, на якій розташований будинок, була оформлена на спадкодавця. Тому, враховуючи, що відсутні правовстановлюючі документи на даний житловий будинок і нотаріус відмовляє у оформленні права власності, просять в судовому порядку, визнати за відповідачем право власності на ? частину спірного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом від 27.01.1999р. та на ? частину цього ж житлового будинку в порядку спадкування за заповітом від 31.10.1991р. після смерті [PERSON] Крім того, просять встановити частки спадкоємців за заповітом від 31.10.1991р., як рівні, по ? частині вказаного житлового будинку, кожному із спадкоємців. Представники Вишеньківської сільської ради та Комунального підприємства Бориспільської районної ради «Бориспільське районне бюро технічної інвентаризації», в судове засідання не з"явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в своїй письмовій заяві просять справу слухати у їх відсутність та при винесенні рішення по справі покладаються на розсуд суду. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши і оцінивши в сукупності, докази по справі, прийшов до висновку, що у задоволенні первинного позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] помер батько позивача та відповідача по справі - [PERSON] [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після смерті батька за заповітами та у встановлений законом строк та у визначеному законом порядку прийняли спадщину, подавши до нотаріуса відповідні заяви. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.11.2012р., яке набуло чинності 03.12.2012р., встановлено, що спадкування після смерті [PERSON], здійснюється за заповітом від 31.10.1991р., що посвідчений секретарем виконавчого комітету Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області Яременко О.І. та зареєстрований в реєстрі за № 83 і заповітом 27.01.1999р., посвідченим державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Якименко В.О. та зареєстрованим в реєстрі за № 9-54. При цьому, заповітом від 31.10.1991р. все майно, де б воно не знаходилось і взагалі, що знаходиться в [ADDRESS] померлий заповів [PERSON] та [PERSON], без визначення часток. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді будівельних матеріалів, з яких складається житловий будинок [ADDRESS]. Даний житловий будинок є недобудованим, був придбаний [PERSON] як такий, що призначений для тимчасового проживання, в експлуатацію не прийнятий, є об»єктом самочинного будівництва та державна реєстрація права власності на нього за спадкодавцем здійснена не була. Найменування, кількість та вартість будівельних матеріалів, що були використані в процесі будівництва спірного житлового будинку, жодним належним та допустимим доказом у справі не підтверджується. Внаслідок відмови позивача в судовому засіданні від проведення оплати призначеної у справі судової будівельно-технічної експертизи, така експертиза не проводилась. Правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій розташований об»єкт самочинного будівництва, на ім»я спадкодавця відсутні. Вищенаведене підтверджується даними копії договору купівлі-продажу будинку для тимчасового проживання від 23.01.1989 року (Т.1 а.с.3-4), копії свідоцтва про смерть [PERSON].(Т.1 а.с.14), копії свідоцтва про народження [PERSON] (Т.1 а.с.15), копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданий в 2011 р. на ім»я спадкодавця (Т.1 а.с.18-19) копії рішення Бориспільського міськрайсуду від 21.11.2012р. (Т.1 а.с.43-44), копії висновку щодо відповідності забудови земельної ділянки Державним будівельним нормам та правилам № 1949 від 17.10.2011р. (Т.1 а.с.52), копії рішення виконавчого комітету Вишеньківської сільради № 449 від 24.11.2005р. про оформлення права власності на спірний житловий будинок за померлим [PERSON].(Т. 1 а.с.76), копії рішення Вишеньківської сільради про надання дозволу на виготовлення будівельного паспорта на будівництво спірного житлового будинку від 22.09.2005р. та копії викопіровки (Т.2 а.с.25-26), копії паспорту на забудову садиби в сільському населеному пункті № 404 від 27.10.2005р. та копії плану забудови(Т.1 а.с.77-80), копій довідок Вишеньківської сільради (Т.1 а.с.81-82), матеріалів копії спадкової справи № 76 від 19.05.2005 року після смерті [PERSON].(Т.3 а.с.2-68). Надані ж позивачем копії квитанцій, товарних чеків та накладних(а.с.Т.1 а.с.5-7, а.с.140-172, т.2 а.с.27-28) на придбання будівельних матеріалів, не можуть однозначно вказувати, що будівельні матеріали, які були ними оплачені, використовувались для будівництва саме спірного недобудованого житлового будинку, враховуючи, що по деяким з них, грошові кошти сплачувались не позивачем, а іншою особою, починаючи з березня 1988 року, до придбання будинку спадкодавцем, деякі квитанції взагалі не містять дати оплати та відомостей про особу, яка сплачувала грошові кошти. А копії квитанцій про оплату послуг з енергопостачання та газопостачання не можуть підтверджувати факт існування саме житлового будинку за вищевказаною адресою, враховуючи, що оплата за газопостачання за квітень 2004 року проводилась за дачний будинок (Т.1 а.с.9) й інші квитанції взагалі не містять інформації щодо статусу такого будинку. Посилання відповідача та його представника на договір купівлі-продажу спірного будинку від 23.01.1989 року, як на підставу підтвердження його статусу як житлового об»єкта, слід оцінити критично, оскільки із змісту договору вбачається, що будинок був придбаний для тимчасового проживання, і його технічні характеристики відрізняються від даних про будинок, вказаних у технічному паспорту та поверховому плані, що не може однозначно вказувати на те, що спірний об»єкт будівництва є тим самим будинком, який є предметом даного договору, враховуючи також, що його будівництво здійснено на землях радгоспу. Також є безпідставним посилання відповідача та його представника на наявність рішення про оформлення права власності на спірний житловий будинок, як на підставу набуття права власності [PERSON] на житловий будинок, оскільки дане рішення прийняте органом місцевого самоврядування вже після смерті останнього, а тому його прийняття не має жодних юридичних наслідків і не може бути виконаним, що підтверджує і сам відповідач в зустрічному позові. Відповідно до ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід права та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст.ст.379,380 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придані для постійного проживання в них та житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотримання вимог, встановлених законом, іншими нормативними актами, і призначена для постійного у ній проживання. Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають державній реєстрації, державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомого майна є публічною, здійснюється відповідним органом. За правилом ст.ст.125,126 ЗК України в редакції від 11.01.2005р., що діяла на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. За змістом ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «По судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Як вбачається з матеріалів справи, спірний житловий будинок є самочинною спорудою, його будівництво проводилось на земельній ділянці, яка не була виділена спадкодавцю в користування або у власність у встановленому законом порядку, а тому не може успадковуватись як окремий цілісний об»єкт нерухомого майна, і в даному випадку, до спадкоємців переходить не право власності на житловий будинок, а лише право власності на будівельні матеріали, які були використані під час його будівництва. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання інше майно, що було використано в процесі будівництва (ч.3 ст.331 ЦК України), відтак ст.331 ЦК України не передбачено можливості визнання права власності на недобудоване нерухоме майно в судовому порядку. При цьому, визначаючи право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (поіменувати) ці матеріали чи обладнання. За змістом ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, і доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Разом з тим, позивач не надав суду належні та допустимі докази, які б чітко визначали повне найменування, кількість та вартість будматеріалів, що були використані в процесі будівництва спірного житлового будинку, і відмовився від оплати судової будівельно-технічної експертизи, що, з цих підстав, не була проведена. Тому, враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що в первинному позові слід відмовити за недостатністю доказів, які б підтверджували викладені в позові обставини. Також не підлягає задоволенню позовна вимога за зустрічним позовом про визнання права власності на частину житлового будинку за відповідачем в порядку спадкування за заповітом, оскільки даний об»єкт нерухомого майна є самочинною спорудою, враховуючи, що будівництво будинку проводилось без відповідного дозволу, на земельній ділянці, що не була відведена у власність або користування забудовнику для будівництва та обслуговування житлового будинку, а виготовлення технічного паспорту на будинок, отримання дозволу на забудову ділянки та виготовлення будівельного паспорту, були здійсненні вже після смерті [PERSON]; право власності на спірний недобудований житловий будинок за спадкодавцем не було зареєстровано і правовстановлюючий документ на право власності на земельну ділянку на його ім»я відсутній. До того ж, за договором купівлі-продажу будинку для від 23.01.1989 року такий об»єкт був придбаний [PERSON] як такий, що призначений для тимчасового проживання. Тому, даний спірний будинок не входить до складу спадкового майна, а тому не може бути успадкованим спадкоємцями за заповітом як об»єкт нерухомого майна завершеного будівництвом, а саме як житловий будинок. Разом з тим, враховуючи, що заповітом від 31.10.1991р. все майно, де б воно не знаходилось і взагалі, що знаходиться в [ADDRESS] померлий заповів [PERSON] та [PERSON], без визначення часток, і спадкоємці прийняли спадщину у встановленому законом порядку, слід, виходячи з принципу рівності часток у спадщині спадкоємців за законом, що визначається положеннями ст.1267 ЦК України, встановити, що частки обох спадкоємців у спадщині після смерті [PERSON] за даним заповітом є рівними - по ? частині, кожному, тим самим задовольнивши позов частково. Крім того, оскільки зустрічний позов оплачений лише частково, за позовну вимогу про визнання права власності на ? частину спірного будинку, і в задоволенні позову в частині визнання за відповідачем права власності на ? частину будинку відмовлено, з відповідача [PERSON], слід стягнути в дохід Держави, недоплачену суму судового збору в розмірі 1% від вартості ? частини спірного будинку, виходячи з встановленої інвентаризаційної вартості такого об»єкта.

Outcome: partial