Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON], інтереси якого за довіреністю представляє [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті» про визнання кредитного договору недійсним в частині. Позивач посилався на те, що 08.11.2013 р. між ним та ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті» укладено кредитний договір № 50011069, згідно якого відповідач надав йому кредит в сумі 145 038,29 грн. та Додатковий кредит в сумі 47 521,25 грн., всього 192 559,54 грн. на придбання автомобіля марки VW, модель Polo А05, строк кредитування - 60 місяців, процента ставка кредитного договору становить - 9,90%. При цьому, у вказаному кредитному договорі позичальник прив'язав суму кредиту, яка була визначена і надана в гривнях, до долара США, що станом на момент видачі кредиту становило: по кредиту - 17 659,60 дол. США та по Додатковому кредиту - 5 786,10 дол. США. Згідно умов договору, кредитні кошти відразу перераховані продавцю транспортного засобу - ТОВ «КарпатиАвтоцентр». До кредитного договору сторони також підписали додаток - Графік погашення кредиту, відповідно до якого, місячний платіж повинен бути сплачений щомісяця до 15 числа, і становить - 471,59 дол. США та Загальні умови кредитування. Відповідно до п. 1.1. Загальних умови кредитування, Компанія - відповідач по справі, зобов'язується надати Позичальнику кредит у сумі, визначеній у Кредитному договорі в українських гривнях. В Кредитному договорі Сторони встановлюють еквівалент Суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для Сторін. Пунктом 1.3.1 Загальних умов кредитування визначено, що розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення Кредиту та Додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення Кредитного договору, у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В подальшому Позичальник сплачує платежі у повернення Кредиту та Додаткового кредиту відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у Кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених нижче особливостей. З огляду на те, що ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті» визначило в Графіку погашення кредиту суму платежу за розрахунковий період в дол. США та в Загальних умовах кредитування суму кредиту еквіваленту до валюти, а саме до долара США, на думку позивача, наведені обставини свідчать про фактичне кредитування в іноземній валюті. Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 1054-1056 ЦК України. Кредитний договір від 08.11.2013 р. № 5001169 фактично вбачає валютні операції, для яких є свій порядок регулювання - зокрема, наявність ліцензії на валютні операції, обов'язок банку попередити позивальника про валютні ризики тощо. Правовідносини, які виникли із кредитного договору, за своєю суттю є зобов'язанням, визначеним ст. 509 ЦК України. Чинний Цивільний кодекс України розрізняє валюту зобов'язання та валюту виконання зобов'язання. У відповідності зі ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня, у зв'язку з чим грошове зобов'язання у договорі повинно бути виражено в національній валюті України. Дане положення в цілому кореспондується і з ч. 1 ст. 192 ЦК України, відповідно до якої законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України, зобов'язання повинно бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Згідно ч. 2 ст. 524 ЦК України, сторони за договором можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Спеціальною нормою права, зокрема п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що боргове зобов'язання в кредитній угоді повинно бути визначено в грошовому виразі. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то це суперечить вищевказаному Закону. Іноземна валюта, як засіб платежу, зокрема за зобов'язаннями, відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України, може використовуватися в Україні лише у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національний банк України» гривня (банкноти і монети) як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України за всіма видами платежів, а також для зарахування на рахунки, вклади, акредитиви та для переказів. Відповідно до п.3.3 ст. 3 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» гривня як грошова одиниця (національна валюта) є єдиним законним платіжним засобом в Україні, приймається усіма фізичними та юридичними особами без будь яких обмежень на всій території України. Режим здійснення валютних операцій на території України, регулюється Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», який з урахуванням припису ст. 4 ЦК України, є одним із джерел регулювання правовідносин у валютній сфері. Визначення в Графіку погашення кредиту суми щомісячного платежу в розмірі 471,59 дол. США та підписання Загальних умов кредитування, згідно яких, він зобов'язаний сплачувати щомісяця платежі, визначені в еквіваленті до іноземної валюти, за своєю правовою природою є валютною операцією. Кредитний договір від 08.11.2013 р. № 5001169 фактично вбачає валютні операції, для яких є свій порядок регулювання - зокрема, наявність ліцензії на валютні операції, обов'язок банку попередити позивальника про валютні ризики тощо. Одночасно, ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» передбачено, що валютні операції проводяться на підставі відповідної ліцензії Національного банку України. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» ліцензування, в тому числі, банківської діяльності, професійної діяльності на ринку цінних паперів, діяльності з надання фінансових послуг, здійснюється згідно з законами, що регулюють відносини у цих сферах. Статтею 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» передбачено, що на здійснення валютних операцій Національний Банк України видає генеральні та індивідуальні ліцензії. В даному випадку ні генеральна, ні індивідуальна ліцензія на здійснення валютних операції, а саме визначення ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті» в Кредитному договорі від 08.11.2013 р. № 50011069 та в додатках до нього суми кредиту та щомісячних платежів у дол. США та в еквіваленті до іноземної валюти, у відповідача відсутні. Крім того, на день укладання кредитного договору курс валюти, застосований відповідачем при визначені суму кредиту в еквіваленті до дол. США, становив 1 долар США = 8,2130 гривень, а на сьогоднішній день, зокрема станом на 18.02.2015 року, курс дол. США по банку ПАТ «Креді Агріколь Банк» становить 1 долар США = 26,400 гривень. На думку позивача, існує істотна зміна становища щодо виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Тобто з підвищенням курсу іноземної валюти, сума боргу, яку необхідно сплачувати, зросла в три рази, в зв'язку із чим значно погіршився його (позивача) фінансовий стан, оскільки він отримує доходи в гривнях, а не в доларах США, і при отриманні кредиту, не розраховував на такий значний стрибок вартості валюти. Пунктом 16 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 р. визначено, що саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 Цивільного кодексу України, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. При цьому суди повинні з'ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року № 541/13808 (щодо договорів, укладених після набрання постановою чинності), де передбачено обов'язок банків у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач. На думку позивача, ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті» переклав на нього ризик знецінення гривні відносно інших валют по гривневому кредиту, що є ознакою нечесної підприємницької практики за п.14 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», а відповідно до ч.6 ст.19 зазначеного Закону правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької діяльності, є недійсними. Норми оспорюваних додатків до Кредитного договору є несправедливими і всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позичальника - позивача, споживача кредитних послуг. За змістом зазначених норм несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Зокрема, несправедливими є визначення в Графіку погашення кредиту розміру щомісячного платежу в дол. США, хоча фактично кредит видався в гривнях, а також визначення в Загальних умовах кредитування порядку розрахунку розміру щомісячного платежу, виходячи із еквіваленту суми в іноземній валюті, оскільки в даному випадку це є способом зловживання відповідачем своїм правом, оскільки всі ризики знецінення національної валюти України кредитор покладає виключно на позичальника, що є грубим порушенням ч.3 ст. 13 Цивільного кодексу України. Таким чином, використання ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті» долара США, як предмету визначення вартості суми кредиту за споживчим кредитом значно погіршує фінансове становище позичальника, як споживача порівняно з кредитором. Кредитний договір від 08 листопада 2013 року № 5001169 фактично є валютним фіксінгом - один з видів валютного договору. З огляду на викладене, вважає, що кредитний договір в частині та додатки до кредитного договору від 08.11.2011 р. № 50011069, а саме Графік погашення кредиту та п.п. 1.3; 1.3.1; 1.3.2; п. 2.4 Загальних умов кредитування, повинні бути визнані судом недійсними. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. При цьому, згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як зазначено в рахунку на оплату № 721 від 09.11.2013 р., вартість придбаного ним автомобіля становить 170 933,29 грн. Розрахунок між ним та ТОВ «КарпатиАвтоцентр» здійснювався через кредитора - ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті» і ці кошти відповідачем перераховані саме в гривні, в розмірі 170 633,29 грн. Таким чином, визначення в графіку погашення кредиту розміру щомісячного платежу в дол. США та прив'язка суми кредиту в кредитному договорі від 08.11.2013 р. № 50011069 до еквівалента в дол. США, позивач вважає незаконною. Між ним та ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті» повинен бути укладений новий додаток до кредитного договору - Графік погашення кредиту, в якому сума розрахункового платежу має бути визначена в гривнях та з розрахунку того, що йому наданий кредит в сумі 192 559,54 грн. з відсотковою ставкою 9,90%. В рахунках, які виставлялись йому відповідачем до сплати, сума платежу за розрахунковий період, визначалась згідно із п.1.3.1 Загальних умов кредитування та із суми 471,59 дол. США, а тому ці суми кожен раз були іншими та становили більшу суму, ніж він мав би сплатити, як би до уваги бралась сума кредиту в розмірі 192 559,54 грн. У зв'язку із тим, що на даний час сплачено більше коштів, ніж він повинен був би сплатити, ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті» має зробити перерахунок суми заборгованості по кредитному договору № 50011069 від 08.11.2013 р. з розрахунку суми кредиту - 192 559,54 грн. з відсотковою ставкою 9,90% станом на момент звернення із позовом до суду. Просив ухвалити рішення, яким: 1). Кредитний договір № 5001169 від 08.11.2013 р., укладений між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] про надання споживчого кредиту визнати недійсним в частині „і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту Суми кредиту в дол. США визначеному вище, відповідно до статті 1.3 Загальних умов кредитування". 2). Визнати недійсними п. 1.3 та п. 2.4 Загальних умов кредитування. 3). Визнати недійсним додаток до Кредитного договору від 08.11.2013 р. № 50011069 - Графік погашення кредиту, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ Мобіліті», код ЄДРПОУ 36422974. 4. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ Мобіліті», код ЄДРПОУ 36422974, укласти з [PERSON] новий додаток до Кредитного договору від 08 листопада 2013 року № 50011069 - Графік погашення кредиту, визначивши в ньому суму платежу за розрахунковий період в гривні з розрахунку суми кредиту - 192 559,54 грн. з відсотковою ставкою 9,90%. 5. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ Мобіліті», код ЄДРПОУ 36422974, зробити перерахунок суми заборгованості по кредитному договору № 50011069 від 08 листопада 2013 року з розрахунку сума кредиту - 192 559,54 грн. з відсотковою ставкою 9,90% станом на момент звернення із позовом до суду. В судовому засіданні позивача [PERSON] вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві і просив їх задовольнити. Також посилався на письмові пояснення, в заперечення на позицію представника відповідача (а.с. 141-143). По суті пояснив, що укладати кредит його ніхто не примушував. Він не звернув увагу на те, що сума гривні вказана у еквіваленті до долара США. Коли перестав мати змогу сплачувати кредит, звернувся до адвоката. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладене в позовній заяві і письмові пояснення, долучені до справи (а.с. 144-146). Представник відповідача Самойленко А.О. в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на письмові заперечення (а.с. 69-76) і просила в задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача судові витрати, з наступних підстав. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» кредитною установою є юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовими вважаються такі послуги: надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг. Відповідач зазначає, що має статус фінансової установи, яка зареєстрована відповідно до Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. При укладенні кредитного договору позивачу надано повну, достовірну та детальну інформацію про сукупну вартість кредиту відповідно до Кредитного договору. Крім цього, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не встановлює обов'язковість зазначення валюти у детальному розписі сукупної вартості кредиту, а встановлює обов'язок кредитодавця розписати сукупну вартість кредиту у процентному та грошовому виразі. Графік погашення кредиту до Кредитного договору № 50011069 від 08.11.2013 р. містить детальний розпис сукупної вартості кредиту за весь період дії Кредитного договору відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». В позовній заяві Позивач зазначає, що правовідносини за договором регулюються ст. 1054 ЦК України та ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Даний договір фактично вбачає надання кредиту у валюті, що заборонено чинним законодавством. Кредит було надано саме в гривнях, а тому повернення повинно проводитись в гривнях без посилання на еквівалент долара США. В свою чергу, Відповідач стверджує, що вищезазначене твердження Позивача не відповідає дійсності, зважаючи на наступне. По-перше, згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. В силу ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 524 ЦК України, зобов'язання має виконуватися в грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Крім того, згідно із ч. 1 та 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Тобто, враховуючи умови Кредитного договору та положення закону, твердження Позивача, що про те, що законодавством заборонено використовувати розрахунок розміру платежів, шляхом застосування еквівалентів у іноземній валюті, є цілком безпідставним. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 02.07.2014 р. по справі 6-79цс14 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/39689407). Згідно п. 1.3.1 Договору розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення Кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладання Кредитного договору у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення Кредиту відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні: при цьому платіж розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунків обмінного курсу банку, зазначеного у Кредитному договорі. Позивач погодився з усіма умовами Кредитного договору шляхом його підписання і взяв на себе усі валютні ризики, які виникають через застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку. При цьому, ще при підписанні Кредитного договору, Позивач був попереджений про дані ризики. Так, згідно п. 9.5. Загальних умов кредитування до Кредитного договору, підписанням Загальних умов кредитування Позивальник підтверджує, що Відповідач належним чином ознайомив його із інформацією, передбаченою ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а також, що Позичальник ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених Відповідачем. Відповідно до п. 9.6. Загальних умов кредитування до Кредитного договору, Позичальник підтверджує, що йому надано вичерпну інформацію про умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для Позичальника, та умови надання додаткових фінансових послуг, пов'язаних з фінансовим кредитом, та їх вартість (за умови їх надання). Таким чином, застосування еквіваленту в доларах США при сплаті щомісячних платежів за Кредитним договором жодним чином не порушує чинне законодавство, зокрема, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Представник відповідача також звернулася до суду з заявою про відшкодування позивачем судових витрат, понесених відповідачем, посилаючись на вимоги ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України, згідно яких до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать, зокрема, витрати на правову допомогу, а також витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. У зв'язку із зверненням Позивача до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовною заявою про визнання недійсним Кредитного договору № 50011069 від 08.11.2013 p., відповідач звернувся до спеціалізованої організації, а саме, до ТОВ «Юридична фірма Вернер», для супроводження зазначеної справи у суді, підготовки процесуальних документів та участі у судових засіданнях. Вартість судових витрат Відповідача на правову допомогу з підготовки процесуальних документів, представництва інтересів Відповідача та супроводження зазначеної справи у суді станом на момент подання даної заяви складає 10 000, 00 грн. Відповідач також поніс витрати, пов'язані із явкою представника Відповідача до суду, у розмірі 3 857, 85 грн. Загальна вартість судових витрат, яка має бути відшкодована Відповідачу Позивачем, складає 13 857, 85 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не обґрунтований і в його задоволенні необхідно відмовити, з наведених нижче підстав. Судом встановлено, що 08.11.2013 р. між ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті» (юридична адреса: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 27-Т, код ЄДРПОУ 35422974) (Кредитор) та [PERSON] (Позичальник), укладено кредитний договір № 50011069 (а.с. 6) та Додаткову угоду до кредитного договору № 50011069 (а.с. 7). Згідно основних умов Кредиту: сума кредиту, визначена в розмірі 145 038,29 грн., еквівалент суми кредиту в доларах США: 17 659,60 дол. США; Строк кредитування - 60 місяців. Сума Додаткового кредиту, визначена в розмірі 47 521,25 грн., еквівалент суми Додаткового кредиту в доларах США: 5 786,10 дол. США (а.с. 6). Умовами кредитного договору також визначено курс для обчислення платежів: курс Філія «КІБ» ПАТ «Креді Агріколь Банк», що дорівнює: 8,2130грн./ дол. США. Процентна ставка: 9,90 %, змінна ставка відповідно до статті 2.3 Загальних умов кредитування. Разова комісія за надання (розміщення) кредиту 2,50 % від суми кредиту. Відповідно до статті 3.1. Загальних умов кредитування, за умови отримання Позичальником попереднього погодження від Компанії, при достроковому поверненні Позичальником кредиту нарахування відсотків по відношенню до майбутніх періодів не передбачено. Цільове призначення Кредиту: на придбання Автомобіля марки VW, модель РоІо А05, кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1 199 куб.см., рік випуску 2013. Перший внесок за власні кошти в оплату Автомобіля здійснено в еквіваленті: 3116,40 дол. США Ціна Автомобіля відповідно до Договору з дилером в еквіваленті: 20 776,00 дол. США. Спосіб надання Кредиту: перерахування на рахунок: Рахунок № [NUMBER] у банку ПАТ «Укрсоцбанк» МФО 300023 Одержувач: КарпатиАвтоцентр, TOB, ЄДРПОУ: 34382778. Цільове призначення Додаткового кредиту: оплата страхових платежів згідно з Договором страхування, укладеним на виконання умов Кредитного договору на користь Страхової компанії УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА, ПАТ CK. Позичальник доручає Компанії перераховувати страхові премії на користь страхової компанії рівними місячними платежами. Усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту Суми кредиту в дол. США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3 Загальних умов кредитування. До вказаного кредитного договору між Сторонами підписаний додаток - Графік погашення кредиту, згідно якого місячний платіж, що підлягає сплаті щомісяця до 15 числа, становить суму в гривнях, еквівалентну 471,59 дол. США (а.с. 8-10). В Графіку погашення кредиту також зазначається, - Разова комісія за надання (розміщення) кредиту - плата, яка встановлюється Компанією за надання Кредиту, що включає в себе ознайомлення Позичальника з кредитними продуктами, умовами та порядком надання Кредиту, оцінкою платоспроможності Позичальника, оформлення і ведення кредитної справи, роз'яснення умов Кредитного договору, коригування суми заборгованості по Кредиту (його частини) згідно з умовами Кредитного договору, консультування Позичальника з питань користування кредитними коштами та інших питань відповідно до умов Кредитного договору та норм чинного законодавства. Вартість страхування майна визначається відповідним договором страхування, що укладається між Позичальником та страховою компанією. Умови страхування можуть змінюватися відповідно до умов договору страхування. В таблиці наведена вартість страхування відповідно до договору страхування із розрахунку на 1 рік станом на дату укладання Кредитного договору. У випадку укладання договору страхування в іншу дату, вказана вартість страхування майна в гривні може відрізнятися. Відповідно до умов Кредитного договору Позичальник зобов'язується забезпечувати страхування майна, яким забезпечено виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором, протягом усього терміну дії Кредитного договору в страховій компанії, яка авторизована Компанією, Таким чином, процентне значення та грошовий вираз вартості страхування майна збільшується пропорційно строку дії Кредитного договору. Платежі повинні бути сплачені на підставі рахунка Компанії в гривнях (за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів в іноземній валюті, визначених вище, відповідно до пункту 1.3 Загальних умов кредитування) банківським переказом на банківський рахунок Компанії (а.с. 8-10). Позивач [PERSON] також ознайомився та підписав представлений відповідачем ТОВ «ПОРШЕ Мобіліті» Додаток до кредитного договору - Загальні умови кредитування (а.с. 11-18). Відповідно до п. 1.1. Загальних умов кредитування, Компанія (Відповідач по справі) зобов'язується надати Позичальнику кредит у сумі, визначеній у Кредитному договорі в українських гривнях. В Кредитному договорі Сторони встановлюють еквівалент Суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для Сторін. Пунктом 1.3.1 Додатку визначено, що розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення Кредиту та Додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення Кредитного договору, у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В подальшому Позичальник сплачує платежі у повернення Кредиту та Додаткового кредиту відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у Кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених нижче особливостей (а.с. 11-18). Постановою правління Національного Банку України № 168 від 10.05.2007 р., зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 р. за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» визначено, що: «1.2. Ці Правила регулюють порядок надання банками споживачу повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту (кредиту на поточні потреби, кредиту в інвестиційну діяльність, іпотечного кредиту) з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту (у тому числі наданого у формі кредитної лінії, овердрафту за картковим рахунком тощо) і мають бути оплачені споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або кредитного договору про надання споживчого кредиту. 2. Вимоги щодо надання споживачу попередньої інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту 2.1. Банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: а) найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу; б) умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб -страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту; г) інші умови, передбачені законодавством. … 3.2. Кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом». Посилання позивача на істотну зміну становища щодо виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, внаслідок підвищення курсу іноземної валюти та ріст суми боргу, яку необхідно сплачувати, не є підставою для скасування осопрюваних умов кредитного договору. Так, пунктом 16 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 р. визначено, що «Саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті». Згідно ст. 524 ЦК України, «1. Зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. 2. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті». Відповідно до ст. 533 ЦК України, «1. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. 2. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом». У відповідності до ст. 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» надано визначення «валюта України», «іноземна валюта» і «валютні операції», зокрема: «валюта України» розуміється як власне валюта України, так і платіжні документи та інші цінні папери, виражені у валюті України; «іноземна валюта» розуміється як власне іноземна валюта, так і банківські метали, платіжні документи та інші цінні папери, виражені в іноземній валюті або банківських металах; 2) «валютні операції»: операції, пов'язані з переходом права власності на валютні цінності, за винятком операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України; операції, пов'язані з використанням валютних цінностей в міжнародному обігу як засобу платежу, з передаванням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності; операції, пов'язані з ввезенням, переказуванням і пересиланням на територію України та вивезенням, переказуванням і пересиланням за її межі валютних цінностей. З огляду на викладене, суд дійшов переконання, що твердження позивача про отримання ним завуальованого валютного кредиту, не ґрунтується на Законі і суперечить наведеним вище нормам права. В той же час, умови спірного кредитного договору в повній мірі відповідають вимогам ст.ст. 524, 533 ЦК України, та «Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», встановленим Постановою правління Національного Банку України № 168 від 10.05.2007 р., зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 р. за № 541/13808, а також з дотриманням вимог ЗУ «Про захист прав споживачів». Суд вважає встановлені обставини справи доведеними належними та допустимими доказами. Згідно ст. 59 ЦПК України, «2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування». У відповідності до ст. 60 ЦПК України, «1. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. … 4. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях». На думку суду, позивач не представив належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення відповідачем охоронюваних законом прав позивача. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Висновок суду ґрунтується на усних та письмових поясненнях сторін, всіх наявних у справі письмових матеріалах в сукупності, які були досліджені в судовому засіданні, і яким дана правова оцінка. Таким чином, суд вважає за необхідне в задоволенні позову [PERSON], інтереси якого за довіреністю представляє [PERSON], до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ Мобіліті» про визнання кредитного договору № 5001169 від 08.11.2013 р., укладеного між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] про надання споживчого кредиту частково недійсним і зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ Мобіліті» укласти з [PERSON] новий додаток до Кредитного договору № 50011069 від 08 листопада 2013 року та зробити перерахунок суми заборгованості, відмовити за безпідставністю. Пунктом 35 Постанова Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», визначено, що «… У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду заяви позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Як вбачається зі ст. 79 ЦПК України (Види судових витрат), «1. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. 2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 3. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: … 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; ...» Статтею 22 ч. 3 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що «3. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав». Приймаючи до уваги, що позивач звільнений від сплати лише судового збору, витрати, пов'язані з розглядом справи, підлягають стягненню з позивача. Разом з тим, суд вважає необґрунтованими вимоги відповідача, в частині стягнення витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, з наведених нижче підстав. Згідно п. 46 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справа» від 17.10.2014 р. № 10, на яку посилається відповідач, визначено, що вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суди повинні враховувати граничні розміри компенсації таких витрат, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 р. «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 127 від 22.02.2012), визначено наступні граничні розміри: «2. За втрачений заробіток - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам у зв'язку з явкою до суду обчислюється за кожну годину пропорційно до середньої заробітної плати особи, розрахованої відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100. Загальний розмір виплати не може перевищувати суму, розраховану за відповідний час виходячи із трикратного розміру мінімальної заробітної плати. 3. За відрив від звичайних занять - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам у зв'язку з явкою до суду обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять … 5. Витрати: 1) пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла -стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження … 3) пов'язані з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи не можуть перевищувати 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за сукупність дій, необхідних для розгляду справи». Однак, відповідачем не наведено кількість годин, зайнятих представником відповідача у судових засіданнях з відповідною тарифікацією погодинної оплати, а також обсяги робочого часу у разі вчинення представником відповідача інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Відсутність документального підтвердження загальної кількості годин, зайнятих представником відповідача у даній справі, пов'язаних із наданням правової допомоги, позбавляє суд можливості перевірити розмір заявленої суми відшкодування (в розмірі 10 000 грн.) на відповідність граничним розмірам компенсації витрат. Разом з тим, суд вважає доведеними та підтвердженими належними документами, витрати відповідача, пов'язані з переїздом із м. Києва до м. Чернівці та добові витрати: Дата судового засідання Транспортні витратиВитрати, не підтверджені документально, на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи (добові витрати) ДокументСума (грн.)ПідставаСума (грн.) 01.04.2015 р.Проїзний документ: -[NUMBER] -[NUMBER], 21абз. 6 пп. 170.9.1 Податкового кодексу України243, 60 08.04.2015 р.Проїзний документ: -[NUMBER] -[NUMBER], 99абз. 6 пп. 170.9.1 Податкового кодексу України243,60 21.04.2015 р.Проїзний документ: -[NUMBER] -[NUMBER], 65абз. 6 пп. 170.9.1 Податкового кодексу України243, 60 28.04.2015 р.Проїзний документ: -[NUMBER] -[NUMBER], 60абз. 6 пп. 170.9.1 Податкового кодексу України243, 60 2 883,45 974,40 Загальна сума витрат, пов'язаних із явкою представника Відповідача до суду, становить 3 857, 85 грн. і підлягає стягненню з позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved