Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що вони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 11.08.2001 року Володимир-Волинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції у Волинській області, про що зроблено актовий запис №169. Від спільного подружнього проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Зазначає, що одруження з відповідачем виявилось невдалим через сварки, непорозуміння. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, а також визначити місце проживання їхньої дочки разом із ним. Ухвалою суду від 27 листопада 2014 року сторонам надано строк для примирення тривалістю 1 місяць, однак протягом наданого строку сторони не примирились. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення в їх обґрунтування аналогічні тим, що викладенні у позові. Додатково пояснив, що протягом наданого судом строку не примирився з відповідачем. Відповідач має іншого чоловіка, з котрим проживає, а тому він просить шлюб розірвати. Підтвердив, що спору з відповідачем відносно визначення місця проживання дитини не має, оскільки вони дійшли згоди, що дитина залишається проживати з ним. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Пояснила, що протягом надано судом строку не примирилася із позивачем. Має іншого чоловіка, з котрим проживає, а тому просить шлюб із позивачем розірвати. Підтвердила, що спору відносно місця проживання дитини немає, оскільки добровільно погодили з позивачем, що донька буде проживати разом з ним. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З наданого суду свідоцтва про одруження серія [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2001 року. З дослідженого судом свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] [INFO]. В ході розгляду справи встановлено, що причиною розірвання шлюбу є сварки, непорозуміння, котрі виникають між подружжям. Судом надавався сторонам строк для примирення та збереження шлюбу і сім"ї. Проте сторони не примирились, надалі проживають окремо, не підтримують подружніх відносин. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли відносини, які не сприяють збереженню їх сім'ї. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки сім'я сторін розпалась і надалі її зберігати недоцільно, а шлюб слід розірвати. Із пояснень сторін та змісту позовної заяви встановлено, що як на час звернення до суду із даним позовом, так і під час розгляду справи між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини, оскільки вони дійшли згоди про те, що дитина буде проживати з позивачем, а тому суд не вбачає підстав для визначення місця проживання дитини у судовому порядку.

Outcome: approved