Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Заявниця 12 лютого 2014 року звернулася до суду з вказаною заявою в якій посилалася на те, що на початку 1990 року вона познайомилася з [PERSON], з яким близько року зустрічалася, після чого розпочали проживати разом. З 1991 року знаходились у фактичних шлюбних відносинах, проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Реєструвати шлюб не поспішали, оскільки у цьому не було потреби та й питання щодо реєстрації шлюбу не виникало. За час проживання однією сім`єю придбали житловий будинок [ADDRESS] де і проживали з 2000 року. [INFO] року [PERSON] помер, заявниця займалася його похованням, несла витрати, пов`язані з цим, отримала свідоцтво про його смерть. Після його смерті відкрилася спадщина на домоволодіння [ADDRESS] розташованого на земельній ділянці площею 800 кв.м. За життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого все майно заповів заявниці. У зв`язку з чим, заявниця звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, спадкові права заявниці були оформлені, тому підтверджувати в судовому засіданні факт сумісного проживання не було необхідності. Проте, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини та підтвердження першого ступеня споріднення необхідно надати до державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська, для підтвердження того, що заявниця відноситься до першої черги спадкування за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України. Заявниця просила встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] з 1991 року по [INFO] року, встановити між ними наявність першої ступені споріднення. Представник заявниці у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити. В обґрунтування вимог, посилався на обставини, викладені у заяві. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, про день і час проведення слухання справи сповіщалася належним чином, про причини неявки не повідомила, письмових заяв не надходило. Суд, вислухавши пояснення представника заявниці, свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню по наступних підставах. При розгляді даної справи суд бере до уваги Постанову Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. В ході судового розгляду встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], який за життя склав заповіт, посвідчений 31 березня 2009 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], згідно якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося заповів [PERSON] (а.с.46). Згідно матеріалів спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], вбачається, що після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, з заявою про прийняття спадщини 26.01.2012 року звернулася [PERSON], якій 14 листопада 2012 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.7,41-72). Як пояснив в судовому засіданні представник заявниці, встановлення факту проживання однією сім'єю та підтвердження першого ступеня споріднення необхідно надати до державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська, для підтвердження того, що заявниця відноситься до першої черги спадкування за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, щоб не сплачувати податок, у в зв'язку з отриманням спадщини. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про встановлення факту проживання однією сім"єю, мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Причому, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень ( ст. 58, ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. На підтвердження позовних вимог, позивачка подала довідку за підписом голови квартального комітету № 7 від 08.01.2014 року, згідно якої вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з 2001 року по теперішній час. За даною адресою з 2001 року та до [INFO] року [PERSON] проживала з [PERSON] та сином [PERSON] (а.с.5). Однак, до вказаної довідки суд ставиться критично, оскільки вона не може свідчити, що [PERSON] з [PERSON] проживала як подружжя, однією сім»єю, вели спільне господарство і таке інше. Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували вимоги, зокрема, сімейні фотографії, листи, квитанції, тощо суду не надано. В судовому засіданні був допитаний свідок з боку заявниці [PERSON], однак з наданих свідчень не можливо встановити, що заявниця проживала однією сім`єю з [PERSON] саме з 1991 року. Разом з тим, регулювання майнових відносин між жінкою та чоловіком, які проживають однією сім»єю без реєстрації шлюбу, визначено Сімейним кодексом України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, а тому відносини, які виникли між [PERSON] та [PERSON] в період з 1991 року по 01 січня 2004 року не регулюються ст.74 СК України. Отже, в судовому засіданні представником заявниці не доведено та судом не встановлено, що заявниця разом з померлим проживали разом однією сім»єю, що вони вели спільне господарство та мали спільний сімейний бюджет, тобто, не встановлено, що їх відносини носили усталений характер, що притаманний подружжю, на одних показаннях свідка рішення суду грунтуватись не може. Крім того, суд звертає увагу, що проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу хоча і створює для них певні майнові права та обов`язки, але не наділяє її статусом подружжя, а тому права на спадкування у першій черзі вони мати не можуть. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто, аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed