Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Дніпропетровського ГРВ звернулося із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що 02 жовтня 2006 року між [PERSON] та АБ "Брокбізнесбанк"" був укладений кредитний договір № 890/506 Ц про надання споживчого кредиту в сумі 6411,95 грн. строком на 36 місяців до 01.10.2009 року з виплатою 25% річних за користування кредитом. Факт отримання кредитної суми з каси банку підтверджується заявами на видачу готівки № 0302122124 та № 0302122125 від 02.10.2006 року. Свої зобов'язання за кредитним договором боржник виконував з порушенням, щомісячні платежі, передбачені згідно з графіком погашення, сплачував несвоєчасно та не в повному обсязі. За умовами п.3.3 кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки згідно з додатком № 1 до договору. Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що за порушення строків погашення кредиту та нарахованих відсотків позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Боржник ухиляється від добровільного повернення боргу за кредитним договором, порушуючи його умови. В зв'язку з цим банк прийняв рішення про примусове стягнення боргу з [PERSON] Станом на 25.04.2013 року заборгованість по кредитному договору № 890/506 Ц від 02.10.2006 року складає всього 9071,73 грн., яка складається з: - 2851,33 грн. - по кредиту; - 3201,56 грн. - по відсотках; - 3018,84 грн. - пеня по кредиту і відсотках. Згідно ст. ст. 526, 625 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в терміни, установлені договором. Позивач прохає стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 9071,73 грн., а також судові витрати по справі в сумі 229,40 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, до суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу за його відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, хоча належним чином була сповіщена про день, час та місце розгляду справи в суді, заяви про причину неявки чи про відкладення розгляду справи до суду не надіслала. Оскільки відповідач була належним чином сповіщена про день, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення (позивач проти цього не заперечує). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши всі надані по справі докази та даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що 02 жовтня 2006 року відповідач [PERSON] уклала з позивачем кредитний договір № 890/506 Ц про надання споживчого кредиту в сумі 6411,95 грн. строком на 36 місяців до 01.10.2009 року з виплатою 25% річних за користування кредитом. [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, в зв'язку з чим за нею станом на 25.04.2013 року утворилась заборгованість, яка складається з: - 2851,33 грн. - по кредиту; - 3201,56 грн. - по відсотках; - 1613,58 грн. - пеня по кредиту і відсотках. Стосовно розміру пені, яку позивач прохає стягнути з відповідача на його користь, встановлено наступне. Згідно ст.549 ч.3 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до вимог ст. 258 ч.2 п.1 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). В даному випадку, позивачем сума пені зазначена понад строку позовної давності. Таким чином, сума пені по кредиту і відсотках підлягає задоволенню в розмірі 898,80 грн. Всього заборгованість [PERSON] по кредитному договору № 890/506 Ц від 02.10.2006 року складає 6951 грн. 69 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України судові витрати повинні бути покладені на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial