Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.07.2017 р. [PERSON] взяв у борг 10.000 доларів США які зобов»язався повернути за першою вимогою, про що надав відповідну розписку. Вересні 2017 р. позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення суми коштів, отриманих в борг, однак відповідач своїх зобов»язань не виконав. В зв»язку з невиконанням відповідачем своїх зобов»язань за договором позики, позивач просить в судовому порядку стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі 10000 доларів США, що на момент розгляду справи становить 267000 гривень. Представником позивача подана заява про розгляд справи у його відсутність. Відповідач про місце і час судового розгляду повідомлявся за місцем реєстрації у спосіб, передбачений ст. 128 ЦПК України. Судові повістки повернулись до суду за закінченням терміну зберігання. Враховуючи, що відповідач повідомлявся судом про місце і час судового розгляду у спосіб, передбачений ст. 128 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судому встановлено, що 14.07.2017 р. [PERSON] отримав в борг від [PERSON] суму позики в розмірі 10000 доларів США, які зобов»язався повернути за першою вимогою. На підставі ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кошті були передані відповідачу, що підтверджується виданою розпискою. Згідно з ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належнм чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов»язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (ст.610 ЦК України). Відповідно до положень ст.530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як вбачається з письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, позивач 04.09.2017 р. та 16.09.2017 р.звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення суми боргу. З боку відповідача суду не надано доказів на підтвердження виконання ним своїх зобов»язань щодо повернення суми боргу. З огляду на викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази, беручи до уваги норми чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, обставини, викладені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, розмір позовних вимог є доведеним, в зв»язку з чим позов підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підстав положень ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати.

Outcome: approved