Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернулася в суд із вищезазначеним позовом, в якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Так, позивач зазначає, що шлюб між сторонами розірвано у 2009 році, з тих пір відповідач жодної участі у вихованні та матеріальному забезпеченні власної дитини не приймає. На підтвердження того, що відповідач має тверде бажання обірвати всі зв`язки із своєю дитиною, подала нотаріально посвідчену заяву, в якій відповідач висловлює свою позицію щодо необхідності задоволення даного позову та не заперечує щодо подальшого удочеріння дитини, просить розглянути справу за його відсутності. В судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав, викладених судом вище. Як зазначив суд вище, відповідач подав заяву, де зазначив, що просить проводити розгляд даної справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа в судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи за відсутності свого представника та зауважила, що підтримує висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача щодо його малолітньої доньки. Враховуючи вік малолітньої [PERSON], [INFO], рівень її розвитку щодо можливості висловити свою думку з приводу спору та те, що особиста участь в розгляді справи може завдати дитині душевного болю, надмірну емоційність та хвилювання, суд вважає, що особиста участь дитини в розгляді даної справи недоцільна. Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.08.2001 по 28.05.2009, від якого народили дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с.5-7) Позивач разом із донькою зареєстровані та проживають [ADDRESS] (а.с.12) [PERSON], [INFO], навчається в 4 класі ЗОШ. Згідно представленої довідки батько дитини [PERSON] не бере участі у вихованні доньки, не з`являється у навчальний заклад, не цікавиться її навчанням і вихованням (а.с.13) Таким чином, матеріалами справи підтверджена відсутність інтересу батька до навчання доньки і здобуття нею освіти. Відповідач також не надає допомоги позивачу на утримання доньки, про що свідчить наявність заборгованості по стягненню аліментів на користь позивача на утримання малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.8) Позивач сама матеріально забезпечує сина, працює в Бородянському психоневрологічному інтернаті з геріатричним відділенням з 08.09.2009 року на посаді інструктора з трудової терапії, а з 13.04.2012 - на посаді молодшої сестри психоневрологічного відділення (а.с.15) Згідно висновку органу опіки та піклування - Служба у справах дітей Бородянської районної державної адміністрації Київської області остання вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], обґрунтовуючи таке рішення тим, що відповідач не спілкувався із донькою тривалий час, не цікавився її життям та здоров`ям. Виключно мати дитини створила доньці належні умови для проживання, повноцінного та всебічного розвитку (а.с.49) Відтак в матеріалах справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що відповідач самоусунувся від виховання власної доньки. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Підставою позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав визначено п.2 ч.1 ст.164 СК України, а саме - ухилення батька від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо) , що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. За викладених обставин, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO], оскільки відповідач як батько повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що полягає у свідомому нехтуванні відповідачем своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини, піклування про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умов для розвитку її природних здібностей та готування її до самостійного життя та праці. Суд враховує заяву, яку особисто написав відповідач, де він зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], також надає згоду на удочеріння останньої в майбутньому будь-якою особою на розсуд матері - [PERSON] (а.с.10) На підставі викладеного та

Outcome: approved