Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 10 000 грн. за розпискою та судових витрат, мотивуючи тим, що 25.07.2014 року відповідач позичив у нього грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується доданою до заяви розпискою позичальника. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язався повернути кошти до 01.08.2014 року. У встановлений в договорі строк грошові кошти позивачу повернені не були, а тому він просить суд стягнути їх з відповідача. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив позов задоволити в повному обсязі. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду повідомили, що є співробітниками позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] проходив стажування в ТДК, зарекомендував себе з позитивної строни, викликав до себе довіру, а тому, коли у нього виникли труднощі фінансового характеру - попросив у гр. [PERSON] кошти на один місяць. [PERSON] та [PERSON] були присутніми під час написання розписки [PERSON] [PERSON] та стверджують що були свідками, під час передачі [PERSON] [PERSON] грошових коштів в розмірі 10 000,00 грн., які останній зобов"язався повернути до 01.08.2014 року. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 29-34). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики (розписки), внаслідок чого позикодавець позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики з позичальника. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 25.07.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, за яким позикодавець (позивач) надав, а позичальник (відповідач) отримав грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. Умовами договору встановлений кінцевий термін повернення позики до 01.08.2014 року. Факт передачі вказаних в договорі грошових коштів підтверджується розпискою позичальника від 25.07.2014 року (а.с. 3). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку - договору позики від 25.07.2014 року. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте по даний час відповідач не виконав свого обов'язку по поверненню коштів. Таким чином, за відповідачем наявна заборгованість за договором позики в розмірі 10 000 грн. 00 коп. Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики та доводів позивача суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з останнього заборгованості за договором позики є обгрунтованими та підлягають до задоволення. За змістом до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч. 1, 612, 1046, 1047, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79 ч. 1, 3; 88 ч. 1, 3 ЦПК України,

Outcome: approved