Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» в особі Донецької філії Приватного акціонерного товариства «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс», про визнання бездіяльності неправомірною, стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних витрат, 3% річних та моральної шкоди. У позовній заяві позивач зазначив, що 18.11.2010 року по вул. Університетській 46 м. Донецьку сталась дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля марки «Фольксваген» державний номер [NUMBER] під керуванням сина позивача - [PERSON] та автобуса YUTONG-2 ZK 6100 НВ державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], водія ТОВ «Маріуполь-АВТО», - власника транспортного засобу. Постановою Ворошиловського районного суду м. Донецька по справі 3-4859/10 від 30.11.2010 року винним у скоєнні адміністративного правопорушення визнано [PERSON], працівника ТОВ «Маріуполь-Авто». Згідно полісу відповідача №ВЕ 4256308 від 26.07.2010 року цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки - ТОВ «Маріуполь-Авто» застрахована за першим типом страхування. 19.11.2010 року з боку страхувальника страховику було направлено повідомлення про страховий випадок, а 21.12.2010 року з боку позивача за вх. №143 філії - заява про виплату страхового відшкодування та всі необхідні документи. Відповідачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Але на неодноразові вимоги позивача про виплату страхового відшкодування з представниками відповідача - Донецької філії не мали результату, з посиланням представників відповідача або на наявність фінансових труднощів, або на наявну процедуру реорганізації чи банкрутства з усними гарантіями про виплату. Усвідомивши після 5 місяців звернень відсутність перспективи оплати, позивач 30.05.2011 року у письмовому вигляді звернувся до відповідача з претензією про відшкодування збитків за страховим випадком. З великим запізненням позивач отримав відповідь вих. №1091 від 15.06.2011 року згідно якої відповідачем прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 17910 гр. 42 коп. З огляду на відсутність відповіді на претензію від 30.05.2011 року станом на 23.06.2011 року позивач черговій раз звернувся до відповідача щодо виплати страхового відшкодування, на що отримав абсолютно аналогічну відповідь без дати та номера, де зазначено про рішення щодо виплати, без зазначення дати такої виплати відшкодування у розмірі 17910 гр. 42 коп. Після отримання двох відповідей та позитивного висновку щодо виплати страхового відшкодування, позивач неодноразово звертався до працівників філії відповідача у м. Донецьк з вимогами про виплату відшкодування, але окрім усних завірянь у виплаті нічого не отримав. Звернувшись до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивач дізнався, що відповідач у процесі припинення чи банкрутства не знаходиться. Позивач усвідомив, що з огляду на відсутність об'єктивних причин для не виплати відшкодування, відповідач не мав і не має наміру здійснювати страхову виплату, що і понудило позивача звернутись до суду. Згідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначену у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно вимог ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку. Аналогічні норми містяться у ст. 3, 16 Закону України «Про страхування». Згідно ст. 22.1 спеціального Закону «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 36.4 цього ж Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням. Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку у розмірі, встановленому договором або законом. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, яка діє протягом періоду за який нараховується пеня, - ст.36.5 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто розмір пені встановлений Законом. Оскільки умови договору страхування пені не встановлюють, підлягає застосуванню пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 36.2. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний; у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплат) та виплатити його. Таким чином, враховуючи отримання з боку відповідача заяви про виплату страхового відшкодування 21.12.2010 року дев'яносто денний термін для виплати страхового відшкодування починається з 22.12.2010 року та закінчується 21.03.2011 року. Починаючи з 22.03.2011 року має місце прострочення платежу з наслідками у вигляді пені, передбаченими ст. 36.5 Закову України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно Постанови НБУ №377 від 09.08.2010 року облікова ставка НБУ з 10.08.2010 року до 22.03.2012 року складала 7,75% річних. Пеня за період з 22.03.2011 року до 22.03.2012 року - за 365 днів складає: 17910 гр. 42 коп. (сума зобов'язання) х 15,5% (подвійна облікова ставка) х 365 днів (кількість днів прострочення)/100 = 2776 гр. 12 коп. Згідно Постанови НБУ №102 від 21.03.2012 року облікова ставка НБУ за період з 23.03.2012 року до 09.06.2013 року складала 7,5 % річних. Пеня за період з 23.03.2012 року до 09.06.2013 року - за 444 дні складає: 17910 гр. 42 коп. (сума зобов'язання) х 15% (подвійна облікова ставка) х 444 днів (кількість днів прострочення)/100 = 3268 гр. 03 коп. Згідно Постанови НБУ №209 від 06.06.2013 року облікова ставка НБУ за період з 10.06.2013 року до теперішнього часу складає 7% річних. Пеня за період з 10.06.2013 року до 21.06.2013р. (момент подачі позову) за 11 днів складає: 17910 гр. 42 коп. (сума зобов'язання) х 14% (подвійна облікова ставка) х 11 днів (кількість днів прострочення)/100= 75 гр. 57 коп. Загальна сума пені за період з 22.03.2011 року до 21.06.2013 року (820 днів) складає: 2776 гр. 12 коп. + 3268 гр. 03 коп. + 75 гр. 57 коп. = 6119 гр. 71 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правова позиція щодо того, що зобов'язання з виплати страхового відшкодування є грошовим з наслідками за прострочення у вигляді сплати Боржником суми боргу з урахуванням трьох процентів річний викладена у ряді постанов Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ та постановами Верховного суду України. Питання прострочення страхової виплати з наслідками у вигляді сплати боржником суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних було предметом розгляду Верховного суду України, який постановою від 06.06.2012 року за результатом розгляду позову особи до ЗАТ СК «Кремінь» констатував, що на відміну від практики застосування судами касаційної інстанції положень ч.2 ст. 625 ЦК України, згідно з якою у разі порушення стороною договору своїх грошових зобов'язань, законодавство не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені ( ч.3 ст. 549 ЦК України ), індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Розраховується сукупний індекс інфляції шляхом множення індексів інфляції відповідних місяців. Згідно рекомендацій Верховного суду України, викладених у листі від 03.04.1997 року №62-97 року «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» якщо зобов'язання виникло після 15 числа поточного місяця, то застосовується індекс інфляції наступного та послідуючі місяці. Згідно цього, підлягають застосуванню індекси інфляції з квітня 2011 року до травня 2013 року. Сукупний індекс інфляції шляхом множення відповідних індексів та діленням на 100 складає: - Квітень-грудень 2011 року: 101,3 ; 100,8 ; 100,4; 98,7 ; 99,6 ; 100,1 ; 100,0 ; 100,1 ; 100,2 = 1,011. - Січень - грудень 2012 року: 100,2 ; 100,2 ; 100,3 ; 100,0 ; 99,7 ; 99,7 ; 99,8 ; 99,7 ; 100,1 ; 100,0 ; 99,9 ; 100,2 = 99,8. - Січень - травень 2013 року: 100,2 ; 99,9 ; 100,0 ; 100,0 ; 100,1 = 1,0019 . Сукупний індекс інфляції за період з 23.03.2011 року по 21.06.2013 року складає: 1,011 х 99,8 х 1,0019 = 101,089. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить 17910 гр. 42 коп. (сума зобов'язання) х 101,089 (сукупний індекс інфляції) = 18105 гр. 45 коп. Таким чином інфляційні нарахування окремо складуть: 18105 гр. 45 коп. -17910 гр. 42 коп. = 195 гр. 03 коп. Розрахунок 3% річних становить: 17910 гр. 42 коп. ( сума зобов'язання) х 3% річних /365 х 820/100 = 1207 гр. 11 коп. Згідно вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті, яка встановлює випадки відшкодування без урахуванням вини. Наведені вище правові норми доводіть неправомірність бездіяльності відповідача. З цього приводу позивач наголошує, що підставою для відшкодування моральної шкоди є не факт дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з фактом ДТП на підставі ст. 23 Закону «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а моральна шкода, пов'язана з невиконанням страховиком свого безспірного обов'язку. При визначенні розміру шкоди позивач виходив з періоду невиконання обов'язку по виплаті страхового відшкодування, його неодноразових усних та письмових звернень, втраченого на все це загального періоду часу. Нанесену позивачу моральну шкоду він оцінює у суму 3000 гр. Таким чином, загальна ціна позову складає: 17910 гр. 42 коп. (сума зобов'язання) + 6119 гр. 71 коп. (пеня згідно - ст. 36.5 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) + 195 гр. 03 коп. (інфляційних нарахувань) + 1207 гр. 11 коп. (3% річних ) + 3000 гр. (моральна шкода) = 28432 гр. 24 коп. З цих підстав позивач посилаючись на умови договору страхування, та вимоги ЦК України, просив суд визнати бездіяльність відповідача по виплаті страхового відшкодування незаконною, та стягнути з відповідача на користь позивача 17910 гр. 42 коп. - суму страхового відшкодування, - 6119 гр. 71 коп. пеню згідно - ст. 36.5 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, - 195 гр. 03 коп. інфляційних нарахувань, - 1207 гр. 11 коп. 3% річних та 3000 гр. моральної шкоди, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати понесені позивачем. Позивач по справі у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але надав до суду письмову заяву в якій просив суд розглянути справу у його відсутність і задовольнити позовні вимоги, проти винесення заочного рішення позивач не заперечував, тому суд вважає можливим розглянути цивільну справу у відсутність позивача, по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст. ст. 158 ч.2 та 169 ЦПК України. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про причини не явки суд не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать документи, які знаходяться в матеріалах справи, на адресу суду від нього не надходило повідомлень про причини неявки. При таких обставинах суд, зі згоди позивача, вважає за можливе розглянути цивільну справу у відсутність не з"явившогося в судове засідання представника відповідача, тобто ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» в особі Донецької філії Приватного акціонерного товариства «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс», про визнання бездіяльності неправомірною, стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних витрат, 3% річних та моральної шкоди, знайшли своє часткове підтвердження в судовому засіданні, тому підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 18.11.2010 року по вул. Університетській 46 м. Донецьку сталась дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля марки «Фольксваген» державний номер [NUMBER] під керуванням сина позивача - [PERSON] та автобуса YUTONG-2 ZK 6100 НВ державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], водія ТОВ «Маріуполь-АВТО», - власника транспортного засобу. Постановою Ворошиловського районного суду м. Донецька по справі 3-4859/10 від 30.11.2010 року винним у скоєнні адміністративного правопорушення визнано [PERSON], працівника ТОВ «Маріуполь-Авто», що підтверджено копією постанови суду, яка набрала законної сили. Виниклі правовідносини між сторонами регулюються вимогами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV, із відповідними змінами. Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Пунктом 1.1. ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що «страхувальники - це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. А пунктом 1.4. цього ж Закону передбачено, що «особи, відповідальність яких застрахована, визначені в договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб. Статтею 6 зазначеного Закону передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Також відповідно до положень статті 9 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату). Згідно із пунктом 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» - при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно полісу відповідача №ВЕ 4256308 від 26.07.2010 року цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки - ТОВ «Маріуполь-Авто» застрахована за першим типом страхування, що підтверджено копією полісу. 19.11.2010 року з боку страхувальника страховику було направлено повідомлення про страховий випадок, а 21.12.2010 року з боку позивача за вх. №143 філії - заява про виплату страхового відшкодування та всі необхідні документи. Відповідачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Але на неодноразові вимоги позивача про виплату страхового відшкодування з представниками відповідача - Донецької філії не мали результату, з посиланням представників відповідача або на наявність фінансових труднощів, або на наявну процедуру реорганізації чи банкрутства з усними гарантіями про виплату. Позивач 30.05.2011 року направив до відповідача письмову претензією про відшкодування збитків за страховим випадком та отримав відповідь вих. №1091 від 15.06.2011 року згідно якої відповідачем прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 17910 гр. 42 коп. Розмір суми страхового відшкодування ні позивачем ні відповідачем не оспорюється. З огляду на відсутність відповіді на претензію від 30.05.2011 року станом на 23.06.2011 року позивач черговій раз звернувся до відповідача щодо виплати страхового відшкодування, на що отримав відповідь без дати та номера, де зазначено про рішення щодо виплати, без зазначення дати такої виплати відшкодування у розмірі 17910 гр. 42 коп. Згідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначену у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно вимог ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку. Аналогічні норми містяться у ст. 3, 16 Закону України «Про страхування». Згідно ст. 22.1 спеціального Закону «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 36.4 цього ж Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням. Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку у розмірі, встановленому договором або законом. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, яка діє протягом періоду за який нараховується пеня, - ст.36.5 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто розмір пені встановлений Законом. Відповідно до ст. 36.2. Зазначеного Закону, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний; у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплат) та виплатити його. Таким чином, враховуючи отримання з боку відповідача заяви про виплату страхового відшкодування 21.12.2010 року дев'яносто денний термін для виплати страхового відшкодування починається з 22.12.2010 року та закінчується 21.03.2011 року, і починаючи з 22.03.2011 року має місце прострочення платежу з наслідками у вигляді пені, передбаченими ст. 36.5 Закову України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно Постанови НБУ №377 від 09.08.2010 року облікова ставка НБУ з 10.08.2010 року до 22.03.2012 року складала 7,75% річних. Пеня за період з 22.03.2011 року до 22.03.2012 року - за 365 днів складає: 17910 гр. 42 коп. (сума зобов'язання) х 15,5% (подвійна облікова ставка) х 365 днів (кількість днів прострочення)/100 = 2776 гр. 12 коп. Згідно Постанови НБУ №102 від 21.03.2012 року облікова ставка НБУ за період з 23.03.2012 року до 09.06.2013 року складала 7,5 % річних. Пеня за період з 23.03.2012 року до 09.06.2013 року - за 444 дні складає: 17910 гр. 42 коп. (сума зобов'язання) х 15% (подвійна облікова ставка) х 444 днів (кількість днів прострочення)/100 = 3268 гр. 03 коп. Згідно Постанови НБУ №209 від 06.06.2013 року облікова ставка НБУ за період з 10.06.2013 року до дня звернення позивача до суду складає 7% річних. Пеня за період з 10.06.2013 року до 21.06.2013 року (момент подачі позову) за 11 днів складає: 17910 гр. 42 коп. (сума зобов'язання) х 14% (подвійна облікова ставка) х 11 днів (кількість днів прострочення)/100= 75 гр. 57 коп. Таким чином загальна сума пені за період з 22.03.2011 року до 21.06.2013 року (820 днів) складає: 2776 гр. 12 коп. + 3268 гр. 03 коп. + 75 гр. 57 коп. = 6119 гр. 71 коп. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У разі порушення стороною договору своїх грошових зобов'язань, законодавство не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені (ч.3 ст. 549 ЦК України ), індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Розраховується сукупний індекс інфляції шляхом множення індексів інфляції відповідних місяців. Згідно рекомендацій Верховного суду України, викладених у листі від 03.04.1997 року №62-97 року «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» якщо зобов'язання виникло після 15 числа поточного місяця, то застосовується індекс інфляції наступного та послідуючі місяці. Згідно цього, підлягають застосуванню індекси інфляції з квітня 2011 року до травня 2013 року. Сукупний індекс інфляції шляхом множення відповідних індексів та діленням на 100 складає: - Квітень-грудень 2011 року: 101,3 ; 100,8 ; 100,4; 98,7 ; 99,6 ; 100,1 ; 100,0 ; 100,1 ; 100,2 = 1,011. - Січень - грудень 2012 року: 100,2 ; 100,2 ; 100,3 ; 100,0 ; 99,7 ; 99,7 ; 99,8 ; 99,7 ; 100,1 ; 100,0 ; 99,9 ; 100,2 = 99,8. - Січень - травень 2013 року: 100,2 ; 99,9 ; 100,0 ; 100,0 ; 100,1 = 1,0019 . Таким чином сукупний індекс інфляції за період з 23.03.2011 року по 21.06.2013 року складає: 1,011 х 99,8 х 1,0019 = 101,089. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить 17910 гр. 42 коп. (сума зобов'язання) х 101,089 (сукупний індекс інфляції) = 18105 гр. 45 коп. Таким чином інфляційні нарахування окремо складуть: 18105 гр. 45 коп. - 17910 гр. 42 коп. = 195 гр. 03 коп. Розрахунок 3% річних становить: 17910 гр. 42 коп. (сума зобов'язання) х 3% річних /365 х 820/100 = 1207 гр. 11 коп. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» в особі Донецької філії Приватного акціонерного товариства «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс», про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних витрат та 3% річних підлягають задоволенню у повному обсязі. Разом з тим суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» в особі Донецької філії Приватного акціонерного товариства «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, тому що ні договором страхування транспортного засобу, ні діючим законодавством України не передбачена можливість стягнення моральної шкоди із страхової компанії, особою, якій була заподіяна матеріальна шкода у результаті ДТП, з підстав не виплати страхового відшкодування. Із зазначених вище підстав суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» в особі Донецької філії Приватного акціонерного товариства «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс», про визнання бездіяльності неправомірною, стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних витрат, 3% річних та моральної шкоди - частково. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, потрібно стягнути витрати по оплаті судового збору у сумі 254 гр. 32 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial