Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування витрат повязаних з утриманням у навчальному закладі, зазначивши, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 31.07.2009 року відповідача зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ (далі КНУВС). Зазначав, що 29.09.2009 року між Київський національний університет внутрішніх справ, комплектуючим органом ГУ МВС України у Київській області та відповідачем укладено договір № 09-617 про підготовку фахівця у КНУВС. Вказував, що розпорядженням КМУ від 27.08.2010 року № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ. Посилаючись на порушення умов вищезазначеного договору, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь вартість витрат повязаних з утриманням у навчальному закладі у сумі 28 300, 69 грн., а також стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій не заперечував щодо винесення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 31.07.2009 року наказом КНУВС № 568 [PERSON] зараховано на навчання на 1 курс КНУВС за спеціальністю «Правознавство», з 01.09.2009 року (а.с.8). 29.09.2009 року між КНУВС та відповідачем укладено договір № 09-617 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, предметом якого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра за напрямом /спеціальністю/ правознавство. Оригінал вказаного договору міститься в матеріалах справи (а.с. 10-11). Згідно п.2.1 договору, позивач зобов'язувався забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів; забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України; після закінчення навчання й отримання відповідної кваліфікації видати особі документ про освіту встановленого зразка, направлення на роботу відповідно до рішення державної комісії з персонального розподілу випускників, нагрудний знак та грошові виплати, передбачені відповідними нормативно-правовими актами. Відповідач на підставі п. 2.3.5 договору зобов'язувався після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку його призначено, і відпрацювати не менше трьох років. Пунктом 2.3.6 договору у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 року № 1709-р "Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» КНУВС реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ (НАВС), яка є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ. 14.06.2013 року наказом Національної академії внутрішніх справ № 601 «Про випуск курсантів навчально-наукового інституту підготовки кадрів кримінальної міліції у 2013 році» [PERSON], у звязку із закінченням навчання, присвоєно кваліфікацію бакалавра права освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр» за напрямом підготовки «Правознавство» курсантам навчально-наукового інституту підготовки кадрів кримінальної міліції Національної академії внутрішніх справ (набір 2009 року, термін навчання 4 роки, державне замовлення) та видано диплом бакалавра, що вбачається з його копії (а.с.9). З матеріалів справи вбачається, що позивачем виконані умови п. 2.1.7 договору, а саме видано диплом про освіту встановленого зразка та направлено на службу до 2-го міського відділу міліції Білоцерківського міського відділу з обслуговування м. Біла Церква та Білоцерківського району. Відповідно до п. 2.3.5. укладеного між сторонами договору, відповідач зобов'язався після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначена замовником, і відпрацювати не менше трьох років. Згідно п. 2.3.6. договору, особа зобов'язується у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно до п. 3 договору, підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з відрахуванням особи з Київського національного університету внутрішніх справ та звільненням з органів внутрішніх справ: за власним бажанням без поважних причин; через неуспішність; за порушення дисципліни та відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. 10.07.2014 року наказом начальника генерал-майора міліції Головного управління МВС України в Київській області [PERSON] № 607 о/с, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено з органів внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік) за п. 64 «ж» (за власним бажанням) лейтенанта міліції [PERSON] (М-202716), оперуповноваженого сектора карного розшуку 2-го міського відділу (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району), підстава - рапорт [PERSON] від. 25.04.2014 року, що вбачається з копії наявного в матеріалах справи витягу з наказу (а.с.26). З довідки про розрахунок фактичних витрат повязаних з утриманням рядового міліції [PERSON] в Національній академії внутрішніх справ від 16.10.2014 року вбачається, що за період навчання з 01.09.2009 року по 14.06.2013 року - 1382 доби, фактичні витрати, повязані з навчанням разом становить 28 300,69 грн., з яких: грошове забезпечення 10 400,31 грн. (без врахування періоду з 01.09.2009 року по 31.08.2010 року); продовольче забезпечення 4 819,87 грн.; речове забезпечення 2 512,09 грн.; оплата комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв 10 568,42 грн. (без врахування періоду з 01.09.2009 року по 31.08.2010 року). Статтею 18 Закону України «Про міліцію» (чинного у період навчання відповідача в університеті) визначено, що курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Пунктом 14 постанови Кабінету Міністрів України № 992 від 22.08.1996 року «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років, випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Крім того, згідно Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01 березня 2007 року (з наступними змінами та доповненнями), відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (п.2). Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця у навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням чи управлінням МВС та особою; розрахунок фактичних витрат здійснюється відповідно до норм утримання у вищому навчальному закладі; у разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (п.п. 3, 4, 6 Порядку). Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. З матеріалів справи вбачається, що перед відповідачем виникла заборгованість за умовами договору в сумі 28 300 грн., яка складається із боргу за грошове забезпечення 10400,31 грн. (без врахування періоду з 01.09.2009 року по 31.08.2010 року), за продовольче забезпечення 4 819,87 грн., за речове забезпечення 2 512,09 грн., за оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв 10 568,42 грн. (без врахування періоду з 01.09.2009 року по 31.08.2010 року). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В матеріалах справи відсутні докази, що спростовують встановлені судом обставини. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за договором про підготовку фахівця у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 1 378 грн. сплаченого позивачем судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved