Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки, які мотивовані тим, що 15.08.2003р. між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту №083-03V/СП, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 30.000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 28,08%, з терміном повернення не пізніше 13.08.2004р. Окрім того, виконання зобов»язань відповідача забезпечується договором іпотеки, зокрема сторони 19.08.2003р. уклали між собою договір іпотеки, згідно якого відповідач надав в іпотеку майно, а саме: будинок загальною площею 72,20 кв.м., житловою площею 42,30 кв.м., який знаходиться в с.Теково, вул.Дружби (Леніна)-49, Виноградівського району, Закарпатської області і належить на праві власності на підставі свідоцтва про право власності. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі- видав готівку, проте відповідач, в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання не виконав, чим відповідно порушив свої зобов»язання за кредитними договором. Зокрема, станом на 03.02.2015р. заборгованість становить 94.236,78 грн., з яких 10.296,98 грн.- кредитна заборгованість, 17.868,71 грн.- заборгованість по процентам, 66.071,09 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань. У зв"язку з наведеним, відповідно до вимог ЦК України та умов укладеного кредитного договору позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на будинок загальною площею 72.20 кп-.м., житловою площею 4230 кв.м., який розташований за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, с.Теково, вул.Дружби-№49 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки б\\н від 19.08.2003р. з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету Іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених, нормативно-правовими актами держави дій, необхідний для продажу предмету іпотеки, заявлено вимоги про виселення відповідача та інших осіб, які проживаю та зареєстровані із заставленого будинку та стягнути з відповідача суму понесених ним судових витрат по розгляду справи 1.307,77 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з»явився, проте в порядку вимог ст.158 ЦПК України подав до суду письмове клопотання про проведення судового засідання по справі без участі представника позивача та вказав, що позовні вимоги підтримає повністю та просить їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подав 04.08.2015р. до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, а також взяти до уваги заперечення щодо позову \\а.с.32-34\\, згідно яких він заперечував проти задоволення позовних вимог позивача та просив в їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що відповідач повністю виконав перед боржником свої зобов»язання, про що свідчить постанова держвиконавця відділу ДВС Виноградівьского РУЮ [PERSON] про закінчення виконавчого провадження по виконавчому напису, оскільки [PERSON] по квитанціях повністю сплатив борг перед кредитором ПАТ КБ «Приватбанк», а також просила застосувати і строк позовної давності на звернення до суду (письмове заперечення долучене до матеріалів справи). Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів, а відтак суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін на підставі наданих ними доказів. Отже, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв»язку, суд приходить до наступного. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Завданнями цивільного судочинства відповідно до ст.1 ЦК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом (ст.16 ЦК), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави згідно з принципом верховенства права, закріпленим ст.8 Конституції України. Відповідно до норм ст.ст.1,2 цього Закону судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом, і реалізується шляхом здійснення суддями правосуддя в рамках відповідних судових процедур та в межах наданих повноважень. Стаття 7 зазначеного Закону гарантує кожному захист його права, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов»язків цивільного характеру передбачено і п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до приписів ст.9 Конституції України та ст.ст.2,8 ЦПК України. Повноваження суду при вирішенні цивільних справ визначені ЦПК України, у тому числі щодо вирішення і кредитних спорів, а відтак, розглядаючи даний спір суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, які випливають із договірних зобов»язань. Так, згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності з умовами договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України), і вимогами законодавства. В судовому засіданні належними та достовірними доказами встановлено, що 15.08.2003р. між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання кредиту №083-03V/СП, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 30.000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 28,08%, з терміном повернення не пізніше 13.08.2004р. Виконання зобов»язань відповідача забезпечується і договором іпотеки, зокрема сторони 19.08.2003р. уклали між собою договір іпотеки, згідно якого відповідач надав в іпотеку майно, а саме: будинок загальною площею 72,20 кв.м., житловою площею 42,30 кв.м., який знаходиться в с.Теково, вул.Дружби (Леніна)-49, Виноградівського району, Закарпатської області і належить на праві власності на підставі свідоцтва про право власності. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами ЦК України та нормами Законів України «Про іпотеку», «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиторів в іноземній валюті» та умовами, визначеними у договорах кредиту та іпотеки. Так, відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону, відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Разом з тим, суд вважає, що пред'явлені позовні вимоги ПАТ «Приватбанк» до відповідача не підлягають до задоволення з наступних міркувань. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі- видав готівку, проте відповідач, в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання не виконав, зокрема, станом на 03.02.2015р. заборгованість становить 94.236,78 грн., з яких 10.296,98 грн.- кредитна заборгованість, 17.868,71 грн.- заборгованість по процентам, 66.071,09 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань. У зв'язку з наявністю заборгованості по кредиту позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитний договором звернути стягнення на будинок загальною площею 72.20 кп-.м., житловою площею 4230 кв.м., який розташований за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, с.Теково, вул.Дружби-№49, позивачем також заявлено і вимоги про виселення відповідача та інших осіб, які проживаю та зареєстровані із заставленого будинку, проте суд не може погодитись з такими доводами позивача, оскільки такі повністю спростовані матеріалами справи. Судом достовірно встановлено, що 16.08.2004р. укладено Додаткову угоду №1 до Договору про поновлювану кредитну лінію за №83-03\\ЛС'Т від 15.08.2003р. на основі рішення кредитного комітету МФ КБ «Приватбанк» від 12.08.2004р., згідно якого термін дії даного договору пролонговано строком на 6\\шість\\ місяців до 13.02.2005Р. У зв'язку з тим, що відповідач свої зобов'язання виконав не в повному об'ємі на час закінчення строку дії договору, позивач звернувся до нотаріуса на стягнення суми боргу шляхом видачі виконавчого напису, про що 28.07.2005р. нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу видано виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КК «Приватбанк» суми 20.378,00 грн. боргу по кредитному договору. На виконання цього, 04.08.2005р. позивач по справі звернувся до Виноградівського районного відділу ДВС Виноградівського РУЮ із заявою пре примусове виконання виконавчого напису і державним виконавцем Виноградівського районного відділу ДВС Виноградівського РУЮ [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення вищевказаної суми. Встановлено, що відповідач свої зобов'язання по кредитному договору повністю виконав, а тому 28.11.2008р. державним виконавцем Є.В.Кевешлігеті прийнято постанову, якою закінчено виконавче провадження по виконавчому напису, де в постанові державного виконавця зазначено, що боржником [PERSON] повністю по квитанціях сплачено борг перед кредитором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Крім того, суд погоджується з позицією представника відповідача про те, що позивачем пропущено і строк позовної давності на звернення до суду. Так, нормами ст.ст.257, 258 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки, і-позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена строком в один рік. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності (ст.261 ЦК України) починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його п зрушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Строк виконання кредитного договору закінчився ще 13.02.2005р, а відтак за таких обставин позивач пропустив строк позовної давності до звернення до суду На підставі наведеного відповідно до вимог ст.ст.526,527,530,1050,1054 ЦК України, Законів України «Про іпотеку», та

Outcome: dismissed