Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви Адвокат Мастило Ю.В., який діє від імені та в інтересах [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач [PERSON] знаходиться у трудових відносинах з ТОВ «Укрмонтажспецбуд» з 17 квітня 2018 року. З боку відповідача з травня 2018 року по червень 2020 року включно була нарахована, але невиплачена заробітна плата у розмірі 98559,34 грн. Також позивач просить суд стягнути з відповідача суму інфляційних збитків 3229,52 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. Аргументи учасників справи Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представником подано клопотання про розгляд справи у його відсутність та ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи не одноразово повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надходив. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками отримав 14.09.2020 року, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення. Ухвалою суду від 22 вересня 2020 року з відповідача витребувано докази, а саме: довідку про щомісячно нараховану та належну до виплати позивачу заробітну плату за період з травня 2018 року по червень 2020 року. Ухвала доставлена Відповідачу на офіційну електронну адресу, що підтверджується довідкою про доставлення електронного листа. У зв"язку з невиконанням ухвал про витребування доказів до Відповідача ТОВ «Укрмонтажспецбуд» застосовано захід процесуального примусу - попередження. Станом на 23 листопада 2020 року витребувані докази суду не представлені. Суд приходить до висновку, що сторона відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрмонтажспецбуд» своїми діями створює штучне затягування розгляду справи. Враховуючи строки розгляду справи, що передбачено ст. 275 ЦПК України, а також передбачені вимоги ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за місцем реєстрації юридичної особи та на офіційну електрону адресу, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Позиція суду та застосовані норми права Суд,\~перевіривши матеріали справи приходить до наступних висновків. Встановлено, що з 17\~квітня \~2018\~ року\~позивач [PERSON] знаходиться у трудових відносинах з ТОВ «Укрмонтажспецбуд» код ЄДРПОУ 40376547, (далі Відповідач), за професією: машиніст кранівник. Зазначене підтверджується записом номер 10 у трудовій книжці, серія [NUMBER] , (а.с.33-35) Відповідно до частини першої\~статті 16\~ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~статті 15\~ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до ч. ч. 1, 7\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до частини першої\~статті 94 Кодексу законів про працю України, приписи якої кореспондуються із частиною першою\~статті 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Як вбачається з карткового рахунку [PERSON] за період з 17.04.2018 року по 23.03.2020 року, наданої відділенням № 167 Укрсиббанку 27.07.2020 року, на картковий рахунок позивача частково була зарахована заробітна плата та виплати прирівняних до неї в сумі. З травня 2018 року по червень 2020 року включно була нарахована позивачу, але не виплачена заробітна плата всього у розмірі 98\~559, 34грн. (дев`яносто вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять грн. 34 коп). Підтвердженням факту існування заборгованості є Розрахунковий листок за червень 2020 року, де зазначено, що борг за підприємством на кінець місяця: 98\~559,34 грн. (а.с.11). Відповідно Виписки за картковим\~рахунком \~за період\~з 17.04.2018\~року по\~23.03.2020\~року,\~наданої відділенням\~№ 167\~Укрсиббанку 27.07.2020\~року,\~на картковий\~рахунок позивача\~частково була\~зарахована заробітна\~плата та\~виплати прирівняних\~до неї.\~Однак заборгованість\~підприємства перед\~позивачем за\~період з\~травня 2018\~року по\~червень 2020\~року включно,\~на день\~пред`явлення даного\~позову,\~не виплачена\~та складає: 98\~559,34 грн.(дев`яносто вісім тис. п`ятсот п`ятдесят дев`ять грн.34 коп.), що підтверджується розрахунковим листком за червень 2020 року (а.с.14-19, 11). Вказані відомості стороною відповідача не спростовано. Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати. У статті 30 Закону України «Про оплату праці» міститься аналогічна норма, доповнена зобов`язанням власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Отже, виходячи з положень\~КЗпП України,\~Закону України "Про оплату праці", заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності. Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні\~Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, а виплати за трудовим договором та інші виплати. У суду відсутні будь-які відомості щодо погашення заборгованості перед позивачем із заробітної плати на момент винесення рішення, тому позовні вимоги в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 98\~559, 34грн, без урахування прибуткового податку з громадян й інших обов`язкових платежів підлягають до задоволення. Щодо стягнення суми інфляційних витрат у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати суд виходить з наступного. В період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством (ст. 33 Закону України «Про оплату праці»). Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013у щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексів законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду із позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що до структури заробітної плати входять компенсаторні виплати. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (1 січня 2001 року). Аналогічні норми закріпленні в статті 34 Закону України «Про оплату праці», якими передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Приймаючи до уваги вказані положення та факт не виплати заробітної плати позивачу, відповідач, має також обов`язок здійснити виплату, компенсації, передбаченої Законом. Статтею 3 Закону передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який сплачується доход, до уваги не береться). Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159. Згідно п. 4 вказаного Порядку, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період не виплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Перевіривши розрахунок\~інфляційних збитків\~у зв`язку\~з несвоєчасною\~виплатою нарахованої\~заробітної плати\~ [PERSON] \~за період\~з грудня\~по квітень\~2019\~рік та\~за період\~з січня\~по червень\~2020\~рік суд\~вважає його\~обґрунтованим та\~таким що\~відповідає дійсності,\~оскільки розрахований\~у відповідності\~до даних\~Держкомстату,\~тому позовні\~вимоги в\~частині стягнення\~з відповідача\~на користь\~ [PERSON] \~суму інфляційних\~втрат у\~зв`язку\~з порушенням\~термінів її\~виплати,\~у розмірі\~-\~3229,52грн.\~підлягає до\~задоволення. Щодо стягнення суми моральної шкоди. Відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд перевіривши доводи позивача про спричинення йому моральної шкоди, зважаючи що відповідач порушив законне право позивача на своєчасне отримання заробітної плати, що не може не призвести до моральних страждань працівника, трудові права якого порушені роботодавцем, і, як наслідок, вимагає від нього додаткових зусиль для відновлення порушеного права, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, та одночасно зважаючи на те, що дійсно, будь-яких доказів на підтвердження істотності вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивача та тяжкості характеру моральних страждань останнім до суду не надано, суд дійшов висновку, що позивач не зазначає будь-яких об`єктивних доказів на підтвердження розміру моральної шкоди на суму 10000,00 грн, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 1000,00 грн. Щодо судових витрат Суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137\~Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6\~ст. 137\~Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.\~У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.\~Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Судом встановлено, що 20 липня 2020 року між [PERSON] та адвокатом Мастило Ю.І. укладено Угоду про надання правової допомоги без номера, відповідно адвокат зобов`язався надавати замовнику правову допомогу, необхідну для розгляду справи або підготовки до її розгляду, представлення інтересів замовника в органах, зокрема, судової влади. Замовник зобов`язався прийняти та оплатити послуги виконавця на умовах цього Договору (а.с.37). Суду також представлено оригінал ордеру, квитанції про оплату гонорару та розрахунок витрат на правову допомогу (а.с. 23,36). Отже,\~надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. В розумінні статті 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору слід компенсувати з відповідача в дохід держави. Згідно ч.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру до суду фізичної особи складає\~1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Суд зазначає, що позовна вимога про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі. При цьому, суд вважає за необхідне зменшити суму судових витрат, стягнених з відповідача, пропорційно до задоволених вимог , що складає 1027,77 гривень (102788,86х100:111788,86=91,94 % задоволених позовних вимог; 1117,88х91,94%=1027,77). Відповідно до ч.1 ст. 430 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць.

Outcome: partial