Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

Позивач 17.01.2020 року звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3 000 грн. в місяць, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, та стягнення з відповідача аліментів на її користь у розмірі 3 000 грн. в місяць, але не менше прожиткового мінімуму на працездатну особу, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення донькою трьох років. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 січня 2019 року, від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з відповідачем ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, з [PERSON] мешкають у різних містах, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач на даний час їй матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Позивач вказує, що відповідач є працездатною особою, інших дітей та непрацездатних батьків не має. Вона не працює, не отримує будь якого доходу який би дозволив їй утримувати дитину за власний рахунок, весь час займається лише доглядом за дитиною, перебуває на забезпеченні своєї матері, яка їй допомагає матеріально, а відповідач ніде офіційно не працює, отримує нерегулярний дохід, тому вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі по 3 000 грн. на місяць на дитину та по 3 000 грн. на її користь до досягнення донькою трьох років. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29.01.2020 року позовна заява [PERSON] передана за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва (а.с. 15, 16). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.03.2020 року відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 24, 25). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги та викладені у позові обставини. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до норми ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, з урахуванням думки представника позивача, у відповідності до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі з 05 січня 2019 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (копія свідоцтва про шлюб - а.с. 4). У період шлюбу у позивача та відповідача [INFO] народилась донька [PERSON] (а.с. 5). Відповідно положень частини 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом з`ясовано, що дитина [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] . Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто, у зв`язку з чим виник спір, дитина перебуває на утриманні матері. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Представник позивача суду пояснив, що відповідач кошти для забезпечення потреб доньки та її розвитку позивачу не надає. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше (ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За нормою частини 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі по 3 000 грн. щомісячно. Судом встановлено, що відповідач є особа працездатного віку, інших неповнолітніх дітей, окрім доньки [PERSON] , відповідач не має, на його забезпеченні непрацездатні та/або неповнолітні особи не перебувають. Разом з тим суд констатує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; понесених відповідачем витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, що має доводитись стягувачем аліментів у відповідності до положень ст. 182 СК України. Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 липня 2020 року встановлено у розмірі 1 859 грн. нормою ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік». Незважаючи на те, що дія Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік" поширюється на всю території України, слід враховувати, що при сталому розмірі мінімального прожиткового мінімуму купівельна спроможність у кожній адміністративно-територіальній одиниці може відрізнятися. Очевидним є факт, що вартість життя в місті Києві перевищує показники в інших регіонах України, а тому кошти для належного забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, яка мешкає в м. Києві, необхідні у більшому розмірі ніж мінімально встановленому законом. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, розмір прожиткового мінімуму для дітей, а також те, що малолітня [PERSON] перебуває на утриманні матері, відповідач є батьком дитини, особою працездатного віку, судом не встановлено наявність медичних показань щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності відповідачу, на забезпеченні відповідача інші утриманці не перебувають, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, умов для розвитку дитини та в сукупності оцінених судом доказів суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] у розмірі по 2 000 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі позову - з 17.01.2020 року до досягнення дитиною повноліття, оскільки, на думку суду, такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку з урахуванням тих обставин, що позивач займається доглядом за дитиною до досягнення трьох років. Як зазначає позивач, вона на даний час не працює, враховуючи вік дитини вона позбавлена можливості працювати та отримувати дохід, займається виключно вихованням дитини, будь яких доходів не має, знаходиться на утриманні своєї матері. Відповідно ч. ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За повідомленням позивача відповідач працює неофіційно. Враховуючи вищевикладене, у частині стягнення аліментів на користь позивача до досягнення дитиною трьох років позов також підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] аліменти по 2 197 грн. щомісячно з дати подачі позову - з 17.01.2020 року до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. Вказаний розмір аліментів судом визначено з врахуванням встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розрахунку на місяць на час розгляду справи. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У спростування викладеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У іншій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки позивачем не визначено розміру щомісячних витрат на доньку та не надано жодних доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі по 3 000 грн. щомісячно на дитину та по 3 000 грн. щомісячно на дружину до досягнення донькою трьох років. Позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно положень п. 3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Аналіз вказаної норми закону дозволяє стверджувати, що оскільки на час ухвалення рішення Кабінетом Міністрів України не визначений порядок компенсації судових витрат, тому під час розгляду даної категорії справи про стягнення аліментів судові витрати щодо сплати судового збору відносяться за рахунок держави. Сторонами не заявлено відшкодування судових витрат, тому у порядку ст. 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат між позивачем та відповідачем судом не вирішується. Відповідно п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Outcome: partial