Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що 21 січня 2005 року Ставищенською районною державною адміністрацію прийняте розпорядження №34 «Про видачу державних актів на право спільної часткової власності на землю для ведення особистого селянського господарства на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району», яким затверджено технічну документацію розроблену державним підприємством „Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" та вирішено видати державний акт на право спільної часткової власності на землю для ведення особистого селянського господарства відповідно до нижче вказаних розмірів земельних ділянок із земель запасу на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району, на ім'я 147 співвласників, в тому числі [PERSON]. 04 березня 2005 року на бланку серія [NUMBER] на підставі розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації від 21 січня 2005 року №34 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 148,6671 га кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району Київської області переданої для ведення особистого селянського господарства на ім'я [PERSON] та 146 співвласників, який зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01054900027. [INFO] року помер [PERSON]. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, яку прийняла його дружина та спадкоємиця за законом [PERSON], яка отримала 19 серпня 2011 року в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/147 частину вказаної земельної ділянки. Після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилася спадщина, яку прийняла вона, подавши заяву про прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори спадкоємиця за заповітом посвідченим 12.11.2014 року Журавлиською сільською радою Ставищенського району Київської області, за реєстром №29. Проте, оформити свої спадкові права вона не в змозі через відмову Ставищенської районної державної нотаріальної контори, оскільки в неї відсутній оригінал державного акта, кадастровий номер їй присвоєний. Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON] на 1/147 частину із складу земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 148,6671 га. В підготовче судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву з зазначенням, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у її відсутність. Представник відповідача Ставищенської районної державної адміністрації в підготовче судове засідання не прибув, до суду адміністрація подала лист про визнання позовних вимог та розгляду справи у відсутність її представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. 21 січня 2005 року Ставищенською районною державною адміністрацію прийняте розпорядження №34 «Про видачу державних актів на право спільної часткової власності на землю для ведення особистого селянського господарства на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району», яким була затверджена технічна документація розроблена державним підприємством „Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою та вирішено видати державний акт на право спільної часткової власності на землю для ведення особистого селянського господарства відповідно до нижче вказаних розмірів земельних ділянок із земель запасу на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району, на ім'я 147 співвласників, в тому числі [PERSON] (а. с. 8). 04 березня 2005 року на бланку серія [NUMBER] на підставі розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації від 21 січня 2005 року №34 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 148,6671 га кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району Київської області переданої для ведення особистого селянського господарства на ім'я [PERSON] та 146 співвласників, який був зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01054900027 (а.с. 8). [INFO] року помер [PERSON], спадщину після смерті якого прийняла його дружина та спадкоємця за законом [PERSON], яка отримала 19 серпня 2011 року в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі за реєстром №2481, свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/147 (одну сто сорок сьому) частину земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 148,6671 га, що знаходиться на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району Київської області переданої для ведення особистого селянського господарства на підставі розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації від 21 січня 2005 року №34, право на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку виданим 04 березня 2005 року на бланку серія [NUMBER] та зареєстрованим в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010534900027 (а. с. 7-8). [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 14 зв). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, яку прийняла, подавши заяву про прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори Київської області, спадкоємиця за заповітом посвідченим 12.11.2014 року Журавлиською сільською радою Ставищенського району Київської області, за реєстром №29 (а.с. 16 зв) - [PERSON]. Оформити свої спадкові права позивач не в змозі через відмову Ставищенської районної державної нотаріальної контори, оскільки в неї відсутній оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер їй присвоєний, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 8-10). Відповідно до висновку експерта вартість земельної ділянки становить 42334,34 грн (а.с. 22). Статтею 126 Земельного Кодексу України (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з положеннями ст. 1218, ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається, зокрема внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Як видно із ч. 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із п.п. 4.18., 4.20. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Частинами 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію оречових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч. 1 статті 79 Земельного Кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. У відповідності до вимог статті 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Відповідно до вимог статті 202 Земельного Кодексу України (в редакції чинній з 01.01.2002 року) державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку Як роз'яснив Верховний суд України, при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину, слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Згідно статті 11 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про об'єкти Державного земельного кадастру під час їх внесення до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів в натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Підпунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема визнання прав. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] в силу прийняття спадщини після смерті [INFO] року [PERSON] за життя набула права власності на 1/147 частину вищевказаної земельної ділянки і це право увійшло до спадщини, яка відкрилася [INFO] року внаслідок смерті останньої, а позивач в свою чергу отримав право на вказану частку ділянки як спадкоємець за заповітом, і оскільки відповідачем позов визнається, - він підлягає задоволенню. Судові витрати по справі позивач бере на свій рахунок.

Outcome: approved