Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення. Позовні вимоги мотивовано тим, що 26.10.2006 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № MKV0GK00006111 відповідно до умов якого відповідач 26.11.2006 року отримав кредит у розмірі 11500,00 [Євро] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,00 % на рік з кінцевим строком повернення 26.10.2021 року. За умовами договору позичальник зобов'язався щомісячно погашати кредит та сплачувати відсотки за користування ним, сплачувати комісію та інші витрати. Однак у порушення умов договору відповідач належним чином виконав зобов'язання, взяті на себе, внаслідок чого станом на 27.01.2014 року заборгованість за договором склала - 38857,66 [Євро], що за курсом 10,94 грн., відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.01.2014 року складає 425102,80 грн.. Тому позивач просить стягнути вказану суму і судові витрати по справі. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач 30.10.2006 року уклали договір іпотеки. Згідно якого відповідач надав в заставу нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 42,50 кв.м., житловою площею 29,00 кв.м., який розташований в [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з»явився, але подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив такі задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві, та розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про день і час розгляду справи від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання не з"явився. Суд вважає можливим на підставі ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Обстеживши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй заяві. Позовні вимоги мотивовано тим 26.10.2006 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № MKV0GK00006111 відповідно до умов якого відповідач 26.11.2006 року отримав кредит у розмірі 11500,00 [Євро] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,00 % на рік з кінцевим строком повернення 26.10.2021 року. За умовами договору позичальник зобов'язався щомісячно погашати кредит та сплачувати відсотки за користування ним, сплачувати комісію та інші витрати. Однак у порушення умов договору відповідач належним чином виконав зобов'язання, взяті на себе, внаслідок чого станом на 27.01.2014 року заборгованість за договором склала - 38857,66 [Євро], що за курсом 10,94 грн., відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.01.2014 року складає 425102,80 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач 30.10.2006 року уклали договір іпотеки. Згідно якого відповідач надав в заставу нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 42,50 кв.м., житловою площею 29,00 кв.м., який розташований в [ADDRESS]. Суд констатує, що правовідносини, які відповідають встановленим фактам, врегульовані нормами ЦК України та умовами Кредитного договору № MKV0GK00006111 від 26.10.2006 року, укладеного між сторонами. Так, у відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В свою чергу ч.2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, яка регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Судом встановлено із поданих і не спростованих під час судового розгляду доказів, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконав зобов'язання, взяті на себе за умовами кредитного договору, в зв'язку з чим станом на 26.10.2006 року заборгованість за договором склала - 38857,66 [Євро], що за курсом 10,94 грн., відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.01.2014 року складає 425102,80 грн., з яких: 12030,69 [Євро] -заборгованість за кредитом; 8732,68 [Євро] - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1654,92 [Євро] - заборгованість по комісії за користування кредитом; 16439,37 [Євро] - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. У відповідності до ст. 6 ЗУ «Про іпотеку», іпотека за договором поширюється на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки і яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі документу зазначеного у договорі іпотеки. Відповідно ч.1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved