Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач, [PERSON], 17.10.2016 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] борг за договором позики від 28.04.2015 року в розмірі 10 000 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що відповідно з розпискою, яку написала відповідач [PERSON], остання зобовязалася повернути суму боргу до 28.05.2016 року, але до теперішнього часу зобовязання свої не виконала. На момент звернення до суду з позовом, гроші не були повернуті, у звязку з чим він вимушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В\~уточненій позовній заяві [PERSON] просив визнати за ним право власності на житловий будинок № 2а (літ. Р-1) по вул. Марїнська в місті Харкові, загальною площею приміщень 141,4 кв. м., житловою площею 121,0 кв. м., допоміжною 20.4 кв. м., мотивуючи свої\~вимоги тим, що\~між позивачем та відповідачем укладено договір підряду, за яким відповідач, як особа, що займається діяльністю з будівництва, реконструкції та ремонту будівель та приміщень, зобовязалась у строк до 17.01.2016 року провести реконструкцію та ремонтні роботи садибного (індивідуального) житлового будинку № 2а по вул. Марїнська в місті Харкові, яким протягом останніх кількох років користується позивач, та сприяти отриманню позивачем всіх необхідних документів на вказаний будинок, в тому числі і правовстановлюючих. Свої зобов'язання [PERSON] не виконала. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не надала, тому суд за згодою позивача, ухвалює заочне рішення відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, ознайомившись із заявою позивача, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом, 28.04.2015 року позивач позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. строком до 28.05.2016 року, про що свідчить відповідна розписка, копія якої є в матеріалах справи. Згідно з положеннями ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимогст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом із тим, оскільки позивачем до суду оригінал розписки не надано, суд позбавлений можливості достовірно встановити наявність чи відсутність боргових правовідносин між сторонами, в зв'язку із чим в задоволенні позовної вимоги про стягнення боргу відмовляє. 18.03.2015 року\~між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір підряду, відповідно до якого остання зобовязалась у строк до 17.01.2016 року провести за рахунок позивача реконструкцію та ремонтні роботи житлового будинку № 2а по вул. Марїнська в місті Харкові, яким протягом останніх кількох років користується позивач, та сприяти отриманню позивачем всіх необхідних документів на вказаний житловий будинок, в тому числі і правовстановлюючих. Відповідно умов Договору підряду, копія якого є в матеріалах справи, термін закінчення виконання робіт до 17.01.2016 року. Вказана реконструкція здійснена за рахунок коштів позивача, згідно з технічним висновком експерта ТОВ «Арбудпроект» (кваліфікаційний сертифікат\~серія АЕ № 002784, виданий Атестаційною архітектурно-будівельною комісією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального гоподарства України\~10.10.2013р.) "Про технічний стан реконструкції та ремонтних робіт житлового будинку № 2а по вул. Марїнська в місті Харкові, відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації,\~будівельним, санітарно-гігієнічним та пожежним нормам та правилам. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень № 1952-ІV від 01.07.2004 р. обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 376 Цивільного кодексу України суд має право визнати право власності на самочинно збудоване нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст. 331 Цивільного Кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва створення майна. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієїречі. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державної реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року №1952-IV передбачено, що обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб. Відповідно до пп. 10 п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №703 від 22 червня 2011 р документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням права власності, пов'язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном. На підставі викладеного,

Outcome: partial