Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, судові витрати просить покласти на відповідачів. Свої вимоги мотивує тим, що 26.10.2016 року між Кредитною Спілкою «Галицьке Кредитне Товариство» та [PERSON] був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 99/16/КЛ, згідно умов якого позивач відкрив відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності та цільового користування кредитну лінію в розмірі 178000,00 грн., терміном до 26.10.2019 року та сплатою 39 % річних. Грошові кошти надавались на поточні потреби. Кредитна Спілка в повному обсязі виконала свої зобовязання за кредитним договором, погашення заборгованості повинно здійснюватися позичальником згідно з графіком розрахунків №1 від 26.10.2016 року, який є невідємною частиною даного договору, в касу спілки або на рахунок вказаний в кредитному договорі не пізніше 26-го числа щомісячно. В якості забезпечення виконання зобовязань щодо\~повернення кредиту,\~сплати процентів,\~а також\~сплати можливої\~неустойки (пені,\~штрафу)\~01.09.2017\~року між\~Кредитною Спілкою\~"Галицьке Кредитне Товариство»\~та [PERSON] (Поручитель) було укладено Договір поруки за №99/16/КЛ/П/2, за умовами\~якого поручитель\~поручається перед\~кредитором за\~своєчасне та\~повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Відповідач [PERSON] умови договору не виконує, кредит та проценти за користування коштами в обумовлений строк не сплачує, від виконання договірних зобовязань ухиляється. Заборгованість відповідача [PERSON] станом на 01.12.2017 року становить 88353,73 грн. Згідно договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором кредитор повідомляє про це поручителя шляхом направлення письмової вимоги із зазначенням суми грошових коштів та рахунків, на які поручитель зобовязаний перерахувати вказані кошти; п. 3.2.1. договору поруки встановлено обовязок поручителя сплатити кредитору суму боргу не пізніше 10 календарних днів після отримання повідомлення про невиконання боржником умов кредитного договору. 07.11.2017 року на адресу боржника та поручителя було направлено вимоги, щодо виконання зобовязань за договором кредиту та договором поруки, однак вони були не виконані. На підставі наведеного змушений звернутись в суд для захисту свого майнового права та інтересу. Ухвалою від 08.12.2017 року матеріали позовної заяви залишено без руху, надавши позивачу строк для усунення Ухвалою суду від 01.02.108 року відкрито провадження у справі. Протокольною ухвалою від 27.03.2018 року призначено судовий розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Відтак, беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів.. Зважаючи на відсутність згоди представника позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст.247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків мас право на справедливий судовий розгляд. 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з п. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 26.10.2016 року позивач (кредитодавець) уклав з відповідачем [PERSON] (позичальник) договір відновлювальної кредитної лінії №99/16/КЛ за умовами якого останньому надано кредит у формі кредитної лінії з лімітом в сумі 178000,00 грн., які він зобовязувався повернути та сплатити проценти за користувангня кредитом в розмірі 39% відсотків річних. Разова комісія, що сплачується при отриманні кредиту 3 % від суми кредиту. Згідно видаткових касових ордерів від 27.10.2016 року [PERSON] отримав 29000,00 грн. та 149000,00 грн. 01.09.2017 року було укладено договір поруки №99/16/КЛ/2 між позивачем (кредитором) та відповідачем [PERSON] (поручитель), згідно умов якого поручитель зобовязувався солідарно в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором №99/16/КЛ від 26.10.2016 року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Ст. 627 ЦК встановлено, що, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконував умови кредитного договору та станом на 01.12.2017 року у нього виникла заборгованість у розмірі 88353,73 грн., з яких строкова заборгованість за кредитом 79649,34 грн., строкова заборгованість по відсотках 2439,51 грн., прострочена заборгованість по відсотках 6264,88 грн. Вказаний розрахунок відповідачами протягом судового розгляду справи не спростовано, а тому суд приходить до висновку, що він є належним доказом та підтверджує розмір заявлених позивачем вимог. Отже вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1600,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частинах.

Outcome: approved