Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилається на те, що він 02.09.2015 року, близько 17.30 год. в м.Дрогобич по вул.Стрийській, керуючи автомобілем ВАЗ 21074, д.н.з. [NUMBER], здійснював маневр правого повороту і в цей час з його автомобілем зіткнувся автомобіль марки «Фіат Скудо», чим завдав його автомобілю пошкоджень правого крила та диску колеса, після чого виїхав на зустрічну смугу по вул.Стрийській та зупинився на віддалі 120 м від місця удару автомобілів. Керував автомобілем «Фіат Скудо» відповідач [PERSON] Вказує на те, що прибулі на місце ДТП працівники ДАІ без особливих з»ясувань всіх обставин справи, склали протокол про його винуватість у даній ДТП, хоча наявна вина відповідача. Свою невинуватість він доказав у суді, постаново суду від 29.09.2015 року провадження у справі було закрито за відсутністю події і складу в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП. Згідно висновку фізичної особи-підприємця [PERSON], вартість відновлювального ремонту його автомобіля становить 1876,40 грн. Відповідач не відшкодовує завдану шкоду в добровільному порядку. Крім цього, зазначає, що автомобіль відповідача був забезпеченим полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.11.2014 року. Оскільки, відповідача не притягнуто до адміністративної відповідальності, то страхова компанія відмовилася виплатити суму завданої шкоди. В зв»язку з вищенаведеним, він змушений звернутися до суду з даним позовом. Допитаний в судовому засіданні позивач в якості свідка підтримав позовну заяву та надав пояснення, які повністю збігаються з викладеними ним обставинами в позовній заяві. В судовому засідання представник позивача [PERSON] підтримав позов з підстав, викладених у позовній заяві. Вказав, що є постанова суду від 29 вересня 2015 року, якою провадження у справі закрито за відсутністю в діях його довірителя складу адміністративного правопорушення. Дану постанову відповідач не оскаржував. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, пославшись на письмове заперечення у справі. Вказав, що його вини в даній ДТП немає. Дана обставина була досліджена працівниками ДАІ, які склали протокол про адміністративне правопорушення на позивача. Представник відповідача ПРАТ «Страхова компанія «Юнісон Страхування» в судове засідання не з»явився, подав до суду письмове заперечення проти позову, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог повністю та проводити розгляд справи за його відсутності. Заслухавши думку представника позивача, відповідача, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. З оглянутого протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №165151 від 02.09.2015 року, який міститься при матеріалах адміністративної справи №442/6239/15-п вбачається, що позивач 02.09.2015 року о 17 год. 30 хв., в м.Дрогобич, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21074, н.з. [NUMBER], здійснюючи маневр правого повороту, завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині дороги, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Фіат-Скудо», який рухався в попутному напрямку і здійснював випередження, спричинивши пошкодження транспортних засобів. Згідно постанови Дрогобицького міськрайонного суду від 29 вересня 2015 року провадження у справі відносно [PERSON] закрито за відсутності події і складу у його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Позивач, посилаючись на вищезазначену постанову, вважає, що винним у ДТП від 02.09.2015 року є тільки відповідач, який і повинен відшкодувати заподіяну йому шкоду. Згідно досліджених в судовому засіданні матеріалів адміністративної справи, пояснень відповідача підтверджується, що вина у даній ДТП відповідача не встановлена, до адміністративної відповідальності він не притягувався. Відповідно до статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно п.4 Постанови № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" вказано, відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України. Відповідно ч.2 ст. 1166 ЦК України вказано, особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування , якщо вона доведе, що шкоду завдано з її вини. Відповідач своєї вини у даній ДТП не визнав, оскільки автомобіль під керуванням позивача допустив зіткнення з автомобілем відповідача, який рухався в попутному напрямку і здійснював випередження, спричинивши пошкодження транспортних засобів. За ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як роз'яснено у п.4 вищезазначеної Постанови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Доказів на підтвердження вини відповідача у даній ДТП, що його дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв"язок та є вина відповідача позивач суду не надав і їх судом не добуто. Твердження позивача про те, що в даній ДТП винний тільки відповідач, суд оцінює критично, виходячи з досліджених матеріалів адміністративної справи ( протокол про адміністративне правопорушення, план схеми ДТП, пояснення учасників ДТП), згідно яких вина [PERSON] у вчиненні ДТП не встановлена. Дане ствердження позивача грунтується на припущеннях. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням вищенаведеного суд прийшов до висновку, що шкода заподіяна позивачу в результаті ДТП не з вини відповідача, а тому він відповідно до ч.2 ст. 1166 ЦК України звільняється від її відшкодування. Виходячи з того, що вина у вчиненні ДТП відповідача не встановлена, вимоги позивача щодо зобов"язання відповідача відшкодувати йому завдані втрати задоволенню не підлягають. При цьому суд також взяв до уваги відсутність будь- яких доказів на підтвердження вартості пошкодженого автомобіля, так як наданий позивачем акт виконаних робіт не є належним доказом оплати позивачем ремонту автомобіля. Даний акт стверджує лише обставини надання послуги виконавцем й прийняття її замовником. Жодних платіжних доручень, ордерів чи чеків із призначенням платежу, позивачем до матеріалів справи не долучено. ФОП [PERSON] не є суб»єктом оціночної діяльності та не має права визначати розмір збитків, завданих автомобілю позивача. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі , таких доказів позивач суду не надав отже в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Разом з тим, судом встановлено, що на момент скоєння ДТП цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована ПАТ «Юнісон Гарант», яке на даний час перейменовано на ПрАТ «СК «Юнісон Страхування». Обов»язок страховика відшкодувати шкоду заподіяну третій особі внаслідок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу настає лише тоді, якщо ДТП сталося з вини водія забезпеченого транспортного засобу. Оскільки, вина відповідача у скоєнні ДТП не була встановлена в передбаченому чинним законодавством України порядку (відповідно до ст..221 КУпАП), то відповідно ДТП, внаслідок якого був пошкоджений автомобіль ВАЗ 21074, д.н.з. [NUMBER] не є страховим випадком за полісом та у ПАТ «СК «Юнісон Страхування» не виникло обов»язку щодо відшкодування заподіяної шкоди вказаному автомобілю. Крім того, варто зазначити, що ані позивач, ані відповідач не подавали до ПАТ «СК «Юнісон Страхування» повідомлення про подію, яка мала місце 02.09.2015 року, так як п.33.1.4 ст.33 Закону «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов»язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово нагадати страховику, з яким укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, тощо. За таких обставин, у ПАТ «СК Юнісон страхування» відсутні будь - які підстави для виплати страхового відшкодування позивачу. Відповідно до ст..10 ч.4 ЦПК України, суд сприяв всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснював особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджував про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд, на основі всебічного, повного та об»єктивного та безпосереднього з»ясування всіх фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з»ясувавши їх достатність і взаємний зв»язок у сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed