Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] та Тарутинської селищної ради Одеської області про визнання за нею права власності в порядку спадкування на 2/3 частки квартири [ADDRESS], яка належала за життя її батькам [PERSON], померлого [INFO] та [PERSON], померлої [INFO]. При зверненні до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що й стало підставою для позивача із зверненням до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] /за довіреністю/ в судове засідання не з'явився, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності. На позові наполягає. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. На адресу суду від відповідачів надійшли заяви про згоду з позовними вимогами позивача та з проханням розглянути справу без їх участі, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.ст. 1233, 1234 ЦК України). Частинами 2, 4 статті 1236 Цивільного кодексу України встановлено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (ч. 1 ст. 1248 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Положеннями ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності. Судом достовірно встановлено, що 06.10.1993 року [PERSON] та [PERSON] отримали Свідоцтво про право власності на житло, виданого Тарутинським агентством по приватизації житла на підставі розпорядження № 283 від 29.09.1993 року на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] (а.с.26). Позивач [PERSON] вчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON], однак оформити спадщину вона не може у зв'язку з тим, що у Свідоцтво про право власності на житло від 06.10.1993 року не відповідає вимогам законодавства, а саме в графі «Прізвище, ім'я по-батькові» членів сім'ї зазначені лише прізвище та ініціали. Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 19.08.2015 року встановлено факт належності правовстановлюючого документа, а саме Свідоцтва про право власності на житло, виданого Тарутинським агентством по приватизації житла від 06.10.1993 року на підставі розпорядження № 283 від 29 вересня 1993 року власниками якого зазначені: "[PERSON], [PERSON] та [PERSON]» - [PERSON], [INFO] та [PERSON], померлого [INFO] (а.с. 27). [INFO] батько позивача [PERSON] помер (а.с. 14). Заповітом від 19 січня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області Давидовою Н.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 42 [PERSON] заповідав все належне йому на день смерті майно позивачу, у тому числі і на 1/3 частки вищезазначеної квартири (а.с.33, 34). [INFO] мати позивача [PERSON] померла (а.с. 18). Заповітом від 09 червня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області Давидовою Н.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 2122 [PERSON] заповідала в рівних частках все належне їй на день смерті майно, у тому числі і на 1/3 частки спадкової квартири (а.с. 20, 21 відповідно) позивачу та її брату, відповідачу у справі [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини після смерті матері на користь позивача (а.с. 22). За таких обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на 2/3 частки квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved