Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.10.2017 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивувала тим, що з 21.07.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, добровільно кошти на утримання дітей не надає. Просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з"явилася, до початку засідання надала суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає у частині стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як убачається з матеріалів справи, сторони уклали шлюб 21.07.2007 року (а.с.4). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] (а.с.2), який являється дитиною- інвалідом (а.с.6), та дочка [PERSON], [INFO], які проживають разом із матір"ю та перебувають на її утриманні (а.с.8). Відповідач проживає окремо від сім"ї (а.с.12), добровільно кошти на утримання дітей не надає. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов"язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття- згідно ст.183 СК України. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, з урахуванням інтересів малолітніх дітей, один з яких є дитиною- інвалідом, їх право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд вважає позов [PERSON] обгрунтованим, підтвердженим належними та допустимими доказами, тому такий слід задоволити в повному обсязі. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640 гривень.

Outcome: approved