Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 25 лютого 2004 року рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва між сторонами було розірвано шлюб, від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем по справі. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не бере участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дітей, позивач просила позов задовольнити в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні цього обов'язку, кошти стягуються в судовому порядку. Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.04.2000р., який був розірваний 13.04.2005 року, про що Корабельним відділом РАЦС ММУЮ було зроблено актовий запис № 124. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого записаний відповідач. Позивачка надала до суду до свідоцтво про зміну прізвища з "[PERSON]" на "[PERSON]" від 04.03.2014 року, яке зареєстровано в Корабельному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 8. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Дитина проживає та знаходиться на утриманні позивача, батько дитини проживає окремо від них, матеріальну допомогу не надає. Даних про те, що відповідач має офіційне місце праці та має стабільний дохід суду не представлено. Проте відповідач є працездатним та не позбавленим можливості збільшувати свій дохід, а отже і виплачувати аліменти. При визначенні розміру аліментів суд враховує потреби дитини і можливості батька та встановлює розмір аліментів в твердій грошовій сумі розмірі 500 грн. щомісячно для сплати позивачці на утримання дитини, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 18.02.2014 року і до повноліття дитини з урахуванням індексів інфляції. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень в зв'язку з тим, що позивачка була звільнена від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: partial