Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивач 21 травня 2020 року звернувся у суд з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2009 року і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя у нього з відповідачкою не склалося, так як між ними не було взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними поглядами на сімейне житя, у зв"язку з чим постійно виникали сварки. Хоча вони проживають разом в одній квартирі, проте вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Він переконаний, що їх сім`я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. На підставі наведеного просить шлюб розірвати. В судовому позивач та його представник позов підтримали, надали пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково зазначили, що хоча позивач з відповідачкою проживають разом в одній квартирі, проте вже близько чотирьох років вони не підтримують подружніх відносин, позивач втратив до відповідачки хороші почуття і примирення між ними неможливе. Просять позов задовольнити. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позову не визнали та зазначили, що дійсно між позивачем і відповідачкою виникали сварки, однак вони проживають разом в одній квартирі, ведуть спільне господарство, відповідачка хоче зберегти сім`ю та спільно з позивачем виховувати малолітню доньку. Просять в позові відмовити. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. У відповідності до ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.\~110,\~112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений один із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2009 року і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] . Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, близько чотирьох років вони не підтримують подружніх відносин, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Суд намагався зберегти сім`ю сторін, у липні цього року надавав їм термін для примирення, проте вони не помирилися. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не підтримують сімейних відносин, позивач втратив до відповідачки хороші почуття і помиритися з нею не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. На підставі ст.ст.12, 89, 141, 264, 265 ЦПК України,

Outcome: approved