Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства „Актабанк" про захист прав споживача та стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, який у ході розгляду було уточнено, вказавши наступне. [PERSON], 21.07.2014 р. уклала з ПАТ «Актабанк» в особі заступника начальника відділення №9 ПАТ «Актабанк» в м. Запоріжжя договір банківського вкладу «Класік» №В09-16086/Т/616114 від 21.07.2014 р. Відповідно до умов п.п. 1.1 - 1.3 договору, вкладник передає, а банк приймає грошові кошти в сумі 200 000,00 грн. на строк 2 місяці з 21.07.2014 р. по 21.09.2014 р. включно, а Банк нараховує проценти на суму вкладу за ставкою 23% річних; день надходження вкладу 21.07.2014 р. В день укладення договору позивачка повністю виконала свої зобов'язання та внесла в касу Відповідача 200 000,00 грн. банківського вкладу. Для внесення вкладу Відповідачем був відкритий вкладний депозитний рахунок [NUMBER]. Відповідно до умов п. 3.1.2, п. 2.10 договору, [PERSON] має право достроково розірвати договір, повідомивши про це банк письмово не пізніше ніж за два робочі дні до дати розірвання договору, а банк зобов'язаний був повернути суму вкладу. 28.07.2014 р. вона звернулась до Відповідача з письмовою заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу з 31.07.2014 р. (за два робочі дні до дати розірвання) та виплату їй суми вкладу. На протязі 30-31 липня 2014 р. вона телефонувала співробітникам Відповідача, що здійснювали обслуговування вказаного вкладу, з приводу прибуття до банку за отриманням вкладу. Під час цих розмов та під час особистого візиту 31.07.2014 р. їй було відмовлено в отриманні суми вкладу 31.07.2014 р., мотивуючи це обмеженнями готівкових розрахунків та фінансовими проблемами в банку. Ні 31.07.2014 р., ні по сьогоднішній день її вимога про розірвання договору та повернення суми вкладу не виконана, грошові кошти за вкладом не повернуті. Пізніше вона також дізналась, що договір вкладу взагалі не був розірваний 31.07.2014 р., і обліковується в банку як діючий. Відповідно до п. 3.1.2. договору, вкладник має право достроково розірвати цей договір, повідомивши про це банк письмово не пізніше ніж за два робочі дні до дати розірвання. Згідно з п. 2.10 договору, при достроковому розірванні за ініціативою вкладника банк зобов'язаний провести повернення суми вкладу та процентів за неповний строк вкладу за ставкою банку по вкладах «на вимогу». Після подання позовної заяви до суду, а саме 21.09.2014р. сплив строк банківського вкладу за договором. В останній день строку вкладу Відповідач зобов'язаний був повернути основну суму вкладу та нараховані проценти на весь строк вкладу. Так, відповідно до п. 2.6. договору, «повернення Вкладу здійснюється в день закінчення Строку Вкладу». Відповідно до п. 2.4. договору, «виплата нарахованих процентів Вкладнику здійснюється Банком в день закінчення Строку вкладу». Відповідно до п. 1.1. договору, строком вкладу визначений період з 21.07.2014 р. по 21.09.2014 р. 12.09.2014 р. Позивач звернувся до Відповідача з письмовою заявою про виплату їй 21.09.2014р., в зв'язку зі спливом строку банківського вкладу, суми вкладу та нарахованих процентів, однак ані 21.09.2014 р., ані пізніше, сума вкладу та проценти Відповідачем не виплачені. Сума нарахованих процентів за період з 22.07.2014 р. (день наступний за днем надходження вкладу у банк) по 21.09.2014 р. (день закінчення строку вкладу) - 62 календарних дні - складає 7813,69 грн. Таким чином, починаючи з 21.09.2014 р., Відповідачем прострочене виконання його обов'язку з виплати в зв'язку зі спливом строку банківського вкладу суми вкладу в сумі 200 000,00 грн. та 7813,69 грн. процентів. На підставі викладеного, просить стягнути з Відповідача на користь позивача 200 000 грн. 00 коп. суми вкладу та 7813,69 грн. процентів за вкладом за період з 22.07.2014 р. по 21.09.2014 р. Представник позивача, який має належні повноваження, у судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час слухання справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку, заперечень до позовної заяви не надав, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що позивач [PERSON], 21.07.2014 р. уклала з відповідачем ПАТ «Актабанк» договір банківського вкладу «Класік» №В09-16086/Т/616114 від 21.07.2014 р. (договір). Відповідно до умов п.п. 1.1 - 1.3 договору, вкладник передає, а банк приймає грошові кошти в сумі 200 000,00 грн. на строк 2 місяці з 21.07.2014 р. по 21.09.2014 р. включно, а Банк нараховує проценти на суму вкладу за ставкою 23% річних; день надходження вкладу 21.07.2014 р. Таким чином, позивачка повністю виконала свої зобов'язання та внесла в касу Відповідача 200 000,00 грн. банківського вкладу, що підтверджується квитанцією №694257 від 21.07.2014 р. Для внесення вкладу Відповідачем був відкритий вкладний депозитний рахунок [NUMBER]. Відповідно до умов п. 3.1.2, п. 2.10 договору, вкладник має право достроково розірвати договір, повідомивши про це банк письмово не пізніше ніж за два робочі дні до дати розірвання договору, а банк зобов'язаний був повернути суму вкладу. Також, відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Так встановлено, що 28.07.2014 р. позивачка звернулась до Відповідача з письмовою заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу з 31.07.2014 р. (за два робочі дні до дати розірвання) та виплату їй суми вкладу. Заява була прийнята Відповідачем 28.07.2014 р., про що свідчать відмітки про прийняття та присвоєння вхідного номеру. Однак їй було відмовлено в отриманні суми вкладу 31.07.2014 р., мотивуючи це обмеженнями готівкових розрахунків та фінансовими проблемами в банку. Таким чином, на теперішній час вимога позивача про розірвання договору та повернення суми вкладу не виконана, грошові кошти за вкладом не повернуті. Факти укладення договору банківського вкладу, внесення грошових коштів, знаходження їх в банку та факти не розірвання договору на вимогу позивача, продовження обліку вкладу та нарахування відсотків, додатково до означених вище документів, підтверджується також випискою Відповідача від 21.08.2014 р. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до п. 3.1.2. договору, вкладник має право достроково розірвати цей договір, повідомивши про це банк письмово не пізніше ніж за два робочі дні до дати розірвання. Згідно з п. 2.10 договору, при достроковому розірванні за ініціативою вкладника банк зобов'язаний провести повернення суми вкладу та процентів за неповний строк вкладу за ставкою банку по вкладах «на вимогу». Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, встановлено, що 21.09.2014 р. сплив строк банківського вкладу за вказаним договором, у зв'язку з чим в останній день строку вкладу Відповідач зобов'язаний був повернути позивачу основну суму вкладу та нараховані проценти на весь строк вкладу. Так, відповідно до п. 2.6. договору, «повернення Вкладу здійснюється в день закінчення Строку Вкладу». Відповідно до п. 2.4. договору, «виплата нарахованих процентів Вкладнику здійснюється Банком в день закінчення Строку вкладу». Відповідно до п. 1.1. договору, строком вкладу визначений період з 21.07.2014 р. по 21.09.2014 р. Відповідно до ч. 1. ст. 1060 ЦК України, Договір банківського вкладу укладається на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 1061 ЦК України, Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Як встановлено, 12.09.2014 р. Позивач звернувся до Відповідача з письмовою заявою про виплату їй 21.09.2014р., в зв'язку зі спливом строку банківського вкладу, суми вкладу та нарахованих процентів, що підтверджується відповідною заявою. Ця заява прийнята Відповідачем 12.09.2014 р. про що свідчить відмітка Відповідача на заяві, однак сума вкладу та проценти Відповідачем не виплачені. Сума нарахованих процентів за період з 22.07.2014 р. (день наступний за днем надходження вкладу у банк) по 21.09.2014 р. (день закінчення строку вкладу) - 62 календарних дні - складає 7813,69 грн. Таким чином, починаючи з 21.09.2014 р., Відповідачем прострочене виконання його обов'язку з виплати в зв'язку зі спливом строку банківського вкладу суми вкладу в сумі 200 000,00 грн. та 7813,69 грн. процентів. Отже, відповідач зобов'язаний повернути суму вкладу на першу вимогу вкладника, а відмова від такої видачі є неправомірною. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Як вбачається із п. 1 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб належить до банківських послуг. Пунктом 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року №516 передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У відповідності до пунктів 13, 17, 19, 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем. За таких обставин суд приходить до висновку про поширення на відносини між сторонами положень Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Таким чином, оскільки банк не виконав свого обов'язку з видачі вкладу на вимогу вкладника, а також свого обов'язку із виплати процентів на вклад, вказані суми коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 2 078,14 грн., від їх сплати позивач звільнений, тому їх в силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved