Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON], що настала [INFO] в м. Красноперекопськ, Автономної Республіки Крим. В своїх вимогах посилається на те, що [INFO] помер [PERSON], який є батьком її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Для отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника їй необхідно надати свідоцтво про смерть батька її дитини. Однак, Олександрійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у видачі свідоцтва про смерть, було відмовлено, оскільки форма медичної довідки про смерть не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №245 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» та рекомендовано звернутись до суду. Заявник в судовому засіданні підтримала заяву з підстав зазначених в ній, пояснивши, що померлий є батьком її малолітнього сина, а тому для оформлення пенсії у зв'язку з втратою годувальника вона повинна надати свідоцтво про його смерть. Оскільки матері загиблого такого свідоцтва не видали, то вона вимушена звернутись до суду з даною заявою. Представник заінтересованої особи - Олександрійського об'єднаного УПФ України Кіровоградської області [PERSON] заперечень не висловила щодо задоволення заяви. Заінтересовані особи - Олександрійський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Через канцелярію суду, Олександрійський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти заявлених вимог не заперечували. Вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити заяву, з наступних підстав. Згідно з п. 1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень п. 5 ч. 2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Особливий характер справ, які розглядаються в порядку окремого провадження зумовлює певні особливості процесу доказування, зокрема, відсутність змагальності в справі, оскільки сторонами в процесі є лише заявник та заінтересовані особи, активну позицію суду в процесі доказування, який за власним розсудом, з метою всебічного з'ясування обставин справи, може витребувати докази. Відповідно до роз'яснень, наданих в п. п. 1, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів. Що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Законом України від 04.02.2016 р. № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» Цивільний процесуальний кодекс України доповнений ст. 257-1, якою визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. [PERSON] набув чинності 21.02.2016 року (з дня, наступного за днем його опублікування, опублікований у виданні Урядовий кур'єр 20.02.2016р. № 34). Відповідно до ч.2 ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Заявником до суду надано копію свідоцтво про народження сина - [PERSON], [INFO], де в графі батько вказано - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.10). Таким чином, померлий - [PERSON] є батьком сина заявниці, який є родичем померлого, та заявниця діє в інтересах неповнолітнього сина, а тому має право подати заяву про встановлення факту смерті [PERSON]. Для оформлення та отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника їй необхідно надати свідоцтво про смерть батька її дитини. Однак, Олександрійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області у видачі свідоцтва про смерть, було відмовлено, оскільки форма медичної довідки про смерть не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Згідно ч. 3 ст.49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, укладення та розірвання шлюбу, зміна імені та смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров"я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Факт смерті [PERSON] підтверджений наступними доказами: - медичним свідоцтвом про смерть [NUMBER], видане [INFO] Красноперекопським відділенням Кримського республіканського бюро судово - медичної експертизи, де вказано прізвище, ім'я, по - батькові померлого - [PERSON]; дата його народження, [INFO]; дата смерті - [INFO]; місце смерті - [ADDRESS] (а.с.8); - копією свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] в с.Квітневе Олександрійського району Кіровоградської області (а.с.9) - поясненнями свідка [PERSON], яка підтвердила, що 05.06.2016 року їй подзвонила матір померлого, повідомивши, що її сина [PERSON] збила машина і він помер та попрохала, щоб вона допомогла їй з похоронами сина. А 07.06.2016 року вона була присутня на похоронах [PERSON], якого поховали в с.Квітневе Олександрійського району Кіровоградської області. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст.14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. За встановлених обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав сина заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для державної реєстрації смерті [PERSON], щоб звернутись у відповідні органи по оформленню пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Таким чином, є всі підстави для задоволення заяви та встановлення факту смерті [PERSON]. У відповідності до ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі.

Outcome: approved