Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

До апеляційного суду звернувся представник страхової компанії з апеляційною скаргою на рішення суду, яким позовні вимоги було задоволено частково: суд стягнув зі страхової компанії на користь позивачки [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 7 651 грн. 05 коп., витрати по оплаті авто-товарознавчого дослідження у сумі 600 грн., витрати по оплаті телеграм про виклик осіб для участі у авто-товарознавчому дослідженні у сумі 44 грн. 64 коп. та судовий збір у сумі 168 грн. 58 коп.; на користь позивача [PERSON] - моральну шкоду у сумі 2 000 грн., витрати по оплаті юридичних послуг у сумі 450 грн. та судовий збір у сумі 88 грн. 29 коп. Крім того, суд першої інстанції стягнув з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] моральну шкоду у сумі 50 грн., франшизу у сумі 510 грн., витрати по оплаті телеграм про виклик осіб для участі у авто-товарознавчому дослідженні у сумі 43 грн. 80 коп. та судовий збір у сумі 34 грн. 41 коп.; на користь позивача [PERSON] - судовий збір у сумі 17 грн. 16 коп. В іншій частині позовних вимог позивачам було відмовлено. Суд першої інстанції виходив з того, що 11 жовтня 2013 року у м. Артемівську з вини відповідача [PERSON] сталась дорожньо-транспортна подія, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль, який належить позивачці, а також спричинені тілесні ушкодження позивачеві [PERSON]. Оскільки страховою компанією не була відшкодована шкода, спричинена як позивачці [PERSON] пошкодженням її автомобіля, так і позивачеві [PERSON] ушкодженням його здоров»я, суд першої інстанції стягнув зі страхової компанії на користь позивачів страхове відшкодування, а також понесені ними судові витрати. Відповідач [PERSON] апеляційну скаргу не подавав. Представник страхової компанії у своїй апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати в частині відшкодованих сум зі страхової компанії, оскільки вважає, що в цій частині рішення суду є незаконним. Зокрема, суд першої інстанції не врахував, що позивачі на порушення вимог закону не повідомили страхову компанію про даний страховий випадок, тому страхова компанія була позбавлена можливості оглянути пошкоджений автомобіль та врегулювати питання щодо страхового відшкодування у позасудовому порядку. Крім того, суд не врахував, що відшкодування за рахунок страхової компанії додаткових витрат, понесених позивачами, не передбачено діючим законодавством. Невірно також була відшкодована моральна шкода, оскільки розмір морального відшкодування встановлений законом не як 5% від ліміту відповідальності, а від страхової виплати. Сторони до апеляційного суду не з"явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду частково змінити, з таких підстав. Судом першої інстанції було встановлено, що 11 жовтня 2013 року об 11 годині 20 хвилин у м. Артемівську з вини відповідача [PERSON] сталась дорожньо-транспортна подія за участі автомобіля ВАЗ 21150 під керуванням [PERSON] та автомобіля «Ауді», який належить позивачці [PERSON] та яким керував її чоловік [PERSON] (а.с.32, 100-104). В результаті цієї події був пошкоджений автомобіль «Ауді», а позивач [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Постановою судді Артемівського міськрайонного суду від 14 листопада 2013 року [PERSON] був визнаний винним у тій дорожньо-транспортній події, що сталась, він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України та на нього був покладений адміністративний штраф (а.с.8). Згідно з висновком експертного авто-товарознавчого дослідження № 06-11-13 від 12 листопада 2013 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивачки становить 8 461 грн. 05 коп. (а.с.9-31). У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.11888 ЦК України відповідальність за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Згідно з полісом № АВ/4553405 про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів винуватцем транспортної події [PERSON] в період з 18 вересня 2013 року по 17 вересня 2014 року була застрахована його цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам. Ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров»ю становить 100 000 грн., майну - 50 000 грн., франшиза становить 510 грн. (а.с.54, 105). Зі справи вбачається, що позивачі дійсно не звертались до страховика із заявою про відшкодування страхових виплат у зв»язку з настанням страхового випадку, однак таку заяву у встановлений законом 3-денний строк подав страхувальник [PERSON] (а.с.109-110). За таких обставин апеляційний суд не може прийняти доводи апеляційної скарги про те, що страховик нібито не знав про настання даного страхового випадку, оскільки, будучи своєчасно повідомленим страхувальником про настання страхового випадку, страховик мав можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання такого випадку страховим з тими наслідками стосовно виплати страхового відшкодування, які з цього випливають у відповідності до вимог закону. Отже, апеляційний суд вважає, що відмова страхової компанії у визнанні тієї дорожньо-транспортної події, що сталась, страховим випадком та у виплаті страхового відшкодування, не ґрунтується на законі, тому висновок суду першої інстанції про стягнення зі страховика на користь позивачки як власниці пошкодженого транспортного засобу матеріальної шкоди є підставним та обґрунтованим. Вартість відновлювального ремонту згідно з експертним висновком становить 8 461 грн. 05 коп., зі страхової компанії на користь власниці автомобіля було стягнуто 7 651 грн. 05 коп., а з винуватця події [PERSON] була стягнута франшиза у розмірі 510 грн., що цілком відповідає вимогам закону. Що стосується різниці у 300 грн., то в цій частині рішення суду позивачкою [PERSON] не оскаржувалось (8 461, 05 грн. - 510 грн. = 7 951, 05 грн.; за рішенням суду стягнуто 7 651 грн. 05 коп.). Оскаржуваним судовим рішенням на користь позивача [PERSON] була відшкодована моральна шкода в межах 5% ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров»ю потерпілого, у розмірі 2 000 грн., при цьому, суд першої інстанції посилався на ст.22.3 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Натомість вказаний Закон був доповнений ст.26-1, якою передбачено, що страховиком у наведених випадках відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров»я під час дорожньо-транспортної події, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров»ю. Вказана правова норма набула чинності з 05 лютого 2013 року, а деякі правові норми, у тому числі, ст.22 цього Закону були викладені у новій редакції. Оскільки дорожньо-транспортна подія сталась 11 жовтня 2013 року, тобто під час дії ст.26-1 Закону, суд першої інстанції на порушення вимог матеріального права стягнув зі страхової компанії на користь потерпілого [PERSON] моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. За таких обставин заслуговують на увагу доводи апелянта в цій частині апеляційної скарги, тому рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 грн. зі страховика на користь позивача [PERSON] слід скасувати та в цій частині вимог позивачеві відмовити, оскільки його позовні вимоги в цій частині не відповідають вимогам Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Що стосується судових витрат, відшкодованих позивачам за рахунок страхової компанії, то згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Що стосується судових витрат, то вони були розподілені судом першої інстанції у відповідності до вимог закону та з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, тому в цій частині рішення суду слід залишити без змін. На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу товариства слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати в частині відшкодування зі страхової компанії моральної шкоди на користь позивача [PERSON] та в цій частині позову [PERSON] відмовити, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Outcome: partial