Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 06.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір за умовами якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов договору. Відповідач [PERSON], який є позичальником, не виконує належним чином прийняті на себе зобов'язання, що передбачені вимогами кредитного договору і своєчасно не повертає кредитні кошти та не сплачує відсотків за користування кредитом, що стверджується графіком фактичного погашення заборгованості. В порушення умов договору та норм закону [PERSON], взяті зобов"язання не виконав і станом на 30.11.2014 року має заборгованість в розмірі 16738,43 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом -5194,24 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 8763,21 грн.; заборгованість з комісії за користування кредитом 2780,98 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 7686,58 грн, яка була задоволена за рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.02.2012 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ « ПриватБанк» різниця становить - 9051,85 грн, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: штраф (фіксована частина) 250,00 грн.; штраф (процентна складова) -452,59 грн. Заборгованість становить 9754,44 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити в його відсутність, подавши про це письмову заяву, проти заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] який зареєстрований в [INFO], та проживає: в [INFO] належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення судових повісток на 09-20 годину 21.04.2015 року, на 09-20 годину 26.06.2015 року, які відповідач не отримав, що згідно ст.74 ч.6 ЦПК України є належним судовим викликом та до суду не зявився, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за її відсутності не надав. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Встановлено, що 06.08.2008 року між ПАТ « ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір за умовами якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання. На підставі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає із суті кредитного договору. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст..1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Сума заборгованості стверджується представленими позивачем розрахунком відповідач спростувань розрахунку не надав. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, на підставі вищевикладеного та

Outcome: approved