Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 03.08.2015 року між ним та ФОП [PERSON] було укладено договір поставки №308, відповідно до умов якого відповідач являвся постачальником, а позивач покупцем товару. Товариством з додатковою відповідальністю «Херсонський електромеханічний завод» було замовлено втулку распорну 013.01.004 кількістю 12800 шт. на загальну суму 28160 грн. та оплачено вказаний товар у повному обсязі. Однак, позивачем було отримано лише 7038 шт. замовлених втулок на загальну суму 15728 грн. 60 коп. Відповідач не виконав умови договору поставки №308 від 03.08.2015 року в кількості недопоставленого товару 5762 шт. на загальну суму 12431 грн. 40 коп. 13.07.2017 року позивачем було направлено претензію, однак жодної відповіді від відповідача так і не надійшло, товар поставлено не було, грошові кошти, отримані за договором повернуті не були. А тому, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 21943 грн.58 коп., з яких: 12431 грн. 40 коп. сума основного боргу; 2504 грн. 44 коп. відсотки за користування грошовими коштами; 509 грн. 28 коп. 3% річних; 2372 грн. 80 коп. інфляційні витрати; 5000 витрати на правову допомогу та стягнути з відповідача на його користь судові витрати у розмірі 1600 грн. Позивач в судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Так, судом встановлено, що 03.08.2015 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Херсонський електромеханічний завод» та ФОП [PERSON] було укладено договір поставки №308, відповідно до умов якого відповідач являвся постачальником, а позивач покупцем товару, що підтверджується відповідним договором. Відповідно до п.1.1 договору, постачальник зобовязується в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, передати у власність Покупцеві товар, визначений у п. 1.2 даного договору, а Покупець зобовязується в порядку та на умовах, передбачених цим договором, прийняти та оплатити визначений товар. Пунктом 1.2 вказаного договору, найменування, одиниці виміру та загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, а також вартість товару відображаються у видаткових накладних, рахунках-фактурах та специфікації, яка є невідє'мною частиною договору. Згідно п.п. 3.2, 3.3 договору покупець оплачує товар за ціною, що вказується у рахунках-фактурах, видаткових накладних, актах приймання-передачі, специфікаціях тощо. Оплата товару Покупцем здійснюється шляхом перерахування грошей на поточний рахунок Постачальника на умовах часткової передплати: 50% - передплата, 50% - не пізніше 10 банківських днів за фактом поставки. Товариством з додатковою відповідальністю «Херсонський електромеханічний завод» було замовлено втулку распорну 013.01.004 кількістю 12800 шт. на загальну суму 28160 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №РФ-0108 від 01.08.2016 року( а.с.9). Платіжним дорученням №2801 від 03.08.2016 року по договору поставки №308 було сплачено на рахунок відповідача 9000 грн., а платіжним дорученням №2817 від 04.08.2016 року 19160 грн., що стверджується вказаними платіжними дорученнями (а.с.10). Судом також встановлено, що Товариством з додатковою відповідальністю «Херсонський електромеханічний завод» було отримано 7038 шт. замовлених втулок на загальну суму 15728 грн. 60 коп., що підтверджується видатковими накладними №ВН-0109 від 05.08.2016 року, №ВН-0110 від 26.08.2016 року та №ВН- 0111 від 18.11.2016 року. Так, згідно наданого позивачем розрахунку станом на 23.10.2017 року відповідач має заборгованість за невиконаним у повному обсязі договором поставки №308 від 03.08.2015 року в сумі 21943 грн.58 коп., з яких: 12431 грн. 40 коп. сума основного боргу; 2504 грн. 44 коп. відсотки за користування грошовими коштами; 509 грн. 28 коп. 3% річних; 2372 грн. 80 коп. інфляційні витрати; 5000 витрати на правову допомогу. Згідно із ст.ст.526, 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. У відповідності до ст.ст.610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб. Згідно ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Крім того, згідно ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З 16.01.2017 року ФОП [PERSON] припинив свою підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.04.2017 року. Однак, відповідно до п.п.3 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» оскільки у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ГПК провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності. Після припинення провадження у господарській справі з підстави, наведеної вище, спори за участю таких осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача кошти за договором поставки №308 від 03.08.2015 року за недопоставлений товар у розмірі 12431 грн. 40 коп., а також 2504 грн. 44 коп. відсотки за користування грошовими коштами; 509 грн. 28 коп. 3% річних; 2372 грн. 80 коп. інфляційні витрати; 5000 витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1600 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved