Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації звернувся в суд із позовом про відібрання [PERSON], [INFO] від [PERSON] [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачі, будучи батьками дитини, ведуть аморальний спосіб життя, зловживають алкогольними напоями, вихованням та утриманням дитини не займаються. Зважаючи на реальну загрозу життя і здоров'я малолітньої дитини, у зв'язку із злісним ухиленням від виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання своєї дитини, орган опіки та піклування Миколаївської РДА просить відібрати дитину від її батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Третя особа виконавчий комітет Дроговизької сільської ради в судове засідання не з'явилася, хоч належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров"я і морального виховання. Підставою для відібрання дитини, згідно положень ст.164 СК України, є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; хронічний алкоголізм або наркоманія батьків; експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва; інші випадки, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров"я та морального виховання. Правовий сенс відібрання дитини за ст.170 СК України полягає в екстренності прийняття рішення на захист дитини, коли зволікання може призвести до тяжкої хвороби, каліцтва або її смерті. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. П. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що суд може з врахуванням характеру поведінки і особи батьків та інших конкретних обставин, не позбавляти відповідачку батьківських прав, вирішивши питання про відібрання дітей і передачі їх органу опіки та піклування, якщо цього вимагають інтереси дітей. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON], [INFO],є [PERSON], [PERSON], які зловживають спиртними напоями, внаслідок чого не піклуються про життя та здоров'я дитини, не виявляє до нього турботи. Згідно наказу служби у справах дітей Миколаївської РДА №31о від 07.06.2017 року [PERSON], [INFO], взято на облік як дитину, яка опинилась в складних життєвих обставинах. Відповідно до ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства " від 26.04.2011 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частина 3 ст.11 вищевказаного Закону передбачає, що предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, ч.1,2 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" вказує, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Суд приходить до висновку, що застосування такої норми закону, як відібрання відповідно до положень ст. 170 СК України дитини від відповідачів та перебування дитини у закладі, визначеному органом опіки та піклування, буде відповідати інтересам цієї дитини. Такий спосіб надасть можливості збереження сімейних стосунків між батьками та дитиною, та не позбавить відповідачів права в подальшому ставити питання про повернення дитини. Беручи до уваги, що малолітня дитина, позбавлена належного батьківського піклування з боку як матері, так і батька, які на даний час не можуть забезпечити повне і всебічне виховання дитини та підтримати на належному рівні стан його здоров'я й життєдіяльності, а залишення дитини у відповідачів є небезпечним для життя, здоров'я і морального виховання, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача щодо відібрання дитини у відповідача, яке є доцільним та відповідатиме найвищим інтересам дитини. При цьому, суд вважає, що відібрання дитини повинно відбутися без позбавлення відповідачів батьківських прав, так як вважає, що остання може змінити ставлення до своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів судові витрати.

Outcome: approved