Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду 20 жовтня 2014 року з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 12.06.2008 року, між сторонами був укладений договір банківського рахунку з видачею спеціального платіжного засобу. 17.06.2010 року було укладено Додаткову угоду про викладення даного договору в новій редакції. 16.08.2011 року було укладено Договір № 102835 з видачею спеціального платіжного засобу та встановлено кредитну лінію в формі овердрафту в межах ліміту 3800,00 гривень, на строк до 16.08.2012 року з обов"язковим погашенням дебетового сальдо за картковим рахунком, при надходженні грошових коштів на ккартковий рахунок, із сплатою відсотків за наданий кредит у розмірі 12% річних. [PERSON] в порушення умов кредитного договору та діючого законодавства України свої зобов»язання не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 01.09.2014 року становить 2208,16 грн.. Тому позивач вимушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та сплачений судовий збір. У судове засідання позивачем не забезпечено явку свого представника, але ними надано письмове клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, тоді як про день, час та місце слухання справи судом була повідомлена своєчасно та належним чином, однак про причини своєї неявки суду не повідомила і заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенню ст.224 ЦПК УКраїни. У судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом з»ясовано, що 12 червня 2008 року між сторонами було укладено Кредитний договір № 68974 (а.с.№ 19-22). Відповідно до вказаного договору позивач відкрив боржнику картковий рахунок [NUMBER] у гривнях, за яким проводяться та обслуговуються операції з платіжними картками, та взяв на себе зобов»язання здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а відповідач зобов»язався сплачувати за послуги, що надаються йому позивачем згідно тарифів банку, що є невід»ємною частиною договору. 17 червня 2010 року було укладено Додаткову угоду від 17.06.2010 року до Договору № 68974 на розрахунково-касове обслуговування карткового рахунку від 12.06.2008 року про викладення даного договору в новій редакції. 16 серпня 2011 року було укладено Договір № 102835 банківського рахунку від 16.08.2011 року з видачею спеціального платіжного засобу, згідно якого було відкрито поточний картковий рахунок [NUMBER] в гривні та встановлено кредитну лінію в формі овердрафту в межах ліміту 3800,00 гривень. (а.с.№ 15-19) Отже, уклавши вказаний договір, сторони взяли на себе певні зобов»язання, адже, відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього ж Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до п. 2.16. Договору № 102835 за користування коштами, наданими позивачем у рамках кредитного ліміту, відповідач сплачує відсотки та інші платежі відповідно до тарифів. Однак, із позову позивача з»ясовано, що з боку відповідача, не виконано взятих на себе зобов»язань за кредитним договором, про що свідчить Довідка про розрахунок суми заборгованості (а.с.№ 11-14). В результаті не виконання взятих на себе зобов»язань, у відповідача перед позивачем станом на 01.09.2014 року виникла заборгованість за кредитним договором на суму в 2208 (дві тисячі двісті вісім) гривень 16 копійки, яка складається з суми заборгованості за кредитним договором - 1560 (оджна тисяча п»ятсот шістдесят) гривень 00 копійок; заборгованість за нараховані відсотки по кредиту - 496 (чотириста дев»яносто шість) гривень 96 копійок, заборгованості за комісіями по обслуговуванню карткового рахунку - 151 (сто п»ятдесят одна) гривня 20 копійок. Отже, на підставі викладеного, вивчивши матеріали цивільної справи, давши оцінку доказам по справі, суд знаходить можливим позов позивача задовольнити. Згідно до п.6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У позовній заяві позивачем заявлено про стягнення на його користь з відповідача судових витрат. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір. Відносно даної вимоги, необхідно зазначити, що відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved