Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в володіння та управління майном. Вимоги заяви обґрунтовані тими обставинами, що [INFO] померла її тітка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції 19 грудня 2002 року. На день смерті [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею проживали та були зареєстровані за цією адресою заявниця - [PERSON] , її племінниця, її чоловік [PERSON] та її сини. Вказане підтверджується Листом Департаменту реєстрації та цифрового розвитку від 11.12.2019 року та копіями карток з питань реєстрації фізичних осіб переданих до Департаменту. Крім того, у вказаній квартирі також проживала [PERSON] (мати [PERSON] та рідна сестра [PERSON] ), однак була зареєстрована за іншою адресою. [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції. У встановлений законом шестимісячний строк заявник звернулась до Одинадцятої харківської державно нотаріальної контори (зараз П`ята харківська міська державна нотаріальна контора) із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складається з 1/5 квартири [ADDRESS] . Листом П`ятої харківської міської державної нотаріальної контори № 206/02-14 від 21 січня 2020 року [PERSON] повідомлено, що нею не підтверджено факт прийняття спадщини, а також не підтверджується родинний зв`язок із померлою [PERSON] , а тому немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Щодо встановлення Факту родинних відносин заявник пояснила наступне: В наявності у заявника є наступні документи: Свідоцтво про народження її тітки [PERSON] (російською мовою); Архівна довідка про народження її матері [PERSON] (так у документі); Повторне свідоцтво про народження її матері [PERSON] (російською мовою); Свідоцтво про одруження її батьків [PERSON] та [PERSON] ); Свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 17 червня 1963 року; свідоцтво про одруження та зміну прізвища [PERSON] . Заявник зазначила, що у вказаних документах наявні наступні помилки, що унеможливлюють підтвердження родинного зв`язку: в свідоцтві про народження матері зазначено по батькові « [PERSON] » (дані про батька не зазначені, ні в свідоцтві зразка СРСР, ні в архівному записі), а в свідоцтві про народження тітки - « [PERSON] ». Таким чином, наявні розбіжності в по-батькові в свідоцтві про народження матері дані її матері зазначені як « [PERSON] », а в свідоцтві про народження тітки « [PERSON] ». Враховуючи, що свідоцтво про народження тітка отримувала лише в 1933 році, по батькові матері могли помилково змінити, адже в той час часто плутали схожі імена, особи, які заповнювали документи були малограмотними. Прізвище « [PERSON] » та « [PERSON] » відрізняється у зв`язку з розбіжностями при перекладі. Заявник також зазначила, що її мати і тітка отримували паспорти значно пізніше на підставі зазначених вище свідоцтв про народження та не вважали, що різні по батькові можуть якось їм заважати, особливо враховуючи, що батько в свідоцтво її матері був записаний зі слів матері. На наявність розбіжностей в написанні по батькові матері взагалі не звертали уваги. На думку заявника, родинний зв`язок між нею та [PERSON] підтверджується наступним: [PERSON] довгий час проживала із нею та її родинною за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією наданою Департаментом реєстрації та цифрової трансформації. [PERSON] брала участь у приватизації вказаної вище квартири разом з чоловіком та дітьми заявника, що є підтвердженням факту, що вона була членом їх сім`ї. На думку заявника, зазначені вище документи про родинний зв`язок, незважаючи на помилки, в сукупності з іншими доказами слугують підтвердженням факту родинних відносин. Враховуючи викладене, заявник вважає за можливе встановити факт, що вона є рідною племінницею [PERSON] . Щодо встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті своєї сестри [PERSON] заявник пояснила наступне: [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , оскільки вона також, як і [PERSON] , потребувала постійного догляду. Однак враховуючи, що в неї було своє помешкання її не реєстрували у спірній квартирі. Таким чином, на момент смерті [PERSON] її рідна сестра [PERSON] проживала разом з нею. Крім того, після смерті [PERSON] , [PERSON] забрала деякі речі своєї сестри, а також фактично почала користуватися належною сестрі 1/5 квартири [ADDRESS] . Таким чином, моя мати [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї сестри [PERSON] . Враховуючи викладене, заявник просить суд: встановити факт, що [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , є рідною племінницею по лінії матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла спадщину після смерті своєї рідної сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.012.2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Розгляд справи проводиться в порядку окремого провадження. Заявник, [PERSON] , та її представник, [PERSON] , в судове засіданні з`явились, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні у повному обсязі. Представник Харківської міської ради судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти заявлених вимог не заперечував, просив надіслати на адресу Харківської міської ради копію повного тексту рішення для вирішення питання щодо наявності або відсутності підстав для апеляційного оскарження. Свідок [PERSON] пояснила суду, що знайома із [PERSON] з 1974 року, вказала що [PERSON] ( [PERSON] ) є матір`ю [PERSON] . Охарактеризувала родину заявника як дружню і порядну. [PERSON] свідок знає як сестру [PERSON] ( [PERSON] ) та як тітку [PERSON] . Свідок також зазначила, що [PERSON] ( [PERSON] ) та її сестра [PERSON] проживали разом із родиною [PERSON] ; чоловіка та дітей [PERSON] не мала; [PERSON] ) проживала із родиною дочки [PERSON] та із сестрою [PERSON] з 1998 року; [PERSON] проживала із родиною [PERSON] та сестрою [PERSON] ( [PERSON] ) у одному помешканні (спірній квартирі) до своєї смерті у 2002 році. З приводу прийняття спадщини [PERSON] ) після смерті [PERSON] свідку нічого не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома із [PERSON] ; [PERSON] ( [PERSON] ) знає з 1998 року як матір [PERSON] ; [PERSON] свідок знає як тітку [PERSON] . Свідок повідомив, що [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ) проживали у одній кімнаті у спірній квартирі після смерті чоловіка [PERSON] ) у 1998 році і до смерті [PERSON] у 2002 році, а [PERSON] ) проживала у спірній квартирі із родиною дочки до своєї смерті у 2011 році. З приводу прийняття спадщини [PERSON] ) після смерті [PERSON] свідку нічого не відомо. Свідок також повідомив, що, за її інформацією, [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ) були сестрами Вислухавши свідків та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з такого. Як вбачається із матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції 19 грудня 2002 року. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. Спадкодавиця у зареєстрованому шлюбі не перебувала. Дітей не було. Заповітів [PERSON] під час життя не залишала. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 22.03.1999 року реєстраційний № [NUMBER] [PERSON] на праві спільної сумісної власності була одним із п`яти співвласників квартири [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 грудня 2011 року, виданого Одинадцятою Харківською Державною нотаріальною конторою, спадкоємцем [PERSON] , 1925 р.н., яка померла [INFO] , є її дочка, [PERSON] . Листом П`ятої харківської міської державної нотаріальної контори № 206/02-14 від 21 січня 2020 року [PERSON] повідомлено, що у справах П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори зберігається спадкова справа № 402П/2019 до майна померлої [PERSON] . У спадковій справ є [PERSON] заява про фактичне прийняття спадщини від 06.12.2019 року, яка зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 1096, за якою була заведена спадкова справа № 402П/2019. Рідна сестра спадкодавиці - [PERSON] мати - [PERSON] спадщину не прийняла, не була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавицею на день її смерті. Вона померла [INFO] . Однак, родинний зв`язок Вашої матері та спадкодавиці довести не доводиться можливим, оскільки у свідоцтві про народження та актовому записі про народження Вашої матері зазначено „ [PERSON] , народилась [INFO] ", у Вашому свідоцтві про народження зазначено у графі мати: „ [PERSON] ". У актовому записі про смерть [PERSON] зазначено дату народження „ [INFO] ". Таким чином, видати свідоцтво про право на спадщину на 1/5 (одну п`яту) частку у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] на Ваше ім`я неможливо, оскільки Ви позбавлені можливості надати документи, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства, а відповідно до п.п. 4.1, 4.2 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва про на право спадщину. Виходячі з вищевказаного, коло спадкоємців [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] та на день смерті та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] відсутнє. Нотаріусом роз`яснено [PERSON] про її право на звернення до суду для захисту своїх прав та законних інтересів. Заявниця стверджує, що її мати [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті своєї сестри [PERSON] , інших спадкоємців за заповітом або за законом, немає; після смерті сестри вона фактично прийняла спадщину; в управління та володіння спадковим майном вступила одразу, в момент її смерті, що підтверджується показами свідків. Заявниця бажає прийняти спадщину після смерті матері [PERSON] , проте невідповідності в свідоцтвах про народження, свідоцтвах про смерть сестер та інших документах, [PERSON] та [PERSON] , ускладнюють підтвердження їх родинних відносин, як рідних сестер. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень про введення в дію Цивільного кодексу України з 01.01.2004 року правила книги шостої ЦК "Спадкове право" застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але ніким не була прийнята з спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) який діяв на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені) дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 530 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) який діяв на час відкриття спадщини, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід і бабка померлого, як з боку батька, так і а боку матері (друга черга). Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) який діяв на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) який діяв на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію (ст.285 ЦПК). Так, згідно копії паспорту заявниці серії [NUMBER] , виданого Київським МВ РВ ХМУ УМВС України в Харківській обл. виданий 22.12.1998 року, заявниця [PERSON] народилась [INFO] у м. Харків. Згідно копії свідоцтва про народження заявниці, серії [NUMBER] від 17.06.1963 року, [PERSON] (в шлюбі - [PERSON] ) народилась [INFO] у м. Харків, в графі «батько» записано російською « [PERSON] », в графі «мати» записано російською « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу від 16.08.1974 року, в російською «г. Харькове, Дворец бракосочетания «Октябрьский» 16.08.1974 року було зареєстровано шлюб між російською « [PERSON] », [INFO] та російською « [PERSON] », [INFO] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу - російською « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] (запис російською « [PERSON] »), від 1933 року (дата нерозбірливо), [PERSON] народилась [INFO] у м. Харків, в графі «батько» записано російською « [PERSON] », в графі «мати» записано російською « [PERSON] ». Згідно Архівній довідці від 13.01.2020 року № 01-28/3-2922, виданої Державним архівом Харківської області, в архівному фонді Бюро записів актів громадянського стану міських відділень Управління НКВС по Харківській області у книзі реєстрації актів про народження по м. Харкову за 1925 рік є запис від 15 грудня 1925 року (реєстраційний номер 774) про народження [INFO] « [PERSON] » (так у документі), мати якої - « [PERSON] » (так у документі), вік написано нерозбірливо, українка. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] ) (запис російською « [PERSON] ») виданого повторно, серії [NUMBER] від 23.01.1950 року, російською [PERSON] ) народилась [INFO] у м. Харків, в графі «батько» не має запису, в графі «мати» записано російською « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 14.06.1963 року, в російською «г. Харькове, Краснозаводский рай.ЗАГС» 14.06.1963 року було зареєстровано шлюб між російською « [PERSON] », 1924 р.н. (батько заявника) та російською « [PERSON] », 1925 р.н. (мати заявника), про що зроблено відповідний запис за № 239 від 14.06.1963 року. У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що факт прийняття спадщини та факт родинних відносин знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а отже, заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в володіння та управління майном слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved