Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 29.10.2010 вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Заставнівського районного управління юстиції Чернівецької області, за актовим записом № 104. В шлюбі у них народилася донька- [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Із-за несумісності характерів, відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя, між ними почали виникали сварки, що призвело до розпаду сім"ї і фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час сторони проживають окремо один від одного та не ведуть спільного побуту. В зв`язку із вказаним позивач вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер, тому просить його розірвати. Позивач [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити її прізвище без змін. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позов визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до вимог ч.3, ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.10.2010, що вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29.10.2010 . В шлюбі у них народилася донька- [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є те, що спільне проживання сторін та шлюбні відносини між ними стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя та відсутності взаєморозуміння. Між сторонами втрачено почуття поваги, любові та довіри, їх шлюб розпався та носить формальний характер. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їх інтересам, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір відповідача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved