Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що наказом № 591-к від 02.12.2002 року він був прийнятий на роботу в ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас» гірником очисного забою. У подальшому він був переведений гірничим майстром, а потім був переведений на посаду помічника начальника підземної дільниці, на посаді відпрацював до дня звільнення. 13.07.2013 року в результаті нещасного випадку він отримав травму та був 05.11.2013 року звільнений з роботи на підставі ст.. 40 п.2 КЗпП України. При звільненні йому була сплачена неповна сума розрахунку, пізніше гроші були виплачені частками. Крім того, при звільнені йому не було виплачено 14163,31 грн. заробітної плати за роботу в вихідні дні та доплати за понаднормову працю. З питання сплати вищевказаних суми він звернувся зі скаргою до підприємства, після чого лише 29.04.2014 року тобто після 5 місяців 24 дні від дати звільнення він отримав остаточний розрахунок. Відповідно до розрахунків позивача період виникнення прострочки розрахунку складає 121 робочий день, а середня заробітна плата 513,46 грн., тобто 513,46*121 = 62128,66 грн., тому саме цю суму просив стягнути з відповідача, моральну шкоду позивач оцінив у розмірі 10000,00 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. З приводу стягнення моральної шкоди позивач пояснив, що моральна шкода виявилась в психологічному дискомфорті, у порушенні нормальних життєвих зв'язків, в необхідності захисту свого порушеного права, у тому числі додаткових зусиль для матеріального забезпечення сім'ї шляхом звернення в контролюючі органи, до адвоката та до суду. Представник відповідача - ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» - Саприкіна О.В. у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та пояснила, що остаточний розрахунок із позивачем було приведено пізніше, а не у день звільнення через фінансові труднощі на підприємстві. На теперішній час заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] підприємство не має. Крім того, вважала, що підстав для стягнення моральної шкоди немає, оскільки її наявність позивачем не воведена. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 02.12.2002 року був прийнятий на роботу в ДВАТ «Шахтоуправління «Донбас» на посаду гірника очисного забою, 11.02.2009 року позивач був переведений гірничим майстром, а 02.12.2010 року переведений на посаду помічника начальника підземної дільниці, де працював до дати звільнення, тобто до 05.11.2013 року, та був звільнений на підставі ст.. 40 п.2 КУпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.8-10). Відповідно до довідки № 941 ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» позивачу при звільнені було нараховано - 87099,41 грн. (а.с.30). Однак, зазначена сума боргу була перерахована підприємством за власною ініціативою частками 10.12.2013 року, 26.12.2013 року, 30.12.2013 року, 03.01.2014 року, що не оспорювали сторони у судовому засіданні та підтверджується копією виписки з рахунку позивача від 15.05.2014 року (а.с.26,27) 23 квітня 2014 року позивач звернувся до Територіальної державної інспекції з питань праці у Донецькій області з заявою щодо питання оплати наднормових робіт адміністрацією ПАТ ш/у «Донбас». На підставі звернення позивача був винесений припис № 05-19-009/0029-0034 від 08.05.2014 року, згідно якого адмінстарацію підприємства було зобов"язано провести нарахування та виплату оплати праці за наднормовий робочий час, фактично відпрацьований [PERSON] за період роботи з 02.12.2002 року по 05.11.2013 року відповідно до вимог ст.. ст.. 94, 1206 КЗпП України (а.с.44). Відповідно до листа № 151891 від 28.04.2014 року адміністрація ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» повідомила позивача, що сума в розмірі 14163,31 грн., - доплата за наднормові роботи перерахована позивачу в березні 2014 року (а.с.25). Відповідно до ст.. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Стаття 117 КЗпП України передбачає, що у разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв"язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред"явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, оцінюючи наведене, суд приходить до висновку про те, що під час звільнення [PERSON] адміністрацією підприємства було несвоєчасно проведено розрахунок при звільненні, при цьому відповідачем ніяких доказів щодо відсутності їх вини з цього приводу не надано, остаточний розрахунок проведено 29.04.2014 року, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума середнього заробітку з 06.11.2013 року (першого робочого дня після звільнення) до 29.04.2014 року, що становить 121 робочих дня. Визначаючи розмір середньоденного заробітку [PERSON], суд бере до уваги довідку № 943 від 05.06.2014 року, в якій вказано що середньомісячній заробіток позивача за 9 місяців складає 4621,10 грн, а середньоденний - 513,46 грн. Таким чином, суд вважає, що розмір середньої заробітної плати за несвоєчасний розрахунок при звільненні [PERSON] складає 62128,66 грн. (121 робочих дня * 513,46 грн.), яку і необідно стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до ст. 237-1 Кодексу Законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як встановлено у судовому засіданні, ПАТ «Шахтоуправлінням «Донбас» були порушені законні права позивача щодо своєчасного розрахунку при звільненні, який тривав п'ять місяців та 24 дні, що призвело до зміни у звичному образі його життя, нервових переживань та стресу, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243,60 грн., та 612,28 грн., а всього 864,88 грн. На підставі викладеного, ст.116, 117, 233, 237-1 КЗпП, Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.95 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»,

Outcome: partial