Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

В січні 2020 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 січня 2020 року при ознайомленні із матеріалами виконавчого провадження № 60939251 їй стало відомо, що 26 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис № 15262 про стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 63 888,12 доларів США, шляхом звернення стягнення на належну їй (позивачці) нежитлову будівлю, магазин № [NUMBER] , що знаходиться в [ADDRESS] . Вважала, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки в порушення вимог діючого законодавства вона (позивачка) не отримувала письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання, документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, не підтверджують безспірність її заборгованості, на час вчинення оспорюваного виконавчого напису у провадженні Бородянського районного суду перебувала цивільна справа щодо стягнення вказаної заборгованості. Тому просила визнати зазначений виконавчий напис від 26 липня 2017 року таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивачка та її представник [PERSON] не з`явились, просили справу розглядати без їх участі. Відповідач - АТ «Альфа-Банк», свого представника в судове засідання не направив, просив справу розглядати без його участі. Приватний нотаріус Чуловський В.А. в судове засідання також не з`явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Бородянський РВДВС ЦМУМЮ (м.Київ) свого представника в судове засідання також не направив, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 13 листопада 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого було ПАТ «Укрсоцбанк», а на даний час - АТ «Альфа-Банк») та позивачкою [PERSON] було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії, за яким банк надав останній кредит у розмірі 54 000 доларів США на строк до 12 листопада 2022 року зі сплатою 14 % річних за користування кредитними коштами (а.с.107-114). Також 13 листопада 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та позивачкою [PERSON] було укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець (позивачка) передає в іпотеку іпотекодержателю (банку) у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань перед іпотекодержателем за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 450, укладеним між сторонами 13 листопада 2007 року, нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю, магазин № [NUMBER] , що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до п.4.1 цього договору у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за договорами, якими обумовлене основне зобов`язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно п. 4.5 договору іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, в тому числі і на підставі виконавчого напису нотаріуса (а.с.8-10). 26 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 15262, яким запропоновано звернути стягнення на вказану нежитлову будівлю, магазин № [NUMBER] , що знаходиться в [ADDRESS] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, просив задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла в наслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору за період з 17 серпня 2014 року по 17 травня 2017 року, а саме: заборгованість за кредитом - 42 608,80 дол. США, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 21 279,32 дол. США, загальна сума заборгованості становить 63 888,12 дол США (а.с. 11). Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 Розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Як вбачається з матеріалів справи, 29 травня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» надіслало на адресу [PERSON] письмову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, яка утворилася станом на 17 травня 2017 року (а.с.102-105). Однак доказів того, що вказана письмова вимога була отримана позивачкою, матеріали справи не містять. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до підпункту 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. №1172. Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Тобто, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів для вчинення нотаріальних дій. Відповідно до правових позицій, викладених у Постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 760/2193/15-ц, 29 березня 2019 року, у справі №137/1666/16-ц, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі, установити та зазначити в рішенні чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису, боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, із матеріалів справи не вбачається, що при учиненні виконавчого напису, нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, прострочена заборгованість за тілом кредиту та сума процентів за користування кредитом, які зазначені у написі, є безспірними. Таким чином, нотаріусом не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу та відсотків за користування кредитом, не було з`ясовано даного питання і з боржником. Представником ПАТ «Укрсоцбанк» нотаріусу не було надано документу, що підтверджує отримання [PERSON] вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання, що також свідчить про відсутність у нотаріуса на час учинення виконавчого напису, підтвердження безспірності заборгованості. Як вбачається із заяви про вчинення виконавчого напису та самого виконавчого напису (а.с.85-86) заборгованість у боржника виникла за період з 17 серпня 2014 року по 17 травня 2017 року. Однак, згідно розрахунку суми заборгованості, поданого відповідачем нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису, дана заборгованість нарахована за період з 13 листопада 2007 року та станом на 17 травня 2017 року, [PERSON] припинила сплачувати кошти за кредитом з 1 січня 2014 року (а.с.96-101). Тобто, вже з січня 2014 року, кредитодавець був обізнаний про порушення свого права та у нього виникло право вчиняти дії для захисту порушеного права. Відповідно до п/п. 3.4 п.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Крім того, суд зважає на існування спору між кредитором та боржниками щодо розміру заборгованості за кредитом, на що посилається позивачка та про що свідчить розгляд на час вчинення оспорюваного виконавчого напису Бородянським районним судом Київської області цивільної справи за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення тієї ж заборгованості за кредитним договором в розмірі 63 888,12 дол США, і рішенням суду від 26 квітня 2018 року, яке набрало чинності, позов було задоволено частково та до вимог банку застосовано строки позовної давності (а.с.6-7,). На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми статті 88 Закону України „Про нотаріат", підпункту 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням діючого законодавства, так як нотаріусом не перевірено одержання позивачем письмової вимоги банку, а заборгованість, в рахунок погашення якої звернуто стягнення на предмет іпотеки за виконавчим написом нотаріуса, не є безспірною, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з АТ «Альфа-Банк» на користь позивачки необхідно стягнути на відшкодування її витрат по сплаті судового збору 840,80 грн.

Outcome: approved