Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.07.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк»(правонаступник ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір №ML-ВОО/123/2008, згідно якого остання надано кредит в розмірі 78500,00 доларів США. 22.07.2008р. між банком та третьою особою в забезпечення даного кредитного договору було укладено іпотечний договір №PML-ВОО/123/2008, згідно з умовами якого [PERSON] передала в іпотеку позивачу квартиру [ADDRESS] . Згідно договору про відступлення прав вимоги №б/н від 18.12.2010р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» отримало право вимоги за вказаними вище договорами. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.09.2014р. стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість за вказаним договором у розмірі 4 420 075,59грн. 21.11.2011р. власник іпотечної квартири змінився, власницею стала [PERSON] на підставі мирової угоди б/н від 27.10.2011 року. Позивач просить суд в рахунок погашення вказаної суми заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а також стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.07.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №ML-ВОО/123/2008, за умовами якого останній було надано кредит в розмірі 78 500,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 22.07.2008р. між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки №PML-ВОО/123/2008, відповідно до умов якого остання передає в іпотеку квартиру [ADDRESS] . 10.12.2010р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н та договір відступлення права вимоги №б/н від 18.12.2010р., згідно яких банк відступив, а позивач прийняв право вимоги за зазначеними вище договорами. У зв`язку з порушенням [PERSON] своїх зобов`язань за вищевказаними договорами, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області №127/17842/14-ц від 17.09.2014р. стягнуто з третьої особи на користь позивача заборгованість у розмірі 4420075,59грн. Згідно ст.ст.546,575 ЦК України, ст.1 Закону України «Про іпотеку» передбачає можливість забезпечення виконання зобов`язань шляхом укладення договору іпотеки. Згідно із ч.І ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату' процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. 21.11.2011р. власник іпотечної квартири змінився, власницею стала [PERSON] на підставі мирової угоди б/н від 27.10.2011 року . Відповідно до ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення Іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна. Згідно ст. 589 Цивільного кодексу України, ст. 7 Закону України „Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності(права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача цього нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на іпотеку. Таким чином, враховуючи, що право власності на іпотечне майно перейшло до відповідача, він набув статусу іпотекодавця і несе всі обов`язки за договором іпотеки, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги повністю підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі 1921,00грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved