Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

\~ \~ В\~поданому позову\~позивач зазначає,\~ що\~втравні 2002 року йому, як мешканцю с [ADDRESS] Попаснянського району була виділена земельна ділянка площею 0,25 га за адресою : [ADDRESS] на землях Комишувахської селищної ради Попаснянського району Луганської області, для будівництва і обслуговування житлового удинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). З того часу позивач користується зазначеною земельною ділянкою, огородив її, згодом висадив дерева, збудував на ній житловий будинок, але документи щодо права власності на земельну ділянку позивач не отримав . Позивач зазначає, що він звертався до Комишуваської селищної ради з приводу оформлення зазначеної земельної ділянки, але з`ясувалось, що документи про виділення земельної ділянки не збереглися, про що позивачу надана довідка Комишуваської селищної ради, про те, що будь-які документи на право користування на вказану земельну ділянку відсутні, право власності на земельну ділянку не зареєстровано, кадастровий номер відсутній. Таким чином, позивач з"ясував, що вищезазначена земельна ділянка, якою на даний час володіє позивач, фактично не має власника . Після чого, за заявою позивача, було виготовлено технічний паспорт на житловий бкднок, який він побудував на зазначеній земельній ділянці, але, в силу того, що документи на зазначену земельну ділянку відсутні, позивач не можливості реалізувати своє право власності на побудований ним житловий будинок. Враховуючи викладені\~обставини,\~позивач,\~звернувся до\~суду із\~дійсною заявою\~та просить\~суд:\~встановити факт\~відкритого,\~добросовісного і\~безперервного користування\~ [PERSON] РНОКПП [NUMBER] земельною ділянкою\~площею 0,225\~га.,\~яка розташована\~за адресою\~:\~ [ADDRESS] \~та визнати\~ за\~ [PERSON] \~право власності за набувальною давністю на земельну ділянку площею 0,225 га., яка розташована за адресою : [ADDRESS] , оскільки він більш 10 років володіє та користується цією нежитловою будівлею, осільки іншим шляхом належно оформити право власності на вказану земельну ділянку, при наявності вищезазначених обставин, неможливо. Позивач у судове засідання не зявився, в поданому позові просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача також не зявився до судового засідання, до початку судового розгляду також надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Проти позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Так, згідно ст..12\~п.3 та ст..81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Предметом даного позову є вимога особи про встановлення факту, що має юридичне значення, який породжує для заявника юридичні наслідки, а саме: визнання факту добросовісного і безперервного користування земельною ділянкою, що буде являтися підставою для виникнення у заявника права власності на земельну ділянку та на житловий будинок, побудований на цій земельній ділянці. Також предметом даного позову є набуття особою права власності на земельну ділянку за набувальною давністю, що врегульовано нормами Земельного Кодексу України\~та положеннями Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Порядок вирішення щодо вирішення заявлених вимог регулюється наступними нормативно-правовими актами: Відповідно до положень ст.293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~При цьому, ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення та окрім встановленого ч. 1 ст.315 ПК України переліку таких фактів, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються, якщо, згідно із законом, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і якщо встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Відповідно до положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється\~Земельним кодексом України\~(далі - ЗК), зокрема\~статтею 119. Відповідно до положень ст.119 Земельного Кодексу України - громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. При цьому, суд зазначає що в зв`язку із тим, що будь-які документи про про виділення земельної ділянки позивачу не збереглися - позивач не використав своє право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель комунальної власності, а іншого порядку набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю Земельним Крдексом України не передбачено - суд, при розгляді даного позову, відповідно до положень ст.10 п.9 ЦПК України застосовує аналогію закону, а саме положення ст.344 та положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Так, згідно положень ч. 1\~ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно /набувальна давність/, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Пунктом 8 Прикінцевих таперехідних положень Цивільного КодексуУкраїни\~передбачено, що правила статті 344 ЦК України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК про те, що правила статті 344\~ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344\~ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року. При цьому, суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Відповідно до п. 9 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», : - Відповідно до частини першої\~статті 344 ЦК\~особа,\~яка добросовісно\~заволоділа чужим\~майном і\~продовжує відкрито,\~безперервно володіти нерухомим\~майном протягом\~десяти років , набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. Відповідно до положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК). Враховуючи визначені правові положення, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що згідно Довідки від 05.06.2019року, складеної Комишуваською селищною радою Попасянського району Луганської області за підписом селищного голови (а.с.7) - позивач [PERSON] , з 2002 року користується земельною ділянкою в с. [ADDRESS] Попаснянського району Луганської області, яка була виділена йому для будівництва та обслуговування житлового булинку, господарських будівель і споруд площею 0,25га, розташованою за адресою: [ADDRESS] . При тім, із вказаної довідки вбачається, що докумети про виділення зазначеної земельної ділянки не збереглися, документи на право користування зазначеною земельною ділянкою не збереглися, право власності на земельну ділянку не за ким не зареєстровано, кадастровий номер відсутній. Вказаною довідкою також підтверджено, що за весь період користування [PERSON] земельною ділянкою, починаючи з 2002 року до Комишуваської селищної ради з питань щодо права власності чи користування земельною ділянкою ніхто не звертався, будь-яких претензій щодо коритування позивачем [PERSON] зазначеною земельною ділянкою не надходило. Також, згідно Акту депутатського обстеження від 05.06.2019року (а.с.8) земельною ділянкою, загальною площею 0,25, яка розташована за адресою: [ADDRESS] « [ADDRESS] на землях Комишуваської селищної ради, з 2002 року користується позивач [PERSON] , в акті зазначено, що позивач коритується земельною ділянкою відкрито, добросовісно та безперервно без змін її цільового призначення, утримує земельну ділянку в належному стані, обробляє її, побудував на земельній ділянці житловий будинок, інтереси будь-яких осіб з боку позивача не порушені, ніхто не порущував питань щодо самовільного використання земельної ділянки. Даний акт був складений депутатом Комишуваської селищної ради у присутності свідків-сусідів позивача - [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили інформацію зазначену в вищевказаному Акті депутатського обстеження, акт засідчений печаткою Комишуваської селищної ради. Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виготовлений за заявою позивача (а.с.11) житловий будинок, розташований на землях Комишуваської селищної ради Попаснянського району Луганскої області, розташований за адресою: [ADDRESS] на землях Комишуваської селищної ради - власника не має (а.с.9-11). До цього ж, дотримуючись положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - із наданих суду письмових документів, судом також встановлено, що позивач не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності на цю земельну ділянку, оскільки він вважав що він може оформити право власності на земельну ділянку у передбаченому законом порядку. При цьому також суд переконався в тому, що позивач не приховував факт знаходження зазначеної земельної ділянки в його володінні і володіння цією земельною ділянкою з боку позивача не переривалось протягом всього строку набувальної давності з 2002 року по теперішній час, тобто більш 10 років. За викладених підстав, а саме, що земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] ,\~фактично тривалий час не має зареєстрованого власника - відповідачем по справі визначений орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, а саме Комишуваська селищна рада, що є правильним, згідно положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Таким чином, позовні вимоги позивача щодо визнання факту відкритого, добросовісного і безперервного користування земельною дялінкою та визнання за ним права власності за набувальною власністю на земельну ділянку обґрунтовані, оскільки з боку позивача належними доказами доведено, що він дійсно добросовісно, відкрито та безперервно володіє зазначеною земельною дялінкою за адресою: [ADDRESS] « [ADDRESS] , протягом більше 10 років і це є підставою для набуття позивачем права власності на це майно, що передбачено\~ст. 344 ЦК україни\~і не суперечить положенням Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». При тім, визнання факту відкритого, добросовісного і безперервного користування позивачем земельною дялінкою - породжує виникнення у заявника права на набуття права власності як на земельну ділянку так і на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, які побудував позивач на зазначені земельній ділянці , при цьому немає спору про право, так як будь-яких інших осіб, зацікавлених у належному оформленні прав власності щодо вказаних земельної ділнки та об`єктів нерухомості - немає, що відповідає вимогам ст.315 ЦПК та положенням Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. При таких обставинах заявлені вимоги знайшли підтвердження у суді і\~суд вважає можливим задовольнити поданий позов з метою подальшого оформлення й одержання необхідних документів, що підтверджують право власності позивача на земельну ділянку та обєкти нерухомості. На підставі викладеного,\~ст.344 ЦК України, положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», \~ \~

Outcome: approved