Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказує, що [PERSON], [INFO], 09.06.2015 року у КУ «Мелітопольський міський пологовий будинок» ММР ЗОР народила дитину, чоловічої статі. 11.06.2015 написала заяву, про відмову забрати дитину з пологового будинку, у зв'язку з тяжким фінансовим та сімейним станом. Про себе повідомила, що розлучена, зареєстрована за адресою: [ADDRESS], фактично проживає за адресою: [ADDRESS].. 11.06.2015 був складений «Акт закладу охорони здоровая та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров'я». За час перебування [PERSON] у КУ „Мелітопольський міський пологовий будинок" ніхто з родичів його не відвідував. Просить суд: 1. Позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], уродженку м. Підгородне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, яка проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS], відносно [PERSON], [INFO]. 2. На судове засідання викликати [PERSON], [INFO], яка проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. 3. Передати малолітнього [PERSON], [INFO], органу опіки та піклування Кам'янсько-Дніпровської райдержадміністрації для подальшого влаштування.ю: [ADDRESS]. У судове засідання представник позивача, органу опіки та піклування Забегайло І.Г., з'явилася, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явилася, жодних заяв до суду не надсилала, хоча про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про що свідчать поштові повідомлення. Прокурор Вітюк А.І. також висловив свою думку щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, 11.06.2015 [PERSON] написала заяву, про відмову забрати дитину, чоловічої статі, [PERSON], [INFO], з пологового будинку, у зв'язку з тяжким фінансовим та сімейним станом (а.с.15). Про що, в тойже день, також було складено відповідний «Акт закладу охорони здоровая та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров'я» (а.с.16). З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням голови Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації, №206 від 27.07.2015 року, [PERSON], [INFO] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.12). З відповіді наданої КУ Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» №107 від 26.01.2016 року (а.с. 12а), вбачається, що малолітня дитина, [PERSON], [INFO], на підставі рішення Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради № 117/2 від 09.07.2015 року (11а), влаштований 08.09.2015 року, з Мелітопольської дитячої лікарні до КУ Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» . За час перебування [PERSON] з 08.09.2015 р. по теперішній час ніхто з батьків, родичів дитину не відвідував, станом здоров'я, умовами виховання та утримання не цікавився.Письмових, усних запитів про дитину на адресу Будинку дитини «Сонечко» не надходило. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України матір може бути позбавлена судом материнських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частина 3 цієї ж статті встановлює, що матір може бути позбавлена материнських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до роз'яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 р., позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Діти для повного і гармонійного розвитку їх особистості потребують любові і розуміння. Вони повинні, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідач своєю поведінкою не дотримується цього принципу. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 155, 164, 165, СК України,

Outcome: approved