Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

До Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позові вказано, що 03/08/2002 р. сторони зареєстрували шлюб, в якому в 2005 р. народилась дитина. Однак міцної сім`ї сторони не створили, більше 2 років спільно не проживають, відповідач не здійснює матеріальне утримання дитини, позивачка просила суд вказаний шлюб розірвати, присудити відповідача сплату аліментів в сумі 1500 гривень. Позвиачка подала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позов підтримала, та просила стягувати з відповідача аліменти в сумі 1286 гривень. Відповідно до п. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В позові позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти в сумі 1500 гривень, однак в своїй заяві від 10/12/2014 р. вказала на стягнення аліментів в сумі 1286 гривень. Відповідач подав суду заперечення, в якому просив в позові відмовити в частині стягнення аліментів в сумі понад 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження № [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб Відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області 03/08/2002 р., актовий запис № 971. Відповідно до свідоцтва про народження № [NUMBER] [INFO] р. у сторін народилась донька. Відповідно до п. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що позов обґрунтовано належними правовими підставами в частині розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до довідки про доходи відповідача від 22/10/2014 р. № 1065 його заробіток становить 2743,72 гривень, а 1/4 частина від неї становить 700 гривень. Обов`язки сторін щодо утримання дитини відповідно до сімейного законодавства України є рівними. Позивачка жодним чином не обґрунтувала чому з огляду на вказаний нею розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, весь розмір такого мінімуму необхідно стягувати саме з відповідача, без урахування що 1/2 таких витрат повинна здійснювати також і вона. Таким чином позов обгрунтовано в частині обов"язку відповідача сплачувати 1/2 частину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до зазначеного та на підставі ст.ст. 105, 110, 112 суд,-

Outcome: partial