Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши йому в користування житлову кімнату, позначену у технічному паспорті цифрою 7 площею 11,7 кв.м. У користування відповідачу просить виділити житлову кімнату, позначені у технічному паспорті цифрою 8 площею 17,5 кв.м. Інші приміщення квартири: коридор площею 7,2 кв.м., дві шафи площею 0,3 та 0,4 кв.м., кухню площею 6,6 кв.м., ванну кімнату площею 2.5 кв.м., вбиральню площею 1.0 кв.м. залишити у спільному користуванні співвласників. Обгрунтовано позов тим, що позивач і відповідач є співвласниками квартири, кожному належить по 1/2 частині. Позивач зазначає, що між співвласниками виникають суперечки щодо сплати комунальних платежів, мали місце конфлікти з приводу квартири, у зв'язку з чим позивач звертався до поліції для вжиття заходів реагування до відповідача. Оскільки виділити в натурі належну позивачу частку в квартирі не має технічної можливості, тому позивач звернувся до суду з позовом про встановлення порядку користування квартирою між співвласниками. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити. Відповідач та його представник проти встановлення запропонованого позивачем порядку користування квартирою не заперечував, проте просили не покладати на відповідача витрати по сплаті судового збору, так як відповідач не чинив позивачу жодних перешкод у користуванні квартирою. Позивач в судовому засіданні заявив клопотання не покладати понесені ним витрати по сплаті судового збору на відповідача. Представник третьої особи - комунального підприємства «ЖЕК -10» Чернігівської міської ради в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд знаходить підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] (а.с.6) Інша 1/2 частина квартири належить відповідачу на підставі договору дарування частки квартири від 22.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Криворучко І.К., зареєстрованого в реєстрі за №508. Згідно технічного паспорту квартира складається з двох житлових кімнат, позначених літерами 7, 8 площею відповідно 11.7, та 17.5 кв. м. Обидві житлові кімнати є ізольованими. Також у квартирі є допоміжні приміщення: коридор площею 7,2 кв.м., дві шафи площею 0,3 та 0,4 кв.м., кухня площею 6,6 кв.м., ванна кімната площею 2.5 кв.м., вбиральня площею 1.0 кв.м. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він не заперечує проти запропонованого позивачем порядку користування квартирою, оскільки житлова площа, що припадає на нього є більшою, ніж та, право на яку він має згідно своєї частки у праві власності, а тому його права не будуть порушені. Позивач в судовому засіданні пояснив, що він бажає отримати в користування меншу кімнату, оскільки саме такий порядок користування житловим приміщенням вже склався між співвласниками, а відкриття окремих особових рахунків усуне суперечки між співвласниками. У матеріалах справи є висновок, затверджений начальником Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області 19.04.2016 року за результатами перевірки за зверненням [PERSON] (а.с.11) У висновку зазначено, що 05.04.2016 року позивач звертався до поліції про вжиття заходів реагування до [PERSON], так як на грунті того, що заявник відмовився продавати відповідачу належну йому частину квартири, останній погрожував йому фізичною розправою. В ході перевірки [PERSON] пояснив, що дійсно у нього відбуваються конфлікти з [PERSON], так як спочатку він погодився продати свою частину квартири, а потім відмовився. Проте ніяких погроз в бік заявника він не заявляв. У висновку за результатами перевірки за зверненням [PERSON] зазначено, що з [PERSON] була проведена профілактична бесіда про недопущення протиправної поведінки відносно [PERSON] в подальшому. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У пункті 14 постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22 грудня 1995 року № 20 роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Право на звернення з таким позовом ґрунтується на положеннях ч. 3 ст. 358 ЦК України, згідно яких право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Суд вважає за можливе встановити запропонований позивачем порядок користування квартирою, оскільки з таким порядком в судовому засіданні погодився відповідач і він не порушує прав співвласників. Крім того, встановлення порядку користування квартирою між співвласниками не тягне за собою припинення права спільної часткової власності чи зміну часток у праві власності кожного із співвласників. Враховуючи викладене,

Outcome: approved