Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третьої особи товарної біржі «Українська» про визнання угоди купівлі-продажу нерухомості (житлового будинку) дійсною, посилаючись на те, що в 15 серпня 1998 року вона уклала з відповідачем по справі угоду про купівлю-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], який був посвідчений філією товарної біржі «Українська». Після підписання договору всі істотні умови були сторонами виконані. Крім цього позивач зареєструвала спірний договір в Лозівському бюро технічної інвентаризації Харківської області. На даний час позивач має намір провести відчуження даного житлового будинку, в зв'язку з чим вона звернулася до нотаріуса, але їй в цьому було відмовлено, оскільки договір був посвідчений товарною біржею. Іншим шляхом ніж судовим позивач не може вирішити даний спір, оскільки правовстановлюючі документи, на підставі яких [PERSON] продавала їй спірний житловий будинок погашені Лозівським БТІ, а тому просить визнати дійсною угоду купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований філією товарної біржі «Українська» 15 серпня 1998 року, реєстраційний номер - 20495. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду повідомлялася своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду свою заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності та за відсутності його довірителя, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, але раніше надавала суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Згідно ст. 174ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом 1-ї інстанції встановлено, що угода купівлі-продажу нерухомості від 15.08.1998 року був укладений між [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі. Сторони за договором визначили у ньому свою волю, прийшли згоди по всіх найважливіших умовах угоди, що підтверджується змістом самої угоди. Угода у письмовій формі затверджена товарною біржою «Українська», підписана сторонами, засвідчена керуючою справами ТБ «Українська», зареєстрована на біржі за № 20495. До теперішнього часу законність даної угоди ніким із сторін не оспорював ся. [PERSON] 15 серпня 1998 року придбала у [PERSON] житловий будинок, житловою площею 19,7 кв.м з надвірними побудовами, розташований на земельній ділянці площею 482 кв.м., злишки 145,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS], який належав їй на праві власності, що підтверджується угодою купівлі-продажу нерухомості від 15.08.1998 року, та був зареєстрований в товарній біржі «Українська» і в Лозівському бюро технічної інвентаризації. Згідно домовленості позивач [PERSON] внесла гроші за придбане нерухоме майно, однак на даний час позивач позбавлена можливості розпорядитись своїм майном та посвідчити спірний договір нотаріально, оскільки правовстановлюючі документи, на підставі яких відповідач продала спірний житловий будинок були погашені Лозівським бюро технічної інвентаризації. Таким чином, позивач не має можливості розпорядитись придбаним на законних підставах нерухомим майном у зв'язку з відсутністю документів, які були б належним чином оформлені та юридично підтверджували її право власності на придбану нерухомість. Відповідно до ст. 15 Закону України „Про товарну біржу" (що застосовувався до даних правовідносин на момент укладення договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалася укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно зі ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки в даному випадку сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання вказаного договору: покупець вніс повну вартість майна, продавець передала майно у власність покупцю. При цьому вказаний договір був направлений на реальне настання правових наслідків, однак не був нотаріального засвідчений. Зазначений договір зареєстровано в Лозівському бюро технічної інвентаризації 15.08.1998 року. Відповідно до вимог законодавства, яке діяло на час укладання спірної угоди, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, а підлягали реєстрації в органах технічної інвентаризації. В даному випадку державна реєстрація спірного майна здійснена у 1998 році. Тому на підставі ст.220 ЦК України суд вважає можливим визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним. Згідно з ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Outcome: approved