Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] у березні 2018 року звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом до ТОВ Нова пошта" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за неналежне перевезення вантажу, в якому прохав стягнути з відповідача майнову шкоду (збитки) завдану внаслідок неналежного виконання зобов»язань щодо поставки вантажу та його руйнування у розмірі 1 000 грн., вартість доставки у розмірі 530 грн., моральну шкоду у розмірі 1 000 грн., а також прохав стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10 січня 2018 року він замовив у ТОВ «Нова пошта» послугу з перевезення вантажу, а саме відправив з відділення № 4 ТОВ «Нова пошта» м.Чернівці на адресу м.Одеса, вул.Ляпідевського, 4 «А» вантаж (дитячі товари). Вказаний вантаж був оцінений позивачем на 1000 грн., а сума послуг склала 530 грн. Вантаж був ретельно запакований позивачем, спочатку у товсту ковдру, потім обмотаний харчовою плівкою та скотчем. При прийнятті вантажу працівники відповідача перевірили упаковку, та впевнившись у її надійності, передали на відправку. У визначений термін 11.01.2018 року вантаж доставлений не був. І лише 13.01.2018 року вантаж було відвантажено водієм, без надання жодних документів (товарно-транспортних накладних, акту прийому-передачі товару), які б підтверджували факт передачі товару позивачу або факт пошкодження товару. Виявивши, що товар пошкоджений та відновленню не підлягає (тріснута дитяча ванночка), він звернувся із претензією щодо несвоєчасної поставки, пошкодження вантажу та ненадання водієм жодних документів. 07 березня 2018 року отримав відповідь на претензію, в якій зазначив, що у зв»язку із відсутністю акту прийому-передачі нестачі або пошкодження вантажу в момент його отримання, відшкодування збитків здійснити неможливо, з цих підстав звернувся до суду з позовом. Ухвалою суду від 02 квітня 2018 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від. 07 червня 2018 року справу передано за підсудністю до Октябрського районного суду м.Полтави. 27 липня 2018 року справу прийнято до мого провадження, призначено до розгляду на 27 серпня 2018 року о 15.00. У зв»язку з неявкою сторін судове засідання 27 серпня 2018 року відкладено на 20 вересня 2018 року на 11.00. Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Позивачем було відправлено вантаж з адресною доставкою на власне ім»я з м.Чернівці до м.Одеси, однак жодної інформації про виробника чи модель товару, його кількості, яка б дала змогу ідентифікувати речі, відправник у експрес-накладній не зазначив та супровідних документів не надав. Відправник передав відправлення у власній упаковці, без пред»явлення для огляду, про що внесено запис до експрес-накладної у поле додаткова інформація. Таким чином, доводи щодо перевірки вантажу при прийнятті працівниками відділення не відповідають дійсності. При складенні експрес-накладної відправник погодився з умовами Публічного договору, згідно п.7.2.13 якого експедитор не зобов»язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення. Вантаж було прийнято для перевезення за розміром та вагою в упаковці відправника, а законодавством не встановлено обов»язку перевізника перевіряти стан вантажу у пакуванні, а саме його цілісність та справність. 13 січня 2018 року вантаж було доставлено позивачу за адресою, вказаною у експрес-накладній, де він його отримав. Акту приймання-передачі передачі складено не було, у зв»язку із відсутністю претензій з боку отримувача. На письмову претензію останнього подану близько 16.05 цього ж дня, йому було відмовлено, оскільки огляд вантажу проводився без участі представника ТОВ «Нова пошта» та через відсутність Акту приймання-передачі, а також з урахуванням повного прийняття відправлення. Розмір майнової та моральної шкоди позивачем не доведений, судові витрати також не підлягають стягненню. Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що перевізник міг відмовитися від прийняття вантажу, що поданий в упаковці, яка не відповідає встановленим вимогам, однак прийняв відправлення в упаковці відправника. При цьому, якби він мав сумніви у цілісності та надійності упаковки, то мав право відмовитися від здійснення перевезення. Крім того, водій відповідача зобов»язаний був надати будь-який документ, який підтверджує факт передачі товару позивачу та у разі його пошкодження, скласти відповідний Акт. Однак, водій не відреагував на вимогу документального фіксування факту передачі товару, скинув вантаж на землю та поспішаючи поїхав. Сума матеріального відшкодування відповідає оголошеній вартості відправлення, за яку він сплатив кошти. Якби позивач не був згідний з оголошеною вартістю, він вправі був повідомити про це позивача. Доводи щодо спричинення моральної шкоди та відшкодування витрат на правову допомогу відповідачем не спростовані. Позивач [PERSON] у судове засіданні не з»явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі , прохав позов задовольнити у повному обсязі (а.с.80). Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Прхав в задоволенні позову відмовити. Заслухавши представника відповідача, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10 січня 2018 року [PERSON] звернувся до відділення № 4 ТОВ «Нова Пошта», що знаходиться у м.Чернівці, та замовив послугу доставки дитячих товарів, оголошеною вартістю 1000 грн., до м.Одеса, вул.Ляпідевського,4а, що підтверджується експрес-накладною № 59000309704342 від 10 січня 2018 року. Розрахунковою датою прибуття встановлено 11 січня 2018 року (а.с.10). Із вказаної експрес-накладної не вбачається інформації про модель товару, його кількість, виробника, не додані документи, які б підтверджували дійсну вартість відправлення. В графі «додаткова інформація» зазначено, що відправлення під час приймання не оглядалося (а.с.10). За послуги перевезення позивач сплатив 530 грн., що слідує із квитанції до експрес-накладної № 59000309704342 від 10 січня 2018 року (а.с.10). 13 січня 2018 року вантаж був доставлений одержувачу за адресою, зазначеною в експрес-накладній. При цьому, будь-якого документу про передачу відправлення перевізником складено не було, як і не було складено Акту прийому-передачі у зв»язку із претензіями одержувача через пошкодження відправлення. На претензію [PERSON] від 13.01.2018 року, ТОВ «Нова пошта» 01 березня 2018 року за вих. № 10808 повідомило, що при отриманні вантажу по експрес-накладній № 59000309704342 від 10 січня 2018 року між одержувачем та представником ТОВ «Нова пошта» не було зафіксовано документально, шляхом складення Акту прийому-передачі, нестачі або пошкодження вантажу в момент його отримання. З цих підстав, правові підстави для задоволення претензій відсутні (а.с.11). Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ч.ч.1,3 ст. 909 ЦК України слідує, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Відповідно до ч. 2 ст. 917 ЦК України відправник повинен пред»явити у встановлений строк вантаж, який підлягає перевезенню, в належній тарі та (або) упаковці; вантаж має бути також замаркований відповідно до встановлених вимог. Частиною 3 статті 917 ЦК України встановлено право перевізника відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу. Відповідно до статті 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. При складенні експрес-накладної № 59000309704342 від 10 січня 2018 року відправник погодився з умовами Публічного договору ( публічна оферта) про надання послуг з організації перевезення відправлень, розміщеного на офіційному сайті ТОВ «Нова Пошта»: http://novaposhta.ua/. Згідно п.3.4 Публічного договору шляхом передачі Замовником відправлення Експедитору для надання послуг, передбачених Договором, Замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями Договору, Умовами надання послуг, чинними на момент передачі відправлення для організації його перевезення, та зобов'язується їх виконувати незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису Відправника. Пунктом 4.3.4 Публічного договору передбачений обов»язок замовника запакувати відправлення для його збереження під час транспортування та завантажувально-розвантажувальних робіт, а також за необхідності, скріпити фірмовою клейкою стрічкою або пломбою, щоб запобігти доступу до вмісту відправлення. Відповідно до п.7.2.7 Публічного договору якщо під час видачі відправлення Сторонами буде виявлено пошкоджене відправлення або відправлення, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на Відправника. Експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість (схоронність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається Одержувачу або Відправнику в цілій/неушкодженій упаковці, а також, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення, що встановлено п.7.2.8 Публічного договору. Згідно пункту 7.2.13 Публічного договору: експедитор не зобов'язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам. Як зазначає позивач, він одержав вантаж у тій упаковці, в якій його відправив, однак знявши харчову плівку, скотч та ковдру виявив, що вантаж (дитяча ванночка) зруйнований (ванна тріснута) та відновленню не підлягає. Таким чином, судом встановлено, що відправлення було доставлено одержувачу у цілій упаковці відправника та отримано ним. Вказана обставина визнається позивачем, а тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Разом з тим, будь-якого документу про передачу відправлення одержувачу перевізником складено не було, чим було допущено порушення п.7.2.9 Публічного договору, який передбачає видачу експрес-накладної в момент одержання вантажу. Однак її невидача перевізником не спростовує факту одержання відправлення [PERSON], а відтак допущене порушення не є підставою для відшкодування шкоди позивачу. Судом також не встановлено факту складення Акту приймання-передачі у зв»язку із претензіями одержувача щодо пошкодження товару, що є обов»язковим відповідно до 4.3.12 Публічного договору в разі отримання товару у неналежному стані. Твердження позивача, що водій відправника скинув вантаж на землю та поїхав, не дочекавшись перевірки цілісності товару, не доведено належними та допустими доказами. З викладеного вбачається, що перевізник виконав свої обов»язки щодо доставки вантажу, однак позивач не довів неправомірність дій відповідача щодо пошкодження вантажу, який в свою чергу довів відсутність своєї вини, оскільки довів передачу відправлення одержувачу у цілісній упаковці. Позивачем не доведено, що пошкодження дитячої ванночки відбулася саме з вини перевізника. Не доводять наявність вини в діях відповідача і твердження позивача, що прийнявши дитячу ванночку для відправлення, перевізник погодився із її пакуванням в товсту ковдру, обмотану харчовою плівкою та скотчем для перевезення такого вантажу, оскільки обов»язок за належну тару та упаковку покладений саме на відправника, що встановлено ч.2 ст.917 ЦК України та п. 4.3.4 Публічного договору. Положення п.п.8.22, 8.20 Наказу Міністерства транспорту України «Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні» № 363 від 14.10.1997 року регулюють обов»язок водія перевірити кріплення і складання вантажу з метою забезпечення безпеки руху, а не з метою забезпечення цілісності товару, та не спростовують висновку суду щодо обов»язку саме відправника належно упакувати вантаж. Враховуючи, що перевізник не стверджує, що вантаж був поданий у стані, який не відповідає умовам перевезення, а доводить, що відмова від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, є його правом, суд не вбачає підстав для визнання вантажу неподаним, а перевезення не здійсненим на підставі п.10.4 Наказу № 363. Доводи позивача про порушення строків доставки товару не є підставою для відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки в експрес-накладній № 59000309704342 від 10 січня 2018 року зазначена розрахункова дата прибуття товару, яка є орієнтовною, а тому обов»язок у відправника доставити товар саме в зазначену дату не виникає. Крім того, позивач не зазначає якими нормативно-правовими актами такий обов»язок встановлений. Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд під час розгляду 26 березня 2018 року справи № 749/105/17, зазначивши, що в разі встановлення цілісності упаковки, відсутності фізичного руйнування та впливу на відправлення, вина відповідача у несправності товару відсутня. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не довів спричинення йому матеріальної та моральної шкоди у зв»язку з неналежним наданням послуг ТОВ «Нова пошта», а тому в задоволенні позову слід відмовити. Судовий збір компенсується за рахунок держави на підстав ч.6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Outcome: dismissed