Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з названим позовом до [PERSON]: В обґрунтування позову представник позивача [PERSON] зазначив, що: - 4 жовтня 2006 року [PERSON] подав до ЗАТ КБ „ПриватБанк" (згодом перейменоване на ПАТ КБ „ПриватБанк") заяву позичальника №DNH4KP75560030, згідно якої банк надав відповідачу строковий кредит в розмірі 3240 грн. 90 коп. на 24 місяців, з 4 жовтня 2006 р. по 8 жовтня 2008 р. включно, зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 2,09 % на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобовязання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, комісії в зазначені в заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строки; - внаслідок того, що [PERSON] своєчасно не здійснювала платежів, у нього перед Банком виникла заборгованість, яка, станом на 09.10.2015 р., складає 47 675 грн. 51 коп., в т.ч.: 2 794 грн. 33 коп. заборгованості за кредитом, 13 361 грн. 71 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 28 773 грн. 02 коп. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; - відповідачу нараховано 500 грн. штрафу (фіксована частина), 2 246 грн. 45 коп. штрафу (процентна складова). Тому, представник позивача [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № DNH4KP75560030 від 04.10.2006 р. в сумі 47 675 грн. 51 коп.. В позовній заяві представник позивача [PERSON] просив розглядати справу за відсутності представника позивача, не заперечував проти заочного розгляд справи, в разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся під розписку адміністрацією Чернігівського СІЗО, що в силу ч.6 ст. 76 ЦПК України свідчить про належне його повідомлення про час і місце розгляду справи. Виходячи з наведеного, зважаючи на ч. 1 ст. 224 ЦПК України та враховуючи те, що представник позивача, в надісланій суду заяві, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд знаходить, що є всі умови проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідачки. Дослідивши матеріали даної справи, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 4 жовтня 2006 року [PERSON] подав до ЗАТ КБ „ПриватБанк" (згодом перейменоване на ПАТ КБ „ПриватБанк") заяву позичальника №DNH4KP75560030, згідно якої банк надав відповідачу строковий кредит в розмірі 3240 грн. 90 коп. на 24 місяців, з 4 жовтня 2006 р. по 8 жовтня 2008 р. включно, зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 2,09 % на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобовязання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, комісії в зазначені в заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строки. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. З розрахунку заборгованості за договором № DNH4KP75560030 від 04.10.2006 р., вбачається, що заборгованість [PERSON], станом на 09.10.2015 р., становить 47 675 грн. 51 коп., та складається з: - 2 794 грн. 33 коп. заборгованості за кредитом; - 13 361 грн. 71 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом. Оскільки [PERSON] належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, укладеним з позивачем, а доказів погашення існуючої за вищевказаним кредитним договором заборгованості за кредитом та заборгованості по процентам за користування кредитом відповідач суду не надав, не встановлено таких і в судовому засіданні, то в цій частині позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк 2 794 грн. 33 коп. заборгованості за кредитом та 13 361 грн. 71 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом. Виходячи зі змісту статей\~546,\~548,\~549 ЦК України\~виконання зобов'язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов'язання. Відповідно до частини першої\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга\~статті 551 ЦК України). У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя\~статті 551 ЦК України). Положення ч. 3\~ст. 551 ЦК України,\~з урахуванням положень\~ст. 3 ЦПК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. В своєму рішенні № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" Конституційний Суд України зазначив, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.ч. 2,3 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. В даному випадку позивачем нараховано [PERSON] штрафні санкції в сумі 31\~519 грн. 47 коп. (28 773 грн. 02 коп. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором + 500 грн. штрафу (фіксована частина) + 2 246 грн. 45 коп. штрафу (процентна складова), а заборгованість по сплаті кредиту та процентів за його користування становить\~16\~156 грн. 04 коп.. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про необхідність та можливість зменшення суми неустойки, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк з 31\~519 грн. 47 коп. до 2 794 грн. 33 коп., тобто виключно до розміру заборгованості за кредитом (без процентів). Також з відповідача на користь ПАТ КБ ПриватБанк належить стягнути судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial