Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачкою з липня 2017 року проживали у цивільному шлюбі, сімейне життя не склалося, шлюбні відносини припинилися в лютому 2018 року. [INFO] року [PERSON] народила сина [PERSON], у свідоцтві про народження якого записаний позивач, відомості в свідоцтво про народження дитини були внесені на підставі ст. 126 СК України. Після розлучення у позивача виникли сумніви щодо батьківства, відповідачка добровільно проводити генетичну експертизу відмовилась, тому позивач був вимушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій позовні вимоги визнала, просила проводити розгляд справи у її відсутність. Враховуючи , що сторони не з"явилися , суд вважає за можливе розгляд справи провести відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилаються як на підставу своїх вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (ст.121 СК України). Відповідно до ч.1 ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. При цьому, ст.136 СК України встановлено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «про державну реєстрацію актів цивільного стану», відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Частинами 1, 2, 3 ст.9 вищезгаданого Закону передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України (ч.5 ст.9 Закону). Зокрема, згідно п.1.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року за № 96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. Підпунктом 2.13.1 Правил передбачено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в тому числі рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. [PERSON] народився [INFO], про що Бобровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області 06 лютого 2018 року складено відповідний актовий запис № 31. Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON], та видано свідоцтво про народження (а.с.8, 9). У відповідності до вимог ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.206 ЦПК України у разі визнання позивачем позову , суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач як в підготовче, так і в судове засідання подавала письмові заяви в яких вимоги визнала , отже визнає, що позивач не є батьком дитини . Позивач зазначає , що проживав з відповідачкою до народження дитини лише з липня 2017 року , вагітність жінки триває 9 місяців , дитина народилася до закінчення даного строку . Отже сумнів позивача обгрунтований щодо його батьківства . Відповідач не надала доказів на спростування вимог позивача, а тому суд приймає визнання позову відповідачем. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає, оскільки позов задоволено, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved