Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся позивач з вимогами витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] (ІНН [NUMBER] ) і [PERSON] (ІНН [NUMBER] ) квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В заяві від 14.01.2020 представник позивача [PERSON] подав до суду позовну заяву в новій редакції та просив суд витребувати з чужого незаконного володіння у [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ; ідентифікаційний номер не відомий) на користь [PERSON] (ІНН [NUMBER] ) і [PERSON] (ІНН [NUMBER] ) квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Визнати (поновити) за [PERSON] (ІНН [NUMBER] ) і [PERSON] (ІНН [NUMBER] ) право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги аргументовані тим, що із судової справи, що перебуває в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області №127/27274/17-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення, позивачу стало відомо, що його квартирою заволодів [PERSON] . А саме, стало відомо, що між Банком та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу від 04.12.2017 року квартири, що за адресою: [ADDRESS] , і відповідно квартира належить [PERSON] . Позивач вважає, що вищевказана квартира перебуває у відповідача [PERSON] в чужому незаконному володінні і підлягає витребуванню у набувача виходячи із наступних обставин. Згідно із свідоцтвом про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради, 18 травня 1993 року на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 18.05.1993 року №322, яке зареєстровано КП «ВООБТІ» в Реєстрі прав власності на об`єкти нерухомого майна за реєстраційним №1562/6615, квартира за адресою: [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] та [PERSON] (дочці), остання залучена у якості третьої особи. Позивач зазначає, що продавати чи відчужувати дану квартиру позивач не збиралась і таких намірів на майбутнє не мала. В квартирі живе досить тривалий час і по сьогоднішній день. Відповідно до п.1.2 договору предметом купівлі-продажу є: житлова квартира [ADDRESS] . Як вказано в договорі купівлі-продажу, нерухоме майно належить продавцю на праві приватної власності на підставі заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.08.2014 року по справі №127/30623/13-ц (провадження №2/127/354/14). Право власності продавця на нерухоме майно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.02.2016 року, номер запису про право власності 13206700, реєстраційний номер нерухомого майна 845956105101. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.08.2014 року по цивільній справі №127/30623/13-ц позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено повністю. Вирішено в рахунок виконання основного зобов`язання в розмірі 6679,61 дол. США, за договором про надання споживчого кредиту № 11038577000 від 14.09.2006 року укладеного між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] і в рахунок зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 25294,65 дол. США, за договором про надання споживчого кредиту № 11305233001 від 28.02.2008 року, укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] в загальній сумі 31974,26 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 255 570,26 гривень звернути стягнення на предмет іпотеки а саме: квартира: загальною площею: 49,4 кв. м.; житловою площею: 27,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ «Дельта банк». Проте, згідно постанови апеляційного суду Вінницької області від 11.09.2018 року по справі №127/30623/13-ц, суд вирішив заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 серпня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення. В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи - Державної реєстраційної служби України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття права власності - відмовити. Таким чином, позивач вважає, що оскільки заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області скасовано, тобто є незаконним, то відповідно відповідач ПАТ «Дельтабанк» не мав права відчужувати дану квартиру. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом 09.10.2019 представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подав до суду відзив, позов не визнає в повному обсязі, враховуючи наступне. 17 листопада 2017 року [PERSON] став переможцем електронного аукціону на сайті "держзакупівлі.онлайн» з реалізації майна ПАТ «Дельта Банк» а саме квартири [ADDRESS] в ході його ліквідаційної процедури, вніс кошти на рахунок ПАТ «Дельта банк». Враховуючи те, що відчуження майна на прилюдних торгах відноситься до угод купівлі-продажу така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України). Відповідач вважає, що він є добросовісним набувачем, оскільки правочин, яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження. При укладенні договору купівлі- продажу від 04.12.2017 року як завершального етапу реалізації майна банку, що ліквідовується, згода користувачів квартирою не потрібна. 02.09.2019 ПАТ «Дельта банк» подано до суду письмові пояснення, позов не визнає в повному обсязі. Вважає, що квартиру, що перебувала в іпотеці було відчужено на підставі заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.08.2014 року по цивільній справі №127/30623/13-ц позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено повністю. Третя особа зазначає, що державна реєстрація права власності на квартиру була проведена у відповідності до законодавства. В подальшому вважає, що електронні торги було проведено з дотриманням закону, а оскільки договір купівлі- продажу квартири від 04.12.2017 укладений між банком та [PERSON] не визнано недійсним, відсутні правові підстави для витребування майна з незаконного володіння. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі позов підтримує в повному обсязі з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог. Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялись належним чином повідомлення про причини неявки до суду не надійшло. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.08.2014 року по цивільній справі №127/30623/13-ц позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено повністю. Вирішено в рахунок виконання основного зобов`язання в розмірі 6679,61 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 53390,12 гривень за договором про надання споживчого кредиту № 11038577000 від 14.09.2006 року укладеного між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] і в рахунок зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 25294,65 дол.США, що згідно курсу НБУ складає - 202180,14 грн., та за договором про надання споживчого кредиту № 11305233001 від 28.02.2008 року, укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] в загальній сумі 31974,26 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 255 570,26 гривень звернути стягнення на предмет іпотеки а саме: квартира: загальною площею: 49,4 кв. м.; житловою площею: 27,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ «Дельта банк» (ЄДРПОУ:34047020, місцезнаходження: 01001, Київська обл.., м. Київ, вул. Щорса, буд. 36, корп. Б) на підставі Договору іпотеки № б/н від 28.02.2008 року, укладеного між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] , [PERSON] . Вирішено визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» право власності на предмет іпотеки, а саме: на квартиру: [ADDRESS] ; загальна площа: 49,4 кв.м.; житлова площа: 27,4 кв.м. (а.с. 7-13) Згідно постанови апеляційного суду Вінницької області від 11.09.2018 року по справі №127/30623/13-ц, суд вирішив заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 серпня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення. В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи - Державної реєстраційної служби України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття права власності - відмовити. ( а.с.209-212) Ухвалою суду від 18.11.2019 з метою повного та об`єктивного розгляду справи витребовувались у приватного нотаріуса ВМНО Плахотнюк О.В. засвідчені копії матеріалів нотаральної справи щодо посвідчення догвору купівлі- продажу №2648 від 05.09.2019р. ( номер запису про право власності 33100340), які досліджені судом. ( а.с. 110-126) Суд враховує, що згідно із свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради, 18 травня 1993 року на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 18.05.1993 року №322, яке зареєстровано КП «ВООБТІ» в Реєстрі прав власності на об`єкти нерухомого майна за реєстраційним №1562/6615, квартира за адресою: [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] та [PERSON] (дочці), остання залучена у якості третьої особи. Згідно з п.1.1 Договору купівлі-продажу від 04.12.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., укладеного між ПАТ «ДельтаБанк» та [PERSON] , продавець передає майно, вказане в п.1.2 цього договору у власність покупцю, а покупець приймає майно і сплачує за нього обумовлену суму. Як вказано в договорі купівлі-продажу, нерухоме майно належить продавцю на праві приватної власності на підставі заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.08.2014 року по справі №127/30623/13-ц (провадження №2/127/354/14). Право власності продавця на нерухоме майно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.02.2016 року, номер запису про право власності 13206700, реєстраційний номер нерухомого майна 845956105101. Ухвалою суду від 18.09.2019 задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Накладено арешт на квартиру, що за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Заборонено здійснювати будь-які дії щодо відчуження квартирою що за адресою: [ADDRESS] до розгляду справи по суті. ( а.с. 46) Суд бере до уваги, що за час розгляду даної справи незважаючи на арешт спірної квартири 05.09.2019р. було укладено договір купівлі- продажу спірної квартири, ( а.с.111-117) власником якої є [PERSON] . Ухвалою суду від 18.11.2019 залучено до участі у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] , публічне акціонерне товариство «Дельта банк» про витребування майна із чужого незаконного володіння в якості відповідача [PERSON] . ( а.с. 94) Враховуючи вищевказане, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.ст. 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. ч1 ст. 316 ЦК України встановлено, що - правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. ч1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. ч1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. ч1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.Відповідно до ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК України. За змістом ст.388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Отже, вирішуючи даний спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суд повинен встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених ч.1 ст.388 ЦК України, зокрема, чи з волі власника вибуло це майно з його володіння. (Постанова Верховного Суду України від 02.03.2016 р. у справі № 6-3090цс16). Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Зазначений правовий висновок висловлений Верховним Судом України у справі за № 6-2233цс16. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами ст. ст.387, 388 ЦК України. П.19 вказаної Постанови передбачено, що застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі ст.387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд, дійшов висновку про те, що позов обґрунтований, повністю підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню в повному обсязі враховуючи наступне. Оскільки позивач та [PERSON] були власниками відповідної квартири; майно вибуло поза волею власника - а саме на підставі заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.08.2014 року (по справі в якій позивач та [PERSON] участі не брали) яке в подальшому було скасоване як незаконне апеляційним судом; факт володіння квартирою відповідачем підтверджується наявними в даній справі документами, а також фактом подання відповідачем позову при виселення позивача з квартири справа №127/27274/17-ц; ( а.с. 158)правових підстав для володіння майном у відповідача не має так як послідуючий правочин договір-купівлі-продажу укладений на підставі скасованого судового рішення, тобто він є незаконним, а тому квартира підлягає витребуванню з незаконно володіння у відповідача. Питання судових витря суд вирішує відповідно до вирішує відповідно ст. 141 ЦПК України.та вважає стягнути пропорційно з [PERSON] [PERSON] , на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 2754, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved