Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області 28 квітня 2007 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 207, стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісяця, з проведенням відповідної індексації, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня предявлення позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 28 квітня 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області 28 квітня 2007 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 207, від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Крім того, зазначила, що сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Основними причинами розпаду сімї позивач зазначила різницю характерів та втрату почуття любові та поваги один до одного. Крім того, позивач зазначила, що відповідач не допомагає у вихованні та матеріальному забезпеченні сина, всіляко ухиляється від своїх прямих батьківських обовязків, у звязки з чим є необхідним стягувати з останнього аліменти у судовому порядку. В судове засідання позивач не зявилася, до суду надала заяву за вх. № 28460 від 28.10.2015 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв, заперечень, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, на підставі чого суд приходить до висновку, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні. При цьому, відзначається, що відповідач неодноразово про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом судовою повісткою про виклик за фактичним та зареєстрованим місцем проживання, а саме: м. Кіровоград, вул. В.Дубініна, 33, однак, судові повістки про виклик від 31.07.2015 року, 09.09.2015 року, 28.09.2015 року та 29.10.2015 року повернулися до суду з відміткою поштового відділення За закінченням терміну зберігання. Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та в порядку ч. 1 ст. 225 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно, про що в адресованій на адресу суду заяві позивач не заперечила. Зваживши доводи, викладені в позові, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 28 квітня 2010 у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 207, та видано свідоцтво про шлюб серії 1-ОЛ № 018914, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ОЛ № 052559, виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 2336. Батьками [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження зазначені в графі «мати» - [PERSON], в графі «батько» - [PERSON]. Сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, внаслідок того, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. За вказаних обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини предявлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх дітей, в звязку з чим позовні вимоги позивача в частині розірвання шлюбу є доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому, відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", аліменти на дитину присуджуються в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, або інші обставини, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, при цьому з урахуванням ст.182 СК України, суд враховує, що дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, приймаючи також до уваги особу платника аліментів, який є молодою, працездатною особою, відсутність на момент розгляду справи достовірних відомостей про те, що платник аліментів має на утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних членів сімї, стягнень за виконавчими листами, а так само не має можливості сплачувати аліменти в розмірі визначеному позивачем, на утримання малолітньої дитини, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення сином повноліття підлягають задоволенню та стягненню з відповідача аліментів на користь позивача на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно, з проведенням індексації відповідно до Закону, до досягнення сином повноліття, тобто до 16.10.2025 року. Згідно з п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати; у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, у звязку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. за подання позовної заяви про розірвання шлюбу та на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позовної заяви про стягнення аліментів. Відповідно до ст.ст. 110, 112, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved