Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON] з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про встановлення порядку користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 20/08/1983 по 18/12/2009. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Під час сумісного проживання ними придбано [ADDRESS] (загальна площа 78 кв.м), яка складається з трьох кімнат жилою площею 41,3 кв.м (17,5 кв.м., 11,9 кв.м та 11,9 кв.м). На підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19.06.2013 визнано право власності за кожним із подружжя по 12 частини квартири. Просить виділити відповідачу [PERSON] кімнату площею 17,5 кв.м (з лоджією 5,4 кв.м); відповідачу [PERSON] кімнату - 11,9 кв.м. та їй - окрему кімнату площею 11,9 кв.м, що не буде порушувати прав співвласника. В судовому засіданні позивач її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Пояснили також і те, що самостійно не можуть дійти згоди щодо встановлення порядку користування квартирою, оскільки постійно виникають суперечки щодо користування та оплати житлово - комунальних послуг, у зв'язку з чим вона має бажання закріпити порядок користування квартирою та укласти договір про відкриття особових рахунків. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що мають двох дорослих доньок і не заперечує щодо оформлення прав власності на останніх. Правових підстав щодо не визнання позову, в судовому засіданні не зазначив. Відповідач [PERSON] до суду надіслала письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов, не заперечувала щодо встановлення зазначеного у позові порядку користування жилим приміщенням. Зазначила також і про те, що має сім»ю, з якою проживає за іншою адресою. Представник третьої особи - КП „Дирекція" до суду не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надано заяву про розгляд справи за їх відсутності з винесенням рішення відповідно до чинного законодавства. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 20/08/1983 по 18/12/2009. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Під час сумісного проживання подружжям придбано [ADDRESS] (загальна площа 78 кв.м), яка складається з трьох кімнат жилою площею 41,3 кв.м (17,5 кв.м., 11,9 кв.м та 11,9 кв.м). На підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19.06.2013, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17.09.2013, за [PERSON] та [PERSON] в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнано право власності у рівних частинах по 12 частини квартири на кожного. (а.с.5-11) На даний час у квартирі зареєстровано 5 осіб: позивач [PERSON], відповідачі - [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] та її малолітній син [PERSON] (підтвердженням є довідка Ф-3 - а.с.15), однак проживають у квартирі лише позивач та відповідачі, а третя особа - [PERSON] разом з дитиною та сім»єю проживає за іншою адресою. Що стосується визначення порядку користування житловим приміщення, у відповідності до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд та згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Як встановлено в судовому засіданні, трьохкімнатна [ADDRESS] має загальну площу 78 кв.м, житлову площу 41,3 кв.м, одна з кімнат площею 17,5 кв.м. з лоджією, інші кімнати по 11,9 кв.м кожна, що підтверджується технічним паспортом квартири. (а.с.12-14) п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.21995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» передбачено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасників цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що спірна [ADDRESS] належить кожному з подружжя в рівних долях. Сторони та їх діти зареєстровані у спірній квартирі та не позбавлені права користування нею. Оскільки виділ квартири кожному власнику в натурі неможливий, а встановлення порядку користування квартирою не порушує права власності кожного з власників, не зменшує частки кожного з власників у спільній власності та є єдиним вирішенням виниклого між ними спору, позовні вимоги позову щодо визначення порядку користування жилим приміщенням, а саме виділити кімнату площею 17,5 кв.м. (з лоджією 5,4 кв.м) відповідачу [PERSON], кімнату площею 11,9 кв.м. - відповідачу [PERSON], кімнату площею 11,9 кв.м - позивачу [PERSON], - є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. оскільки такий порядок користування в квартирі не призведе до істотного погіршення житлових умов сторін та не порушить їхні житлові права. Місця загального користування залишити у спільному користуванні сторін. Оскільки задоволено позов, виходячи з положень ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved