Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 29.11.2003 року між ним та відповідачкою зареєстрований шлюб, в якому [INFO] року народився син [PERSON]. З січня 2012 року вони з відповідачкою проживають окремо один від одного. Рішенням Ворошиловського районного суду м.Донецька від 28.10.2013 року шлюб між ними розірваний. Перебуваючи у шлюбі , вони придбали певне майно, яке зараз поділити добровільно не можуть. Також в період шлюбу він брав позику у [PERSON] для нужд сім»ї 640000 гривень. Борг не повернуто. Тому просить поділити між ними спільне майно наступним чином. Визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,2133 га у с.Андріївці Волноваського району Донецької області, належну відповідачці на підставі договору купівлі-продажу від 08.08.2005 року за реєстровим № 1019, земельну ділянку площею 0,1620 га , що розташована в с.Андріївці Волноваського району Донецької області, яка належить відповідачці на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2005 року за реєстровим № 1231, земельну ділянку площею 0,3000 га , що знаходиться в с.Андріївці Волноваського району Донецької області , [ADDRESS], який належить відповідачці на підставі договору купівлі-продажу від 12.09.2006 року, а також на підставі державного акту на право власності на неї серії ЯГ № 741059 від 25.12.2006 року, жилий будинок , розташований за адресою : с.Андріївка Волноваського району Донецької області, [ADDRESS] належний відповідачці на підставі договору купівлі-продажу від 08.08.2005 року; автомобіль Тойота Тундра , 2008 року випуску, зареєстрований 20.11.2009 року за реєстраційним номером [NUMBER], вартістю 280000 гривень, автомобіль БМВ 335, 2008 року випуску, що зареєстрований 10.06.2008 року за реєстраційним номером [NUMBER], вартістю 320000 гривень, автомобіль БМВ Х5 М, 2009 року випуску, що зареєстрований 27.12.2011 року за реєстраційним номером [NUMBER], вартістю 400000 гривень, мотоцикл БМВ Р1200ДС2008 року випуску, що зареєстрований 03.11.2011 року за реєстраційним номером [NUMBER], вартістю 80000 гривень, причіп-платформа , 2007 року випуску, що зареєстрований 06.12.2007 рокуза реєстровим номером [NUMBER], вартістю 8000 гривень. Всього загальна вартість транспортних засобів становить 1088000 гривень, майна - 1129378 гривень. Просить визнати за ним зобов»язання за договором позики від 20.03.2010 року у розмірі 320000 гривень. Виділити відповідачці та визнати за нею право власності на автомобіль Мерседес МЛ 63, 2007 року випуску, зареєстрований за номером [NUMBER], вартістю 400000 гривень, двокімнатну квартиру [ADDRESS] за 400000 гривень, врахувати отримані відповідачкою грошові кошти у розмірі 238443 гривень, як грошову компенсацію при розділі спільного майна, визнати за відповідачкою зобов»язнання у розмірі 320000 гривень за договором грошової позики. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги, а саме, в остаточній редакції просив визнати за ним право власності на земельні ділянки в с.Андріївці, жилий будинок в с.Андріївці, автомобіль БМВ Х5 М, 2009 року випуску, що зареєстрований 27.12.2011 року за реєстраційним номером [NUMBER], вартістю 400000 гривень, мотоцикл БМВ Р1200ДС2008 року випуску, що зареєстрований 03.11.2011 року за реєстраційним номером [NUMBER], вартістю 80000 гривень, причіп-платформа , 2007 року випуску, що зареєстрований 06.12.2007 року за реєстровим номером [NUMBER], вартістю 8000 гривень, виділити в натурі відповідачці та визнати за нею право власності на автомобіль Мерседес МЛ 63, 2007 року випуску, зареєстрований за номером [NUMBER], вартістю 400000 гривень, двокімнатну квартиру [ADDRESS] за 400000 гривень, автомобіль Тойота Тундра , 2008 року випуску, зареєстрований 20.11.2009 року за реєстраційним номером [NUMBER], вартістю 280000 гривень, автомобіль БМВ 335, 2008 року випуску, що зареєстрований 10.06.2008 року за реєстраційним номером [NUMBER], вартістю 320000 гривень, двокімнатну квартиру [ADDRESS] в м.Донецьку за 400000 гривень, врахувати отримані відповідачкою грошові кошти у розмірі 238443 гривень, як грошову компенсацію при розділі спільного майна, визнати за відповідачкою зобов»язнання у розмірі 320000 гривень за договором грошової позики. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, зазначила, що зустрічний позов не визнає, полупричіп реалізований в 2008 році, надала експертну оцінку автомобіля Тойота Тундра - 270000 гривень, автомобіль Мерседес МЛ знаходиться в користуванні відповідачки за первісним позовом. Щодо договору позики з третьою особою, то на договорі підпису відповідачки [PERSON] немає. Сторони перебували в фактичних шлюбних відносинах з 2000 року. Тому позивач вважає, що придбана на ім.»я відповідачки квартира по [ADDRESS] в м.Донецьку до реєстрації шлюбу є їхньої спільною власністю. Після фактичного розірвання шлюбних відносин з січня 2012 року позивач [PERSON] добровільно сплачував грошові кошти відповідачці в сумі 261000 гривень. Відповідачка звернулася до суду з зустрічним позовом , в якому просила суд визнати за нею право власності на ? частину земельних ділянок в с.Андріївці Волноваського району, ? частину жилого будинку за адресою: с.Андріївка Волноваського району Донецької області, [ADDRESS] виділити в натурі та визнати право власності за позивачем на наступне майно: автомобіль Тойота Тундра , 2008 року випуску, зареєстрований 20.11.2009 року за реєстраційним номером [NUMBER], автомобіль БМВ Х5 М, 2009 року випуску, що зареєстрований 27.12.2011 року за реєстраційним номером [NUMBER], мотоцикл БМВ Р1200ДС2008 року випуску, що зареєстрований 03.11.2011 року за реєстраційним номером [NUMBER], причіп-платформа , 2007 року випуску, що зареєстрований 06.12.2007 року за реєстровим номером [NUMBER], полу причіп 2.8 , 2006 року випуску, сірого кольору, державний номер [NUMBER], їй виділити в натурі автомобіль Мерседес МЛ 63, 2007 року випуску, зареєстрований за номером [NUMBER], автомобіль БМВ 335, 2008 року випуску, що зареєстрований 10.06.2008 року за реєстраційним номером [NUMBER], стягнути з позивача [PERSON] на її користь грошову компенсацію у розмірі ? частини вартості в сумі 50000 гривень за мотоцикл БМВ Р1200ДС2008 року випуску, що зареєстрований 03.11.2011 року за реєстраційним номером [NUMBER], причіп-платформа , 2007 року випуску, що зареєстрований 06.12.2007 року за реєстровим номером [NUMBER], полу причіп 2.8 , 2006 року випуску, сірого кольору, державний номер [NUMBER], стягнути на її користь 1\\2 частину грошових коштів , які знаходяться на рахунку [PERSON] в ПАТ «ПУМБ» в м.Донецьку, та ПАТ «Приватбанк» станом на 01.01.2012 року, судовий збір у розмірі 3654 гривень та витрати на правову допомогу адвоката - 5000 гривень. В судовому засіданні представник відповідачки за первісним позовом позовні вимоги визнала частково. Зазначила, що квартира по [ADDRESS], в м.Донецьку придбана відповідачкою [PERSON] до укладання шлюбу з позивачем на гроші її батьків, тому це її власне приватне майно. Щодо договору позики з третьою особою, то відповідачка дізналася про договір з матеріалів позовної заяви, сам [PERSON] мешкає в гуртожитку , тому звідки в нього взялися в 2010 році 80 000 доларів США, їй не відомо. До того ж, на договорі немає підпису відповідачки, не зазначено мету позики, тому в цій частині просила суд відмовити в задоволенні. В судовому засіданні відповідачка первісний позов визнала частково, на задоволенні зустрічного позову наполягала. Пояснення свого представника в судовому засіданні підтримала. Додала, що квартиру по [ADDRESS] в м.Донецьку придбала до укладення шлюбу зі [PERSON] на власні кошти. Грошові кошти в сумі 90 000 гривень на свою картку від позивача [PERSON] на утримання жилого будинку в с.Андріївці отримала її мати [PERSON], яка разом з її батьком та братом мешкають в цьому будинку зі згоди позивача [PERSON] Вона особисто зазначених грошей не отримувала. Ніяких домовленостей щодо отримання нею грошових коштів в рахунок поділу спільного майна з позивачем [PERSON] не укладалося. Третя особа - [PERSON] , належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін, їхніх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позови підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 29.11.2003 року до 28.10.2013 року. За час спільного проживання у них народився син: [PERSON], [INFO]. ( а.с. 9, 11) Під час шлюбу сторони придбали наступне майно: зареєстроване за відповідачкою: земельну ділянку площею 0,2133 га у с.Андріївці Волноваського району Донецької області, належну відповідачці на підставі договору купівлі-продажу від 08.08.2005 року за реєстровим № 1019, земельну ділянку площею 0,1620 га , що розташована в с.Андріївці Волноваського району Донецької області, яка належить відповідачці на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2005 року за реєстровим № 1231, земельну ділянку площею 0,3000 га , що знаходиться в с.Андріївці Волноваського району Донецької області , [ADDRESS], яка зареєстрована за відповідачкою на підставі договору купівлі-продажу від 12.09.2006 року, а також на підставі державного акту на право власності на неї серії ЯГ № 741059 від 25.12.2006 року, жилий будинок , розташований за адресою : с.Андріївка Волноваського району Донецької області, [ADDRESS] належний відповідачці на підставі договору купівлі-продажу від 08.08.2005 року; автомобіль Тойота Тундра , 2008 року випуску, зареєстрований 20.11.2009 року за реєстраційним номером [NUMBER], автомобіль БМВ 335, 2008 року випуску, що зареєстрований 10.06.2008 року за реєстраційним номером [NUMBER], автомобіль Мерседес МЛ 63, 2007 року випуску, зареєстрований за номером [NUMBER]. За позивачем [PERSON] зареєстроване наступне спільне майно: автомобіль БМВ Х5 М, 2009 року випуску, що зареєстрований 27.12.2011 року за реєстраційним номером [NUMBER], мотоцикл БМВ Р1200ДС2008 року випуску, що зареєстрований 03.11.2011 року за реєстраційним номером [NUMBER], причіп-платформа , 2007 року випуску, що зареєстрований 06.12.2007 року за реєстровим номером [NUMBER], полу причіп 2.8 , 2006 року випуску, сірого кольору, державний номер [NUMBER]. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ст. ст.70, 71 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до ч.2 п. 24 зазначеної Постанови не належить до спільної власності майно одного з подружжя, набуте особою за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Таким чином, спірні об»єти нерухомості - жилий будинок та земельні ділянки в с.Андріївці Волноваського району Донецької області були придбані сторонами під час перебування у шлюбі і є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки доказів того, що це майно набуте за кошти, які належали одному із подружжя матеріали справи не містять. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності (ч.ч. 1,3 п. 25 Постанови). З урахуванням положень ст. 71 СК України, суд дійшов висновку про необхідність проведення поділу майна, яке є спільною сумісною власністю сторін у справі, виділивши у власність по 1/2 частині спірного майна. Оскільки у судовому засіданні сторони не дійшли згоди стосовно поділу спільного майна, тому майно, яке було визначене сторонами є спільним сумісним майном подружжя, як наслідок, доцільно провести поділ спільного майна подружжя шляхом визнання ідеальних часток подружжя у спільному майні без його реального поділу в натурі. Тому суд визнає право власності на спірні земельні ділянки та жилий будинок в с.Андріївці за [PERSON] та [PERSON] по ? частині за кожним. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.06.2012 року судом встановлено, що дівоче прізвище відповідачки [PERSON] є [PERSON]. ( а.с. 9) З договору купівлі-продажу від 01 липня 2002 року судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], договір посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу за реєстровам № 4018, зареєстроване право власності [PERSON] БТІ м.Донецька 03.07.2002 року. ( а.с. 12-13) Оскільки позивачем [PERSON] не надано судові достатніх та переконливих доказів придбання спірної квартири на спільні або його особисті кошти, тому суд вважає, що зазначена квартира є приватною власністю відповідачки [PERSON], придбаною до шлюбу з позивачем [PERSON], яка не є об»єктом права спільної власності подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно зі ст. 60 ЦПК України сторони зобов"язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Ст.ст. 57-59 ЦПК України передбачають, що докази мають бути належними та допустимими. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Щодо позовних вимог за первісним позовом в частині визнання за відповідачкою зобов»язання у розмірі 320 000 гривень за договором грошової позики від 20.03.2010 року , який укладений між [PERSON] та третьою особою [PERSON] на суму 640000 гривень, а також врахування отриманих відповідачкою грошових коштів в сумі 261343 гривень як грошової компенсації при розділі спільного майна, то суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині через ненадання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження, оскільки не надано оригінал договору позики, третя особа [PERSON] не з»явився до суду та особисто не підтвердив достовірність укладення договору, відсутній підпис відповідачки [PERSON] на договорі, не зазначено в договорі, на які потреби позивач брав позику та яким чином витратив отримані кошти, чи знала достовірно відповідачка про отриману грошову позику під час шлюбу, чому [PERSON] з моменту настання строку сплати - 02.08.2012 року не звернувся до суду з позовом. Також позивачем в цій частині не доведено, що отримані [PERSON] на картковий рахунок грошові кошти в період з січня 2012 року до листопада 2013 року в розмірі 166400 гривень, а також в розмірі 72043 гривень на картковий рахунок [PERSON], всього в сумі 238443 гривень - це отримана [PERSON] грошова компенсація за спільно набуте майно при його поділі. Так, відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала той факт, що ці гроші - це компенсація за спільне майно, відповідної домовленості про грошову компенсацію між ними не укладалося, тому законних підстав вважати отримані [PERSON] грошові кошти в сумі 238443 гривень компенсацією за майно у суда відсутні. До того ж допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є матір»ю відповідачки [PERSON] Отримані нею грошові кошти від [PERSON] в розмірі 72043 гривень - це кошти вона витрачала виключно на утримання жилого будинку в с.Андріївці Волноваського району Донецької області, [ADDRESS], який придбаний подружжям під час шлюбу, а саме, на оплату комунальних послуг, заробітну плату садовника, лікування собаки, тощо. Доказів, які б спростовували показання відповідачки [PERSON] та свідка [PERSON] в цій частині позивачем [PERSON] суду не надані. Щодо позовних вимог за зустрічним позовом в частині стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] ? частини грошових коштів, які перебувають на рахунках [PERSON] в ПАТ «ПУМБ» в м.Донецьку, та ПАТ «Приватбанк» станом на 01.01.2012 року, то в даному випадку відповідачкою не надано суду жодних доказів , що на рахунках позивача знаходяться гроші, які підлягають поділу або що ці гроші є спільною власністю подружжя. В частині стягнення за зустрічним позовом грошової компенсації зі [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 50000 гривень за ? частину за мотоцикл БМВ Р1200ДС2008 року випуску, що зареєстрований 03.11.2011 року за реєстраційним номером [NUMBER], причіп-платформа , 2007 року випуску, що зареєстрований 06.12.2007 року за реєстровим номером [NUMBER], полу причіп 2.8 , 2006 року випуску, сірого кольору, державний номер [NUMBER], суд на підставі ч.4,5 ст. 71 СК України вважає за необхідне відмовити в задоволенні. Щодо виділення та визнання за позивачем права власності на полу причіп 2.8 , 2006 року випуску, сірого кольору, державний номер [NUMBER], суд вважає за необхідне відмовити в цій частині через відсутність майна. Як показав позивач, і це не заперечувала відповідачка, полу причіп проданий в 2008 році. Що стосується позовних вимог зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення з позивача витрат на правову допомогу, то суд вважає за необхідне в цій частині відмовити з огляду на таке. Відповідачкою [PERSON] не було надано до суду мотивованого розрахунку понесених витрат відповідно до вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Крім того, відсутній розрахунок витрат із посиланням на відповідні норми права. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 2 ст. 79 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно зазначеної норми склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати. Суд вважає надані відповідачкою квитанцію ( а.с. 149) про сплату 5000 гривень гонорару, а також додаток до договору № 13 від 12.02.2014 року неналежними доказами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial