Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

Департамент праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неправомірно отриманої допомоги, посилаючись на наступні обставини. Відповідач [PERSON] , яка зареєстрована в м. Донецьк в період з 06.07.2015 по 05.01.2016 згідно заяви від 06.07.2015 отримувала в департаменті праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради передбачену Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505 „Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг". На момент звернення за призначенням щомісячної адресної допомоги (06.07.2015) [PERSON] була непрацездатною особою згідно статей 1 та 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Згідно пункту 3 Порядку надання допомоги, [PERSON] було нараховано і виплачено в період з 06.07.2015 по 05.01.2016 (6 місяців) грошової допомоги в сумі 5 304,00 гривні (884,00 грн. х 6 міс.). Вказана сума переплати підтверджується довідкою від 23.05.2017. В заяві від 06.07.2015 для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, вказано фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Проте згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 11.07.2016 за вище вказаною адресою встановлено, що [PERSON] за вказаною адресою не проживає і ніколи не проживала, внаслідок чого виникли підстави для пред`явлення претензій зазначеній особі. Відповідачем своєчасно не повідомлено належним чином позивача про зміну фактичного місця проживання та/або повернення до покинутого місця проживання, що призвело до безпідставної виплати щомісячної адресної допомоги з 06.07.2015 по 05.01.2016 в загальній сумі 5 304 гривні 00 копійок. В період з 21.11.2016 по 08.02.2017 Управлінням Північного офісу Держаудитслужби України в Житомирській області в особі головного державного аудитора відділу контролю у соціальній галузі та культури було проведено ревізію законності призначення, нарахування та виплати усіх видів соціальної допомоги, пільг, субсидій та інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів Департаментом праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради за період з 01.01.2014 по 31.10.2016 року. За результатами перевірки було підтверджено факт неправомірного отримання громадянкою [PERSON] щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам. 10.04.2017 Відповідачці було направлено лист за №1466 із вимогою сплатити суму боргу. [PERSON] спочатку визнала заборгованість, сплативши частину суми переплати у розмірі 2 000,00 грн. Останній внесок в розмірі 1 000,00 грн. було сплачено 15.01.2018, що підтверджується випискою по рахунках Новоград- Волинського УДКСУ від 15.01.2018. Таким чином, загальна сума заборгованості станом на момент подання цього позову складає 5 304,00 грн. - 2 000,00 грн. = 3 304,00 грн. Оскільки Департамент праці та соціального захисту населення міської ради є органом місцевого самоврядування і фінансування допомоги здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, то безпідставно перераховані гроші є нецільовим використанням державних коштів. У зв`язку з цим позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь неправомірно отриману державну соціальну допомогу як внутрішньо переміщеній особі за період з 06.07.2015 по 05.01.2016 у розмірі 3304 грн. та сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду судовий збір у розмірі 1921 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 280-282 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом, оголошень на офіційному веб-сайті Судової Влади України про виклик. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 липня 2015 року [PERSON] звернулася до Департаменту праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. При цьому у заяві [PERSON] вказала, що фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , а зареєстрованим місцем проживання зазначила адресу: [ADDRESS] , що також підтверджується відміткою у паспорті відповідача (а.с.6, 7). Відповідно до рішення від 08.07.2015 Новоград-Волинського МУПСЗН від про призначення допомоги переміщеним особам на проживання [PERSON] була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на період з 06.07.2015 по 05.01.2016 у розмірі 884 грн щомісячно (а.с. 9). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 11.07.2016 [PERSON] за адресою [ADDRESS] ніколи не проживала. Мешканець цієї квартири такої громадянки взагалі не знає. (а.с. 10). Згідно з розпорядженням від 06.09.2017 Департаменту праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради [PERSON] була знята з обліку в базі ВПО у зв`язку зі зміною місця проживання. (а.с11) Відповідно до ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на: сприяння органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб`єктами приватного права у пошуку та возз`єднанні членів сімей, які втратили зв`язок внаслідок внутрішнього переміщення; безпечні умови життя і здоров`я; створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання; забезпечення органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб`єктами приватного права можливості безоплатного тимчасового проживання (за умови оплати особою вартості комунальних послуг) протягом шести місяців з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; для багатодітних сімей, інвалідів, осіб похилого віку цей термін може бути продовжено. Пунктом 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин)визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше, ніж шість місяців. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім`ї. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районним у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом десяти днів з дня прибуття до нового місця проживання. У разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у міста (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніше як за три дні до дня від`їзду. Згідно з п. 11 вказаного Порядку суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Так, згідно з довідкою-розрахунком від 23 травня 2017 року [PERSON] перебувала на обліку в Департаменті праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради та у період з червня 2015 по січень 2016 їй було призначено допомогу переміщеним особам на проживання у загальній сумі 5304 грн. (а.с. 12). 10 квітня 2017 року Департаментом праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області відповідачу [PERSON] надісланий лист із вимогою про повернення суми надмірно отриманої щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі за період з 06.07.2015 по 05.01.2016 у розмірі 5304 грн. (а.с. 13). [PERSON] сплатила частину суми переплати у розмірі 2 000,00 грн. Останній внесок в розмірі 1 000,00 грн. було сплачено 15.01.2018, що підтверджується випискою по рахунках Новоград- Волинського УДКСУ від 15.01.2018 (а.с. 14). Таким чином, судом було встановлено, що відповідач своєчасно не повідомила належним чином позивача про зміну фактичного місця проживання та/або повернення до покинутого місця проживання, що призвело до безпідставної виплати [PERSON] щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі у період з 06.07.2015 по 05.01.2016 у розмірі 3304 грн. У той же час, надмірно виплачену йому суму грошової допомоги відповідач добровільно не повертає, а отже суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення цих коштів з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги, що відповідач заперечень проти позовних вимог та доказів на їх підтвердження суду не надала, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з [PERSON] на користь Департаменту соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області неправомірно отриману державну соціальну допомогу як внутрішньо переміщеній особі за період з 06.07.2015 по 05.01.2016 у розмірі 3304 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору в розмірі 1921 грн.

Outcome: approved