Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , відповідно до якого просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 21200 доларів США та судові витрати у справі. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалися на те, що 13.02.2018 р. відповідач отримав від [PERSON] суму позики в розмірі 21200 доларів США, що підтверджується виданою ним розпискою. Відповідно до взятих зобов`язань відповідач повинен був повернути суму позики протягом місяця після письмового про це повідомлення, яке було складено 07.08.2018 р. і вручено відповідачу 07.08.2018 р. 20.08.2018 р. між [PERSON] та позивачем було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким [PERSON] відступив, а позивач прийняв право вимоги за зобов`язаннями відповідача, що ґрунтуються на підставі боргової розписки від 13.02.2018 р. на суму 21200 доларів США. Про відступлення права вимоги відповідача було повідомлено належним чином. Позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача неповернуту суму позики, оскільки останній не виконав свої зобов`язання належним чином та стягнути судові витрати у справі. 05.11.2018 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву. Позивачем подана заява про розгляд справи у його відсутність. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом у спосіб, передбачений ст.ст.128, 130 ЦПК України. Судові повістки повернулись до суду без вручення в зв`язку з відсутністю адресата за адресою реєстрації. Враховуючи викладене, в зв`язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання, який належним чином повідомлявся судом про місце і час судового розгляду,суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.02.2018 р. [PERSON] отримав в борг від [PERSON] суму коштів в розмірі 21200 доларів США, які зобов`язався повернути протягом одного місяця з моменту отримання письмового повідомлення. Передача коштів підтверджується письмовою розпискою, складеною відповідачем. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України). Відповідно до положень ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 07.08.2018 р. [PERSON] відповідачу вручено письмове повідомлення про повернення суми боргу в розмірі 290000 доларів США, які отримані згідно розписок, протягом місяця (а.с. 7). 20.08.2018 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги, належне первісному кредитору на підставі боргових розписок, виданих [PERSON] , у т.ч. за розпискою від 13.02.2018 р. на суму 21200 доларів США (а.с. 8). 30.08.2018 р. [PERSON] надіслав на адресу відповідача повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні за договором позики від 13.02.2018 р. (а.с. 10). 10.09.2018 р. [PERSON] надіслав на адресу відповідача повідомлення щодо повернення суми боргу за договором позики в т.ч. від 13.02.2018 р. (а.с.12-13). Станом на момент звернення позивача до суду, 17.09.2018 р., з боку відповідача суду не надано доказів на підтвердження виконання ним своїх зобов`язань щодо повернення суми боргу за договором позики від 13.02.2018 р. протягом місяця після отримання письмового повідомлення. З огляду на викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази, беручи до уваги норми чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд вважає, що вимоги позивачів в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за договорами позики є обґрунтованими, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати, понесені останніми при зверненні до суду у вигляді сплати судового збору за подання позову та подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved