Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди. В обґрунтування позову вказав, що в період з квітня 1978 року по 18.04.2013 року він працював на різних посадах у Геологорозвідувальній експедиції № 37, яка є структурним підрозділом казенного підприємства «Кіровгеологія». Згідно наказу № 34-к від 18.04.2013 року, виданого керівництвом КП «Кіровгеологія» був звільнений з посади машиніста бурової установки 5 розряду за власним бажанням - ст. 38 КЗпП України. На момент звільнення заборгованість по виплаті йому суми польового забезпечення за 2011 рік - 2013 рік складала 5809 грн. Ні в день його звільнення, ні до теперішнього часу відповідач незважаючи на його численні звернення заборгованість по заробітної платі та польовому забезпеченню не виплатив, хоча спору щодо розміру нарахованих та належних йому при звільненні виплат між ним та відповідачем не було. На його неодноразові прохання до керівництва казенного підприємства «Кіровгеологія» добровільно виплатити йому заборгованість по польовому забезпеченню, яка сумарно на момент його звільнення дорівнювала 5809 гривень, відповідач відмовився, мотивуючи своє рішення начебто відсутністю коштів. Вважає такі дії відповідача незаконними та такими, що суперечать вимогам трудового законодавства України. Згідно виданої йому довідки, розмір його середньої заробітної плати становив 2497,44 гривень на місяць. Таким чином, на теперішній час відповідач має сплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто 20 квітня 2013 року по 26 грудня 2013 року включно, що загалом становить 17723,20 грн. Крім того, в наслідок вищевказаних правопорушень чинного трудового законодавства з боку відповідача щодо несвоєчасного розрахунку працівника під час його звільнення він також зазнав і значної моральної шкоди. Вона полягає в тому, що він будучи звільненим з роботи фактично на протязі всього 2013 року, зазнавав значних душевних страждань від того, що усвідомлював те, що керівництво КП «Кіровгеологія» вчиняє з ним протиправно, грубо порушує чинне законодавство та його права на отримання ним заробітної плати, яку він чесно заробив своєю працею. Також, на протязі 2013 року він з метою захисту та поновлення своїх прав змушений був декілька раз звертатися до відповідача з проханням надати йому офіційні довідки про розмір невиплаченої йому заробітної плати та про розмір його середнього заробітку, витяг з наказу про звільнення. Всі ці його звернення, необхідність ходити за цими довідками також спричиняло йому значних душевних страждань. В зв'язку з цим він оцінює компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь 24532,20 грн. та 1000 грн. моральної шкоди. Позивач в судове засідання не з"явився, представником позивача до суду подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] заборгованість по нарахованому, але не виплаченому польовому забезпеченню в розмірі 5809 грн.; середній заробіток за час затримки з 20 квітня 2013 року по 26 грудня 2013 року включно в розмірі 17595,60 грн.; 1000 грн. моральної шкоди. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній матеріалів та ухвалив розглядати справу заочно, про що представник позивача не заперечував. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з в період з квітня 1978 року по 18.04.2013 року працював на різних посадах у Геологорозвідувальній експедиції № 37, яка є структурним підрозділом казенного підприємства «Кіровгеологія» ( а.с. 4 ). Згідно наказу № 34-к від 18.04.2013 року, виданого керівництвом КП «Кіровгеологія», [PERSON] був звільнений з посади машиніста бурової установки 5 розряду за власним бажанням - ст. 38 КЗпП України (а.с.6) Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Встановлено, що Геологорозвідувальна експедиція № 37 казенного підприємства «Кіровгеологія» має заборгованість по польовому забезпеченню перед колишнім працівником [PERSON] за період 2011 рік - 2013 рік в розмірі 5809 грн. (а.с.7). Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З огляду на те, що позивач був звільнений 18.04.2013 року, час затримки розрахунку з 19 квітня 2013 року по 26 грудня 2013 року становить 155 днів. Згідно довідки Геологорозвідувальної експедиції № 37 казенного підприємства «Кіровгеологія» від 26.12.2013 року № 9/379 середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає 2497,44 грн. (а.с.8) Розмір його середньоденної заробітної плати становить 113,52 грн. Таким чином, на теперішній час відповідач має сплатити [PERSON] середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 19 квітня 2013 року по 26 грудня 2013 року включно, що загалом становить 17595,60 грн. ( 113,52 х 155 днів). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 17595,60 грн. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою ПВС України №5 від 25.05.2001 року " Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди " роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, тощо ), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним органом незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Приймаючи до уваги те, що Казенним підприємством "Кіровгеологія" грубо порушено трудові права [PERSON], які полягали в невиплаті належних грошових сум, незважаючи на те, що він з квітня 1978 року працював на підприємстві, суд вважає, що позивачу [PERSON] нанесена моральна шкода, розмір якої з урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач внаслідок неправомірних дій з боку відповідача слід визначити в сумі 200 грн., тому ця сума підлягає стягненню з відповідача. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial