Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із позовом в суд до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на її користь на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що зареєстрували шлюб з відповідачем 27 липня 2006 року у Залізничному відділі РАЦС, актовий запис № 175, від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. В позовній заяві покликається на те, що їхнє подружнє життя не склалось, вони виявились зовсім різними людьми з різними характерами та різними поглядами на життя, вони почали проживати окремо. Дитина залишилась проживати з нею, а відповідач самоусунувся від обов'язку по утриманню дитини, хоча зобов'язваний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Він не піклується про дитину, про стан її здоров'я, не займається її вихованням, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Дитина потребує матеріальної допомоги, знаходиться на повному її утриманні. Проте вона не має можливості самостійно забезпечувати належне утримання та розвиток дитини, а тому просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала повністю покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд позов задовольняє з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок не залежить від матеріального становища батьків. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що 27 липня 2006 року у Залізничному відділі РАЦС, актовий запис № 175, від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Однак на даний час проживають окремо. Позивач проживає разом із донькою [PERSON], [INFO] по [ADDRESS] і знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо від дитини та не надає кошти на його утримання. Крім цього, як ствердила позивачка, відповідач не має постійного стабільного заробітку. А тому суд вважає, що позивачем у відповідності до вимог ст. 184 СК України правомірно заявлено позов про стягнення аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі. Суд вважає за необхідне визначити щомісячний розмір аліментів, який відповідач зобов'язаний сплачувати на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, відсутність у відповідача інших дітей та утриманців, стан здоров'я дитини, яка є практично здоровою. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З відповідача слід стягувати в користь позивачки аліменти на утримання дитини в сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 03.03.2016 р. до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку із задоволенням позову з відповідача слід стягнути судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved