Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати спільну сумісну власність сторін на грошове зобов`язання за договором поруки від 30.11.2007 та поділити грошове зобов`язання у розмірі 536 994,05 грн. між [PERSON] та [PERSON] у рівних частках по Ѕ кожному. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що між сторонами 01.10.2003 було укладено шлюб, про що було здійснено відповідний актовий запис №1485 та видано свідоцтво про укладення шлюбу. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Також, позивач зазначає, що 30.11.2007 між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] , яка є матір`ю відповідача, було укладено кредитний договір №438/П/08/2007-840, та договір поруки між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] у забезпечення виконання кредитного договору. Вказує, що 20.07.2016 Уповноваженою особою Фонду гарантування фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» було подано позов до [PERSON] та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №438/П/08/2007-840 від 30.11.2007, яка станом на 15.06.2016 становить 536 994,05 грн. Крім того, позивач зазначає, що 19 липня 2019 року Солом`янським районним судом було винесено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки. Разом з тим, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що відповідно до умов кредитного договору №438/П/08/2007-840 від 30.11.2007 [PERSON] , взявши поручителем свого зятя (на момент укладання договору) [PERSON] , отримала кредит на суму 40 500 дол. США для купівлі квартири за адресою: [ADDRESS] . При цьому, вказує, що він погодився на прохання своєї тещі виступити у якості її поручителя та сплачувати щомісячні платежі за кредитом, оскільки дана квартира мала залишитися у спадок спільній донці сторін. Позивач зазначає, що кредит отриманий [PERSON] фактично обслуговувався ним, оскільки після укладання договору та до липня 2016 року саме він займався виплатами за кредитним договором. Тобто поручитель за договором виконував обов`язки боржника, тим самим виплатив більше половини суми кредиту. Також саме позивач особисто укладав додаткові договори з банком про зміну курсу валюти, та реструктуризацію заборгованості у зв`язку зі зміною курсу валют. Позивач посилається на те, що він не бажає в подальшому допомагати обслуговувати борги матері відповідача, вважає за необхідне вирішити питання про поділ боргових зобов`язань, що виникли під час шлюбу з відповідачем. Вважає, що він при укладенні договору поруки діяв в інтересах сім`ї та намагався забезпечити наявність додаткового нерухомого майна, яке після виплати кредиту мало перейти спільній донці сторін у власність від [PERSON] , а тому просить суд визнати спільну сумісну власність сторін на грошове зобов`язання за договором поруки від 30.11.2007 та поділити грошове зобов`язання у розмірі 536 994 грн. 05 коп. між сторонами у рівних частинах по 1/2 між [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, позивач вказує, що ним були понесені судові витрати, які складають 11 423,64 грн. 19.09.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 24.09.2019 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 26.09.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Сторонам та третім особам було направлено копію ухвали від 26.09.2019, також відповідачу та третім особам було направлено копію позовної заяви із додатками. 23.10.2019 на адресу суду представником третьої особи ПАТ «КБ «Надра» - Тєпловим Є.О. подано клопотання про зупинення провадження у справі №760/26159/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкова І.О., [PERSON] , про поділ спільного майна подружжя до набрання законної сили судовим рішенням по справі №760/12784/16-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості. В обґрунтування поданого клопотання посилається на те, що 20 липня 2016 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» подано позов до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №438/П/08/2007-840. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.08.2016 відкрито провадження у справі. Вказує, що станом на день подання клопотання розгляд справи триває. Посилаючись на вимоги п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України вважає, що є підстави для зупинення провадження у справі. 10.12.2019 позивачем до суду подано заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі №760/26159/19, в яких просить відмовити третій особі ПАТ «КБ «Надра» у задоволенні клопотання. 13.12.2019 на адресу суду представником відповідача [PERSON] - адвокатом Антонюк С.В. подано відзив із запереченнями на позовну заяву, в якому просить у позові [PERSON] відмовити у повному обсязі. Посилається на те, що майно придбане за кошти отримані в кредит [PERSON] , яке було забезпечено порукою позивача, не належить та не використовується відповідачем. При укладенні договору поруки позивачем, відповідач своєї згоди на його укладання не надавала. Про домовленості позивача з [PERSON] щодо передачі купленої за кредитні кошти квартири [PERSON] чи іншій особі у спадок відповідачеві не відомо. При цьому, зазначає, що позивач відповідно до ст. 556 ЦК України виконавши зобов`язання забезпечене порукою, буде мати право стягнення з [PERSON] фактично виконаного ним зобов`язання перед кредитором. Також, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, на які позивач посилається,як на обґрунтовану підставу своїх вимог. Крім цього, вказує, що відповідач переконана в тому, що позивач безпідставно вважає укладення договору поруки в інтересах сім'ї, оскільки після його укладення майнове становище у відповідача не змінилося, тобто у відповідача та позивача не з`явилося майно, виникли додаткові права та блага. Вважає, що у позивача відсутні правові підстави вимагати відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відповідно до ст. 137 ЦПК України, крім цього в позові не зазначено про це вимог. 20.01.2020 на адресу суду позивачем подано заперечення на відзив із запереченнями на позовну заяву, в яких просить визнати спільну сумісну власність сторін на грошове зобов`язання за договором поруки від 30.11.2007 та поділити грошове зобов`язання у розмірі 536 994,05 грн. між сторонами у рівних частках по Ѕ між [PERSON] та [PERSON] , також стягнути з відповідача судові витрати на суму 11 423,64 грн. Позивач вважає, що договір поруки був укладений позивачем в інтересах сім'ї сторін та зобов`язання, які виникли у результаті укладання такого договору є їх спільною сумісною власністю, що підлягає поділу. Також, зазначив, що відповідачу було відомо про факт укладення договору поруки позивачем у якості гарантування кредитних зобов`язань [PERSON] та намагався забезпечити наявність додаткового нерухомого майна, яке після виплати кредиту мало перейти спільній доньці сторін у власність від [PERSON] . Третя особа [PERSON] пояснень щодо позову або відзиву не подала. Ухвалою суду від 27.04.2020 відмовлено у задоволенні клопотання третьої особи ПАТ «КБ «Надра» про зупинення провадження у справі №760/26159/19. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, врахувавши доводи сторін, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з 01.10.2003 позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 19.07.2018 розірвано (а.с. 8). Також, встановлено, що 30.11.2007 між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] , було укладено кредитний договір №438/П/08/2007-840 (а.с. 9-13). У забезпечення виконання кредитного договору 30.11.2007 між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки (а.с. 14-15). В обґрунтування поданого позову, позивач посилається на те, що договір поруки був укладений ним в інтересах сім'ї сторін та зобов`язання, які виникли у результаті укладання такого договору є їх спільною сумісною власністю, що підлягає поділу. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законам або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України. Статтею 65 СК України передбачено право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме частиною четвертою зазначеної статті визначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 22, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Відповідно до п. 24 даної Постанови до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Приймаючи до уваги роз`яснення Постанови Пленуму, суд вважає, що при вирішенні спору про поділ майна подружжя зобов`язання, що виникли в інтересах сім`ї між подружжям не розподіляються, а враховуються. Як вбачається з позову позивач просить суд визнати грошові кошти отримані за кредитним договором, як спільну сумісну власність колишнього подружжя та боргові зобов`язання за цим кредитним договором у розмірі 536 994,05 грн. їх спільними борговими зобов`язаннями, з відповідним розподілом. Оцінюючи матеріали справи на відповідність їх нормам матеріального права, суд вважає, що кредитний договір, якщо він укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, може створювати лише обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї та не може бути об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Разом з тим, позивачем не надано доказів того, що правочин був вчинений в інтересах сім'ї та вказане майно використовується в інтересах сім"ї сторін. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач своєї згоди на укладання кредитного договору чи договору поруки не надавала, нерухомим майном придбаного у кредит не користується. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З урахування наведеного вище та аналізуючи наявні у справі докази, суд вважає, що позивач не довів належними доказами заявлені позовні вимоги. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] не є обґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] підстави для стягнення з відповідача судових витрат в порядку в порядку ст. 141 ЦПК України, відсутні.

Outcome: dismissed