Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

До суду з позовом до [PERSON] звернувся [PERSON] посилаючись на те, що відповідачу неправомірно було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1496 га, оскільки до її площі було включено спірну частину його земельної ділянки, право власності на яку він набув першим. При зверненні до уповноважених органів, йому було роз»яснено, що наявною є накладка земельних ділянок, тому було відмовлено в отриманні кадастрового номеру його земельній ділянці. В добровільному порядку вирішити спір неможливо, тому він звернувся з даним позовом до суду. В свою чергу, [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] посилаючись на те, що Червономотовилівською сільською радою при передачі у власність відповідачу земельної ділянки, прийнятті рішення від 25.02.2000 року №8 та видачі державного акту на право приватної власності на землю були допущені суттєві порушення земельного законодавства, а дії відповідача порушують права позивача як добросовісного набувача земельної ділянки. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги, просили суд визнати недійсним рішення сільської ради, державний акт [PERSON] та анулювати кадастровий номер. Вимоги зустрічного позову не визнали. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник позов [PERSON] не визнали, просили суд задовольнити зустрічний позов та визнати недійсним і скасувати рішення Червономотовилівської сільської ради №8 від 25.02.2000 року та державний акт на ім»я [PERSON] Представник Червономотовилівської сільської ради в судовому засіданні первісний позов не підтримала, в його задоволенні просила відмовити, а вимоги зустрічного позову не заперечувала. Представник Держземагенства у Фастівському районі в судовому засіданні надали технічну документацію на спірні земельні ділянки, в письмових роз»ясненнях зазначили, що існує накладка земельних ділянок. Проте, технічна документація при виготовленні державного акта відповіда [PERSON] оформлена без порушень чинного земельного законодавства. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що в задоволенні і первісного і зустрічного позову слід відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Червономотовилівської сільської ради №8 від 25.02.2000 року являється власником земельної ділянки площею - 0,2582 га на території Червономотовилівської сільської ради, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ІІ-КВ № 087924, виданого 19.10.2000 року. Власником сусідньої земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується державним актом про право приватної власності на землю ІУ-КВ №016607, виданого 12.01.2002 року Червономотовилівською сільською радою народних депутатів (а.с.13-14). 12.08.2010 року комісією Червономотовилівської сільської Ради у складі депутатів сільської ради за заявою позивача [PERSON] обстежили його земельну ділянку, та виявили, що сусід [PERSON] порушив межі земельної ділянки, в зв»язку з цим було рекомендовано звернутись до організації, яка має ліцензію з метою відновлення меж земельної ділянки (а.с.16). При проведенні інвентаризації даної земельної ділянки [PERSON] 25.08.2010 року ПП «Межа Фаст», яке має ліцензію на проведення робіт із землеустрою було встановлено, що має місце накладка площ земельних ділянок позивача та сусідської земельної ділянки, яка належить відповідачу. При зверненні позивача до Управління Держкомзему у Фастівському районі з питанням присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, він отримав відповідь від 25.08.2010 року (а.с.21), в якій було зазначено, що має місце накладка земельних ділянок, що знаходиться у власності [PERSON] та [PERSON], тому неможливо сформувати кадастровий номер земельній ділянці [PERSON] До того, ж, як вбачається з матеріалів справи, управління Держкомзему у Фастівському районі зазначає, що зведений план ділянок виготовлений ПП « Межа Фаст» не відповідає даним чергового кадастрового плану ведення якого покладено на територіальні органи Держкомзему. До того ж, відповідно до п.12 Постанови КМУ №749 від 18 серпня 2010 року «Про затвердження Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці» кадастровий номер на земельну ділянку гр.[PERSON] був визначений за умови відповідності меж земельної ділянки даним чергового кадастрового плану, до якого на той час не були внесені дані про землеволодіння гр.[PERSON] (а.с.22). Представником позивача було заявлено клопотання про призначення судової експертизи на предмет встановлення накладки земельних ділянок [PERSON] та [PERSON]. Згідно висновку експертизи № 12872/13-41 від 14.02.2014 року (а.с.217-220) було встановлено, що земельна ділянка [PERSON] накладається на земельну ділянку [PERSON] Площа накладки земельних ділянок становить 0,0326 га. Проте, щодо отримання у власність відповідачем [PERSON] земельної ділянки площею 0,1496 га, то слід зазначити, що 20.01.1990 року ним було придбано у власність у [PERSON] житловий будинок, розташований в [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу житлового будинку для тимчасового або сезонного проживання, який зареєстровано в реєстрі справ виконкому Червономотовилівської сільської ради 20.01.1990 року за №7 (а.с.94). З того часу відповідач почав користуватися земельною ділянкою площею 0,15га. Відповідно до п.1 даного договору купівлі-продажу було передбачено, що придбаний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 1500 кв.м. Рішенням Червономотовилівської сільської ради від 13.11.1990 року №97 (а.с.95) було затверджено рішення зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Рассвет», протокол №3 від 05.01.1990 року про наділ земельної ділянки гр.[PERSON] в розмірі 0,15 га в [ADDRESS] між сусідом [PERSON] (батьком позивача) та колгоспним масивом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року при переході права власності будівлі та споруди, за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати ст.30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. В 1997-1998 рр. батько позивача [PERSON], земельна ділянка якого межувала з ділянкою [PERSON]- помер. Оскільки за часи життя батько позивача цю земельну ділянку не приватизував, вона відійшла до земель запасу Червономотовилівської сільської ради, тому що саме цей орган згідно з приписами Земельного кодексу України в редакції 1990 року був розпорядником (власником) земельних ділянок не наданих у власність чи користування. Таким чином, відповідач [PERSON], придбавши будинок, який був розташований на земельній ділянці 1500 кв.м., на цій же ділянці збудував новий будинок, попередньо отримавши дозвіл, посадив садок, проводив благоустрій земельної ділянки. Зазначена ділянка була огорожена парканом, по її периметру були встановлені межові знаки і претензій у сусіда-батька [PERSON] до [PERSON] не було. В цих же межах земельна ділянка [PERSON] і була передана в процесі інвентаризації йому у власність в 2001 році, а в подальшому було присвоєно кадастровий номер. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Посилання позивача [PERSON] на той факт, що державний акт відповідача [PERSON] є недійсним і підлягає скасуванню, оскільки він не погоджував межі ділянки [PERSON] і підпис в спірному акті не його, суд вважає безпідставними і такими, що не мають жодного відношення до предмету спору, тому що, акт погодження меж земельної ділянки в натурі не є офіційним документом, що посвідчує правомірність чи неправомірність процесу погодження та оформлення технічної документації із землеустрою. Враховуючи всі вищезазначені обставини, суд вважає відсутні правові підстави для визнання недійсним та скасування рішення Червономотовилівської сільської ради №17 від 29.09.2001 року та ддержавного акту на право приватної власності на землю ІУ-КВ №016607, виданого 12.01.2002 року виданого на ім"я [PERSON] Жодної норми чинного на той час земельного законодавства ні [PERSON] ні органи місцевого самоврядування не порушували, а тому відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] Щодо зустрічного позову [PERSON] до Червономотовилівської сільської ради, [PERSON] про визнання недійсним та скасування рішення, державного акту на право власності на землю, зобов»язання вчинити певні дії. Як було зазначено вище, судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Червономотовилівської сільської ради №8 від 25.02.2000 року є власником земельної ділянки площею - 0,2582 га на території Червономотовилівської сільської ради, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ІІ-КВ № 087924, виданого 19.10.2000 року. Відповідно до ст.17 ЗК України (в ред.1990 року, яка діяла на момент спірних правовідносин) передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї. [PERSON] стверджує, що в державному акті [PERSON] вказано, що земельна ділянка передана йому у приватну власність згідно рішення сільської ради. Проте з цим погодитись не можна, оскільки [PERSON] раніше Червономотовилівською сільською радою приватизована ним земельна ділянка не передавалася, тому що не була приватизована за життя батьком [PERSON], а отже і не могла перейти до [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, є рішення Червономотовилівської сільської ради №8 від 25.02.2000 року «Про затвердження матеріалів інвентаризації земельних ділянок і передачу їх у приватну, колективну власність на території Червономотовилівської сільської ради Фастівського району», до якого додається список громадян, яким передаються у приватну власність земельну ділянки. Під №6 зазначено [PERSON] і площа земельної ділянки: 0,2500 га та 0,0082 га. Отже, посилання позивача [PERSON] щодо неправомірності отримання [PERSON] державного акту на земельну ділянку площею 0,2582 га є безпідставними, оскільки відсутні порушення земельного законодавства при оформленні права власності. Стаття 41 Конституції України визначає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Суд, також враховує положення ст.140 ЗК України, яка визначає вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку і на жодну з цих підстав не посилається позивач, обгрунтовуючи свій позов. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні правові підстави для скасування рішення Червономотовилівської сільської ради №8 від 25.02.2000 року та державного акту на право власності на земельну ділянку ІІ-КВ № 087924, виданого 19.10.2000 року на ім»я [PERSON]

Outcome: dismissed