Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом і просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,2088 га (площами 0,3149га, 1,4495 га, 0,4444 га), що розташована на території Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 005921, виданого 03 березня 2004 року Переяслав-Хмельницькою райдержадміністрацією Київської області та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 325. Посилається на те, що [INFO] помела його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на вищезазначену земельну ділянку. За життя [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений 28 січня 2013 року секретарем виконавчого комітету Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстровий номер 3), відповідно до якого вона заповідала все своє майно позивачу. Інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, немає. Нотаріус відмовив позивачу в отриманні свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку в зв`язку з тим, що ним не було надано витягу з Державного земельного кадастру. Зареєструвати дану земельну ділянку в даний час неможливо у зв`язку із смертю її власника. Факт належності померлій [PERSON] вищезазначеної земельної ділянки підтверджує копією державного акту про право власності на земельну ділянку серії КВ № 005921 року від 03 березня 2004 року; звітом про експерту грошову оцінку земельної ділянки; копією листа Відділу у Переяслав-Хмельницькому районі Головного управління Дежгеокадастру у Київській області від 13 вересня 2021 року. Своє право на спадщину підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON] ; копією заповіту, посвідченого 28 січня 2013 року секретарем виконавчого комітету Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстровий номер 3); копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 листопада 1969 року Великокаратульським сільським ЗАГС Переяслав-Хмельницького району Київської області; копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 65847473 від 03 серпня 2021 року; довідкою виконавчого комітету Переяславської міської ради № 24-21/97 від 02 серпня 2021 року; копією свого паспорта; матеріалами спадкової справи відносно померлої [PERSON] . В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача Переяславської міської ради в підготовче судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, наслідки визнання позову йому роз`яснені та зрозумілі. Розгляд справи здійснюється відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги подані представником позивача докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ч.ч.1, 4 ст. 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Право власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,2088 на (площами 0,3149 га, 1,4495 га та 0,4444 га), що розташована на території Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії КВ № 005921 року від 03 березня 2004 року, виданого на ім`я [PERSON] і її право власності зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 325 (а.с.11). Відповідно до п.п.9, 10 Розділу VII „Прикінцевих і перехідних положень" Закону України „Про Державний земельний кадастр" №3613-VI від 07 липня 2011 року „ до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними". Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України та п.10 Постанови ПВС України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 вищезазначеної статті ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Оскільки представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. Питання судових витрат вирішити відповідно до ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. ст. ст. 328, 374, 1216, 1218, 1225, 1233, 1235, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.125 ЗК України,

Outcome: approved