Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] (надалі по тексту - позивач) звернувся\~\~до суду з позовом до [PERSON] (надалі по тексту - відповідач), в якому просить\~визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] , шляхом зняття [PERSON] , 1980 р.н., з реєстраційного обліку у вказаному житловому будинку та усунуненням перешкод у здійсненні [PERSON] права користування та розпорядження житловим будинком за вказаною адресою. В обгрунтування вимог\~посилається на те, що\~\~згідно рішення Любарського районного суду Житомирської області від 04.09.2015 №282/928/15 визнано за спадкоємцем [PERSON] , [INFO] в порядку спадкування за заповітом по смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Пединки Любарського району Житомирської області, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] . На підставі рішення Любарського районного суду Житомирської області від 04.09.2015 №282/928/15 позивачу було видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень ЕКВ №165515. Позивач вказує, що на даний час в будинку [ADDRESS] , згідно довідки № 417 від 06.07.2020, зареєстрований відповідач по справі, який з 1995 року не проживав та не проживає по теперішній час у вказаному будинку, у витратах на утримання будинку участі не приймає. Позивач наголошує, що можливість розпоряджатись належним йому майном суттєво обмежена в наслідок того, що відповідач зареєстрований у вищевказаному житловому будинку, крім того, його реєстрація впливає на розмір комунальних платежів та оформлення субсидії. Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 19 серпня 2020 року відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі. Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 10 вересня 2020 року призначено справу до судового розгялду по суті на 25 вересня 2020 року. В судове засідання позивач та його представник не з`явились. Разом з тим, від представника позивача надійшла заява, в якій він просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання на розгляд справи не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Саме тому суд приходить до висновку, що справу слід розглядати у порядку заочного провадження, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується\~рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2015 року по справі № 282/928/15 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. Згідно довідки Пединківської сільської ради Любарського району Житомирської області від 06.07.2020 № 417 вбачається, що [PERSON] , 1980 р.н. зареєстрований з 15.07.1995 згідно з погосподарської книги № 4 за 1991-1995 роки, за адресою: [ADDRESS] , але не проживав і не проживає за вказаною адресою до теперішнього часу. Згідно акту обстеження фактичного місця проживання від 12.08.2020 вбачається, що комісією у складі секретаря сільської ради [PERSON] , депутата сільської ради [PERSON] , члена виконкому Яриновської Н.П. встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований на території Пединківської сільської ради Любарського р-ну Житомирської області, а саме: в [ADDRESS] та на час обстеження було виявлено, що [PERSON] на даний час за вищевказаною адресою не проживає, його особистих речей в житловому будинку не виявлено. Відповідно до ст. 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі рішення суду. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України\~, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, а відповідно ч. 2 ст. 405 цього Кодексу\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України\~члени сім"ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Суд, аналізуючи отримані докази та вказані норми законодавчих актів, приходить до висновку, що відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням, не проживаючи в ньому понад один рік, без поважних причин. При цьому, суд враховує, що відповідач, продовжуючи бути зареєстрованим у спірному житловому приміщенні, фактично чинить перешкоди власнику цього приміщення, оскільки нарахування вартості житлово комунальних послуг здійснюється з урахуванням кількості зареєстрованих осіб. Таким чином, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Отже, вимога позивача щодо захисту порушеного права є законною, у зв`язку з чим перешкоди, які створені цією реєстрацією, мають бути усунуті шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. Щодо вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку у вказаному будинку, суд зазначає наступне. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV від 11.12.2003 встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. Отже, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації і реєстраційний орган не вправі відмовити у знятті з реєстрації такої особи, оскільки згідно зі ст. 18 ЦПК України\~судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. А тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку у вказаному будинку. Відповідно до частини 1статтею 141 ЦПК України\~\~у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені при зверненні до суду з цим позовом витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: partial