Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Перший заступник керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу , уповноваженого управляти майном територіальної громади Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, за участю заінтересованої особи Департаменту культури та туризму Полтавської обласної адміністрації звернувся до суду з заявою про визнання майна безхазяйним та передачу майна у комунальну власність, мотивуючи її тим, що Лубенською місцевою прокуратурою проведено вивчення статистичних даних, яким установлено, що за адресою с. Вергуни вул. Вишнева, 9а , на території Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області знаходиться нерухоме майно а саме: пам`ятка архітектури національного значення, культова споруда - Церква Різдва, яку виявлено в лютому 2018 року комісією по виявленню об`єктів безхазяйного нерухомого майна виконавчого комітету Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області. Постановою Ради Міністрів Української РСР від 24 серпня 1963 року №970 «Про впорядкування справи обліку та охорони пам`ятників архітектури на території Української РСР» Церкву Різдва віднесено до пам`ятників архітектури, що перебувають під охороною держави. Відповідно до статті 54 Конституції України охорона культурної спадщини, збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, є обов`язком держави. Кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду культурній спадщині (стаття 66 Конституції України). Згідно вимог ст.13 Закону України «Про охорону культурної спадщини», об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Згідно вимог ст.17 Закону України «Про охорону культурної спадщини», пам`ятка, крім пам`ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Згідно ст.14 даного Закону, занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки. Об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу). Відомо, що споруда Церкви Різдва у с. Вергуни Хорольського району Полтавської області, збудована у 1801 р., включена під охоронним номером 596 пам`ятника до нині чинного Списку пам`ятників архітектури Української РСР, що перебувають під охороною держави, затвердженого постановою від 24.08.1963 року №970 Ради Міністрів Української РСР. Згідно інформації регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області, відповідно до п.43 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою від 25.12.2015 №1127 Кабінету Міністрів України, регіональне відділення ФДМУ підтвердило факт відсутності перебування у державній власності культової споруди Храму Різдва Христового за адресою по вул. Вишневій, 9а с. Вергуни Хорольського району Полтавської області . При цьому, згідно акту №3 від 26.06.2018 обстеження об`єкту нерухомого майна - зазначеної культової споруди, затвердженого рішенням виконкому Клепачівської сільської ради Хорольського району, встановлено, що вказаний пам`ятник архітектури немає ніякого власника, багато років перебуває у стадії руйнації та потребує невідкладних робіт з реставрації. Пошуки власника зазначеного об`єкту виявилися безрезультатними, у зв`язку з цим прийнято рішення від 30.03.2018 №30 виконавчого комітету Клепачівської сільської ради «Про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна», яким порушено процедуру безхазяйного майна. На підставі вищезазначеного рішення виконавчий комітет Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області звернувся з заявою до державного реєстратора Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області як до органу, що здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно, з проханням взяти на облік зазначене нерухоме майно як безхазяйне. В судове засідання прокурор Хорольського відділу Лубенської місцевої прокуратури Крутипорох О.В. не з"явився, але подав до суду заяву в якій прохав заяву задовольнити. В судове засідання представник Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області не з"явився, але подали до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, зазначивши, що підтримують заяву та прохають її задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи Департаменту культури та туризму Полтавської обласної адміністрації,не з"явився, але подали до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, зазначивши, що не заперечують проти задоволення заяви. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 2 ст.335 ЦК України визначено, що безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, 10 квітня 2018 року Культову споруду - Церква Різдва, що розташована за адресою: Полтавська область , Хорольський район, с . Вергуни , вул. Вишнева 9 А взято на облік безхазяйного нерухомого майна. У квітні 2018 року виконавчим комітетом Клепачівської сільської ради подане оголошення у друкованих засобах масової інформації щодо виявлення безхазяйного нерухомого майна. Тобто 18.04.2019 року сплинув рік з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі. При цьому, на даний час, з питань належності зазначеного нерухомого майна до Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області ніхто не звертався. Відтак, зволікання у зверненні Клепачівської сільської ради до суду щодо передачі безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність позбавляє територіальну громаду Клепачівської сільської ради правомочностей власника будівлі в тому обсязі, який їй дозволяє статус культової споруди, як комунальної власності, негативно впливає на задоволення духовних потреб мешканців територіальної громади, призводить до подальшого знищення пам`ятки архітектури, як безхазяйного об`єкту, та, відповідно, порушує інтереси держави. Статтею 333 ЦПК України передбачено, що суд встановивши, що нерухома річ є безхазяйною та взята на облік органом, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а також що сплив один рік з дня взяття на облік нерухомої речі, ухвалює рішення про передачу безхазяйної нерухомої речі у власність відповідної територіальної громади. Враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що безхазяйна нерухома річ взята на облік і сплив один рік з дня взяття на облік, будівля пам`ятки архітектури - Церква Різдва, розташованого за адресою вул. Вишнева, 9 а, с . Вергуни може бути передана у комунальну власність Клепачівської сільської ради. Відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України та п.2 ст.2 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. При цьому варто звернути увагу, що жоден законодавчий акт не містить переліку «виключних випадків для представництва прокурором інтересів держави», а відтак, при визначенні наявності підстав для такого представництва органи прокуратури керуються спеціальними правовими нормами, які містяться в Законі України «Про прокуратуру» та Цивільному процесуальному кодексі України (далі - ЦПК України). Так, положення п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України розкриваються і конкретизуються іншими законодавчими актами, зокрема, ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та ст.56 ЦПК України. Згідно ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Частиною 3, 4 статті 56 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави». У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п.3 мотивувальної частини). У даному рішенні Конституційного Суду України також визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Поняття «орган уповноважений державою здійснювати відповідні повноваження» визначено, як орган державної влади або орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не підпадають точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 по справі №806/1000/17). Окрім того, поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Відповідно до ст.ст.5, 7 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. В Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. За приписами ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування», місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. В силу ч.ч.3, 5 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Враховуючи наведене вище, інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також у захисті прав та свобод органів місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування у визначених законом випадках є рівними за статусом носіями державної влади як і державні органи (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі 4/166"Б"). Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон про місцеве самоврядування) передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органом місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншим законами. Статтею 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. Тобто, єдиним органом, уповноваженим управляти комунальним майном, яке знаходиться на території с. Вергуни, є Клепачівська сільська рада Хорольського району Полтавської області. Пунктом 20 частини 1 статті 69 Бюджетного кодексу України передбачено, що до доходів місцевих бюджетів належать кошти від реалізації безхазяйного майна (у тому числі такого, від якого відмовився власник або отримувач), знахідок. Відповідно до ст.18 Закону України «Про місцеве самоврядування» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. При цьому, відповідно до положень ст.4 вищевказаного Закону одним із принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування. За таких обставин у даній справі «суспільним», «публічним» інтересом звернення прокурора до суду з вимогою про передачу безхазяйної нерухомої речі у виді житлової будівлі, є задоволення потреби територіальної громади у оформленні правового статусу нерухомості та можливість нею розпоряджатися на власний розсуд, а тому рішення щодо звернення із заявою вказаного змісту прийнято прокурором повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17. З метою захисту інтересів держави та передачі у комунальну власність безхазяйного майна, Лубенською місцевою прокуратурою пред`являється позовна заява в інтересах держави в особі Клепачівської сільської ради. Водночас пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках. Аналіз ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу. Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. «Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Окрім того, згідно п.5.6. висновку Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №910/3486/18 представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. Аналіз позиції Верховного Суду вказує на те, що лише звернення уповноваженого суб`єкта владних повноважень до суду з відповідним позовом можна вважати належним здійсненням інтересів держави. Інші вжиті заходи (зокрема, листування) не відповідають вимогам чинного законодавства, зазначеної позиції. Відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру», представництво зв`язку з неналежним здійсненням вказаним органом місцевого самоврядування своїх повноважень щодо усунення порушень земельного законодавства, оскільки останнім роками не вирішено питання щодо передачі до комунальної власності. Ураховуючи бездіяльність Клепачівської сільської ради, яка самостійно не вжила заходів щодо передачі даного майна у комунальну власність, що призводить до руйнації пам`ятки архітектури. Окрім цього, необхідність втручання органів прокуратури з метою захисту інтересів держави виникла і у зв`язку з відсутністю у Клепачівської сільської ради можливості передати у власність територіальної громади с. Вергуни в судовому порядку зазначеної споруди Церкви Різдва через відсутність належного бюджетного фінансування на сплату судового збору за подання даної позовної заяви, про що свідчить відповідний лист Клепачівської сільської ради №02-09/239 від 02.05.2019. Враховуючи викладене, підставами для подачі даного позову та представництва інтересів Клепачівської сільської ради є тривале невжиття останньою жодних заходів спрямованих на стягнення коштів з відповідача та є виключними випадками, що встановлено вимогами ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», на усунення виявлених порушень та захисту інтересів держави прокурором пред`являється цей позов. Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення заявлених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved