Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

заявник звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт, що її померлий 18 жовтня 2004 року чоловік [PERSON], [INFO], протягом доби 28 липня 1986 року, а саме з 00 годин 00 хвилин до 24 години 00 хвилин, перебував в місті Ніжині Чернігівської області. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 11 березня 1962 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей [PERSON] та [PERSON] Під час шлюбу за спільні подружні кошти вони придбали майно, а саме житловий будинок, розташований в м.Ніжині по вул.Богуна, буд.52, який на праві власності в цілому зареєстрований за нею. 18 жовтня 2004 року її чоловік [PERSON] помер. На день смерті разом з ним проживали та були зареєстровані вона, дружина та дочка сина [PERSON] За життя чоловік заповіт не складав. Сини до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини протягом шести місяців не зверталися, а вона є такою, що своєчасно прийняла спадщину і 07.05.2015 року звернулася до приватного нотаріуса із заявою про оформлення спадщини після смерті чоловіка. В подальшому, 16 жовтня 2015 року, вона звернулася до нотаріуса з метою нотаріального посвідчення договору дарування будинку сину [PERSON] При здійсненні перевірки наявності виданого за життя [PERSON] заповіту за даними спадкового реєстру, нотаріусом встановлено, що 28.07.1986 року Другою Луганською державною нотаріальною конторою за №2-3281 було посвідчено заповіт [PERSON]. При цьому дані, що дозволяють здійснити ідентифікацію особи [PERSON] в Спадковому реєстрі відсутні. Примірник заповіту за строками зберігання повинен бути переданий до Державного нотаріального архіву Луганської області. На запит до Луганського державного нотаріального архіву надійшла відповідь, що архівний фонд знаходиться в місті Луганську, на тимчасово окупованій території, яка на даний час не підконтрольна Україні. З цих підстав отримати інформацію по вказаному заповіту неможливо. Тобто не можливо визначити, чи саме померлий [PERSON], [INFO], складав зазначений заповіт. На підставі цього нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії, а саме посвідченні договору дарування сину [PERSON] Заявниця зазначає, що її чоловік в м. Луганську не перебував, ні протягом доби 28 липня 1986 року, ні в будь-який інший час, а тому не міг скласти заповіт. Родичів та знайомих у Луганській області не мав. Єдиним шляхом вирішення питання належності спірного заповіту іншій особі, а не її чоловіку, вона вважає є встановлення факту перебування останнього в день складання заповіту в м. Ніжині. Встановлення факту, що її чоловік, який помер 18 жовтня 2004 року, [PERSON], [INFO], перебував в місті Ніжині Чернігівської області, необхідно для нотаріального посвідчення договору дарування житлового будинку розташованого в м.Ніжині по вул.Богуна, буд.52. В судовому засіданні представник заявника підтримала заявлені вимоги з підстав викладених в заяві і просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що на той час коли було посвідчено заповіт, [PERSON] був прописаний та постійно проживав в місті Ніжині і нікуди не виїзджав. Крім того станом на 28 липня 1986 року він працював постійно на заводі продтоварів м.Ніжин і в цей день протягом робочого дня знаходився на своєму робочому місці, а після роботи знаходився вдома в колі сім»ї. Заінтересовані особи, в судове засідання не з»явилися, від них надійшли заяви в яких вони проти задоволення вимог не заперечують. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши докази у справі, дійшов наступного висновку. Встановлення фактів, що мають юридичне значення передбачене ч.1 ст. 256 ЦПК України. Крім того, відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні дпитані свідки пояснили, що вони добре знайомі з померлим [PERSON], постійно спілкувалися з ним та його дружиною і знають, що він ніколи не виїздив до м. Луганська і зокрема 28 липня 1986 року. Свідок [PERSON] пояснила, що вона 28 липня 1986 року добре запам"ятала, тому, що покійний [PERSON]проживав з нею по сусідсту і в цей день допомагав їй у будівництві кухні, а 29 линя 1986 року вона народила дитину. Свідок [PERSON] пояснила, що покійний був її рідним братом і вона працювала з ним у м. Ніжині на заводі продтоварів. Кожного дня спілкувалася з ним і про те якби він їздив у м. Луганськ вона б знала. Ніяких знайомих та родичів у м. Луганську в нього не було, а тому він не міг складати спірний заповіт. Із постанови нотаріуса від 16 жовтня 2015роу про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що у нотаріуса немає спадкової справи з заявами спадкоємців за заповітом про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 18 жовтня 2004 року. в м. Ніжині, що може свідчити про те, що він за життя заповіту не складав. Враховуючи, що отримати інформацію про ідентифікацю особи, яка склала заповіт 28.07.1986 року у другій Луганській державній нотаріальній конторі за №2-3281 за ініціалами [PERSON] в даний час із-за окупації м. Луганська не можливо, суд вважає, що встановлення факту перебування в зазначений у спірному заповіті час померлого 18 жовтня 2004 року в м. Ніжині [PERSON] має юридичне значення для оформлення спадщини та для оформлення договору даруваненя будинку, який він придбав з заявницею в період шлюбу. Цей факт знайшов своє підтвердження. в суді На підставі викладеного та

Outcome: approved