Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

В лютому 2018 року до суду надійшов зазначений позов, в якому позивач просив: визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,8601 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адміністративних межах Чупирянської сільської ради, Білоцерківського району, Київської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] В обгрунтування позову зазначала, що [INFO] року померла її тітка [PERSON], яка за життя дітей не мала, заповіт не склала. [INFO] року помер її дядько [PERSON], який за життя дітей не мав, заповіт не склав. Нещодавно їй стало відомо, що її мати, яка є сестрою [PERSON] не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка б належала за законом її матері. Вона декілька раз зверталась до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду із позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача Чупирянської сільської ради, Білоцерківського району, Київської області позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] року [PERSON] помер. До спадкового майна померлого належить земельна ділянка, площею 2,8601 га, розташована на території Чупирянської сільської ради Білоцерківського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], яка належала спадкодавцю згідно державного акту на право власності на землю, виданого 22.01.2007 року на бланку серії [NUMBER], на підставі розпорядження Білоцерківської РДА № 326 від 20.09.2004 року та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER]. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстроване. Вартість вищевказаної земельної ділянки становить 22785,94 гривень. З копії матеріалів спадкової справи встановлено, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області за місцем відкриття спадщини у встановлений шестимісячний строк звернулася позивач. Білоцерківська РДА листом № 114/01-14 від 27.01.2018 року у відповідь на звернення позивача роз*яснила порядок видачі свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як встановлено ч.1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості). У відповідності до вимог ч.ч.1, 3, 4, 9, 10 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно частини 1 статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно п. „а" ч. 1 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку, виданий на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації, яке є дійсним, межі земельної ділянки встановлені в натурі, даній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер, відомості про земельну ділянку внесені до Державного реєстру земель, земельна ділянка є сформованою і може бути об'єктом цивільних прав та належить до спадкового майна померлого [INFO] року [PERSON], позивач набула право власності в порядку спадкування за законом після смерті останнього на дану земельну ділянку, і оскільки відповідачем Чупирянською сільською радою, Білоцерківського району, Київської області позов визнається, то він підлягає задоволенню. Оскільки Чупирянська сільська рада, Білоцерківського району, Київської області до пред'явлення позову про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved