Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 19 вересня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі ДРАЦС Теплицького районного управління юстиції, актовий запис №47. В шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки, сімейне життя не склалось через те, що вони мають різні погляди на сімейні відносини, тому подружні відносини між ними було припинено, поновлювати їх вона не бажає, тому просить шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги. Вважає, що сім'ю з відповідачем зберегти неможливо, так як відповідач зловживає спиртним, влаштовує безпричинні сварки, принижує її та застосовує фізичне насилля. 4 березня цього року відповідач поїхав у невідомому напрямку, зв'язку не підтримує, дитиною не цікавиться, матеріально не допомагає. Вважає, що за таких обставин поновлення сімейних стосунків неможливе. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак, поштові повідомлення про виклик до суду, які були надіслані відповідачеві за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повертались на адресу суду з відміткою про невручення у зв'язку з тим, що [PERSON] не проживає за вказаною адресою. З огляду на ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений відповідачеві належним чином. Заяви про розгляд справи у його відсутність відповідач [PERSON] не подав, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2011 року, шлюб зареєстровано у відділі ДРАЦС Теплицького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №47. В шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою Теплицької селищної ради за №139 від 09 лютого 2015 року. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони з 4 березня 2015 року подружні відносини не підтримують, відповідач проживає окремо, позивач вважає неможливим поновлення подружніх стосунків та наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти позову не подав, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача та неповнолітньої дитини. Судові витрати, які складаються з судового збору, який було сплачено позивачем в розмірі 243 грн. 60 коп., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved