Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем [PERSON] він знайомий тривалий період часу та у них склалися довірительні стосунки. 21.03.2014р. він передав відповідачу в борг кошти в сумі 12 500,00 доларів США, строком на один рік - до 21.03 2015 р. зі сплатою 3% щомісяця, про що останнім власноруч було написано розписку. Відповідно до розписки відповідач взяв на себе забовязання сплачувати 3% щомісяця, тобто по 375,00 доларів США щомісяця. З 21.03.2014р. по 16.01.2017р. -33,8 місяців по 375,00 доларів США (33,8*375,00=12675,00), тобто проценти від суми позики складають 12 675,00 доларів США. Взятих на себе зобовязань відповідач не виконав та у визначений в договорі час борг не повернув, почав його уникати. Діями відповідача йому завдано моральну шкоду, поскільки ним понесені моральні страждання та переживання, порушений його повсякденний побут, крім того, він є інвалідом 2 групи, йому потрібен протез ноги, а всі його кошти у відповідача. Просить стягнути з відповідача суму боргу, відсотки та відсотки за прострочення виконання зобовязань у сумі 25\~175.00 доларів США, що становить 737\~627.00 грн., ту відшкодування моральної шкоди - 10\~000.00 грн., судовий збір - 2500.00 грн. У судовому засіданні позивач підтримав позов, надав пояснення аналогічні тим, що містить позов. Пояснив, що будь-яку грошову суму відповідач йому не повертав. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що дану грошову суму він брав у позивача для розвитку бізнесу, частину боргу повернув, але письмових підтверджень цьому немає. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що вимоги позивача незаконні та необґрунтовані з огляду на те, що позивач, обґрунтовуючи свій позов, виходив з того, що між сторонами у справі було укладено договір позики. Розписка як документ , що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобовязанням їх повернення. Поскільки розписка про отримання грошових коштів не містить зобовязання про їх повернення, застосування ст.ст.1046,1047,1049 ЦК України є неправильним, позивач дійшов до помилкового висновку про укладення сторонами договору позики. Заслухавши сторони, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ч.2 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як встановлено судом, 21.03.2014 між позивачем та відповідачем було фактично укладено договір позики, відповідно до якого відповідач взяв у позивача грошові кошти в сумі 12 500,00 доларів США, строком на один рік - до 21.03 2015 р. зі сплатою 3% щомісяця. Факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики. В даній розписці фактично міститьтся зобов»язання про повернення суми боргу, оскільки значиться, що грошова сума отримана строком на один рік, тобто в розписці мається обмеження щодо строку користування відповідачем грошима позивача в межах чітко визначеного строку один рік, з чого слідує, що відповідач взяв на себе зобов»язання про повернення боргу через рік після отримання грошової суми. Отже, відсутність в тексті розписки саме слів про зобов»язання повернутим борг не є підставою вважати, що таке зобов»язання відсутнє. До теперішнього часу відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, гроші не повернув. Докази про зворотнє відповідачем не надані. За приписами\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. З вищенаведеного слідує, що сума боргу підлягає стягненню. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, зобов»язання про три проценти місячних ( не річних ) , яке в даному випадку є в розписці. не може міститись саме в розписці, оскільки це не передбачено законом Ст.1048 ЦК України передбачає проценти за договором позики, проте, в розписці, в порушення вимог ч.1 ст. 1048 ЦК України відсутня вказівка на порядок одержання процентів. Щодо відшкодування моральної шкоди, то згідно ч. 4\~ст.\~611\~ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором Зі змісту договору позики вбачається, що сторони не передбачили відшкодування моральної шкоди в разі невиконання або неналежного виконання зобовязання. Не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення договору позики й нормою\~ст. 1050 ЦК України. Правовідносини, що виникли між сторонами в справі, є договірними та відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення договором та законом не передбачено, а тому у частині відшкодування моральної шкоди позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається\~ як\~ на\~ підставу\~ своїх\~ вимог\~ або заперечень,\~ крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як\~ за\~ зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial