Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 12.02.2010 р. у розмірі 13947 грн. 93 коп. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 12.02.2010 р. [PERSON] було надано кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, то банк керується п.2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Власник карт рахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 договору. Згідно п.2.1.1.3.3.договору, відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами банку при настанні термінів платежу ,а при виникненні боргових зобов'язань згідно п.п.2.1.1.12.9 договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, у тому числі Мінімального обов'якового платежу. Одночасно п.1.1.3.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни тарифів та інших невідємних частин договору. У разі незгоди зі змінами «Умов та Правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4 договору. Відповідно до п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. Проте відповідачка зобов'язання по погашенню кредиту та сплатів изначених відсотків за користування кредитними коштами не виконує, тому позивач, відповідно до умов договору, просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 12.02.2010 р., що станом на 15.11.2017р. становить 13947 грн. 93 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав клопотання, в якому позов підтримав та просить розглядати справу у його відсутності, що суд вважає за можливе. Представник відповідачки подала клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) від 11.06.2018 р., відтак позов визнала частково та зазначила, що розмір неустойки, який просить стягнути позивач з відповідачки, значно перевищує розмір збитків і стягнення такої суми значно погіршить матеріальне становище [PERSON].Вважає, що додаткові збитки призведуть відповідачку до суттєвого фінансового навантаження, оскільки значна кількість її витрат йде на оплату житлово-комунальних послуг, купівлю ліків та харчів, так як особа похилого віку. Вважає, що невиконання зобов'язання [PERSON] пов'язане з важким фінансовим становищем, чому просить зменшити розмір пені до 1000 грн. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що дану справу можна розглядати за наявними в матеріалах справи доказами, без фіксування судового процессу звукозаписувальними технічними засобами. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.1048 ЦК України передбачають, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як встановлено судом, [PERSON] в ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК було надано кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Однак, [PERSON] порушила взяті на себе, згідно кредитного договору, зобов'язання, зокрема з 23.03.2017 р. припинила погашати заборгованість по тілу кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором від 12.02.2010 р. Відповідно до ст.526ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться. За змістомст.611ЦК України,у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонам домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом. Частина 3 цієї ж статті надає суду право у випадку виникнення спору, оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність з розміром основного зобов'язання. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов"язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до ч.1, 2 ст. ст. 549 ЦК України та п.2.1.1.7.6. договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф розмір якого встановлений тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, при непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті httpsprivatbank.ua/kredity/. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредит. Оскільки відповідачка односторонньо порушила взяті на себе зобов'язання за кредитним договором від 12.02.2010 р., то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов даного договору, позикодавець в праві вимагати повернення заборгованості та виплати належних за цим договором платежів, в тому числі пені та штрафу. Станом на 15.11.2017р.заборгованість [PERSON] становить 13947 грн. 93 коп.,в томучислі 6842,65 грн.нарахованих відсотківза користуваннякредитом; 5346,38 грн.нарахованої пені,та 1140,38 грн. по судовим штрафам, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором від 15.11.2017 р. Однак, враховуючи обставини,які мають істотне значення для справи, зокрема те, що розмір пені, яку позивач просить стягнути з відповідачки, є надто великим в порівнянні з нарахованими відсотками за користування кредитними коштами, а також її пенсійний вік та важке матеріальне становище, може бути зменшений, суд вважає, що з [PERSON] підлягає стягненню на користь ПАТ КБ "Приватбанк" 1000 грн. пені, що буде відповідати принципам розумності та справедливості. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягає стягненню на користь ПАТ КБ "Приватбанк" 9601 грн. 55 коп. заборгованості за кредитним договором від 12.02.2010 р. та 1600 грн. судового збору. На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265 ЦПК України, суд

Outcome: partial