Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про дострокове повернення отриманого кредиту за кредитним договором № 1-32-3 від 21.09.2011 та додатковим кредитним договором № 1-32-3-1 від 04.10.2011, та заборгованості по кредитному договору, мотивуючи свої вимоги тим, що Комунальна організація «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» та [PERSON] уклали договір № 1-32-3 від 21.09.2011 року згідно якого вона отримала кредит у сумі 50 000,00 грн. 04.10.20011 року між Фондом та відповідачем укладено додатковий кредитний договір № 1-32-3-1 відповідно до умов якого Фонд надає позичальнику кредит на будівництво, добудову (реконструкцію) житлового будинку за адресою: Вінницька обл., Барський район, с. Гармаки, вул. Садова, 7 терміном на 15 років на суму 50 000 грн. Комунальна організація «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надала відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач станом на 07.06.2018 року допустив заборгованість в сумі 24 965 грн. Також, відповідно до Розрахунку залишків по кредиту № 01/528 від 11.06.2018 сума погашення кредиту згідно графіка становить 68 767 грн. Враховуючи, що термін закінчення Договору не настав, 68 767 грн. це частина суми отриманого кредиту, яка підлягає достроковому поверненню. Позивач просив суд стягнути з відповідача достроково отриманий кредит та заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати по справі. Представник позивача Жмеринської місцевої прокуратури Хорошун М.Я. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала письмове клопотання про розстрочення виконання судового рішення, у якому просила розстрочити виплату суми боргу у розмірі 93 732 грн. строком на один рік, щомісячними платежами по 7811 грн. з дня набрання рішенням законної сили. Представник КО «Обласний фонд сприяння інвестиціям» позовні вимоги підтримала повністю, просила справу слухати у їх відсутність, про що надала до суду заяву. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного. Так, Комунальна організація «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» та [PERSON] уклали договір № 1-32-3 від 21.09.2011 року згідно якого вона отримала кредит у сумі 50 000,00 грн. 04.10.20011 року між Фондом та відповідачем укладено додатковий кредитний договір № 1-32-3-1, відповідно до умов якого Фонд надає позичальнику кредит на будівництво, добудову(реконструкцію) житлового будинку за адресою: Вінницька область, Барський район, с. Гармаки, вул. Садова, 7 терміном на 15 років на суму 50 000 грн. Однак, відповідач своїх договірних зобов'язань перед обласним Фондом по поверненню кредитних коштів не виконує належним чином. Фонд неодноразово в усній, а також у письмовій формі попереджав Боржника про необхідність їх виконання. Відповідач станом на 07.06.2018 року допустив заборгованість в сумі 24 965 грн. з яких: сума основного боргу - 19 168 грн., 3% річних - 4963 грн., обслуговування - 834 грн. Враховуючи, що [PERSON] своєчасно згідно із графіком не повертає кредитні кошти, порушує умови Договору і як наслідок утворилась заборгованість, Фонд направив на адресу відповідача претензію від 15.02.2016 № 01/122. Відповідач відповідно до п. 4.4.1. кредитного договору, свої зобов'язання порушив не забезпечив повне погашення кредиту, відсотків за користування ним та відсотків за обслуговування кредит)" згідно умов договору. Пунктом 5.2 договору передбачено, що у випадку несплати визначеного строковим зобов'язанням платежів позичальник сплачує Фонду пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, за кожний день прострочення. Згідно п. 7.5 договору питання та суперечки, які виникають у сторін під час дії та виконання договору, вирішуються шляхом переговорів. У випадку неможливості вирішення суперечок шляхом переговорів вони розглядаються згідно з чинним законодавством України. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 та ч. 1, 2 ст. 527 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового оборогу або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Крім того, згідно ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» органи прокуратури, при здійсненні своїх повноважень від сплати судового збору звільняються. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача прокуратури Вінницької області понесені судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 1762 грн. Також, розглядаючи заяву відповідача щодо відстрочки за рішенням суду відшкодування завданих збитків, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що відповідач тимчасово не працює, немає доходів, її матеріальне становище важке. Відповідно до ч.1 ст.267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно ч. 4, 5 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Враховуючи особу відповідача, її матеріальне становище, суд враховуючи зазначені обставини, що фактично ускладнюють виконання рішення та заяву відповідача, вважає за можливе задовольнити її заяву та розстрочити виконання даного рішення на один рік рівними щомісячними платежами. За таких обставин суд,

Outcome: approved