Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до [PERSON], третя особа - Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області про визнання права власності, обґрунтовуючи його тим, що 13.05.2009 року помер її дідусь [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії І-ОК № 333980 (актовий запис № 779). Померлий був зареєстрований і проживав за адресою: [INFO]. На день смерті з ним проживала та була зареєстрована відповідач [PERSON] дружина померлого та його повнолітній син [PERSON] (які є відповідно бабусею та батьком позивача). Після смерті дідуся, для позивача відкрилась спадщина за заповітом, укладеним 16.01.2006 року на користь позивача, на все належне померлому на право власності майно і на все те, на що він за законом матиме право. 10.11.2009 року до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області від імені [PERSON] звернулась її мати [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом. 10.11.2009 року дружина померлого [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про відмову від обовязкової частки у спадщині на користь позивача. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.06.2015 року за вихідним № 1582/02-31 державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] позивачу було відмовлено в оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири № 16 у будинку під № 38 по вулиці Курсовій в м. Біла Церква, Київської області, після померлого 13.05.2009 року [PERSON], через відсутність у неї правовстановлюючого документа на спадкове майно. Крім того, померлий спадкодавець мав на праві власності легковий автомобіль, марки ВАЗ 2101 «Жигулі», державний номерний знак [NUMBER], 1987 року випуску, однак, документи на нього знаходяться у відповідача і вона відмовляється їх надати позивачу. Враховуючи викладені обставини, позивач просила суд визнати право власності [PERSON], в порядку спадкування за заповітом, на 1/2 частку квартири № 16 у будинку під № 38 по вулиці Курсова в м. Біла Церква Київської області, після померлого 13.05.2009 року [PERSON]; визнати право власності [PERSON], в порядку спадкування за заповітом, на 1/2 частку легкового автомобіля [NUMBER], після померлого 13.05.2009 року [PERSON]. В судовому засіданні 26.01.2016 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог та просив суд визнати право власності [PERSON], в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частку квартири [ADDRESS], після померлого 13.05.2009 року [PERSON]. Позивач в відкрите судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, направила до суду свого представника. В відкритому судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав, що є аналогічними, наведеним у позовній заяві та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнала, вважаючи його не обґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Представник третьої особи до суду не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, направили до суду лист, в якому просили суд розглянути справу без участі їх представника. Суд, заслухавши учасників судового процесу, свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13.05.2009 року помер дідусь позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії І-ОК № 333980. Після його смерті для позивача відкрилася спадщина за заповітом, який складений 16.01.2006 року на користь позивача, на все належне померлому на право власності майно і на все те, на що він за законом матиме право, що підтверджується копією заповіту. Померлий був зареєстрований і проживав за адресою: [INFO] з 04.12.1974 року по день смерті. На день смерті з ним проживала та була зареєстрована відповідач [PERSON], що підтверджується копією довідки КП БМР ЖЕК № 1, яка міститься в матеріалах справи. Той факт, що 1/2 частини спірної квартири належить спадкодавцю підтверджується копією з витягу реєстру прав власності на нерухоме майно, який міститься в копії спадкової справи. 10.11.2009 року до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області від імені [PERSON], яка на той час була неповнолітньою, звернулася її мати [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом. 10.11.2009 року, дружина померлого [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про відмову від обовязкової частки у спадщині на користь позивача. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.06.2015 року за вихідним № 1582/02-31 державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON], позивачу було відмовлено в оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири № 16 у будинку під № 38 по вулиці Курсовій в м. Біла Церква, Київської області, після померлого 13.05.2009 року [PERSON], через відсутність у неї правовстановлюючого документа на спадкове майно. Також, судом встановлено, що померлий спадкодавець мав на праві власності легковий автомобіль, марки ВАЗ 2101, державний номерний знак [NUMBER], 1987 року випуску, однак, як вбачається з відповіді ТСЦ № [NUMBER] в Київській області МВС України за № 176 від 31.12.2015 року, названий автомобіль був знятий з обліку 14.02.2012 року. Судом встановлено та не заперечували в судовому засіданні представник позивача, відповідач та свідок [PERSON], що вищевказаний заповіт ніким не оскаржувався та має законну силу. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова(вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Судом встановлено, що особи, які мають право на спадкування майна, після померлого 13.05.2009 року [PERSON], в порядку ст. 1241 ЦК України відсутні. Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, право власності на спадкове майно визнається в судовому порядку. У відповідності до п. 2.3, 3.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України 28.01.2003 року № 6/5 та офіційного листа МЮУ № 19-32/319 від 21.02.2005 року щодо переліку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна первинна реєстрація прав власності не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання належності майна попередньому чи наступному власнику (спадкоємцю) у випадку відсутності таких, вирішується в судовому порядку. Згідно ст. 1299 ЦК України, право на спадщину підлягає державній реєстрації. У відповідності зі ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України єдиним спадкоємцем на 1/2 частку вищевказаної квартири є позивач. У відповідності зі ст. 1268 ЦК України визнається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не приймати її. Таким чином, враховуючи, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ на частку квартири спадкодавця, суд дійшов обґрунтованого висновку, що через органи нотаріату позивач не може оформити свої спадкові права. В п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2010 року «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, і тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищекладеного,

Outcome: approved