Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON], через свого представника [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», про визнання договору дійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.02.2015 між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу №006-28804-190215, за яким на депозитному рахунку було розміщено 1000,00 (десять тисяч) євро. Листом за вих. № 05-3164338 від 02.12.2015 року [PERSON] було повідомлено, що за результатами перевірки на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, встановлено, що Договір банківського вкладу між нею та ПАТ «Дельта банк» є нікчемним правочином на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проте позивач з даним висновком не погоджується, у зв'язку з чим змушена була звернутися до суду. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено її судовий розгляд. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2017, № 48, ст.436). 27 лютого 2018 року від представника позивача -адвоката [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Проте, вивченням матеріалів встановлено, що дану справу слід вирішувати в порядку загального позовного провадження. У зв'язку з цим, у даній справі здійснено підготовче провадження, яке ухвалою від 27.02.2018 закрито та призначено судовий розгляд. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач ПАТ «Дельта банк» у судове засідання свого представника не направив, до суду надійшли заперечення проти позову, в якому представник АТ «Дельта Банк» [PERSON] наголошував, що в ході перевірки правочинів фізичних осіб, в тому числі договорів банківського вкладу, вчинених АТ «Дельта банк» протягом одного року з дня запровадження тимчасової адміністрації банку. Так, оскаржуваний депозитний договір мав ознаки нікчемності з огляду на те, що відповідно до нього на відкритий позивачем депозитний рахунок надійшли кошти шляхом так званого «дроблення» великого депозиту іншого клієнту банка [PERSON], що свідчить, що ці операції не передбачали фактичного переміщення «реальних» грошових коштів та здійснювались за рахунок внутрішньобанківських проводок. Так, за результатами перевірки, було виявлено, що дії [PERSON] щодо перерахування власних коштів на вкладний рахунок позивача , були зумовлені тим, що сума грошових коштів на рахунках [PERSON] на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом гарантування вкладів. З огляду на зазначене просив відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. 19.02.2015 між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу №006-28804-190215, за яким на депозитному рахунку було розміщено 10 000,00 (десять тисяч) євро. Разом з тим встановлено, що вказані кошти були перераховані на рахунок [PERSON] з рахунку вкладника Банку -[PERSON] 19.02.2015 згідно платіжного доручення №5. Спірні операції із перерахування грошових коштів з поточних рахунків [PERSON] на вкладний (депозитний) рахунок Позивача, відкритий в Банку, були здійсненні в період дії Постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних» (далі - «Постанова»). Відповідно до зазначеної Постанови було прийнято рішення про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії проблемних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема. Банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка (ч. 1 ст. 1068 ЦК України). Разом з тим, суд приймає до уваги, що ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. 09 листопада 2015 року представником позивача [PERSON] на адресу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. було направлено кредиторську вимогу про визнання [PERSON] кредитором та перерахувати кошти за вказаними реквізитами. Листом вих. № 05 - 3164338 від 02.12.2015 за підписом начальника відділу забезпечення клієнтської підтримки Управління з розвитку комунікацій та після продажного обслуговування клієнтів Департаменту клієнтської підтримки Сичевської Ю.К. позивача було повідомлено про те, що укладений між нею та ПАТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу №006-28804-190215 від 19.02.2015, за яким на депозитному рахунку було розміщено 10000,00 (десять тисяч) євро є нікчемним правочином на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». (а.с. 17). 02.03.2015 Постановою Правління Національного банку України № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02. 03. 2015 р. за № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в AT «Дельта Банк» Кадирова В.В. Рішеннями виконавчої дирекції ФГВФО № 71 від 08.04.2015 р. та № 147 від 03.08.2015 р. строк здійснення тимчасової адміністрації було запроваджено на шість місяців та продовжено по 02.10.2015 року включно. Відповідно 8 частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантував вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Перевірка здійснювалася на виконання Наказу Уповноваженої особи Фонду, гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельті Банк» № 408 від 29.05.2015 року, та на виконання рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 174/15 від 27.07.2015 року. Перевірці підлягали договори (правочини) за вкладними операціями, передані на розгляд Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» Комісією з перевірки вкладів фізичних осіб АТ «Дельта Банк», відповідно до протоколу від 14.09.2015 року. Комісія дійшла висновку, що умови Договорів банківських вкладів (перелік яких наведено в Додатку № 1 до цього Протоколу), укладені між Банком та фізичними - особами після 16.01.2015року включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами Банку, надають кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже - такі Договори банківського вкладу є нікчемними з підстав визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини. Згідно п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. За змістом ст.216 ЦК України та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до ст.11 ЦПК України. Судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків. Разом з тим, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними та цей закон є приорітетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, є кредитором банку. Згідно з п. 25 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20 травня 2013 року оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України Таким чином, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». З огляду на зазначене, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що договір банківського вкладу №006-28804-190215 від 19.02.2015 укладений між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» являється нікчемним відповідно до вказаних норм законодавства, а відтак вимоги позивача не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed