Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до газети «Нова Газета» та [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, в якому просив визнати недостовірними,\~такими,\~що не\~відповідають дійсності,\~порушують його\~права свободи,\~ганьблять честь,\~гідність,\~ділову репутацію\~відомості,\~опубліковані у\~статті «Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Кіровоградрибоохорона»\~та поширені\~відносно нього\~22.02.2018\~року газетою\~«Нова Газета»\~випуск №\~8\~(926);визнати наклепом дії відповідачів з виготовлення та поширення інформації відносно нього у статті «Товариство з обмеженою відповідальністю «Кіровоградрибоохорона», яка була опублікована газетою «Нова Газета» 22.02.2018 року № 8 ( 926); зобов'язати відповідачів газету «Нова Газета», [PERSON] спростувати відомості, поширенні ними \~ \~ \~ \~22.02.2018 року у статті «Товариство з обмеженою відповідальністю «Кіровоградрибоохорона», яка була опублікована газетою «Нова Газета», № 8 ( 926) у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, шляхом публікації офіційного вибачення перед ним керівника газети «Нова Газета» та автора цієї статті про те, що ними поширена недостовірна, така, що не відповідає дійсності, порушує права, свободи, ганьбить честі гідність, ділову репутацію головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів [PERSON] інформація, яка була опублікована у статті «Товариство з обмеженою відповідальністю «Кіровоградрибоохорона», яка була розповсюджена газетою «Нова Газета» 22.02.2018 року № 8 ( 926), не пізніше пятнадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили; зобов'язати редакцію газету «Нова Газета» опублікувати спростування відомостей, поширених відповідачами 22.02.2018\~року у\~статті «Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Кіровоградрибоохорона»\~та яка\~була опублікована\~газетою «Нова\~Газета»,\~№ 8\~(926)\~у спосіб\~найбільш близький\~до способу\~їх поширення,\~шляхом публікації\~офіційного вибачення\~перед ним\~керівника газети\~«Нова Газета»\~та автора\~цієї статті\~про те,\~що ними\~поширена недостовірна,\~така,\~що не\~відповідає дійсності,\~порушує права\~свободи,\~ганьбить честь,\~гідність,\~ділову репутацію\~головного державного\~інспектора відділу\~охорони водних\~біоресурсів -\~[PERSON] інформація,\~опублікована у\~статті «Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Кіровоградрибоохорона»\~та розповсюджена\~22.02.2018\~року газетою\~«Нова Газета»,\~№ 8\~(926)\~не пізніше\~п'ятнадцяти\~днів з\~дня набрання\~рішення суду\~законної сили;витрати пов'язані зі спростуванням відомостей поширених відповідачами 22.02.2018 року у засобах \~ \~ \~ \~масової інформації\~покласти навідповідачів; стягнути з відповідачів судові витрати, з яких: 704,80 грн. судового збору та 5 000,00 грн. витрат за надання професійної правничої допомоги. Позов обґрунтовано\~тим,\~що 22.02.2018\~року в\~газеті «Нова\~Газета» випуск\~№ 8\~(926)\~надрукована та\~розповсюджена стаття\~під назвою:\~«Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Кіровоградрибоохорона» (аркуш\~3\~газети),\~автор статті\~[PERSON],\~інформація наведена\~у статті\~безпосередньо стосується\~його особи,\~як головного\~державного інспектора\~відділу охорони\~водних біоресурсів\~та побудована\~у формі\~безпідставних,\~місцями «іронічних»\~звинувачень щодо\~його професійної\~діяльності.\~Вказана стаття\~містить відомості,\~які принижують\~мою честь,\~гідність та\~ділову репутацію\~та містить\~недостовірну інформацію,\~а тому\~він вимушений\~ звернутися\~з позовом\~до суду\~з метою\~захисту своїх\~порушених прав.У вказаній статті, а саме в самому її центрі опублікована його фотографія, що також є порушенням прав, оскільки незрозуміло звідки в редакції газети зявилось фото, жодних дозволів себе фотографувати він не надавав, до редакції газети жодних фотографій ніколи не надсилав, автором зазначено, що фото із мережі Інтернет. При цьому автор навіть не перевірив, а чи дійсно це його фото чи іншої особи. Стаття під назвою «Товариство з обмеженою відповідальністю «Кіровоградрибоохорона» поділена на частини з різними підзаголовками: «[PERSON] на [PERSON]», «Пяний чи ні, але винний», «Ошуканці», «Відповідальність існує?». Публікація під назвою «[PERSON] на [PERSON]» містить недостовірну інформацію та відомості, які порочать честь, гідність і ділову репутацію, яка полягає в тому, що автор статті посилається на розповідь орендаря ставка у с. Комишуватому Новоукраїнського району [PERSON], де йдеться про події, що відбулися 21.11.2016 року. При цьому, автор статті прямою мовою передає пояснення [PERSON] стосовно того, що він (позивач) зявився на таксі на його ([PERSON]) водойму із перевіркою, публікація містить неправдиві та образливі висловлювання щодо нього (позивача), це «розповідь» особи, яка, на його переконання, є «замовником» статті. Вислови: «Не представився, не пояснив причини, у нетверезому\~вигляді. Із ним був ще один чоловік. Вимагав документи на став. У відповідь орендарю озвучили ціну вирішення питання - 5 тис. грн.», є неправдивими, образливими та спростовуються документами, які складені ним (позивачем) під час виконання своїх посадових обовязків. Ним здійснювалась перевірка дотримання порядку спуску води, оскільки встановлено факт пониження рівня води в ставку, внаслідок дій, вчинених громадянином [PERSON] і без відповідного дозволу. [PERSON] вчинив протиправні дії - допустив порушення і мав би сплатити штраф, як зясувалося потім у селищній раді він не є орендарем водойми, даною водоймою біля с. Комишувате займався за власною ініціативою, без будь-яких дозвільних документів, вирощував з личинки мальок коропа, товстолоба і потім реалізовував його на свій власний розсуд, коли йому потрібно спускав воду з даної водойми, не повідомляючи при цьому ні селищну раду, ні управління водного господарства, ні екологію та рибоохорону, маючи від цих дій чистий прибуток. При спробі вилучити заборонене знаряддя лову - невід, яким здійснювався відлов водних біоресурсів, не дивлячись на те, що в цей час вже був присутній дільничний поліцейський с. Рівне, йому (позивачеві) було нанесено тілесні ушкодження, про що порушено кримінальне провадження, розгляд якого триває. Факти порушення порядку спуску води [PERSON] не заперечував, тому він повідомив, що буде складати протокол. [PERSON] навіть не відмовлявся сплатити штраф, але жодних сум ніхто йому не називав і не вимагав, тим більше не йшлося ні про які «вирішення питання» за 5 тис. грн. Під час виконання посадових обовязків 21.11.2016 року він не перебував в стані алкогольного спяніння, був тверезим, оскільки ніколи не допускає таких порушень та відповідально ставиться до роботи, що можуть підтвердити працівники Національної поліції, які приїхали за викликом. Позивач зазначає, що публікація «[PERSON] на [PERSON]» містить неприпустимі образливі і такі, що порочать честь, гідність і ділову репутацію висловлювання автора статті [PERSON]: «[PERSON] їх\~дістав поборами». При цьому передсловом до цієї фрази, автор описує факт зустрічі із ще кількома місцевими орендарями, не називаючи їх прізвищ та не наводячи фактів, які автору стали відомі із слів цих осіб. Автор також приводить в своїй публікації якісь незрозумілі висновки: «схема проста: виявив порушення (або вдаване порушення) - погрожує протоколом - можна вирішити неофіційно». Публікація під назвою «Пяний чи\~ні,\~але винний» також містить недостовірну та таку, що порочить честь, гідність і ділову репутацію інформацію. В публікації мова йде про події 12.03.2017 року в м. Новоукраїнка, які автору повідомила громадянка [PERSON]. При цьому в публікації розписано події, які не відповідають тому, що відбулося насправді. Автор статті чи то від імені особи, чи то із скарг (про які вже вказує згодом) цитує: "Це був інспектор рибоохорони [PERSON], який підійшовши до мене, не представляючись у грубій формі почав вимагати документи», - так жінка пише у скаргах на [PERSON] до МінАПК, Генпрокуратури, МВС. Джерело походження інформації незрозуміле, як і не зрозуміло чи перевірялась дійсність та обєктивність цієї інформації. Єдина правдива інформація в цій публікації є те, що ним було складено протокол щодо порушення «порядку придбання чи збуту обєктів тваринного або рослинного світу». З постанови Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області він дізнався, що риба у [PERSON] зявилася через [PERSON], що не може відповідати дійсності, так як даний громадянин, підробивши документи, незаконним шляхом отримав водойму, власник якої трагічно загинув. При цьому, громадянин [PERSON] до 20.05.2016 року за допомогою сіток, електровудки знищував дану водойму. На даний час з приводу вищевказаного факту відкрите кримінальне провадження в поліції [PERSON]. Є неправдивою та недостовірною інформація про те, що він перебував у нетверезому стані, обклав лайкою [PERSON], розкидав рибу, розбив ваги і надавав стусанів. Жодної з перелічених обставин не було насправді. Що ж стосується тексту публікації про запрошення його до райвідділу поліції, відмови від проходження тесту на драгері, відмову від перевірки у райлікарні, проходження обстеження в наркодиспансері та складення протоколу за ст. 130 ч. 1 КУпАП, вказані обставини насправді відбувались по іншому, а не так,як викладає автор статті, вказана публікація містить також неприпустимі висловлювання автора: «Що й\~не дивно:\~інспектор давно\~товаришує із\~тодішнім очільником\~закладу» (напевно маючи на увазі очільника наркодиспансеру). Це висловлювання є неприпустимим та є субєктивною точкою зору автора публікації або [PERSON] Вказані висловлювання носять незрозумілий підтекст, що має на увазі автор статті є незрозумілим. Містить недостовірну та таку, що принижує честь, гідність і ділову репутацію інформацію і публікація під назвою «Ошуканці». Вказана публікація стосується подій, що мали місце 26.10.2016 року біля села Помічна Новоукраїнського району. Автор статті називає найпоказовішою історією конфлікт із орендарем водойми [PERSON] і вказує: «Це сталося 26 жовтня 2016 року, коли [PERSON] звинуватив його у «грубому порушенні правил рибальства»: ловлі забороненим знаряддям сітками». І тут же автор, зі знаками оклику наголошує: «Ні, вам шановні читачі, не привиділось! Орендар, тобто власник риби, купує рибу, запускає, вирощує - і, за логікою інспектора, не має права її виловити.» Після чого, автор статті приводить «аналіз» тексту протоколу говорячи про його неохайність, з посиланням на наявність документів в редакції газети. Вся публікація викладена таким чином, що з її змісту можна зрозуміти, що автор не вдаючись в дійсні обставини та не перевіряючи їх, намагається донести до читачів викривлені дані. Автор вдається до опису інформації, яка теж не відповідає дійсності, зокрема посилаючись на слова [PERSON]: «Уже перед відїздом згаданий [PERSON], за словами [PERSON],озвучує йому таксу за послугу в подальшому позбутися проблем з рибінспекцією та не давати хід протоколу до суду: 10 тисяч» і цитує скаргу орендаря до Генпрокуратури, вказуючи про психологічний тиск, передачу грошей в сумі 10 000 грн. [PERSON], про те, що [PERSON] ошукали. Інформація, викладена в публікації під назвою «Ошуканці» є недостовірною та такою, що спростовується документами, а саме: згідно договору про оренду земельної ділянки від 20.04.2005 року орендарем ставка, про який мова йде в статті є [PERSON]. Тобто, інформація про те, що [PERSON] є орендарем ставка на якому здійснював вилов риби не відповідає дійсності. З приводу факту незаконного вилову риби в ставку громадянином [PERSON] викликалися як працівники правоохоронних органів, завідувач сектору оперативної роботи [PERSON], і він особисто. Всі порушення, допущені [PERSON] фіксувалися в присутності численних очевидців - свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтверджують факти того, що з [PERSON] ніхто не проводив бесіду щодо коштів, засвідчено факт вилучення, зважування та перерахунку виловленої риби. Вказаними особами засвідчено той факт, що жодного документу на підтвердження права оренди ставка у [PERSON] не було. Недостовірність інформації, викладеної в статті «Ошуканці» також підтверджується і висновком службової перевірки від 21.03.2017 року, проведеної на підставі заяви [PERSON] і якою встановлено, що в діях [PERSON] та [PERSON] ознак дисциплінарного проступку не виявлено. Підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів [PERSON] та завідувача сектору оперативної роботи [PERSON] не вбачається. У вказаному висновку перевірки зафіксовано обставини, які спростовують недостовірність тих відомостей, які повідомив автору статті [PERSON] і які були відображені в публікації автором. Зазначає, що розповсюджена відповідачами інформація є недостовірною, її поширення ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію і вимагає, щоб вищезазначена інформація була спростована у такий точно спосіб, яким була поширена та офіційного вибачення відповідачів за вчинення ними неправомірних дій. Позивачем уточнено позовні вимоги, згідно наданої заяви в порядку ст. 49 ЦПК України, від 25.09.2018 року позивач просить: визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену у статті автора [PERSON] під псевдонімом «Крушеницький Ігор» під назвою «Товариство з обмеженою відповідальністю» Кіровоградрибохорона», що була опублікована 22.02.2018 року в газеті «Нова Газета» випуск № 8 (926) тираж 20 156, а саме: в частині під назвою «[PERSON] на [PERSON]» інформацію «...[PERSON] заявився...із перевіркою...Не представився, не пояснив причини, у нетверезому вигляді. Із ним був ще один чоловік. Вимагав документи на став... У відповідь орендарю озвучили ціну вирішення питання - 5 тис. грн. ...», «...[PERSON] їх дістав поборами...», «...Схема проста: виявив порушення (або вдаване порушення) - погрожує протоколом - можна вирішити неофіційно...»; в частині під назвою «Пяний чи ні, але винний» інформацію «...Це був інспектор рибоохорони [PERSON], який підійшовши до мене, не представляючись, у грубій формі почав вимагати документи», - так жінка пише у скаргах на [PERSON] до МінАПК, Генпрокуратури, МВС...», «...Як стверджує пані [PERSON] та інші свідки, інспектор був напідпитку. Жінка зробила зауваження, мовляв, спочатку треба протверезіти, представитися і вже тоді виконувати свою роботу. Після цих слів [PERSON], стверджує [PERSON], обклав її лайкою, розкидав рибу, зламав ваги, надавав стусанів...», «...Що й не дивно: інспектор давно товаришує із тодішнім очільником закладу...»; в частині під назвою «Ошуканці» інформацію «... Це сталося 26 жовтня 2016 року, коли [PERSON] звинуватив його у «грубому порушенні правил рибальства»: ловлі забороненим знаряддям - сітками. Ні, вам, шановні читачі, не привиділось! Орендар, тобто власник риби, купує рибу, запускає, вирощує - і, за логікою інспектора, не має права її виловити! Новоукраїнський райсуд став на бік «браконьєра». Так, він встановив, що претензії «викладені нечітко та некоректно», не вказані ознаки «грубості» тощо, і постановив повернути вилучені сітки і човни...», «...Уже перед відїздом згаданий [PERSON], за словами [PERSON], озвучує йому «таксу» за послуги в подальшому позбутися проблем з рибінспекцією та не давати хід протоколу до суду: 10 тисяч. Як пише орендар у скарзі до Генпрокуратури, «...перебуваючи під психологічним тиском, я передав [PERSON] особисто у руки вказану суму 10 000 гривень і лише пізніше зрозумів, що допустив невиправну помилку...»; зобовязати відповідача [PERSON] протягом 15 календарних днів з дня набрання судовим рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію про нього шляхом розміщення в газеті «Нова Газета» резолютивної частини рішення суду у цій справі під заголовком «Спростування» та стягнути з відповідачів на його користь судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 1\~409,60 грн. та витрат за надання правничої допомоги в сумі 5\~000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просили задовольнити позов з урахуванням уточнень. Ухвалою суду від 02.10.2018 року замінено відповідачів у справі [PERSON] на [PERSON] та газету «Нова Газета» на приватне підприємство «Тур-Прес» як належних відповідачів. Відповідач [PERSON], який діє від свого імені та від імені ПП «Тур-Прес», в судовому засіданні позов не визнав, надав відзив на позов, пояснив, що факти, які опубліковані ним в статті «Товариство з обмеженою відповідальністю» Кіровоградрибохорона», що була опублікована 22.02.2018 року в газеті «Нова Газета» випуск № 8 (926), викладені на підставі тих доказів, які отримані ним в ході перевірки зазначених обставині які підтверджені як документами, так і поясненнями учасників ситуацій, які від описував. Суд,\~заслухавши пояснення\~позивача т\~його представника,\~відповідача,\~допитаних в\~судовому засіданні\~свідків:\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~дослідивши матеріали\~справи,\~встановив такі\~факти та\~відповідні їм\~правовідносини. Судом встановлено, що 22.02.2018 року в газеті «Нова Газета» випуск № 8 (926) надрукована та розповсюджена стаття під назвою: «Товариство з обмеженою відповідальністю «Кіровоградрибоохорона» (аркуш 3 газети), автор статті [PERSON], інформація наведена у статті безпосередньо стосується особи позивача [PERSON], як головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів. Стаття під назвою «Товариство з обмеженою відповідальністю «Кіровоградрибоохорона» поділена на частини з різними підзаголовками: «[PERSON] на [PERSON]», «Пяний чи ні, але винний», «Ошуканці», «Відповідальність існує?». Вказаний факт не оспорюється відповідачем по справі, який пояснив, що обставини викладені ним, підтверджені зібраними документами та показами свідків, які надавали пояснення, що записані ним на відео носієві. Допитані за клопотанням позивача в судовому засіданні свідки пояснили, зокрема: свідок [PERSON] пояснив, що жива з позивачем в одному будинку, позивач інспектор рибоохорони, він був свідком подій 21.11.2016 року, коли з позивачем виїхали на рейд в с. Комишувате і бачили спущений ставок, людей, які торгували рибою. Коли [PERSON] попросив предявити документи, один з чоловіків дав команду і [PERSON] кинули в річку, порвали кутку. Ці події відбувались в присутності дільничного інспектора. Чоловік представився хазяїном ставка, сказав, що документи в сільраді, а ніші люди його працівники. На його адресу були погрози, [PERSON] представився інспектором, що було далі він не бачив, ніяких розмов про гроші не було. Свідок [PERSON] пояснив, що він є позаштатним громадським інспектором. Був свідокм подій 21.11.2016 року в с. Комишувате, бачив спущений ставок, виловлена риба грузилась людьми до машини. Коли [PERSON], який представився інспектором попросив документи, чоловік. Який представся хазяїном ставка, схватив [PERSON] та кинув його в річку, [PERSON] порвали куртку, а в нього відібрали телефон. Події відбувались в присутності працівника міліції. Коли вони звернулись до сільради, то встановили, що в того, хто назвався хазяїном, документів не було, ніякої розмови про гроші не було. Також він був свідком поді в м. Новоукраїнка, де жінка продавала рибу і коли він особисто запитав про документи, вона кинула рибу в машину, залишила ваги та втекла. В присутності працівників міліції нас назвали пяними, так як інший свідок цих подій через перенесену хворобу погано говорить. Нас забрали до міліції, а коли вони їхали до м. Кіровограда їх зупинили біля обласної лікарні де в наркодиспансері встановили відсутність спяніння. На адресу продавця риби ніяких образливих слів не було, вважає рішення судів неправомірними. Свідок [PERSON] пояснив, що був свідком подій торгівлі риби в м. Новоукраїнка, коли продавці риби сховали рибу, у нього неправомірно відібрали документи та обзивали пяним, він погано говорить через перенесений інсульт, документи повернули, розмову між [PERSON] та продавцем риби не чув, [PERSON] рибу не розкидав, риба знаходилась в машині, ваги та продавця не чіпав. Свідок [PERSON] пояснила, що працює головою сільради та знаходилась в кабінету, коли до неї приїхав представник риб надзору [PERSON] і вона пояснила, що орендарем ставка є [PERSON], який не звертався до сільради щодо спуску ставка. Ставок спущений незаконно і [PERSON] забороняв людям ловити рибу, хоча не мав повноважень і назвався представником [PERSON]. У нього мав би бути дозвіл на спуск води на підставі рішення. Договір оренди укладений з [PERSON], інші обставини вона знає зі слів, присутньою на місці не була та вважає, що [PERSON] діяв правомірно. Свідок [PERSON] пояснив, що його попрохав бути свідком [PERSON]. Коли він приїхав т на став, то бачив, що [PERSON] разом з [PERSON] затримали одного чоловіка, а другий втік. Він бачив сітку, яку вони зняли і телефонували [PERSON], який нібито хазяйнує. [PERSON] поламав спініг і з цього приводу вони звертались до поліції та він особисто писав звернення, так як [PERSON] «грається ставком» спускаючи воду, не дозволяє громадянам ловити рибу. На вимогу інспектора Тоток документи не предявив, у нього лише був акт на зарибленість і все. Свідок [PERSON] пояснив, що в жовтні 2016 року був на рибалці, але став був спущений від бачив чотири сітки та дві лодки, допомагав зняти сітки, був зафіксований факт браконьєрства зі сторони [PERSON], інспектор діяв правомірно, а про [PERSON] знає вся Помічна, що він контролює вилов риби. Інспектор переважив рибу, що було зафіксовано. Свідки [PERSON] і [PERSON] надали суду аналогічні свідчення. За ініціативою відповідача в судовому засіданні також допитані свідки, які пояснили, зокрема: свідок [PERSON] пояснив, що ставок в с. Поічна є власністю [PERSON], а він є суборендарем відповідно до договорі від 17.02.2012 року. Він дозволяв ловити рибу, але рибаки діяли недозволеними методами шурували «драчами». Дійсно, був рибнадзор, коли на ставку стояли сіті, вони зняли його сіті, забрали рибу. Він виловлює рибу та виконує умови договору і судом встановлено правомірність його дій. Заяву на спуск води у ставу він не писав, кошти від нього за вирішення питання вимагав другий інспектор в сумі 10 тис. грн.., [PERSON] був поруч. Свідок [PERSON] пояснила, що торгувала рибою в м. Новоукраїнка, підійшла невідома особа, чоловік був пяний вимагав документи, я йому нічого не надала і він порозкидав рибу, зламав ваги. Документи на рибу були всі. На запитання учасників процесу не змогла назвати які документи потрібні для торгівлі рибою. Свідок [PERSON] пояснив, що займається «мальком», запліднював став особисто мальком 8 тон, коли бригада ловила рибу, приїхав [PERSON] та забрав ключі від машини «Нива», вимагав гроші, в нього «такса» 5 тис. грн., забрав ключі неправомірно, а коли відбирали ключі, то покотились в річку і вимокли. Події відбувались в присутності дільничного. Ставок оформлений на [PERSON], а в нього Генеральне доручення на розпорядження ставом від імені [PERSON]. Він сплатив штраф за те, що спустив воду у ставу, доказів хабара у нього не має, іноді з [PERSON] розраховувались рибою і не один раз. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до статті 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Цим конституційним положенням відповідають приписи Цивільного кодексу України, якими встановлено, що фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію (абзац перший частини першої статті 302). Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Суд не вправі зобовязувати вибачатись у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України. Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Відповідно до вимог ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сімї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до розяснень п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.09.1990 року № 7 «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації» згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Згідно п.15 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України при розгляді справ суди повинні зясувати, чи поширені відомості, про спростування яких пред'явлений позов, чи порочать вони честь, гідність і ділову репутацію позивача та чи відповідають дійсності. Під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, використання інших засобів масової інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині. У пп. 24, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що, задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. Якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Встановлено, що стаття «ТОВ Кіровоградрибоохорона» надрукована в газеті «Нова Газета» 22.02.2018 року і її автором є [PERSON], який є співвідповідачем у справі, тобто інформація поширена газетою. Вказана інформація стосується безпосередньо позивача та висвітлю події, в яких позивач виступав як посадова особа інспектор рибоохорони і виконував свої службові обовязки. Судом встановлено, що ні у [PERSON], ні у [PERSON] на момент перевірки інспектором не було відповідних документів договору оренди ставків. Відносно звинувачення позивача в отриманні хабарів від цих осіб, позивач звернувся до поліції із заявою проти порушення відносно них кримінального провадження за ст. 383 ч.2 КК України. Суд критично оцінює наданий відповідачем відеозапис, так як люди, що давали оцінку діям позивача не персоніфіковані, не попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих відомостей. Посилання відповідача на рішення Новоукраїнського райсуду та Ленінського райсуду м. Кіровограда не можуть бути доказами по справі у звязку з тим, що 26.04.2017 року Новоукраїнський райсуд закрив провадження по справі відносно [PERSON]О у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення з тих підстав, що в неї є всі дозвільні документи на торгівлю свіжою рибою, але події відбувалися 12.03.2017 року і, як пояснили свідки [PERSON] та [PERSON], [PERSON] не надала їх рибінспектору, а втекла, а в судовому засіданні вона не могла пояснити, які саме документи в неї були. Щодо подій 26.10.2016 року, той же суддя Новоукраїнського суду, закривши провадження за відсутністю в діях [PERSON] складу правопорушення, послався на копію договору суборенди ставка, якого не існує, а є лише довіреність на представництво інтересів в різних органах, і з цього суддя зробив висновок про правомірність дій [PERSON] Як встановлено в судовому засіданні дії судді оскаржені в прокуратуру і заява внесена до ЄРДР. Щодо відмови [PERSON] від проходження медичного огляду на стан спяніння, то вказана обставина спростована наданим ним актом медичного огляду, що встановлено в постанові суду. Суд приходить до висновку, що факт поширення недостовірних відомостей в статті «ТОВ Кіровоградрибоохорона», надрукованій в газеті «Нова Газета» 22.02.2018 року автором [PERSON]О щодо позивача знайшов підтвердження. Тобто позивачем доведено факт поширення недостовірної інформації відповідачами, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права на повагу до його честі, гідності, ділової репутації, позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат пропорційно до задоволених вимог з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування сплаченого судового збору 1\~409,60 грн. з кожного. Відповідно до вимог ст. 138 ЦПК в редакції Закону № 2147-УШ витрати, повязані з правничою допомогою\~адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. [PERSON] витрати на правничу допомогу адвоката документально не підтверджені, тому вимоги про їх відшкодування не можуть бути задоволені. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial