Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом. В позові посилається на те, що відповідач протиправно займає частину земельної ділянки, площею 61 кв.м. (0,0061 га), на територій військового містечка №60 за адресою: [ADDRESS] шляхом розміщення на ній за відсутності відповідних дозволів самовільно побудованих одноповерхової прибудови, площею 29 кв.м. та окремої двоповерхової цегляної споруди (гараж), площею 32 кв.м. Позивач просить суду зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0061 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], територія військового містечка №60 шляхом знесення самовільно побудованих одноповерхової прибудови, площею 29 кв.м. та окремої двоповерхової цегляної споруди (гараж), площею 32 кв.м. Позивач надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день та час його слухання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено з матеріалів цивільної справи, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею від 01.08.1969 року, виданого на право користування землею розміром 0,33 га, яка розташована за адресою: [PERSON], Міністерству оборони. Вказана земельна ділянка знаходиться у складі військового містечка №60. Відповідно до ордеру [NUMBER] від 08.01.1974 року, гр. [PERSON] надано у користування квартира [ADDRESS] на родину у складі двох чоловік - [PERSON] та доньку [PERSON] Згідно заяви відповідача [PERSON], особовий рахунок було переоформлено на останню у зв'язку зі смертю чоловіка [PERSON] Відповідно до Акту обстеження військових містечок №1, 56, 60 Дніпропетровського гарнізону, було виявлено, що біля квартири [ADDRESS] самочинно побудовано одноповерхову прибудову, площею 29 кв.м. та окрему двоповерхову цегляну споруду (гараж), площею 32 кв.м. Згідно до статті 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а)усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Згідно ч. 2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень'" його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного Кодексу України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту. Відповідно до ч. 1 с. 212 Земельного Кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки (ч. 2 ст. 212 ЗК України). Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідно до ч.4 ст.376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Судом безспірно встановлено, що правовстановлюючих документів на земельну ділянку за адресою: вул.Січових Стрільців, 127а в м.Дніпрі за відповідачем не зареєстровано, рішення про надання зазначеної земельної ділянки у власність чи користування відповідачу не надавалося. Крім того, відповідачем самочинно на вказаній земельній ділянці побудовано одноповерхову прибудову, площею 29 кв.м. та окрему двоповерхову цегляну споруду (гараж), площею 32 кв.м побудовано одноповерхову прибудову, площею 29 кв.м. та окрему двоповерхову цегляну споруду (гараж), площею 32 кв.м., а тому, виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпра є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову в повному обсязі, судовий зір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1600 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved