Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Західукргеологія» Національної акціонерної компанії «Надра України», третя особа [PERSON], про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що з 03.02.2003 року працював на підприємстві відповідача на різних посадах. Відповідно до наказу № 157-к від 01.12.2015 року був призначений на посаду заступника директора з геології та інвестиційної діяльності. Наказом № 179 від 12.12.2016 року був звільнений з посади за одноразове грубе порушення трудових обовязків за п. 1 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України). Своє звільнення [PERSON] вважає незаконним, оскільки 07.12.2016 року він направив директору ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» заяву про надання йому відпустки по догляду за дитиною до трьох років з 12.12.2016 року. Аналогічна заява була направлена повторно 09.12.2016 року. Крім того, вважає, що оскаржуваний наказ не містить чітко сформульованого одноразового порушення конкретних трудових обовязків. Позивач просить суд скасувати наказ № 179 від 12.12.2016 року, поновити його на посаді заступника директора з геології та інвестиційної діяльності ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія», стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у сумі 3000,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов [PERSON] підтримала та просила задовольнити. Надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» та третьої особи під час розгляду справи проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що наказ про звільнення був винесений на підставі акту службового розслідування та обвинувального вироку суду щодо [PERSON] Одноразовим грубим порушенням в даному випадку є вчинення позивачем кримінального правопорушення в робочий час в службовому кабінеті. [PERSON] вчиненням злочину скомпрометував свою посаду та підприємство загалом, втратив довіру керівництва та колективу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини . Відповідно до записів у трудовій книжці серії АХ № 594090, [PERSON] 03.02.2003 року був прийнятий на роботу до Тематичної партії ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» на посаду геолога. На підприємстві відповідача останній працював на різних посадах. Наказом № 157-к від 01.12.2015 року [PERSON] був призначений на посаду заступника директора з геології та інвестиційної діяльності. Вироком Галицького районною суду міста Львова від 01.11.2016 року у справі № 461/6568/16-к [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України. У вироку встановлені судом наступні обставини. 01.07.2016 року [PERSON], перебуваючи у своєму службовому кабінеті за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 8, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди, під час розмови із представником ПП «НОВОКОМ», висловив пропозицію про передачу йому грошових коштів в сумі 15000 гривень шляхом перерахування їх на його картковий рахунок, за підготовку документів для подальшого отримання ПП «НОВОКОМ» спеціального дозволу на користування надрами, а саме: за надання точних координат, виготовлення ситуаційного плану та підготовки документів для подачі в ДП «Геоінформ» з метою купівлі геологічної інформації. 04.07.2016 року було перераховано вищевказані грошові кошти в сумі 15000 грн. на картковий рахунок Михайлівського І.3. 13.07.2016 року представник ПП «НОВОКОМ» передала [PERSON] І.3. на його пропозицію, неправомірну вигоду в розмірі 1500000 гривень, що є частиною від раніше висловленої ним суми неправомірної вигоди за його сприяння та обіцянку здійснити вплив на службових осіб Державної служби геології та надр України та Державної комісії України по запасах корисних копалин, які уповноважені затверджувати підрахунок корисних копалин, реєстрацію форми 3-гр, затверджувати звіт про апробацію запасів, видавати спеціальний дозвіл на користування надрами ПП «НОВОКОМ» на Південно-Сулятинській площі, після чого незаконні дії [PERSON] 1.3. були припинені працівниками правоохоронного органу, а предмет неправомірної вигоди вилучено. Згідно з умовами угоди про визнання винуватості, [PERSON] 1.3. під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов'язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. За приписами ч. 4 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені вироком у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постановою суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а відтак не підлягають доказуванню. Комісією підприємства відповідача було проведено службове розслідування щодо порушення трудової дисципліни [PERSON], за результатами якого 12.12.2016 року був складений акт. У вказаному акті зазначено, що [PERSON], працюючи на посаді заступника директора з геології та інвестиційної діяльності ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія», будучи службовою особою, всупереч вимогам посадових інструкцій, в обхід встановленого порядку надання послуг, без оформлення відповідного договору, використавши своє службове становище та службовий кабінет на підприємстві, отримав поза обліком ДП грошові кошти у сумі 1515000 грн. для особистого збагачення, чим спричинив збитки підприємству. Наказом директора ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» від 12.12.2016 року № 119 [PERSON] був звільнений з посади заступника директора з геології та інвестиційної діяльності за одноразове грубе порушення трудових обовязків за п. 1 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України. У фабулі наказу зазначено, що підставою для звільнення та одноразовим грубим порушенням трудових обовязків є факт вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України та набрання вироком щодо нього законної сили. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених на підставі п.1 ст. 41 КЗпП крім підстав передбачених ст. 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємств, відділення чи іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами. Згідно роз'яснень п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11. 1992 року за № 9 „Про практику розгляду судами трудових спорів" на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП за одноразове грубе порушення трудових обов'язків трудовий договір може бути розірвано лише з зазначеними у цій нормі працівниками. Вирішуючи питання, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку шкоду ним завдано (могло бути завдано). З урахуванням положень Постанови Пленуму Верховного Суду України, суд вважає, що вчинення [PERSON] злочину під час виконання ним службових обовязків необхідно розцінювати як одноразове грубе порушення трудових обовязків, що дало право керівнику підприємства на розірвання трудового договору з підстав п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. При цьому, суд вважає, що у звязку зі вчиненням [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, на робочому місці в кабінеті підприємства та у робочий час, здійсненням кримінально караних дій, що суперечать інтересам служби, позивач скомпрометував себе як заступник керівника підприємства, втратив довіру керівництва та колективу. Тому, суд вважає правомірними дії керівника підприємства щодо винесення наказу про звільнення позивача, та не вбачає можливості його поновлення на посаді. Посилання позивача на неналежний розгляд керівником підприємства його заяв про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення трирічного віку є безпідставними, оскільки, як зазначає представник відповідача, до заяви не було додано довідки з місця роботи матері дитини, про те, що остання вийшла на роботу до закінчення терміну цієї відпустки і виплату допомоги по догляду за дитиною їй припинено. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Інших належних і допустимих доказів належного оформлення заяви про надання відпустки [PERSON] не надано. З урахуванням викладеного, з огляду на встановлені судом обставини, що визнані одноразовим грубим порушенням трудових обов'язків, втратою довіри та компрометація посади та колективу ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія», суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову [PERSON] про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. У звязку з відмовою у позові та звільненні позивача від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на державу.

Outcome: dismissed