Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

На розгляд до Верхньорогачицького районного суду Херсонської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення заподіяної шкоди, з підстав, викладених в заяві. Просить суд зобов`язати [PERSON] повернути [PERSON] земельну ділянку загальною площею 7,1328 га, розташовану на території Верхньорогачицької селищної ради Верхньорогачицького району Херсонської області, кадастровий номер земельної ділянки 6521555100:07:025:0020; стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 28 930,64 грн. шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 1816,00 грн.. Ухвалою від 18.03.2021 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 21.04.2021 року. 21.04.2021 року позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надіслав клопотання (а.с.31), просить суд справу розглянути без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в призначений час 21.04.2021 року в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України (а.с. 30). Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання 21.04.2021 року не з`явився, але надіслав клопотання (а.с. 32), яким просив суд справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позовних вимог та заочного розгляду справи не заперечив. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з"явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання з невідомих причин, не подав відзив, та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд відповідно до частини 2 вказаної статті може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до ст.. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Судом при вивченні матеріалів справи встановлено, що 28.09.2020 року укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавцем, [PERSON] , [PERSON] на 15 років було передано в оренду земельну ділянку загальною площею 7,1328 га, розташовану на території Верхньорогачицької селищної ради Верхньорогачицького району Херсонської області, кадастровий номер земельної ділянки 6521555100:07:025:0020 (а.с. 5-6). Вказане також підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №229604981 від 26.10.2020 року (а.с. 7) та актом прийому-передачі земельної ділянки в натурі від 28.09.2020 року (а.с. 8). 23 жовтня 2020 року позивач здійснив передосінній обробіток вказаної земельної ділянки, а саме: її оранку. У листопаді 2020 року під час обстеження орендованої земельної ділянки ним було встановлено, що вона засіяна озимим ячменем. Як з`ясувалося, це було зроблено [PERSON] , який проживає в смт. Верхній Рогачик, оскільки він перед цим без правовстановлюючих документів обробляв цю ділянку. Після розмови із власником земельної ділянки - [PERSON] , позивач дізнався, що він не надавав своєї згоди на обробіток орендованої [PERSON] землі. Крім того, в рамках досудового розслідування кримінального провадження №12020023120000198 від 12.11.2020 року, відкритого за фактом незаконного самовільного зайняття спірної земельної ділянки (а.с. 18), з пояснень свідка [PERSON] стало відомо, що він виконував роботи з посіву ячменю на території земельної ділянки, яка вже була оброблена, за замовленням [PERSON] (а.с. 17). Встановивши факт самовільного зайняття земельної ділянки, позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, із заявою про притягнення відповідача до відповідальності та здійснення розрахунку розміру заподіяних збитків внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки відповідачем (а.с.9). Відповідно до п.7 Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, проводиться Держекоінспекцією та її територіальними органами або Держгеокадастром та його територіальними органами, а розміру шкоди, заподіяної юридичним та фізичним особам, - територіальними органами Держгеокадастру. ГУ Держгеокадастру у Херсонській області було здійснено перевірку фактів, викладених у заяві позивача та встановлено порушення відповідачем приписів ст. 125,126 Земельного кодексу України, а саме: самовільне зайняття земельної ділянки загальною площею 7,1328 га, розташовану на території Верхньорогачицької селищної ради Верхньорогачицького району Херсонської області, кадастровий номер земельної ділянки 6521555100:07:025:0020 (а.с. 16). За вказане правопорушення на відповідача було накладено адміністративне стягнення за ст. 531 КУпАП, що підтверджується копією постанови від 14.01.2021року № 1218-ДК/0002По/08/02/-21 (а.с. 10-11). Вирішуючи питання з приводу наявності підстав для відшкодування завданих збитків, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов`язання, які виникають з угод або в наслідок заподіяння шкоди. Приписами ст. 16 ЦК України встановлено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків (шкоди). Відповідно до положень ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам. Згідно ст. ст. 125, 126 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладання договору оренди і його державної реєстрації . Згідно ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Статтею 211 ЗК України та ст. 56 Закону України "Про охорону земель" передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема, за самовільне зайняття земельних ділянок. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Така шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Шкода заподіяна самовільним зайняттям відшкодовується на підставі загальних норм ЦК України. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка її завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням земельного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Стаття 1166 ЦК України містить правило про загальний (генеральний) делікт, відповідно до якого будь-яка шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, повинна бути відшкодована особою, яка її завдала, в повному обсязі. Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). У науці цивільного права акт завдання шкоди прийнято поділяти на такі складові елементи: а) протиправна поведінка особи; б) настання шкоди; в) причинний зв`язок між двома першими елементами; в) вина завдавача шкоди. При цьому, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність всіх складових правопорушення. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). При цьому шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується у повному обсязі. Виходячи з загальних принципів цивільного права для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди потрібна наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Тобто, для застосування такої міри відповідальності як стягнення шкоди, позивач повинен довести наявність шкоди (її розмір), протиправність дій відповідача, та причинний зв`язок між шкодою позивача та протиправними діями відповідача. У постанові від 22.05.2019 року у справі № 311/1841/18 Верховний Суд зазначив, що відшкодування шкоди у зв`язку із самовільним зайняттям земельних ділянок є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. В даному випадку ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, відповідно до п.7 Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, було здійснено розрахунок розміру шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. Відповідно до цього розрахунку розмір заподіяної позивачу шкоди становить 28 930,64 грн. (а.с. 13) Повідомлення про сплату шкоди від 14.01.2021 року № 1218-ДК/0001Шк/11/01/-21 (а.с. 12) разом із розрахунком розміру шкоди було направлено на адресу відповідача поштовим відправленням 7440200366854, що підтверджується повідомленням про вручення від 22.02.2021 року, яке було вручено відповідачеві 21.01.2021 року, що підтверджується копією з інтернет-сайту Укрпошти (а.с. 14-15). Але по цей час шкода позивачу не відшкодована, земельну ділянку йому не повернено. Тому з урахуванням вищевикладених обставин та норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню. В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору в розмірі 1816,00грн..

Outcome: approved