Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

В липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право на земельну частку (пай) бувшого колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», що розташована на території колишньої Кустовецької сільської ради, а у разі відсутності - із земель запасу Полонської міської ради ОТГ розміром 4,52 умовних кадастрових гектари. В обґрунтування позову зазначила, що, відповідно до трудової книжки колгоспника, вступила в члени колгоспу «Радянська Україна» Полонського району с. Кустівці в березні 1979 року на посаду зоотехніка. Крім цього, з 1972 по 1975 роки працювала там же на різних роботах. З 1985 року працювала заступником по свинарству, з 1998 року - телятницею, а з 2000 року - дояркою. Лише 1 квітня 2005 року звільнилася з роботи в СТОВ «Україна» с. Кустівці Полонського району згідно ст. 38 КЗпП України. Відповідно до протоколу №1 від 17.02.2000 р. КСП «Україна» перетворено в СТОВ «Україна». Відповідно до Державного на право колективної власності на землю серії ХМ 17 КСП «Україна» земля була передана 06 жовтня 1995 року, проте вона не була внесена до списку осіб, що мають право на земельну частку. Відповідно до протоколу №1 зборів засновників СТОВ «Україна» від 15.03.2001 р. було внесено пропозицію сесії Кустовецької сільської ради надати їй земельний пай з резервного фонду. Відповідно до відповіді на звернення відділу у Полонському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, вартість земельної частки (паю) становить 77076,92 грн., а її розмір в умовних кадастрових гектарах становить 4,52. У зв`язку з цим просить визнати за нею право на земельну частку (пай). 28 липня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та постановлено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачі у встановлений строк відзиву на позовну заяву не надали. Представник Полонської міської ради подав до суду заяву, в якій вказав, що покладається на думку суду у вирішенні спору. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , відповідно до даних трудової книжки колгоспника (а.с.10, зворот), вступила в члени колгоспу «Радянська Україна» Полонського району с. Кустівці в березні 1979 року на посаду зоотехніка. Крім цього, з 1972 по 1975 роки працювала там же на різних роботах. З 1985 року працювала заступником по свинарству, з 1998 року - телятницею, а з 2000 року - дояркою. Лише 1 квітня 2005 року звільнилася з роботи в СТОВ «Україна» с. Кустівці Полонського району згідно ст. 38 КЗпП України. Відповідно до протоколу №1 від 17.02.2000 р. КСП «Україна» перетворено в СТОВ «Україна». З даних відповіді на звернення відділу у Полонському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №29-22-0.29-124/112-21 від 28.05.2021 р. згідно протоколу розподілу земельних часток (паїв) для власників сертифікатів КСП «Україна» [PERSON] не була включена до списку громадян-власників земельних часток (паїв), вартість земельної частки (паю) становить 77076,92 грн., а її розмір становить 4,52 в умовних кадастрових гектарах (а.с.11). Згідно з даними Державного на право колективної власності на землю серії ХМ 17 КСП для КСП «Україна» земля була передана 06 жовтня 1995 року (а.с.12-15). Відповідно до даних протоколу №1 зборів засновників СТОВ «Україна» від 15.03.2001 р. було внесено пропозицію сесії Кустовецької сільської ради надати позивачу [PERSON] земельний пай з резервного фонду (а.с.18). Вказані обставини сторонами визнаються і не заперечуються. Відповідно до Указу Президента №720 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали у ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) при паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Відповідно до ст.2 вказаного Закону України основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Отже, необхідною умовою для отримання земельної частки (паю) є членство в колективному підприємстві. Як зазначено вище, на час отримання Державного акта на право колективної власності на землю, [PERSON] була членом КСП «Україна» та мала право на земельну частку (пай), але до списків на отримання земельної частки (паю) із невідомих причин внесена не була. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статей 16 та 328 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно з п.17 Розділу 10 Прикінцевих положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Однак, під час розпаювання земель КСП «Україна» позивач сертифікат про право на земельну частку (пай) не отримувавла а тому позивач [PERSON] не може отримати дану земельну ділянку іншим чином, ніж в судовому порядку. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" Земельного кодексу), член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 20/95 від 08.08.1995"Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved