Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Знам'янський міжрайонний прокурор звернувся до суду з позовом, в інтересах держави в особі Знам'янської центральної районної лікарні, в якому просить стягнути з [PERSON] витрати на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину в сумі 2108 грн. 48 коп. Свої вимоги обґрунтував тим, що 29 січня 2013 року, приблизно о 14.00 год., [PERSON], маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло, та реалізуючи його, діючи умисно, та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, за попередньою змовою з [PERSON], з метою заволодіння майном [PERSON], розподілили між собою ролі, а саме [PERSON], достовірно знаючи, що [PERSON] мешкає один, є особою похилого віку та знає його у обличчя, надав [PERSON] електрошокер та повідомив йому, що для реалізації указаного злочину [PERSON] необхідно зайти до домоволодіння [PERSON], завести розмову з потерпілим з приводу покупки належного йому автомобілю, та, з метою попередити будь-які активні дії з його боку та виключити можливість чинити опір, завдати електричним розрядом удар в область шиї потерпілого; після того, як [PERSON] після отриманого удару струмом електрошокера впаде на підлогу, то [PERSON] повинен був проникнути до будинку та разом з [PERSON] заволодіти майном потерпілого. При цьому [PERSON], згідно попередньої домовленості, повинен був стояти неподалік та попередити [PERSON] у разі появи сторонніх осіб, які могли б завадити скоєнню злочину.Реалізуючи спільний з [PERSON] умисел, [PERSON] разом з [PERSON] прийшли до домоволодіння [PERSON], розташованого за адресою [ADDRESS], де [PERSON], перелізши через паркан, проник на територію указаного домоволодіння та погукав [PERSON], в цей час [PERSON] залишився стояти на вулиці поряд з домоволодінням [PERSON], з метою попередити [PERSON] у разі виникнення небезпеки, спілкуючись з останнім за допомогою мобільного телефону. Після того, як [PERSON] відчинив двері та запросив [PERSON], останній зайшов у будинок та, діючи згідно попередньої домовленості із [PERSON], завів розмову з господарем. У ході розмови, скориставшись тим, що [PERSON] відволікся, [PERSON] витягнув з кишені куртки електрошокер і направив розряд в область його обличчя. [PERSON], на якого розряд струму не подіяв, узяв дерев'яну палку та став захищатися від нападу, у зв'язку з чим [PERSON] наніс йому удар кулаком в область обличчя та, вирвавши у нього з рук палку, наніс не менше 4 ударів взутою ногою та вказаною палкою по голові, тулубу та руках потерпілого, долаючи його опір, при цьому вимагаючи у [PERSON] гроші. Подолавши частково опір [PERSON], [PERSON] зателефонував [PERSON] та покликав останнього на допомогу. [PERSON], перелізши через паркан на територію домоволодіння [PERSON], зайшов до будинку. Після того, як [PERSON] зайшов до будинку, він разом з [PERSON] з метою подолання опору з боку потерпілого застосували до [PERSON] фізичну силу, а саме спільно нанесли не менш 5 ударів кулаками рук в область голови та тулубу [PERSON], спричинивши таким чином останньому тілесні ушкодження у вигляді саден, забійної рани та крововиливу в області голови, струсу головного мозку, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 74 від 27 березня 2013 року, по тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я. Після цього [PERSON] та [PERSON], з метою заволодіння грошима [PERSON], який той носив при собі, стали тримати його за руки з двох боків, упереджаючи його можливість чинити опір, а [PERSON] в цей час з внутрішньої кишені сорочки дістав гроші в сумі 7000 грн., після чого [PERSON] та [PERSON] з місця скоєння злочину зникли, викраденими грошима розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили [PERSON] матеріальної шкоди на суму 7000 грн. Вироком Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 3 грудня 2013 року у справі №1-кп/389/85/13 [PERSON] та [PERSON] визнано винними у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.187 КК України та кожному призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є їх власністю. Згідно з довідкою Знам'янського МВ УМВС України в Кіровоградській області від 13 листопада 2014 року №31/11257 [PERSON] з 2 квітня 2014 року перебуває у розшуку. [PERSON] ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 15 серпня 2014 року звільнено від відбування покарання за хворобою за вироком Знам'янського міськрайонного суду від 13 грудня 2013 року. При цьому, у зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Знам'янської центральної районної лікарні з 29 січня 2013 року по 20 лютого 2013 року, тобто 22 ліжко - дні. Вартість одного ліжко - дня на момент лікування потерпілого від злочину становила 95 грн. 84 коп. Таким чином, на лікування потерпілого медичним закладом за вказаний період витрачено 2108 грн. 48 коп. Представник органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб - старший прокурор Знам'янської міжрайонної прокуратури Федорова С.М. вимоги позову підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник Знам'янської районної центральної лікарні у судове засіданні не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, причина неявки не відома. Відповідач у судове засідання також не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. У матеріалах справи міститься заява [PERSON], де повністю визнавши позовні вимоги, просить справу розглядати у його відсутність. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно з вироком Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 3 грудня 2013 року ухваленого в справі №1-кп/389/85/13, [PERSON] та [PERSON] визнано винними у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.187 КК України та кожному призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є у їх власністю(а.с. 5-9). Даний вирок ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 3 липня 2014 року залишено без змін (а.с. 10). При цьому, у кримінальному провадженні цивільний позов щодо відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON], не заявлявся. У зв'язку з одержаними тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Знам'янської центральної районної лікарні з 29 січня 2013 року по 20 лютого 2013 року, тобто 22 ліжко - дні, що підтверджується довідкою вищезазначеного медичного закладу (а.с.20). При цьому вартість одного ліжко-дня, на момент його лікування становила 95 грн. 84 коп. Згідно з довідкою Знам'янського МВ УМВС [PERSON] перебуває у розшуку (а.с.17). [PERSON] ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 15 серпня 2014 року, від відбування покарання за вироком Знам'янського міськрайонного суду від 13 грудня 2013 року, звільнено за хворобою (а.с. 18-19). Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебуває на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування. Згідно зі ст. 1206 ЦК України, яка закріплює порядок відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, особа, що вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, При цьому особа, вчиняючи злочинне діяння, яким завдає шкоду каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, не тільки порушує сферу особистого інтересу потерпілого, а й заподіює збитки закладу охорони здоров'я, чим змушує його здійснювати відповідні непередбачені витрати на лікування особи, що постраждала від злочину, яких можна було б уникнути. За змістом Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 17 липня 1995 року „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" кошти, витрачені на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями, при цьому відшкодуванню підлягають тільки кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого у лікарні, госпіталі, диспансері чи в іншому стаціонарному лікувальному закладі, і зазначене відшкодування можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебування потерпілого на такому лікуванні. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, те що прокурор просить позов задовольнити, а сам відповідач не заперечує протии стягнення з нього 2108 грн. 48 коп., те що вироком Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, а також те що у наслідок спричинення відповідачем тілесних ушкоджень [PERSON], він перебував 22 ліжко-дні на стаціонарному лікуванні і, доведений причинний зв'язок між злочинними діяннями відповідача та перебуванням потерпілого на лікуванні, вартість якого становить 2108 грн. 48 коп., суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судові витрати. На підставі викладеного, ст.ст. 1166, 1206 ЦК України,

Outcome: approved