Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 21.06.2011 він уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Заставнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. В даному шлюбі дітей не має. Позивач посилається на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, їх сімейне життя не склалося через різні погляди на життя та частих сварок між ними. Сімейне життя з відповідачем стало неможливим через те, що вони втратили один до одного почуття поваги, любові та довіри. Відповідач негативно статься до його дітей від першого шлюбу, принижує та зневажає їх. Починаючи із вересня 2017 спільно не проживають, не ведуть спільного господарства. Відповідачка покинула будинок в якому вони проживали та переїхала до помешкання своїх батьків. В зв'язку із вказаним позивач вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просить його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.06.2011, що видно із повторного свідоцтва про укладення шлюбу серії І-МИ № 135321 від 05.09.2017 (а.с.5). В шлюбі у сторін дітей не має. Причиною розпаду сім'ї є те, що спільне проживання сторін та шлюбні відносини між ними стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя та частих сварок. Між сторонами втрачено почуття поваги, любові та довіри, їх шлюб розпався та носить формальний характер. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім'ї суперечить їх інтересам, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії І-МИ № 135321 від 05.09.2017 (а.с.5) відповідач не змінювала своє прізвище. У зв"язку з чим у суда відсутні підстави вирішувати питання про зміну її прізвища після розлучення. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved