Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що [INFO] та [INFO] він, як депутат Лиманської міської ради, звертався до відповідача з проханням опублікувати звіт перед виборцями про свою діяльність. 9 лютого 2017 року він отримав відмову. Вважає, що такі дії відповідача порушили його немайнові права на розповсюдження інформації. Просив зобов'язати відповідача опублікувати в найближчому випуску газети дві його статті: «[INFO]» та «[INFO]». Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 14 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог представника позивача [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] до КП «Редакція газети «Зоря», третя особа Лиманська міська рада Донецької області, про захист немайнових прав, відмовлено. Не погодившись з вказаним рішенням [PERSON] та його представник [PERSON] подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати рішення, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки рішення суду є необґрунтованим, прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права - суд не застосував положення ст.34 Конституції України, не звернув уваги на те, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про недостовірність інформаційних матеріалів позивача, судом не встановлено, що статті позивача порушують права інших осіб, суд не застосував до спірних правовідносин норми ст.10 та ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В судовому засіданні апеляційного суду позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали апеляційну скаргу, просили задовольнити, в подальшому до суду не з'явились. Представник відповідача КП «Редакція газети «Зоря» Пасічник О.А. та представник третьої особи Лиманської міської ради Зінченко І.О. заперечували проти задоволення апеляційної скарги Заслухавши доповідача, присутніх осіб, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав. Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] є депутатом Лиманської (Краснолиманської) міської ради . [INFO] та [INFO] він звернувся з депутатськими зверненнями до КП «Редакція газети «Зоря» з проханнями опублікувати його звіти (статті) під назвами «[INFO]», «[INFO]». Листом головного редактор газети «Зоря» від 08 лютого 2017 року відмовлено в опублікування вказаних статей. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що звіти (статті) позивача не відповідають вимогам, що ставляться до звіту депутата місцевої ради, тому посилання позивача на порушення його прав, як депутата місцевої ради, на опублікування його звітів перед виборцями у друкованих засобах масової інформації комунальної форми власності безпідставне; вимога про зобов'язання опублікувати відхилені головним редактором статті є такою, що порушує ст.34 Конституції, ст.302 ЦК України, ст.26 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в України» та ст.24 Закону України «Про інформацію». Але з такими висновками суду погодитись неможливо. Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Відповідно до п.4 ч.1 ст.11 Закону України від 11 лютого 2002 року № 93-IV "Про статус депутатів місцевих рад» у виборчому окрузі депутат місцевої ради має право: доступу до засобів масової інформації комунальної форми власності з метою оприлюднення результатів власної депутатської діяльності та інформування про роботу ради в порядку, встановленому відповідною радою. З пояснень представника третьої особи Зінченко І.О. виходить, що - Лиманською міською радою окремо порядок оприлюднення не встановлений, але дані питання врегульовані в Регламенті Краснолиманської міської ради. Так, згідно зі ст.152 Регламенту Краснолиманської міської ради, затвердженому Рішенням Краснолиманської міської ради №7/1-12 від 27 листопада 2015 року (арк..спр.22-24) депутати для висвітлення позиції з того чи іншого питання, пов'язаного з їх депутатською дільністю не рідше одного разу на квартал мають гарантоване право виступу в кожному засобі масової інформації, засновником (співзасновником) якого є рада. Зі свідоцтва про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації Серія ДЦ №2360 від 10 лютого 2006 року (арк..спр.37) та Статуту (арк..спр.38-43) виходить, що засновником Комунального підприємства «Редакція газети «Зоря» є Лиманська міська рада. З пояснень представника третьої особи Зінченко І.О. виходить, що КП «Редакція газети «Зоря» є єдиним засобом масової інформації, засновником (співзасновником) якого є рада. Отже, виступ в друкованому засобі масової інформації - КП «Редакція газети «Зоря» є гарантованим правом позивача. Відмовляючи в публікації депутатського звіту, відповідач в листі №3 від 9 лютого 2017 року (арк..спр.12-13) послався на те, що він вже був оприлюднений і редакційна колегія не вважає за доцільне його повторення; щодо публікації звіту під назвою «[INFO]» відповідь КП «Редакція газети «Зоря» містить лише аналіз його змісту та не згоду з ним і взагалі не містить підстав для відмовив опублікуванні. Дійсно, обидві статті [PERSON] - [INFO] та [INFO] були опубліковані в газеті «Лиманська сторона», засновником якої не є Лиманська міська рада. Отже, дані публікації не позбавляють позивача права виступу на сторінках відповідача КП «Редакція газети «Зоря». Відмовляючи в задоленні позовних вимог, суд першої інстанції послався на те, що статті позивача, які є предметом позову, не відповідають вимогам ст.16 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» і не звернув уваги на те, що за нормами даної статті встановлений обов`зок депутата звітувати перед виборцями безпосередньо під час зустрічі з ними, що висвітлюється засобами масової інформації (ч.8 ст.16 Закону), а положення п.4 ч.1 ст.11 Закону, які надають депутату право доступу до засобів масової нформації не містять жодних вимог щодо змісту виступів, окрім того, що це повинні бути результати власної депутатської діяльності та інформування про роботу ради. Аналізуючи зміст статтей позивача: «[INFO]» та «[INFO]», апеляційний суд дійшов висновку, що вони саме і містять результати власної депутатської діяльності депутата [PERSON] та інформування про роботу Лиманської міської ради (арк..спр.16-17, 18-21). Виходячи з викладеного, висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав невідповідності статтей позивача вимогам, що ставляться до звіту депутата місцевої ради, не відповідають вимогам закону та обставинам справи. Так само є безпідставними висновки суду про порушення вимогами позивача ст.302 ЦК України, ст.26 Закону України «Про друковані засобі масової інформації (пресу) в Україні», ст.24 Закону України «Про інформацію». Статтею 302 ЦК України передбачено, що фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов'язана переконатися в її достовірності. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав саме як депутата місцевої ради. Про це свідчить форма та зміст депутатських звернень до відповідача (арк..спр.9, 11) та зміст позової заяви (арк..спр.3-4). Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2782-XII "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" ніхто не має права зобов'язати редакцію опублікувати відхилений нею твір, лист, інший матеріал або повідомлення, якщо інше не передбачено цим Законом або статутом редакції. Але під час розгляду справи справи було достовірно встановлено, що КП «Редакція газети «Зоря» безпідставно, взагалі без зазначення будь-якого обґрунтування, відхилила публікацію статтей позивача, право на яку гарантовано йому Конституцією та вищезазначеними Законами. Крім того, положення статті ст.36 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки виступ у друкованому засобі масової інформації, засновником якого є рада - це право позивача, як депутата місцевої ради, передбачене та гарантоване нормами спеціального Закону України - «Про статус депутатів місцевих рад», який також і за датою прийняття був прийнятий пізніше, тому дані положення не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Так само є необґрунтованим посилання суду першої інстанції на положення ст. 26 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», за якими журналіст зобов'язаний: дотримуватися програми діяльності друкованого засобу масової інформації, з редакцією якого він перебуває у трудових або інших договірних відносинах, керуватися положеннями статуту редакції; подавати для публікації об'єктивну і достовірну інформацію та частину 2 статті 24 Закону України «Про інформацію», якою крім іншого передбачено, що забороняються втручання у професійну діяльність журналістів, контроль за змістом поширюваної інформації, зокрема з метою поширення певної інформації, оскільки позивач не є журналістом, тому обов'язки останнього на нього не можуть бути покладені. Крім того, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Обставин, які за нормами Конвенції є підставами для обмеження свободи вираження поглядів під час розгляду справи не було встановлено, тому суд першої інстанції безпідставно послався на порушення з боку [PERSON] прав інших осіб. Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясовання судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції під час розгляду справи неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовані норми матеріального права, що є підставами для скасування рішення з ухваленням нового про задоволення позовних вимог. Відповідно до частини 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивач судовий збір з позовної заяви сплатив в сумі 640 грн (арк..спр.1), що відповідає вимогам п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-YI, в редакції, яка діяла на час звернення [PERSON] з позовом. Отже з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по оплаті судового збору в сумі 640 грн.

Outcome: approved