Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] , про стягнення коштів за кредитним договором в розмірі 62101,49 гривень та судових витрат у справі. Свої позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що 13.06.2008 р. між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] , укладено Кредитний договір № VG4309 , відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі та на умовах, передбачених Договором. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Позивач посилається на те, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, в результаті чого станом на 14.11.2016 р. у нього утворилась заборгованість в розмірі 62101,49 гривень. Крім того, в обґрунтування позову позивач зазначає, що 14.11.2016 р. між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» укладено Договір про відступлення права вимоги відповідно до якого Товариства набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги у т.ч. за кредитним договором укладеним з [PERSON] , В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту позивач просить стягнути її в судовому порядку. Представником позивача подано клопотання про розгляд справи у відсутність представника ТОВ «Прімоколект-Капітал» та надана згода на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України, своїм правом на подання відзиву не скористався. За згодою позивача, на підставі положень ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 13.06.2008 р. між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] , укладено Кредитний договір № VG4309, відповідно до умов якого Банк зобов`язався відкрити відповідачу картковий рахунок та видачу картки для здійснення зняття готівки та розрахунку з підприємствами в межах кредитного ліміту. Відповідно до п.11.1 Договору відповідач зобов`язався сплачувати баланс заборгованості у терміни, вказані в додатку або визначені щомісячним рахунком повністю і без відсотків (за винятком операції зняття готівки, на суму якої нараховуються відсотки з дати зняття) або частково, в такому випадку Держатель повинен сплатити хоча б суму мінімального місячного платежу, що визначається Додатком до Договору. На підтвердження видачі кредитної картки, її виду та суми кредитного ліміту позивачем не надано будь-яких доказів. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Звертаючись до суду позивач посилається на те, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, укладеним з ПАТ «Універсал Банк», в результаті чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 30.11.2017 р. становить 62101,49 гривень. На підтвердження наявності заборгованості у відповідача позивачем надано розрахунок заборгованості (а.с.23), який містить лише посилання на загальну суму заборгованості, однак не містить інформації за який період нарахована дана заборгованості, відомостей про внесені платежі, періоди нарахування відсотків та комісії, тощо. Будь-яких інших доказів на підтвердження наявності такої заборгованості суду не надано. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові право грошової вимоги до третьої особи. Відповідно до ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що 14.11.2016 р. між ПАТ «УніверсалБанк» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» укладено Договір про відступлення права вимоги №UB-OP/16-132, згідно з умовами якого ТОВ «Прімоколект-Капітал», як Новий Кредитор, прийняв право грошової вимоги до Боржників, що виникло з Кредитних договорів, перелік яки міститься в Реєстрі боргових зобов`язань. На підтвердження переходу прав вимоги до ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» за кредитним договором, укладеним з відповідачем надано витяг з Акту приймання-передачі Реєстру Боржників, який містить відомості про дані Боржника та розмір заборгованості. Зазначений акт не містить підписів ні первісного Кредитора, ні Нового Кредитора за цим договором, а завірений лише Керівником відділу інформаційного та документального забезпечення і контролю Власенко Ю.А., без надання відповідних документів щодо права зазначеної особи на посвідчення таких документів і підтвердження їх відповідності оригіналу. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 ЦПК України).. Згідно з ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В силу положень ст.ст.79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наданий позивачем розрахунок заборгованості, а також витяг з Реєстру боржників не є достовірними і достатніми доказами в розумінні ст.ст. 79, 80 ЦПК України на підтвердження наявності у відповідача заборгованості, а також не підтверджують перехід прав вимоги від ПАТ «Універсал Банк» за кредитним договором, укладеним з [PERSON] . Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, в зв`язку з недоведеністю позивачем видачі відповідачу банківської картки, видачі кредитних коштів, наявності у відповідачів заборгованості та її розміру, а також ненаданням достатніх доказів на підтвердження переходу прав вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed