Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

В лютому 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача з ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця на 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Однак, з часу ухвалення судом рішення сімейний та матеріальний стан позивача змінився. Оскільки на сьогоднішній день він не працює у зв`язку з встановленою інвалідністю 2 групи, яка настала внаслідок ДТП та має на утриманні ще одну дитину [PERSON] , [INFO] від другого шлюбу. Тому, вважає, що потрібно визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1500 гривень щомісячно, відповідно до ст.184 СК України. Ухвалою судді від 25.02.2020 відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача - адвокат Ничик А.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов з причин викладених в ньому. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала з причин викладених у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. З копії рішення від 08 листопада 2011 року вбачається, що в провадженні Фастівського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа №2-1382/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. За даним рішенням ухвалено стягнути з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , уродженки та жительки [ADDRESS] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20 червня 2011 року (а.с.10). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно положень статей 141, 180-182, 199 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Ст. 192 СК України вказано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст. ст. 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Пленумом Верховного Суду України в абз. З п. 17 Постанови «Про застосування судамиокремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення про те, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Позивач у своїй позовній заяві просить про зміну розміру стягнутих аліментів з 1/4 частини на 1500 гривень щомісячно, посилаючись на те, що у нього на утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 листопада 2016 року Виконавчим комітетом Великоснітинської сільської ради Фастівського району у Київській області, актовий запис № 41 (а.с.9). Доказів сплати аліментів на другу дитину- [PERSON] 2012 року народження суду не надано, а також документально не підтверджено, що донька від другого шлюбу перебуває на утриманні позивача. При цьому, позивач зазначає, що 10 вересня 2016 року він уклав шлюб з [PERSON] , яка є матір`ю його неповнолітньої доньки [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.13). Згідно довідки до Акту огляду МСЕК серії АВ №0090233 [PERSON] встановлено 2 групу інвалідності загального захворювання ДТП з 10.12.2019 до 01.01.2021 (а.с.7), та в зв`язку з чим він був звільнений зі служби Державної служби України з надзвичайних ситуацій, за станом здоров`я з 20 січня 2020 року (а.с.15). При цьому, до матеріалів позову долучено копію трудової книжки позивача, але суд позбавлений можливості зробити висновок, шо саме цей запис є останнім. Документальних доказів наявності джерела доходів та їх розміру, позивачем суду надано не було. Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що раніше визначена судом ј частка усіх видів його заробітку (доходу) в подальшому може призвести до заборгованості, але в судовому засіданні було встановлено, що згідно Розрахунку заборгованості по сплаті аліментів №30857499/9 від 19.05.2020 виданої Фастівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) боржник [PERSON] , станом на 01.05.2020 має заборгованість в сумі 87238,23 гривень. Даний факт не заперечувався сторонами в судовому засіданні. Аналізуючи даний розрахунок, суд встановлено, що аліменти сплачувались періодично та не в повному обсязі. А сума заборгованості є досить значною. Отже, позивач, отримавши інвалідність в грудні 2019 року, не звернувся до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та не повідомив про наявність в нього довідки МСЕК з метою вірного визначення розміру аліментів. Частиною 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», на яку посилається позивач, передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Фактично позивач повинен сплачувати відповідачу аліменти на утримання сина [PERSON] лише в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу). Інших аліментів позивач не сплачує. Отже, на думку суду, позивач має фінансову можливість утримувати двох дітей, зокрема сплачувати аліменти в розмір ј частини від доходів на кожну дитину, а розмір відрахувань з його заробітку не перевищуватиме 50%. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи. Позивачем не надано суду розрахунків витрат на дитину від другого шлюбу, а також, інформації про його доходи (пенсію). Виходячи з вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про зміну розміру аліментів є передчасним, оскільки Фастівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не володіє інформацією про фінансовий стан позивача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про зміну розміру аліментів, оскільки позивач не довів обставини, на які посилається в своєму позові, а відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд бере до уваги той факт, що згідно наданих відповідачем виписок з історії хвороби, дитина [PERSON] має ряд хронічних захворювань, а саме: атопічний дерматит, астигматизм правого ока, вторинна кардіопатія. Тобто стан здоров`я [PERSON] потребує додаткових витрат на обстеження та лікування. На думку суду, обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, не є істотними та достатніми для зміни визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача іншої дитини, яку він утримує, при відсутності доказів зміни матеріального стану, оформлення інвалідності і неповідомлення даної обставини державному виконавцю, не може слугувати самостійною підставою для зміни їх розміру. Інших доводів та доказів на підтвердження позиції позивача, які б слугували підставою для зміни розміру аліментів, суду надано не було. На підставі ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed