Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» про стягнення моральної шкоди в зв'язку з виробничою травмою та професійним захворюванням. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він з 1979 року по 1980 рік та з 1982 року по 2016 рік працював на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» гірником з ремонту підземних виробок. Під час виконання виробничого завдання по транспортуванню матеріалів по східному лановому вентиляційному штреку горизонту 246 м., послизнувся на мокрій долівці та при падінні вдарився об колію, отримавши травму - переломи 7 і 8 ребер з правого боку, про що підприємством було складено Акт форми Н-1 за №63. У зв'язку з зазначеною виробничою травмою 15 вересня 2009 року висновком МСЕК позивачеві було первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності. Починаючи з квітня 2015 року позивач почував себе погано та був змушений отримувати амбулаторне та стаціонарне лікування, а у травні 2017 року позивач звернувся до ДУ «Інститут Медицини Праці НАМН України», висновком якого №1085 від 11.05.2017 року позивачеві було встановлено професійне захворювання - хронічна радикулопатія L5 S1 ліворуч в стадії загострення зі значним статико-динамічним порушенням та больовим компонентом, та відповідно висновком МСЕК від 17.07.2017 року останньому вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності внаслідок професійного захворювання на 45% та 20% втрата професійної працездатності в зв'язку з виробничою травмою. Внаслідок втрати професійної працездатності позивачеві була спричинена моральна шкода, оскільки останній відчуває фізичний біль, втративши професійну працездатність на 65% позивач став інвалідом третьої групи, постійно змушений приймати лікарські засоби, відчуваючи наслідки травми та професійного захворювання. Враховуючи вказані обставини позивач просить стягнути з ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на його користь 25 000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди. Позивач в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву, якою просив суд справу слухати за його відсутні та за участі його представника [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, якою просив суд справу розглядати без його участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заперечення проти позову, згідно з яким проти задоволення позову заперечує, оскільки згідно узагальненого аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди роботодавцем завданої робітнику у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, так сума стягнення за кожні 10% втрати працездатності складає по 3000,00 гривень. А тому, розмір відшкодування позивачу моральної шкоди по профзахворюванню не повинен перевищувати 19500,00 гривень. Зазначає, що раніше [PERSON] відшкодування моральної шкоди в зв'язку з пошкодженням здоров'я на виробництві не отримував. Просить суд розглянути справу відповідно до чинного законодавства та судової практики, за відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач починаючи з 1979 року по 1980 рік працював машиністом підземних установок та з 1982 року по 2016 рік працював гірником з ремонту підземних виробок на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] (а.с. 6-9). Відповідно до Акту №63 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 25.07.2009 року [PERSON] внаслідок нещасного випадку на виробництві отримав травму у вигляді закритого перелому 7, 8 ребер з правої сторони зі зміщенням, посттравматичний плеврит з правої сторони (а.с. 11). Згідно з довідкою МСЕК серії ДОН-04 №037745 від 15.09.2009 року, позивачу була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 20 % з 15.09.2009 року у зв'язку з трудовим каліцтвом (а.с. 14-15). Відповідно до медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного захворювання від 10 травня 2017 року №17/415 [PERSON] встановлено професійне захворювання з діагнозом: хронічна радикулопатія L5 S1 ліворуч в стадії загострення зі значним статико-динамічним порушенням та больовим компонентом (а.с. 10). Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16.06.2017 року [PERSON] встановлено професійне захворювання з діагнозом - хронічна радикулопатія L5 S1 ліворуч в стадії загострення зі значним статико-динамічним порушенням та больовим компонентом. Причиною виникнення професійного захворювання є недосконалість технологічного процесу (а.с. 17-18). Відповідно до довідки МСЕК серії АБ №0049374 від 17.07.2017 року, позивачу було встановлено за сукупністю 65 % втрати професійної працездатності з 17.07.2017 року безстроково, яка складається з 45 % за професійним захворюванням, 20% - за трудовим каліцтвом від 22.07.2009 року (а.с. 16). Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням здоров'я. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. В судовому засіданні встановлено, що нещасного випадку на виробництві, пошкоджено здоров'я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП. Також, встановлено, що відповідач не заперечує проти того, що позивач отримав травму та втрату професійної працездатності підчас нещасного випадку, який стався за час роботи на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», та професійного захворювання, також не заперечує проти причин втрати працездатності. Тому суд, враховуючи вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв'язків, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» на користь позивача [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди 19500 (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот) гривень, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Згідно зі ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: partial