Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач 15 вересня 2016 року звернувся до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком №26 по вулиці Шевченка в с. Будеї, Кодимського району, Одеської області. В позовній заяві представник позивача (на підставі довіреності), посилалася на те, що позивач є власником житлового будинку №26 по вулиці Шевченка в с. Будеї, Кодимського району,Одеської області. Відповідач була дружиною сина позивача, і зареєстрована у житловому будинку №26 по вулиці Шевченка в с. Будеї. В теперішній час відповідач більше року не проживає у спірному будинку. Фактично створила нову сім»ю і живе в іншому населеному пункті. Вважає, що відповідач утратила право користування жилим приміщенням - будинком №26 по вулиці Шевченка в с. Будеї, Кодимського району, Одеської області. Добровільно виписатися (знятися з реєстрації) із зазначеного домоволодіння [PERSON] не бажає. Ця обставина і змусила позивача звернутися до суду. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком №26 по вулиці Шевченка в с. Будеї, Кодимського району Одеської області. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилась, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Згідно ст.174 ЦПК України (ч.1,4) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно із ч.3 ст.9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений чи обмежений у праві користування житлом інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За правилом ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін (якими відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК є позивач та відповідач), кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Згідно положень ЖК України до членів сім»ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло право спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство (ч.2 ст.64, ч.3 ст.156 ЖК). Житлом, відповідно до ст.379 ЦК визнається житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. В судовому засіданні встановлено наступне. [PERSON] є власником житлового будинку №26 по вулиці Шевченка в с. Будеї, Кодимського району Одеської області, що вбачається з дослідженого в судовому засіданні витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8621248, виданого 13 жовтня 2005 року Кодимським районним бюро технічної інвентаризації. Як убачається з Інформації Кодимського районного сектору Головного управління ДМС в Одеській області №5134/1647 від 21 вересня 2016 року [PERSON] зареєстрована в [INFO]. Згідно досліджених в судовому засіданні актів обстежень житла [PERSON] від 14 серпня 2015 року, 29 лютого 2016 року, 12 вересня 2016 року, співмешканка сина власника житла [PERSON] по вулиці Шевченка, 26 в с. Будеї, Кодимського району Одеської області не проживає, фактично проживає в іншому місці. Поважні причини не проживання відповідача за місцем реєстрації відсутні. Тобто, судом установлено, що відповідач була членом сім"ї позивача. Отже, основною вимогою для задоволення позову з цієї підстави є не проживання особи без поважної причини понад встановлені строки, тобто особа має можливість проживати у будинку, проте не робить цього без поважної причини. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач в помешканні де зареєстрована не зявляється на протязі більше одного року, поважних причин відсутності у неї не було, фактично проживає в іншому місці, а тому суд констатує, що відповідач втратила право користування жилим приміщенням - житловим будинком №26 по вулиці Шевченка в с, Будеї, Кодимського району, Одеської області, що належить [PERSON]. На підставі ст. 405 ч.2 ЦК України,

Outcome: approved