Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 18.06.2004 року. Рішенням Косівського районного суду шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу у сторін є син - [PERSON], [INFO]. З 2010 році відповідачка знаходиться за межами України. Рішенням Косівського районного суду від 29.02.2012 року було змінено місце проживання сина та передано позивачу та проживання та виховання. Відповідачка на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 07.08.2013 року повинна сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 800 грн. щомісячно, однак вона матеріальної допомоги не надає. Станом на 31.01.2018 року заборгованість відповідачки по сплаті аліментів становить 33600 грн. За всі роки, що син проживає з позивачем, відповідачка жодного разу не поцікавилась станом здоров'я сина, не провідувала сина в лікарні, матеріально не допомагає в лікуванні. Син матері не пам'ятає, оскільки з 2010 року її не бачив. Протягом останніх восьми років відповідачка не бачиться з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не цікавиться вихованням сина, матеріально дитину не утримує, жодного разу не була в школі, де навчається син. Відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Так як відповідачка повинна сплачувати аліменти менше від мінімального розміру аліментів, то його матеріальний стан значно погіршився, так як в даний час витрати на утримання сина значно збільшилися, подорожчали продукти харчування, шкільні приладдя. Відповідачка працює за кордоном, має доходи, працездатна, інших утриманців окрім їхнього спільного сина немає, а тому може сплачувати аліменти в більшому розмірі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно сина [PERSON] та збільшити розмір аліментів до 1500 гривень на місяць. Відповідачка в судове засідання не з'явилася без поважної причини, про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена, шляхом подачі оголошення на сайт «Судова влада» . Представник третьої особи Комісії з питань захисту прав дитини Печеніжинської селищної ради ОТГ вважає, що доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], про що подав до суду відповідний висновок. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Косівської РДА подав до суду письмове клопотання про слухання справи у відсутність представника,позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи,заслухавши пояснення позивача, третьої особи, розглянувши письмову заяву третьої особи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка - [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], [INFO], ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання та розвитку свого сина, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України. Так, рішенням Косвіського районного суду від 27.05.2009 року шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано, неповнолітнього сина залишено на вихованні матері [PERSON] (а.с.14). В подальшому, рішенням Косівського районного суду від 29.02.2012 року було змінено місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], яке згідно рішення Косівського районного суду від 27.05.2009 року було визначено з матір'ю [PERSON], на проживання та виховання з батьком [PERSON], жителем с. Сопів (а.с.12-13). Згідно довідки Печеніжинської селищної ради ОТГ №420 від 25.04.2018 року про склад сім'ї та проживання підтверджено, що дитина [PERSON], [INFO] постійно проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS].(а.с.7). Як вбачається із заочного рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.08.2013 року із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 800 грн. щомісячно (а.с.9-11). Згідно довідки Косівського районного відділу державної виконавчої служби №277/12.6-36/05 від 12.02.2018 р. заборгованість згідно виконавчого листа №346/4198/13-ц, виданого 12.09.2013 року Коломийським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 800 грн. щомісячно на утримання сина станом на 31.01.2018 року, становить 33600 грн. (а.с.8). Довідкою Сопівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Печеніжинської селищної ради ОТГ Коломийського району Івано-Франківської області №65 від 2704.2018 року підтверджено, що [PERSON] навчально-виховним процесом сина [PERSON], учня 7-Б класу Сопівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, не цікавилася, класні та загальношкільні батьківські збори не відвідувала (а.с.15). Згідно акту обслідування матеріально-побутових і сімейних обставин від 05 лютого 2018 року № 4 умови проживання дитини є задовільні (а.с. 16). На даний час син [PERSON] проживає з татом - позивачем в справі, має всі належні умови для проживання та фізичного і духовного розвитку. Відповідно до висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради від 12.04.2016 р. №113, про доцільність позбавлення батьківських прав, доцільно позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON], оскільки мати дитини не займається матеріальним забезпеченням сина, самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків,не піклується своєю дитиною,не цікавиться його розвитком (а.с.19). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Як встановлено в судовому засіданні на даний час дитина потребує більших коштів на утримання, задоволення фізичного, духовного та культурного розвитку дитини, одяг, продукти, засоби гігієни та лікування. Коштів, які сплачує відповідачка недостатньо, щоб утримувати сина, який потребує покращеного харчування, забезпечення одягом та всім іншим що є необхідне для забезпечення нормального рівня життя дітей. Ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 7.12.2017 року установлений прожитковий мінімум на місяць для дітей віком від 6 років до 18 років : з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Судом встановлено, відповідачка по справі нехтує своїми батьківськими обов'язками, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться здоров'ям сина, підготовкою його до самостійного життя, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. Матеріальним забезпеченням сина займається виключно батько - позивач в справі, дитина проживає з татом в нормальних умовах, їй забезпечено хороші умови, матеріально забезпечені. Враховуючи вищенаведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позов слід задовольнити,позбавити відповідачку батьківських прав та щомісячно стягувати з відповідачки аліменти в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі 1500 гривень щомісячно на дитину до досягнення дитиною повноліття, оскільки сплата відповідачкою аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 800 грн. щомісячно є значно нижчою сумою від встановленого мінімуму. Стягнення аліментів слід розпочати з дня набрання цим рішенням законної сили, оскільки аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, про що дано роз'яснення у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Встановлене судом, підтверджується копіями свідоцтва про народження дитини, довідкою Печеніжинської селищної ради ОТГ №420 від 25.04.2018 р., рішеннями Коломийського міськрайонного суду від 07.08.2013 року, Косівського районного суду від 29.02.2012 року та від 27.05.2009 року та іншими перевіреними в суді доказами. Судові витрати необхідно стягнути відповідно до вимог ЦПК України, оскільки заявлено дві вимоги про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру стягуваних аліментів, тобто з відповідачки в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704, 60 грн.,а 704 грн.80 коп. сплаченого судового збору стягнути на користь позивача. На підставі ст.ст.150,164 п.2,165,166,180, 181, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» , відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. , ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»

Outcome: approved