Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Міністерства оборони України моральну шкоду в розмірі 240000 грн. При цьому позивач зазначає, що він проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан\~ у період\~ з 29.10.1984 року по 26.04.1986 року.\~ У 1984 році, при виконанні\~ службового обов`язку в ДРА, де велися бойові дії, отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови, лівої руки, обох ніг, контузія головного мозку, наслідком яких стали шкіряні рубці у зазначених анатомічних областях, що підтверджується висновком спеціаліста у галузі\~ судово-медичної експертизи № 848/Ж від 13.05.2015 року, виданим Київським\~ міським клінічним\~ бюро СМЕ, що в подальшому призвело\~ до розвитку ряду хронічних захворювань. Після перенесеної контузії\~ головного мозку він неодноразово проходив лікування та\~ госпіталізацію.\~\~ В 2013 йому був поставлений діагноз -\~ боковий інфаркт міокарда, в результаті чого він отримав інвалідність\~ III\~ групи. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 240000 грн. В судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судовому\~ засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив\~ відмовити\~ позивачу у задоволенні позову, оскільки позивачем не зазначено, якими неправомірними діями чи бездіяльністю Міністерства оборони України йому заподіяно моральну шкоду. Підстави для застосування приписів\~ст.1167 ЦК України\~відсутні, оскільки вказана стаття регулює\~правовідносини, які виникають з наявності вини одного суб`єкта перед іншим. Вину Міністерства оборони України жодним документом не підтверджено.\~Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"\~на дані\~правовідносини не поширюється, оскільки матеріали справи не містять доказів, що\~позивач проходив військову службу в Збройних Силах України або був військовослужбовцем іншого утвореного відповідно до законів України військового формування.\~ Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити\~\~ в повному обсязі з наступних підстав.\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] проходив військову службу з 29 жовтня\~ 1984 року по 26 квітня 1986\~ року на території Афганістану\~ у військовій частині\~ п.п. [NUMBER] та має право на пільги, встановлені\~ Постановою ЦК КПРС та Ради Міністрів СРСР від 17 січня 1983 року, що підтверджується записами у військовому квитку та довідці Мелітопольсько-Веселівського ОРВК № МВ/73 від 02.03.2015 року (а.с.9-11). Згідно копії посвідчення серія АЮ, виданого 09 лютого\~ 2006 року (безтермінове), [PERSON] \~ має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій\~ (а.с.18). Відповідно до копії висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро СМЕ від 13 травня 2015 року\~ № 848/Ж відносно [PERSON] , описані рубці є наслідком загоєння ран, що могли утворитися внаслідок осколочних поранень, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені в період проходження\~ служби під час виконання бойових дій в\~ 1984 році (а.с.17). Відповідно до копії витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (протокол № 1806 від 20 травня 2015 року), множинні вогнепальні осколкові поранення голови, лівої руки, обох ніг, (контузія головного мозку 1984 рік) старшого\~ сержанта у відставці\~ [PERSON] , 1965 року народження,\~ наслідком яких стали шкіряні\~ рубці\~ у зазначених анатомічних областях, що підтверджено висновком спеціаліста у галузі\~ судово-медичної експертизи № 848/Ж від 13.05.2015 року, виданим Київським\~ міським клінічним\~ бюро\~ судово-медичної експертизи, що в подальшому призвело до розвитку: «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді післятравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії II ст. прогресуючого перебігу, з вираженим церебростенічним синдромом, розсіяною пірамідною\~ симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією,\~ частими судинними кризами змішаного характеру (лікворогіпетрензивні, вертебро-базілярні), мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю. Післятравматичного церебрального арахноїдиту з лікворо-гіпертензивним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією II-III ст., стійко вираженим цефалічним синдромом IXC. Атеросклеротичного та післяінфарктного кардіосклерозу (2014 рік) ГХ III ст., гіпертензивного серця 2 ст. ризику 4 . СН\~ I ФК\~ II, що підтверджено\~ медичними\~ та військово-обліковими документами поранення (контузія) та\~ захворювання, так пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.16). \~\~\~\~\~\~\~ \~Із наданих позивачем копій медичних документів вбачається, що в період проходження військової служби він отримав поранення, які призвели до стійкої втрати працездатності, внаслідок чого з приводу хронічних захворювань він проходить курси лікування в різних медичних закладах, що підтверджується\~ копіями наданих документів, а саме: випискою із історії хвороби [PERSON] № 2099, випискою із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] \~ № 1501,\~ випискою із історії\~ хвороби\~ [PERSON] № 3439, випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 4615 Госпітальне відділення\~ для інвалідів та ветеранів війни, видане на ім`я [PERSON] , випискою із історії хвороби [PERSON] № 2491, випискою із медичної картки стаціонарного\~ хворого\~ кардіологічного відділення [PERSON] № 1881, виписним епікризом із історії хвороби [PERSON] № 5164\~ (а.с.12,13, 14, 15,20,21-22,23). З наявної в матеріалах справи копії виписки з акту огляду медико-соціальної експертизи серії АВ № 0280925\~ від 13.07.2015\~ вбачається, що [PERSON] вперше встановлена 3 група інвалідності, причина інвалідності поранення, контузія, захворювання, пов`язане з виконанням\~ обов`язків військової служби\~ при перебуванні в країнах де велися\~ бойові дії\~ з датою наступного огляду\~ 13.07.2017 (а.с.19). Так, згідно з\~ копією виписки з акту огляду медико-соціальної експертизи серії АВ № 0280925\~ від 13.07.2015\~ [PERSON] повторно встановлена 3 група інвалідності, причина інвалідності поранення, контузія, захворювання пов`язане з виконанням\~ обов`язків військової служби\~ при перебуванні в країнах де велися\~ бойові дії,\~ дата чергового перегляду 13.07.2017,\~ протипоказана важка\~ фізична праця, може виконувати легку\~ фізичну працю\~ (а.с.19).\~ Позивач, звертаючись із позовом про стягнення моральної шкоди, пов`язує її з отриманими ним захворюваннями внаслідок поранення під час виконання у 1984 році інтернаціонального обов`язку в складі Радянської Армії, при цьому посилається на положення ст. 17 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", як на підставу для задоволення позову. Але в даному випадку посилання позивача на Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є необґрунтованим, оскільки на час проходження військової служби у період з 29 жовтня 1984 року по 26 квітня 1986 року не діяв\~Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», прийнятий 20 грудня 1991\~року та ЦК України 2003 року. Крім того, для військовослужбовців (за наявністю підстав) передбачено відшкодування моральної шкоди відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Але, відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»\~військовослужбовці - це особи, які проходять військову службу. Отже, позивач не є військовослужбовцем, оскільки був звільнений з військової служби ще у 1986 році, про що є відмітка у військовому білеті /а.с.9/. А підпадає під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до ст. 4 якого ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Відповідно до\~ст. 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. У відповідності із п. 2, 3 рішення Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1\~ст. 58 Конституції України\~(справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1\~ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час якого вони настали або мали місце. Проте надання зворотної сили в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті. Отже, спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Законодавство, що було чинним на момент отримання позивачем ушкодження здоров`я (1984-1986 роки), не містило положень щодо відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які особа зазнала у зв`язку з ушкодженням її здоров`я. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди»\~при вирішенні позову про відшкодування моральної шкоди необхідно з`ясовувати коли виникли правовідносини сторін, коли заподіяна моральна шкода. Враховуючи те, що позивач отримав поранення (травму) при виконанні службових обов`язків в Демократичній Республіці Афганістан у період з 29.10.1984 року по 26.04.1986 року, тобто до набрання чинності\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~(який набув чинності після 20 грудня 1991 року) та\~ЦК України, коли діючим законодавством взагалі не передбачалось регулювання правовідносин з відшкодування моральної шкоди, тому позовні вимоги позивача не ґрунтуються на законі і задоволенню не підлягають, оскільки шкода заподіяна позивачеві ще до 1991 року. Вказаний висновок відповідає висновку Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1.11.2017 в аналогічній справі № 336/6349/16-ц. На підстав викладеного та

Outcome: dismissed