Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що згідно рішення Фастівського міськрайонного суду від 02.06.2015 року з нього на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки Соломії, [INFO] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Позивач вважає, що даний розмір аліментів є завеликим, тому, що при розгляді справи він небув присутнім і рішення прийнято заочне. При винесенні рішенням судом небуло враховано його матеріальний стан. Він є особою яка ніде не працевлаштована та має нерегулярний мінливий дохід. Окрім цього стан його здоровя після потрапляння в ДТП потребує періодичного медичного втручання та можливого проведення операції. Просить змінити розмір аліментів та визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, суду пояснили, що позивач не був присутнім при розгляді справи про стягнення з нього аліментів і дізнався про дане рішення при надходженні до нього листа з виконавчої служби. На час прийняття рішенням судом не враховано його матеріальне становище він є особою яка не працює, хворіє, крім вказаних аліментів інших аліментів нікому не сплачує. Вважає, що з нього стягуються завеликий розмір аліментів на утримання дитини. Він може сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. Відповідачка проти позову заперечувала, вважає, що стягнення аліментів на утримання дитини не є завеликим. На даний час вона перебуває у відпусці по догляду за дитиною, отримує допомогу і інших доходів немає, зменшення розміру аліментів призведе до ущемлення прав дитини. Просить, в задоволенні позову відмовити. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи і давши їм оцінку, суд, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Так, судом встановлено, що за рішенням Фастівського міськрайонного суду від 02.06.2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позовні вимоги задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки Соломії, 20 травня 2014 народження в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. При винесенні рішення про стягнення аліментів суд врахував при цьому вимоги ст.182 Сімейного кодексу України щодо матеріального становища позивача, та наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. Рішення набрало законної сили і позивачем не оскаржувалося. Як зазначив в своїх поясненнях позивач, судом при винесенні вищезначеного рішення не було враховано його матеріальне становище, а саме, що він є особою яка на даний час не працевлаштована. Приймаючи рішення в заочному порядку він немав змоги дати суду пояснення з приводу розміру аліментів, та висловити прохання про стягнення з нього аліментів на утримання дитини у такому розмірі, який він дійсно та реально може сплачувати. Разом з тим, відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що було зроблено судом при розгляді вказаної справи. Отже, виходячі з поданого позову позивач не згідний з розміром аліментів, що був визначенний заочним рішенням суду і фактично його оскаржує. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, суд, враховує той факт, що сімейне та матеріальне становище позивача, платника аліментів, та стан його здоров"я після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів не змінився. На момент винесення вищевказаного рішення факти на які посилається в своєму позові позивач, а саме що він є особою, яка не працевлаштована та потребує періодичного лікування були відомі. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. Будь-яких належних доказів про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення здоровя позивача суду не надано. Позивач є працездатного віку, аліментів крім як на доньку Соломію нікому не сплачує, на утриманні непрацездатних та інших неповнолітніх немає, як зазначив у своїх показах має тимчасові заробітки. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: dismissed