Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, який у встановленому законом порядку двічі уточнювала, останній раз шляхом зменшення позовних вимог, та в кінцевому, просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь 898 грн. матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, 300 грн. вартості проведення звіту про оцінку прямих збитків, 300 грн. витрат на правову допомогу та 3000 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є власником та проживає в [ADDRESS], яка знаходиться на першому поверсі. Поверхом вище, над її квартирою проживає відповідач. В результаті безвідповідального, недбалого користування сантехнічними приладами [PERSON], на протязі 2012 року постійно заливає її квартиру. 13.08.2012р. та 19.10.2012р. відповідними актами було встановлено факт залиття стелі кухні площею 0,6 кв.м. та 0,4 кв.м., а 12.11.2012р. було встановлено факт залиття приміщення туалету площею 0,1 кв.м. В зв'язку з такими протиправними діями відповідача, зверталась до неї з проханням добровільно відшкодувати завдану майнову шкоду, однак отримала відмову. Згідно висновку про вартість завданих збитків, який проведено суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON], розмір спричиненої майнової шкоди оцінено в 2 398 грн. З огляду на те, що відповідач частково відшкодувала таку суму збитків в розмірі 1500 грн., іншу частину, яка становить 898 грн. просить стягнути з неї в примусовому порядку, а також 300 грн. витрат, що були нею сплачені за незалежну оцінку заподіяних збитків. В обґрунтування суми моральної шкоди покликається на те, що внаслідок протиправних дій відповідача, був порушений її звичний ритм життя, вона була вимушена відвідувати комунальні служби для документального підтвердження фактів залиття, пережила нервовий стрес внаслідок затоплення після проведення ремонту, а також втратила душевний спокій. Тому, суму спричинених моральних збитків оцінює до розміру 3000 грн., які також просить стягнути з відповідача в примусовому порядку, а також витрати, понесені позивачем за надання їй правової допомоги в розмірі 300 грн. В судове засідання позивач та її повноважний представник згідно угоди про надання правової допомоги та ордеру на ведення справи адвокат [PERSON] не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від останньої надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Враховуючи зібрані в справі докази, а також пояснення сторони позивача щодо суті спору, які надавались в попередніх судових засіданнях, суд вважає можливим розглянути справу без їх участі. Відповідач та третя особа [PERSON] в останнє судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідач, будучи присутньою в судовому засіданні 19.11.2013р. вказувала, що відшкодувала позивачу суму завданих збитків в розмірі 1500 грн., тому позов не визнає. З огляду на викладені обставини та зібрані докази суд також вважає можливим розглянути справу без їх участі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступних підстав. У відповідності до ч. 1, ч.2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.16). Згідно копії договору купівлі-продажу від 08.06.2001р. (а.с.84-85) та копії реєстраційного посвідчення (а.с.86) відповідач [PERSON], та третя особа [PERSON] являються співвласниками квартири [ADDRESS], яким належить 3/4 та 1/4 її частки відповідно. З долучених до матеріалів справи оригіналів актів ЛКП «Господар» від 13.08.2012р., 19.10.2012р. та від 12.11.2012р. (а.с.68-70), вбачається, що при обстежені квартири [ADDRESS] виявлено сліди залиття стелі кухні та приміщення туалету. Причиною залиття являється незадовільний стан сантехнічних приладів квартири [ADDRESS]. Згідно звіту про оцінку вартості прямих збитків, заподіяних власнику квартири [ADDRESS] (а.с.4-14), проведеного суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON], ринкова вартість прямих матеріальних збитків власнику пошкодженого майна складає 2 398 грн. Враховуючи те, що доказів протилежного суду не представлено, суд вважає такий висновок належним та допустимим доказом в справі, як і наявність вини відповідача у заподіяній шкоді, оскільки останньою всупереч ст. 1166 ЦК України не доведено, що шкоди завдано не з її вини, і з огляду на те, що відповідач частково відшкодувала суму завданої шкоди в розмірі 1500 грн., що підтверджується учасниками процесу та відповідною розпискою (а.с.66), іншу частину завданих збитків, що складає 898 грн. стягує з відповідача в примусовому порядку. Відповідно, також підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 300 грн., які позивачем були сплачені за незалежну оцінку заподіяних збитків, що також підтверджується відповідною квитанцією (а.с.3б). Незважаючи на те, що одним із співвласників квартири [ADDRESS] являється також і третя особа, яка залучена до участі в справі за клопотанням представника позивача (а.с.94), а виходячи зі змісту ст. 33 ЦПК України, залучення особи як співвідповідача можливе лише за клопотанням позивача, суд приходить до висновку, що сума матеріальних збитків підлягає до стягнення виключно з відповідача [PERSON], яка в свою чергу, вправі пред'явити регресний позов до співвласника квартири про відшкодування частки сплаченої матеріальної шкоди, яка відповідає розміру його вини у заподіянні шкоди. Щодо вимог про відшкодування моральних збитків, то суд вважає, що такі позивачу також спричинені. Так, періодичне залиття приміщень квартири безперечно вплинуло вкрай негативно на [PERSON] і вимушено змінило нормальні життєві умови. Споглядання квартири в стані після залиття спричинило виключно негативні емоції у позивача, хвилювання, моральні страждання. Небажання відповідача в повній мірі добровільно вирішити конфліктну ситуацію лише посилило ступінь душевних страждань. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Однак суд не може погодитись із визначеною позивачем сумою моральної шкоди. Слід врахувати, що більш ніж половину спричинених матеріальних збитків відповідач відшкодувала в добровільному порядку ще 17.08.2012р., що дає підстави для висновку про відсутність моральних страждань перенесених до ступеню, який може бути оцінений в 3 000 грн. Крім цього, залиттям пошкоджено частину приміщень квартири, а доказів знищення іншого майна в судовому засіданні не здобуто. При визначенні розміру моральних збитків суд виходить з п.п. 3, 5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Таким чином, аналізуючи докази по справі, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення суми завданої моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, та з відповідача [PERSON] слід стягнути 200 грн. завданої моральної шкоди на користь позивача, що об'єктивно відповідає характеру та обсягу її страждань. При цьому, також вважає за необхідне звернути увагу відповідача на п. 10 згаданої вище Постанови Пленуму ВСУ, згідно з яким, у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. На осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно, покладається солідарна відповідальність по її відшкодуванню. Оскільки ступінь неправомірних дій кожного із співвласників квартири, які потягли за собою залиття квартири позивача, спричинивши тим самим моральні страждання неможливо встановити через відсутність будь-яких доказів розміру вини кожного із співвласників квартири, суд стягує моральну шкоду також виключно з відповідача, і одночасно, роз'яснює їй право на регресний позов до співвласника щодо відшкодування частки сплаченої моральної шкоди, яка відповідає розміру його вини. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 214,30 грн. судового збору, які сплачені останнім при пред'явленні позову (а.с.3, 3а), та відповідають розміру задоволених позовних вимог, а також 300 грн. витрат, що були сплачені позивачем за надання правової допомоги та підтверджуються відповідною квитанцією (а.с.3в), і що відповідають виконаній адвокатом роботі та є розумно обґрунтованими за розміром. В той час судовий збір в сумі 0,30 грн., який не доплачено при пред'явленні позову, підлягає до стягнення з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial