Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України», в якому просить визнати дії відповідача протиправними та стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 75 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач надає неякісні послуги та безпідставно заволодів коштами позивача, а саме 13 квітня 2019 року та 16 травня 2019 року з карткового рахунку позивача відповідач списав по 20 грн., а всього 40 грн. за не користування карткою за ці два місяці. Проте позивача ніхто не попередив про такі умови договору, що є порушенням ч. 9 ст. 17 ЗУ «Про захист прав споживачів». Крім того, відповідач зняв 5 грн. з рахунку позивача за CMC - повідомлення і 8 грн. не відомо за що. Ніхто згоди позивача на списання цих коштів не питав, що є черговим доказом протиправних дій відповідача. Крім того, згідно квитанцій за комунальні платежі, за 133 грн. 27 коп. позивач сплатив 7 грн. комісійних, натомість за 79 грн. 70 коп. - аж 15 грн. У результаті, відповідач порушив п. 4 ст. 56 ЗУ «Про банківську діяльність», касир банку повідомила лише комісійну ціну у 7 грн. за перерахування коштів, натомість про подвійну ціну у 15 грн. вона не сказала. Як наслідок, послуги Ощадбанку позивачу обійшлися у 22 грн. На думку позивача, в цьому якраз і полягає порушення відповідачем прав та інтересів позивача, оскільки його позбавили права вибору. Адже у випадку його повноцінного інформування, позивач міг сплатити за електроенергію через Укрпошту і витратити на комісійні платежі лише 10 грн. Відповідач незаконно позбавив позивача права власності захищеного ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 липня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач у судове засідання позовні вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. 08 листопада 2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вважає позовні вимоги позивача незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Згідно п. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про товари (роботи, послуги), що забезпечує можливість їх свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги), а саме дані про ціну (тариф), умови та правила придбанню товарів (виконання робіт, надання послуг). Інформація, передбачена пунктом 1 цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до товарів (наслідків робіт, послуг), на етикетці, а також маркуванням чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів товарів (робіт, послуг) або в окремих сферах обслуговування. Відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в кожному відділені банківської установи в загальному доступі розміщено Інформацію про перелік послуг, що надаються банківською установою та їх тариф - вартість послуги. Також інформація щодо діючих тарифів відповідача постійно викладена на веб - сайті http://www.oschadbank.ua. Згідно тарифів за послуги AT «Ощадбанк» встановлено вартість послуги обслуговування неактивного поточного рахунку (в місяць) 20,00 грн. У квітні 2019 року рахунок набув статусу - неактивний. Відповідно до діючих тарифів банку обслуговування неактивного карткового рахунку (в місяць в валюті рахунку) складає 20,00 грн. Відповідно, 13.04.2019 року та 16.05.2019 року з карткового рахунку на загальну суму 40,00 грн. Крім того, з зазначеного рахунку було списано комісію за послугу CMC - інформування 25.09.2015 року в розмірі 5 грн. та 23.10.2015 року в розмірі 5 грн. Дії банку щодо списання комісії є законними та не суперечать вимогам діючого законодавства. Позивачем бездоказово зазначено про відсутність інформації про вартість послуг, зважаючи, що позивач мав можливість отримати/ознайомитися у будь - якому відділенні відповідача, або на веб-сайті відповідача. Платежі від населення на користь юридичних осіб приймаються з утриманням комісійної винагороди або з юридичної особи, якщо між нею та банком укладені відповідні договори про надання послуг, або з платника, якщо такі договори не укладені, згідно з чинними тарифами за послуги установ AT Ощадбанк». Відповідач в судове засідання не з`явився про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. З урахуванням викладеного, суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є користувачем банківських послуг ПАТ «Державний ощадний банк України» Як вбачається з фотокопії, 03 червня 2011 року між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» укладено договір № 24724 про відкриття фізичній особі поточного рахунку в національній валюті та його обслуговування. З копії виписки по картковому рахунку позивача вбачається, що 13 квітня 2019 року та 13 травня 2019 року списано кошти за обслуговування неактивного рахунку у розмірі 20 грн. за кожен місяць загальною сумою 40 грн. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст.1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Частиною 1 статті 15 зазначеного Закону встановлено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. З огляду на норми ч.1 ст. 1068 ЦК України банк не доводив особисто позивачу у будь-який доступний та у безпосередньо персональний спосіб (зокрема, ні під особистий підпис, ні шляхом направлення письмових чи електронних повідомлень тощо) вищевказані зміни до Тарифів, відповідно до банківських правил. На думку суду, недоведення відповідачем у належний спосіб до відома позивача умов користування поточним банківським рахунком в частині запровадження щомісячної комісії за обслуговування неактивного банківського рахунку в розмірі 20 грн., призвело до необгрунтованого відступу відповідачем від принципів добросовісності, справедливості та розумності цивільних правовідносин (пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України), та в подальшому до порушення права власності позивача на належні йому грошові кошти, розміщені на банківсьому рахунку відповідача без дотримання мінімально необхідних національних стандартів для цих правовідносин. Крім цього, в аспекті статті 13, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід також зазначити, що суд, як національний орган повинен, повинен ефективно захищати право фізичної особи на мирне володіти своїм майном (для даної справи це грошові кошти позивача, які мають економічну цінність), розміщені на поточному банківському рахунку, оскільки як установлено у даній справі позбавлення права позивача на вищевказане майно відбулося без дотримання необхідних вимог національного законодавства та у несправедливий спосіб, що не відповідало критерію «законності», як складовому принципу верховенства права. З огляду на наведені вище висновки, у матеріалах справи відсутні будь-які докази особистого повідомлення позивача про впровадження даної послуги, яка оплачується за рахунок коштів на банківсьому рахунку. Крім того, з копії виписки по картковому рахунку позивача вбачається, що з зазначеного рахунку було списано комісію за послугу СМС-інформування в розмірі 8 грн. та 5 грн. Позивач 02 липня 2019 року звернувся до відповідача за отриманням банківської послуги - проведення розрахунків за комунальні послуги. Так, згідно копії квитанції № 62 від 02.07.2019 на суму 133 грн. 27 коп., комісія з платежу склала 7 грн., про що позивачеві була видана відповідна квитанція № 62/к від 02.07.2019(а.с.8). Проте як вбачається, з копії квитанції № 63 від 02.07.2019 на суму 79 грн., комісія з платежу склала аж 15 грн., про що позивачеві була видана відповідна квитанція № 63/к від 02.07.2019(а.с.8). Однак, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що позивачеві була надана повна, доступна та достовірна інформація про зазначену банківську операцію та про її ціну. Крім того, суд виходить з того, що позивач, як споживач банківських послуг, не має спеціальних знань про властивості та характеристики товарів (робіт, послуг). У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 56 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов`язані на вимогу клієнта надати таку інформацію: 1) відомості, які підлягають обов`язковій публікації, про фінансові показники діяльності банку та його економічний стан; 2) перелік керівників банку та його відокремлених підрозділів, а також фізичних та юридичних осіб, які мають істотну участь у банку; 3) перелік послуг, що надаються банком; 4) ціну банківських послуг; 5) іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг; 6) щодо кількості акцій (паїв) банку, які знаходяться у власності членів виконавчого органу банку, та інформацію в обсязі, визначеному Національним банком України, про осіб, частки яких у статутному капіталі банку перевищують 5 відсотків. Таким чином, аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності та норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що в частині визнання дій відповідача по ненаданню позивачеві інформації щодо наданої банківської послуги є неправомірним та необхідно зобов"язати відповідача надати позивачеві доступну та достовірну інформацію про надані банківські послуги. За таких обставин, порушене право позивача на грошові кошти підлягає захисту в ефективний спосіб шляхом стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі 75 грн., які складаються з наступного: списування коштів 13.04.2019 в розмірі 20 грн. та 16.05.2019 в розмірі 20 грн. за обслуговування неактивного рахунку, списування коштів за СМС-інформування в розмірі 5 грн. та 8 грн., комісії платежу 7 грн. та 15 грн. Розподіл судових витрат Оскільки відповідач, як споживач, звільнений від сплати судового збору у даній справі при зверненні до суду, а також те, що позивач не надав суду відповідного розрахунку понесених ним інших витрат під час розгляду її в суді, то відповідно до ст. 141 ЦПК України суд уважає за необхідне не проводити розподіл судових витрат по справі у зв`язку з їх фактичною відсутністю.

Outcome: partial