Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, мотивуючи тим, що 22.10.2011 року близько 21 год.15 хв. його батько, [PERSON], рухався по вулиці Гайворонській в м.Гайворон в напрямку вулиці Кірова. В той час [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, керуючи по дорученню автомобілем [NUMBER], рухаючись по вказаній вулиці в напрямку вулиці Кірова, навпроти будинку №19 допустив наїзд на [PERSON], отримавши тілесні ушкодження, які знаходяться в причинному зв»язку останній помер Вважає, що внаслідок смерті батька йому була спричинена моральна шкода в розмірі 100 000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник наполягають на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] позов не визнав, оскільки він відшкодував витрати в сумі 4500 грн. Крім того, [PERSON] був похилого віку за яким потрібно було доглядати. Також відсутня його вина у дорожньо-транспортній пригоді. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню не підлягають. Судом встановлено, що 22.10.2011 року близько 21 год.15 хв. [PERSON], рухався по вулиці Гайворонській в м.Гайворон в напрямку вулиці Кірова. В той час [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, керуючи по дорученню автомобілем [NUMBER], рухаючись по вказаній вулиці в напрямку вулиці Кірова, навпроти будинку №19 допустив наїзд на [PERSON]. Згідно висновку судово-медичної експертизи №94 від 18.11.2011 року, [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Смерть [PERSON] настала від забою головного мозку, як наслідок закритої черепно-мозкової травми. Тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв»язку з настанням смерті [PERSON]. У даному випадку, є прямий причинний зв»язок між смертю [PERSON] і тілесними ушкодженнями, отриманими у результаті ДТП. Постановою від 26.06.2015 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12013120120000252 від 25.02.2013 року закрито у зв»язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення (а.с. 4-7). Вищевказана постанова про відмову в порушенні кримінальної справи є чинною. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач використовував транспортний засіб відповідно до п.2.1 Правил дорожнього руху. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 4 від 01.03.2014 року № Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», згідно якого особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.ст. 23,1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю ( ч.1 ст.1168 ЦК України). За ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 ,,Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, «що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial