Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.10.2017 р. звернувся до суду з вказаним позовом, уточнивши свої позовні вимоги, прохав стягнути з Приватного акціонерного товариства «Пласт» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 30 708,50 грн., компенсацію за дні невикористаної щорічної відпустки - 1 596,96 грн., середній заробіток за весь час затримки належних до виплат сум при звільненні по день фактичного розрахунку в розмірі 29 889,2 грн. В обґрунтування позову вказував, що в період з 17.04.2009 року по 30.06.2017 року він працював у ПАТ «Пласт» на посаді інспектора охорони праці, з якої звільнений у зв»язку закінченням терміну трудового договору на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України. На день звільнення відповідач не виплатив йому належну заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану щорічну відпустку. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала в повному обсязі, прохала задовольнити повністю, пояснення надала аналогічно викладеним в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку, вказала, що заборгованість виникла не з їх вини, внаслідок того, що правоохоронними органами була заблокована діяльність підприємства. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надані докази, та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено та підтверджено документально, що згідно трудової книжки від 21.09.2004 року позивач [PERSON] в період з 17.04.2009 року по 30.06.2017 р. працював у ПАТ «Пласт» на посаді інспектора охорони праці, з якої був звільнений у зв»язку з закінченням терміну трудового договору на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України. Як встановлено, в день звільнення розрахунок по заборгованості з заробітної плати позивачу не був сплачений, до теперішнього часу заборгованість по заробітній платі не сплачена. Згідно довідки № 542 від 29.12.2017 року заробітна плата за грудень 2017 року становила 3 636 грн. Отже, загальна заборгованість по заробітній платі за 7 місяців становить: 3 636,80 грн.,+ 4 512,00 грн. + 4 512,00 грн. +.,+ 4 512,00 грн. + 4 512,00 грн. +.,+ 4 512,00 грн. + 4 512,00 грн. - 30 708,50 грн. Загальна заборгованість за сім місяців становить 30 708,5 грн. Згідно ст. ст. 74-84 КЗпП України громадянам, які працюють за трудовим договором надаються щорічні відпустки, а у разі звільнення їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки. Відповідно до статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред"явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки зазначені в ст. 116 цього кодексу підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розрахунку середнього заробітку за весь час затримки здійсненого позивачкою, і з яким погоджується суд, час затримки з 01.07.2017 року по 10.01.2018 року. Робочі дні у: липні 2017 року - 21 робочий день; серпні 2017 року - 22 робочих днів; вересні 2017 року - 21 робочий день; жовтні 2017 року - 21 робочий день; листопаді 2017 року - 22 робочих днів; грудні 2017 року - 20 робочих днів; за січень 2018 року, на день розгляду справи судом - 5 робочих днів. Разом кількість робочих днів становить 132 дні. Отже середній заробіток становить 225,60х 132 робочих днів = 29 889,20 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Пласт» про стягнення грошових сум, належних до виплати в день звільнення з робоит та середньомісячного заробітку за час затримки виплати заробітної плати. Судові витрати покласти на відповідача, згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved