Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з вищевказаним позовом до Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України (надалі - ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів») про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати, у зв`язку із порушенням строків її виплати, посилаючись на те, що наказом №172-к від 24.10.2017 року вона прийнята в ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів» на посаду заступника головного бухгалтера, що стверджується записом в її трудовій книжці. Відповідачем не виплачується їй заробітна плата протягом 11 місяців поспіль. Вважає, що заробітна плата не виплачена їй з вини ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів», а тому відповідач зобов`язаний виплатити їй компенсацію втрати частини заробітної плати, у зв`язку із порушенням строків її виплати. Посилаючись на вищенаведене, позивач просила стягнути нараховану, але не виплачену їй суму заробітної плати, стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати, у зв`язку із порушенням строків її виплати та здійснити розподіл судових витрат. 05 жовтня 2020 року представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, згідно з якою просив стягнути з відповідача Державне підприємство «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України 111452,31 грн. нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати, а позовну вимогу про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати, у зв`язку із порушенням строків її виплати, згідно поданого ним клопотання від 09 жовтня 2020 року, просив залишити без розгляду. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.10.2020р. позов [PERSON] до державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати, у зв`язку із порушенням строків її виплати, залишено без розгляду. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги, згідно поданої ним заяви про уточнення позовних вимог, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання повторно не з"явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які надсилались судом на адресу останнього, та інформація про дату, час та місце судового розгляду справи міститься на офіційному веб-сайті суду веб-порталу Судової влади України у розділі «Списки справ, призначених до розгляду». Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України та працювала на посаді заступника головного бухгалтера, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.14-15) Згідно наказу ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів» №172-к від 24.10.2017 року [PERSON] прийнята на роботу в ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів» на посаду заступника головного бухгалтера. Судом встановлено, що 22.09.2020р. [PERSON] звільнено із займаної посади. Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 115 КЗпП визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Стаття 43 Конституції України гарантує кожному, право заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Але, відповідачем вказані норми права були порушені, позивачу заробітна плата вчасно виплачена не була, заборгованість складає 111452,31 грн., що підтверджується довідкою ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів» від 30 вересня 2020 року № 615. Згідно ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Поважності причин невиплати позивачу при звільненні всіх сум, що належать йому, зокрема заборгованої заробітної плати, відповідачем суду не надано. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У відповідності із ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суду надані ордер від 29 липня 2020 року, попередній розрахунок розподілу судових витрат, квитанцію до прибуткового касового ордеру №23/07 від 29.07.2020р. на суму 7000грн., акт прийому-передачі наданих послуг , згідно яких зокрема адвокатом здійснено консультацію, написано позовну заяву про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи випливає, що під час розгляду справи в суді правнича допомога [PERSON] надавалась керуючим адвокатським бюро «Кубов та партнери», адвокатом Кубовим А.В. , на підставі свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю серії ЗР №21/1963 від 26 березня 2019 року, згідно договору про надання правничої допомоги від 29 липня 2020 року №23/07. Враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги адвокатом Кубовим А.В. , який участі в судових засіданнях не приймав, з врахуванням вимог розумності і справедливості, пропорційності задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу , в сумі 1500 грн., які слід стягнути з відповідача в користь позивача . Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України слід стягнути судові витрати (судовий збір) на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial