Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності державного акту серії [NUMBER] на право приватної власності на земельну ділянку площею 7,28 га, виданого на ім`я [PERSON] .. При виготовленні Державного акту Захарівською сільською радою була допущена помилка в написанні по батькові: вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] » як зазначено в паспорті. Метою звернення з даною заявою є необхідність виправлення допущеної описки задля реалізації прав заявника як власника земельної ділянки для передачі її в строкове платне користування, іншим шляхом, крім звернення до суду, усунути ці розбіжності не видається можливим. Ухвалою судді від 02.08.2019 року було відкрито провадження по справі окремого провадження та призначено судовий розгляд на 20.08.2019 року. Заявник в судове засідання не з"явився до суду подав заяву про розгляд сроави у його відсутності. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити з обставин викладених в заяві. Представник заінтересованої особи Захарівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, подано заяву про розгляд справи без участі представника, заяву визнають. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження заповненого на російській мові на ім`я [PERSON] по батькові вказано « [PERSON] » (а.с.10). Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Новоукраїнським РС УДМС України в Кіровоградській області 18.11.2015 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , по батькові вказано на українській мові (а.с.7-8). З дослідженої копії державного акту на право приватної власності серії [NUMBER] вбачається, що на підставі рішення Захарівської сільської ради народних депутатів від 27.06.2001 року №93 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 7,28 га, яка розташована на території Захарівської сільської ради, землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вбачається що по батькові вказано не відповідно до паспорта громадянина України [PERSON] (а.с.11). Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що правовстановлюючий документ, який дає право на користування земельною ділянкою заявником, а саме: державний акт на право приватної власності [NUMBER] , який виданий 11 лютого 2002 року, належить [PERSON] , а також, що у вказаному правовстановлюючому документі допущено помилку в написанні по батькові заявника, яка не може бути усунута іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджає заявнику в реалізації його права на володіння та користування земельною ділянкою. Таким чином, факт про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, при цьому спір про право цивільне відсутній, а метою встановлення факту, що має юридичне значення - належності правовстановлюючого документа заявнику, є користування земельною ділянкою та передачі її в строкове платне користування При цьому, суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа. На підставі викладеного та

Outcome: approved