Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] пред'явив позов до Старокостянтинівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року в м. Старокостянтинові. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він, як син, являється спадкоємцем першої черги до майна померлої. Інших спадкоємців немає. До складу спадкового майна входить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 05 лютого 1987 року за р. № 303. Однак він у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважних причин. Так, він на день смерті матері проживав разом з нею в її будинку, тому помилково вважав, що він фактично прийняв спадщину, крім того, по характеру роботи виїздив за межі області. Позивач в судовому засіданні підтримав обставини, викладені в позовній заяві, в обґрунтування заявлених позовних вимог, та просив задовольнити позов. Представник відповідача Старокостянтинівської міської ради в судове засідання не з'явилася, хоч про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, однак подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своє смерті. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року в м. Старокостянтинові, про що складено відповідний запис № 53 згідно даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 15 лютого 2013 року. [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована одна [ADDRESS]. Позивач являється сином [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про його народження серії [NUMBER], виданого Старокостянтинівським бюро ЗАГС 03 лютого 1968 року. [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і, взагалі все те, що буде належатиме їй на день смерті і, на що вона матиме право заповіла позивачу [PERSON], про що склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] 20 листопада 2009 року за р. № 1758, який відповідно до повідомлення державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 19 березня 2014 року не скасовувався і не змінювався, про що надано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 36923566 від 19 березня 2014 року. Державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. (лист від 10 лютого 2014 року за № 557/01-16) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] в зв'язку з неприйняттям спадщини у встановленому законом порядку та строки. За інформацією, наданою Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою від 19 березня 2014 року за № 1032/01-16 спадкова справа до майна померлої [INFO] року [PERSON] не заводилась, що підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 36923459 від 19 березня 2014 року, наданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою). До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 05 лютого 1987 року за р. № 303. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України закріплено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У відповідності до акта обстеження житлового будинку по [ADDRESS] від 26 листопада 2013 року [PERSON], яка померла [INFO] року, на день своєї смерті постійно проживала в даному будинку разом зі своїм сином [PERSON], який здійснював догляд за нею. В судовому засіданні свідок [PERSON] дав показання про те, що він проживав по сусідству з [PERSON] Разом з нею постійно до дня її смерті проживав її син [PERSON] Крім нього інших спадкоємців до майна померлої [PERSON] немає. Знає, що позивач часто виїздив по роботі за межі області. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності, на підставі досліджених обставин справи, суд приходить до переконання, що оскільки позивач юридично не був обізнаний з вимогами закону щодо порядку та строків прийняття спадщини, по характеру роботи часто виїздив за межі області, враховуючи те, що позов визнається представником відповідача, тому ці обставини не можуть розцінюватись судом, як зневажливе ставлення до своїх прав чи як відмова від спадщини, а з врахуванням норм законності, моралі, справедливості, поваги до людини та її законних прав та інтересів, суд визнає поважними причини пропуску позивачем строку прийняття спадщини, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved