Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті матері [PERSON], [INFO]. , в обґрунтування своїх вимог заявник вказала наступне, що 02 листопада 2014 року природною смертю померла мати заявника [PERSON]. Місцем смерті є місто Донецьк, Донецької області. 06 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку було видане свідоцтво про смерть [PERSON] [PERSON] 1-НО №796506. У квітні 2016 року заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. У постанові Шостої державної нотаріальної контори №1247/02-31 від 10 квітня 2016 про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначено, що факт смерті спадкодавця підтверджений свідоцтвом про смерть, яке видане органом державної влади, що тимчасово не здійснює свої повноваження. У травні 2016 року представник заявника звернувся з заявою до Київського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою про державну реєстрацію смерті [PERSON], яка померла 02 листопада 2014 року у місті Донецьку Донецької області. Однак в проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] було відмовлено листом №1281/08-04-05 від 12.05.2016 року, оскільки заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказане свідоцтво видано на українському бланку та посвідчене печаткою державного органу України, однак не зареєстроване в державному реєстрі актів цивільного стану громадян, оскільки відповідно до Наказу Міністерства Юстиції України «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» від 17 червня 2014 року тимчасово відділу державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку припинено доступ до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема, Державного реєстру актів цивільного стану громадян до закінчення антитерористичної операції на сході України. Однак де факто зазначений орган був відімкнений від реєстру 01 листопада 2016 року, а працівники продовжували здійснювати свої повноваження до 01 грудня 2016 року. Враховуючи, що відомості про смерть [PERSON] не були внесенні до реєстру, архівні документи не були переміщенні на підконтрольну Україні територію, а органи державної влади не визнають зазначене свідоцтво про смерть необхідно встановити факт смерті [PERSON], яка померла 02 листопада 2014 року. Заявник в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, заяву підтримала та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції у судове засідання не з"явився, був повідомлений належним чином пр. , що є довідка в матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до п.8 ч.1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час уразі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України не залежно від місця проживання заявника. Відповідно дост.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» становлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно п.13.постанови пленуму Верховного суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»- заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Згідно Постанови пленуму ВСУ N 5 Заявник зобов'язаний обгрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає підтвердженим факт смерті [PERSON], [INFO], 02 листопада 2014 року природною смертю померла мати заявника [PERSON]. Місцем смерті є місто Донецьк, Донецької області. 06 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку було видане свідоцтво про смерть [PERSON] [PERSON] 1-НО №796506.

Outcome: approved