Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про зміну розміру стягнення аліментів. На підставу своїх вимог спирається на те, що рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 11.06.2014 року у справі №701/618/14-ц вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], на її користь в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02.06.2014 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Маньківського районного управління юстиції [PERSON], від 14.07.2014 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом Маньківського районного суду Черкаської області у справі №701/618/14-ц. 17 травня 2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон України №4928 «Про внесення зміни до деяких законодавчих актів, що стосуються поліпшення захисту прав дитини на належне утримання», яким встановлено, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому з цих підстав позивач вважає, що при вирішенні даного спору про зміну розміру аліментів, підлягають врахуванню законодавчі зміни в частині попередньо визначеного судом мінімального розміру аліментів, встановивши їх надалі відповідно до вимог законодавства, у звязку з чим позивач вимушена звертатись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, але згідно письмової заяви просила справу розглядати у її відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовое засідання не з"явився, але згідно письмовоїзаяви просить справу розглядати у його відсутність та визнає позовні вимоги в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи рахує за необхідне позов задоволити повністю, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 11.06.2014 року у справі №701/618/14-ц вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], на користь позивачки в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02.06.2014 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. (а.с.6). Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Маньківського районного управління юстиції [PERSON], від 14.07.2014 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом Маньківського районного суду Черкаської області у справі №701/618/14-ц. (а.с.7). У відповідності до положень\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. 17 травня 2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон України №4928 «Про внесення зміни до деяких законодавчих актів, що стосуються поліпшення захисту прав дитини на належне утримання», яким встановлено, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що закріплено ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частиною 1\~статті 192 Сімейного кодексу України\~визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05. 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки), а тому позов позивачки підлягає до задоволення. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved