Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Запорізької міської ради, третя особа: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] спадкодавець, є її рідною матірю, яка 17.01.2000 року померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку літ. А за адресою м. Запоріжжя, вул. Броньова, 61. Померла не залишила заповіт. Позивач, як донька померлої, є спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців немає. Спадщина після смерті спадкодавця відкрилася під час дії Цивільного Кодексу УРСР, 1963 р., до правовідносин щодо спадщини слід застосовувати норми ЦК УРСР. Відповідно до сг. ст. 548, 549 ЦК УРСР позивач прийняла спадщину, що відкрилася після смерті її матері, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. На час смерті спадкодавця позивач була прописана та постійно мешкала з нею. Спадкодавець разом з родиною в 1962 році побудували житловий будинок із господарськими спорудами за адресою м. Запоріжжя, вул. Броньова, б.61. На підставі заяви спадкодавця, згідно рішення виконавчого комітету Комунарської районної ради народних депутатів від 16.06.1981 р. №190/3 «Про оформлення права особистої власності на житлові будинки по вул. Броньова, 61» було вирішено оформити право особистої власності на житловий будинок літ. А за вищезазначеною адресою за матірю позивача - [PERSON], а Запорізькому БТІ видати свідоцтва про право приватної власності на зазначений житловий будинок. Актом комісії Комунарської районної ради народних депутатів про приймання індивідуального будинку від 19.11.1981 року, житловий будинок А за адресою м. Запоріжжя, вул. Броньова, б.61 був прийнятий до експлуатації. Акт прийомки був зареєстрований в районній Раді 19.11.1981 року за № 303. У подальшому [PERSON] не зареєструвала своє право власності на даний жилий будинок в ОП ЗМБТІ та не отримала відповідне свідоцтво, оскільки діюче на той час законодавство в цій сфері не вимагало такої реєстрації, а отже, відсутній документ , який підтверджує право власності спадкодавця на вказаний жилий будинок. Позивач зазначає, що як спадкоємиця, позивач не може оформити належне їй право власності на вказаний будинок в порядку спадкування відповідно до вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на будинок відсутня. В червні цього року позивачу була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій і рекомендовано звернутися до суду, таким чином, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє право на власність, тому просить суд визнати за нею власності на житловий будинок літ. А за адресою м. Запоріжжя, вул. Броньова, б.61 в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. В судове засідання представник відповідача не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, покладаючись на розсуд суду. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а рішення ухвалити на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено. 17.01.2000 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1- ЖС №151776 від 17.01.2000 р.(а.с.4). [PERSON] є рідною матірю позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9) та свідоцтвом про одруження, відповідно до якого позивач змінила прізвище з «Ужва» на «Кочкарьова» (а.с5) та свідоцтвом про розірвання шлюбу, відповідно до якого після другого шлюбу змінила прізвище з «Рогожкіна» на «Кочкарьова»(а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку літ. А за адресою м. Запоріжжя, вул. Броньова, 6, який із господарськими спорудами спадкодавець разом з родиною побудували в 1962 році (а.с.17-23). Померла не залишила заповіт. Позивач, як донька померлої, є спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців немає. [PERSON] рішення виконавчого комітету Комунарської районної ради народних депутатів від 16.06.1981 р. №190/3 «Про оформлення права особистої власності на житлові будинки по вул. Броньова, 61» на підставі заяви [PERSON], було вирішено оформити право особистої власності житловий будинок літ. А, а Запорізькому БТІ було доручено видати свідоцтва про право приватної власності на зазначений житловий будинок. (а.с.25). [PERSON] комісії Комунарської районної ради народних депутатів про приймання індивідуального будинку від 19.11.1981 року, який зареєстрований в районній Раді 19.11.1981 року за № 303, житловий будинок літ. «А» за адресою м. Запоріжжя, вул. Броньова, б.61 був прийнятий до експлуатації (а.с.26) У подальшому [PERSON] не зареєструвала своє право власності на даний жилий будинок в ОП ЗМБТІ та не отримала відповідне свідоцтво, оскільки діюче на той час законодавство в цій сфері не вимагало такої реєстрації. Спадщина після смерті спадкодавця відкрилася під час дії Цивільного Кодексу УРСР, 1963 р., до правовідносин щодо спадщини слід застосовувати норми ЦК УРСР. За змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті спадкодавця, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529 - 535 ЦК Української РСР. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обовязки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) передбачалось, що спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, якщо у визначений законом строк від вступив в управління та володіння спадковим майном або його частиною або якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). [PERSON] положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" визначено, що при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визначається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її відкриття. Померла [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована в житловому будинку №61 по вул. Броньова в м. Запоріжжя(а.с.97). На час смерті [PERSON], позивач була прописана та постійно мешкала з нею, що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання в паспорті (а.с.6). та довідкою квартального комітету з місця проживання від 02.07.2015 року (а.с.16). [PERSON] спадкової справи №316/2015 заведеної після померлої [PERSON], наданої з Шостої державної нотаріальної контори на запит суду, позивач [PERSON] звернулася 17.06.2015 року до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.112). [PERSON] інформації з ТОВ «ЗМБТІ» від 22.06.2015 року, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи, після померлої [PERSON], з заявою про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок № 61 літ.А по вул. Броньова в м. Запоріжжя, власник до ТОВ «ЗМБТІ» не звертався (а.с.122зв). 26.06.2015 року Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок літ. «А», що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Броньова, б. 61. Відповідно до [PERSON] з реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.08.2015 року, відомості щодо нерухомого обєкту житлового будинку №61 А по вул. Броньова в м. Запоріжжя відсутні (а.с.88). На запит суду з Державного архіву Запорізької області надано рішення Комунарської районної ради народних депутатів від 16.07.1981 р.№190/3, згідно якого вирішено надати [PERSON] оформити право особистої власності на житловий будинок літ.А-І, а [PERSON] вирішено надати оформити право особистої власності на житловий будинок літ.Г-І по вул. Броневій в м. Запоріжжя (а.с.234). [PERSON] Висновків Архітектурно-планувального управління м. Запоріжжя №928 та №929 від 14.07.1981 року немає заперечень щодо оформлення права особистої власності житлового будинку, побудованого по вул. Броневій №61 під літ.А,, літ.Г, враховуючи позитивні висновки пожежної інспекції №95 від 03.06.1981 року та санітарної інспекції №31 від 20.05.1981 року (а.с.94,102). [PERSON] Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради 14.05.2010 року, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок №61 літ.Г по вул. Броньова м. Запоріжжя (а.с.123). Відповідно до [PERSON] №26496090 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.06.2010 року, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок №61 по вул. Броньова м. Запоріжжя (а.с.123зв.). Судом встановлено, що позивач на момент відкриття спадщини проживала разом із померлою, а після її смерті вступила у володіння та управління спадковим майном, у звязку з чим суд приходить до висновку, що позивач є такою,що прийняла спадщину. Відповідно до п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. За положеннями п.7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав на нерухоме майно проводиться на підставі особистої заяви власника майна. [PERSON] із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-ІV, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. [PERSON] вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права на спадкове майно. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та підтверджуються зібраними у справі доказами за [PERSON] необхідно визнати право власності на житловий будинок літ. А за адресою: м Запоріжжя, вул. Броньова, буд. 61 в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 17.01.2000 року, оскільки вона є спадкоємцем за законом, яка належним чином прийняла спадщину і не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через нотаріальну контору з підстав відсутності належним чином оформленого правовстановлюючого документу на спірний будинок, інших спадкоємців після померлої на даний час судом не встановлено. На підставі наведеного та

Outcome: approved