Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 10.01.2008 р. між «Промінвестбанк» та позвиачем [PERSON] було укладено Договір про іпотечний борг № 2, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит в розмірі 118000 дол. США зі сплатою 12,9% річних за користування кредитними коштами та терміном повернення до 09.01.2028 р. Як вказує позивач, у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 10.01.2008 р. між банком та позичальником - позвиачем було укладено іпотечний договір, у відповідності до умов якого Позивач передав в іпотеку банку кв. [ADDRESS]. При цьому, 17.12.2012 р. між АКПіБ «Промінвестбанком» та - відповідачем ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого Банк відступив Відповідачу свої права грошових вимог за Кредитним договором. 06.05.2014 р. за заявою відповідача - ТОВ «Кредитні Ініціативи» приватним нотаріусом КМНО Матвеєвим В.А. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 765 про звернення стягнення на кв. [ADDRESS], що належить на праві власності позивачу. Як вказує позивач, на момент вчинення виконавчого напису відповідач не подав нотаріусу документів, які б підтверджували безспірність вимог, так як на момент вчинення виконавчого напису в провадженні Деснянського р/с м. Києва знаходилась цивільна справа № 754/5330/14-ц за позовом ТОВ «Кредитні Ініціативи» до позивача [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про іпотечний борг № 2 від 10.01.2008 р. і по даній справі було винесено рішення суду 12.09.2014 р. Тобто, (на думку позивача) виконавчий напис був вчинений саме в період між відкриттям провадження та рішенням суду, а отже заборгованість за договором вже не могла бути безспірною оскільки судом розглядався спір з приводу даної заборгованості, і договором про іпотечний борг № 2 від 10.01.2008 р., позивач повинен сплачувати борг по кредиту щомісячно рівними частинами по 492 дол. США щомісячно. При цьому в період з 10.01.2008 р. по 28.02.2014 р. (дата на яку вказана прострочка згідно напису) позивач повинен був сплатити 73 платежі по 492 дол. США. на загальну суму 35916 дол. США. Зі слів позивача, в даний період вона фактично сплатила в погашення тіла кредиту 78286,84 дол. США. Факт відсутності прострочки по кредиту станом на 28.02.2014 року (дата на яку вказана прострочка згідно виконавчого напису) спростовується навіть однією єдиною квитанцією № 322142 від 14.05.2008 р. згідно якої вбачається, що позивачем в рахунок погашення кредиту одноразовим платежем сплачено 40000 дол. США. Тобто, станом на 28.02.2014 р. Позивач повинен був сплатити 35916 дол. США, а фактично сплатив 78286 дол. США 84 центи, і при цьому відповідач спираючись на якусь невідому прострочку вчиняє виконавчий напис. Отже, Відсутність прострочки за Кредитним договором на момент вчинення виконавчого напису також свідчить про те, що дана заборгованість не була безспірною на момент вчинення виконавчого напису. Відповідно до Договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 р., який був укладений у простій письмовій формі, а відповідачу було відступлено права грошових вимог за кредитним договором. Однак, Відповідачу жодних прав вимоги за Договором іпотеки не відступалося та не переходило. Тому представник позивача визнати виконавчий напис вчинений 06.05.2014 р. приватним нотаріус КМНО Матвеєвим В.А. за реєстровим № 765 про звернення стягнення на кв. [ADDRESS] таким, що не підлягає виконанню та стягнути судовий збір У судове засідання представник позивача не зйявився, надіслав свою заяву. Представник відповідача ТОВ „Кредитні ініциативи" у судове засідання також не з'явився, надіслав своюї заперечення щодо позову. 3 особа - приватний нотаріус КМНО Матвєєв В.А. у судове засідання також не з'явився, належним чином був повідомлений. Суд, дослідивши всі докази по справі вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 10.01.2008 р. між «Промінвестбанк» та позвиачем [PERSON] було укладено Договір про іпотечний борг № 2, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит в розмірі 118000 дол. США зі сплатою 12,9% річних за користування кредитними коштами та терміном повернення до 09.01.2028 р. Як вказує позивач, у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 10.01.2008 р. між банком та позичальником - позвиачем було укладено іпотечний договір, у відповідності до умов якого Позивач передав в іпотеку банку кв. [ADDRESS]. При цьому, 17.12.2012 р. між АКПіБ «Промінвестбанком» та - відповідачем ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого Банк відступив Відповідачу свої права грошових вимог за Кредитним договором. 06.05.2014 р. за заявою відповідача - ТОВ «Кредитні Ініціативи» приватним нотаріусом КМНО Матвеєвим В.А. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 765 про звернення стягнення на кв. [ADDRESS], що належить на праві власності позивачу. У відповідно до положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як вбачається з п. 2.1, 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595 встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. За змістом п.п. 3.1, 3.2 глави 16 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.99 № 1172. Як з'ясовано судом, з поясень представника позивача, у провадженні Деснянського р/с м. Києва на даний час знаходиться цивільна справа за позовом ТОВ «Кредитні Ініціативи» до позивача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про іпотечний борг № 2 від 10.01.2008 р., але рішення так і не винесено. Позивач при зверненні до суду посилався на те, що приватним нотаріусом Матвеєвим В.А. був вчинений виконавчий напис всупереч вимозі ст. 88 Закону України «Про нотаріат», яка передбачає нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, в зв'язку з чим позивач вважаючи свої права порушеними, просив суд про задоволення позову, на що слід зазначити наступне. Судом встановлено, що виконавчий напис був вчинений саме в період між відкриттям провадження та не винесеним рішенням суду, а отже заборгованість за договором вже не могла бути безспірною оскільки судом розглядається спір з приводу даної заборгованості, і договором про іпотечний борг № 2 від 10.01.2008 р., позивач повинен сплачувати борг по кредиту щомісячно рівними частинами по 492 дол. США щомісячно. У відповідності до Листа ВССУ від 07.02.2014 р. «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», можливість реалізації права мз звернення з позовом про оскарження нотаріальної дії або відмову в її вчиненні обмежена загальним строком позовної давності, який визначається у ст. 257 ЦК Українита становить 3 р. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 04.03.2015 р. у справі № 6-27цс15 та Постанові Верховного суду України від 11.03.2015 р. у справі 6-141 цс14. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Матвєєв В.А. не був наділений правом вчиняти виконавчий напис від 06.05.2016 р., що зареєстрований в реєстрі за № 765, через неможливість встановити його безспірність, а тому вбачається, що вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню. З урахуванням задоволення позову у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 640 грн. Тому

Outcome: approved