Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

в обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що 29.09.1992 року помер її дідусь, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями по вул..Комарова, 1 в м.Красилові Хмельницької області, що належали йому на праві власності згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку посвідченого [PERSON] державною нотаріальною конторою 21.04.1970 року за реєстраційним 270. На підставі цього договору в реєстровій книзі №11 на сторінці 239 за реєстровим 2476 за [PERSON] у встановленому законом порядку було зареєстровано право власності на зазначене будинковолодіння. Спадкоємцем [PERSON] була постійно проживаюча із ним дружина [PERSON], яка після смерті чоловіка залишилась проживати у спадковому будинку, володіти та користуватися ним, отримала у своє володіння інші належні для [PERSON] речі домашнього вжитку. Крім того, на час смерті [PERSON] із ним також проживав онук [PERSON] 21.11.2011 року не оформивши спадщини чоловіка [PERSON], [PERSON] померла. На час смерті вона проживала із онуком [PERSON], який був її спадкоємцем за правом представлення, так як його мати та дочка [PERSON], [PERSON] померла раніше, а саме 08.08.2008 року. Син [PERSON], а її батько [PERSON] та відповідач [PERSON]-син [PERSON] із заявами про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріуса не звертались та на неї не претендували. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. [PERSON] прийняв спадщину бабці, [PERSON] згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживав разом із нею на момент смерті. 07.12.2012 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вказане будинковолодіння. Вона, як двоюрідна сестра померлого [PERSON] згідно ч.4 ст.1266 ЦК України є спадкоємцем майна померлого за правом представлення, так як її батько, [PERSON], дядько [PERSON] помер раніше нього, а саме 28.12.2005 року. Вона прийняла спадщину [PERSON], подавши 16.05.2013 року відповідну заяву в нотаріальну контору, яка була зареєстрована 21.05.2013 року під №699. На підставі зазначеної заяви до майна [PERSON] нотаріусом заведена спадкова справа за №275/2013. Однак нотаріусом відмовлено в оформленні спадщини, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове будинковолодіння виданий на ім»я [PERSON]. З вище наведених підстав просить визнати за нею в порядку спадкування після смерті двоюрідного брата, [PERSON] право власності на житловий будинок «А1» житловою площею 71,7 кв.м., загальною площею 71,7 кв.м., прибудову «а» загальною площею 20,4 кв.м., погріб «а1», прибудову «а2», хлів «Б», хлів «б» та гараж «В» по вул.Комарова,1 в м.Красилові Хмельницької області, загальною вартістю 33 672,42 грн. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] посилаючись на те, що 29.09.1992 року помер його вітчим [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, які належали йому на праві власності згідно договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку посвідченого [PERSON] державною нотаріальною конторою 21.04.1970 року за реєстраційним номером 270. На підставі цього договору в реєстровій книзі №11 на сторінці 239 за реєстровим №2476 за [PERSON] у встановленому законом порядку було зареєстровано право власності на спадкове будиинковолодіння. Спадкоємцем [PERSON] була його дружина [PERSON], його мати, яка після смерті чоловіка залишилась проживати у спадковому будинку, володіти та користуватись ним. 21.11.2011 року, не оформивши спадщини чоловіка [PERSON] померла. Після смерті матері, він являється єдиним спадкоємцем за законом першої черги. При зверненні в нотаріальну контору він отримав відмову в оформлені спадщини, оскільки пропутив шестимісячний термін для подачі заяви про прийняття спадщини. Про те, що заяву про прийняття спадщини необхідно подати протягом шести місяців після смерті спадкодавця він не знав, окрім того в період з 09.05.2012року по 30.05.2012року і з 20.06.2012року по 02.07.2012року він хворів, що стверджується наданою ним довідкою з лікарні. З вище наведеного просить визначити йому, [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 21.11.2011 року, терміном три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. В судовому засіданні позивачка-відповідачка позовні вимоги підтримала в повному об»ємі, просить їх задоволити в позові [PERSON] просить відмовити оскільки він безпідставно заявлений, тому як дядько [PERSON] знав про заповіт, який був складений [PERSON]А . на своїх онуків [PERSON] і [PERSON], тому не звертався в нотаріальну контору для прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON], яка опікувалась онуками і не оспорювала складений заповіт. Відповідач-позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені ним вимоги підтримав, просить їх задовольнити, в позові [PERSON] просить відмовити, оскільки він є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] Поки були живі онуки матері [PERSON] та [PERSON] він не звертався до нотаріуса, окрім того він хворів тому також не міг подати заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд находить позовні вимоги [PERSON] підлягаючим задоволенню, заявлені вимоги [PERSON] задоволенню не підлягаючими. Судом об"єктивно встановлено, що 29.09.1992 року помер [PERSON], який є власником будинковолодіння по вул. Комарова,1 в м. Красилові. Дружиною померлого була [PERSON] ( дівоче прізвище [PERSON]), яка мала двох синів [PERSON] Вололимира Федоровича і [PERSON]. У подружжя [PERSON] народилась спільна дочка [PERSON], у якої після одруження народилось двоє дітей : [PERSON] та [PERSON]. Останні постійно проживали в будинку [PERSON] та перебували під його опікою. Як встановлено в судовому засіданні за життя [PERSON] склав заповіт від 06 лютого 1986 року яким належний йому будинок по вул. Комарова, 1 в м. Красилові заповідав онукам [PERSON] і [PERSON]. Вказаний заповіт ніким не скасовано. Відповідно до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року діями, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем є фактичне управляння або володіння спадковим майном. Оскільки [PERSON] і [PERSON] проживали разом із спадкодавцем [PERSON], після його смерті залишились проживати у спадковому будинку і користуватись ним,тому вони фактично прийняли спадщину за заповітом після смерті [PERSON] Дружина [PERSON] в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка не зверталась, що стверджується довідкою [PERSON] державної нотаріальної контори №4196/01-16 від 18.12.2015 року. Окрім того на момент смерті спадкодавця [PERSON] спадкоємці за заповітом [PERSON] і [PERSON] були неповнолітніми, а їх опікуном була [PERSON], оскільки мати, [PERSON], померла 08.08.2008 року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона деякий час жила в будинку [PERSON]. Коли помер власник будинку в ньому залишилися проживати [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] склав за життя заповіт на онуків, про це знала його дружина [PERSON], яка була опікуном для онуків. На похоронах [PERSON] був [PERSON], який не претендував на спадковий будинок, в якому залишився проживати [PERSON]. Лише після смерті [PERSON] [PERSON] заявив про спадкове майно матері. Після смерті матері він приходив у будинок, коли отримував пенсію, був в травні місяці 2012 року, але не згадував про спадкове майно, був ще у лютому чи березні 2012року в м.Красилові, але до будинку не заходив. Свідок з боку відповідача [PERSON] суду пояснила, що чоловік [PERSON] з січня 2012 року хворіє, вона отримувала за нього пенсію майже рік, в спірний будинок не заходила, була у сусідів. Після смерті матерів в будинку проживав онук [PERSON]. Вказані покази підтвердив в суді свідок [PERSON] В підтвердження перебування на лікуванні в період з 09 травня по 19 травня та з 30 травня по 08 червня 2012 року відповідач надав довідку №344 від 22.07.2015 року Волочиської ЦРЛ , яка не підтверджується відповіддю Волочиської ЦРЛ від 02.10.2015року № 866 на запит суду, а також довідкою Волочиської ЦРЛ від 17.12.2015року №634 в якій зазначено період лікування відповідача на амбулаторному лікуванні з 09.05.2012року по 30.05.2012року і з 20.06.2012року по 02.07.2012року, що не співпадає з періодом лікування згідно попередньо наданої довідки. Відповідачем не надано суду доказів того, що його мати [PERSON] претендувала на спадковий будинок, який залишився після смерті її чоловіка [PERSON] і оспорювала складений ним заповіт на користь онуків [PERSON] і [PERSON] На момент смерті [PERSON] [PERSON] і [PERSON] були неповнолітніми, проживали в спадковому будинку, тому фактично прийняли спадщину. Як передбачено ст.548 ЦК України в редакції 1963року прийнята спадщина вважається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. Стаття 1268 ЦК України також передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Малолітні [PERSON] та [PERSON] не відмовлялись від прийняття спадщини, оскільки проживали у спадковому будинку. [PERSON] помер в 2005році, [PERSON] помер 07.12.2012року. Після його смерті заяву про прийняття спадщини подала позивачка [PERSON] Спадкування є перехід прав та обов»язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Належність померлому [PERSON] спірного будинковолодіння по вул. Комарова,1 в м. Красилові стверджується домовою книгою, де він значиться зареєстрованим з 17.06.1982 року і на якій є відмітка, що будинок завіщан 06.02.1986року, що співпадає із датою складання заповіту [PERSON], який зареєстрований за № 229 державним нотаріусом [PERSON] [PERSON] державної нотаріальної контори. За таких обставин власником спадкового будинку по вул. Комарова,1 в м. Красилові є [PERSON]. Неоформлення ним за собою права власності на вказаний будинок не свідчить про відсутність у нього права власності на вказаний будинок. Стаття 1268 ЦК України зазначає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] позивачка подала заяву про прийняття спадщини. Оскільки позивачка успадкувала належне померлому майно за законом, тому відповідно до неї переходить в порядку спадкування і право померлого на володіння будинковолодінням по вул. Комарова,1 в м.Красилові. Право померлої на спадковий будинок не визнається, що стверджується відмовою нотаріуса в оформленні спадкового майна, тому відповідно до ст. 392 ЦК України, згідно якої зазначено, що власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, за позивачкою необхідно визнати право власності на будинковолодіння по вул.Комарова, 1 в м.Красилові Хмельницької області, як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] Оскільки мати відповідача [PERSON] не претендувала на спадковий будинок, не оспорювала заповіт складений її чоловіком [PERSON] на користь онуків [PERSON] і [PERSON], тому відповідно її не можна вважати власником спірного будинку, в зв»язку з чим вимоги відповідача про визначення додаткогово строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] є безпідставними.

Outcome: approved