Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

В травні 2018 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до Києво-Святошинського районного суду Київської області позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтували тим, що вони проживають у [ADDRESS], власником якого є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом [NUMBER] від 18.04.2014 року. Відповідачка [PERSON] на даний час зареєстрована за вищевказаною адресою, однак з 2005 року по даний час в зазначеному будинку не проживає та не з'являлася, у житловому будинку відсутні її речі, що підтверджується актами депутата Боярської міської ради Скринник О.Г. від 26 березня 2015 року, 17 січня 2018 року, 26 квітня 2018 року. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за нею, чим об'єктивно порушує права позивача. Тому позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] просили визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме [ADDRESS]. У судове засідання позивачі не з'явилися, про час день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Направили до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, причини неявки суду не повідомила. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. За заявою позивачів суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом [NUMBER] від 18.04.2014 року. Згідно копії будинкової книги у даному будинку зареєстровані чотири особи, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідачка [PERSON] на даний час зареєстрована в [ADDRESS], однак з 2005 року по даний час в зазначеному будинку не проживає та не з'являлася, у житловому будинку відсутні її речі, що підтверджується актами депутата Боярської міської ради Скринник О.Г. від 26 березня 2015 року, 17 січня 2018 року, 26 квітня 2018 року. Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратила право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживаючи більше року, що відповідно до вимог ст. 405 ЦК України дає суду підстави визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку № 26, по вул. Дежнева, в м.Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Судові витрати, суд покладає на сторін у відповідності до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 203, 235, 321, 328, 391, 405, 717 ЦК України, ст.ст. 60, 69, 70, 71, 72 СК України, та

Outcome: approved