Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що 12 травня 2006 року Ставищенською районною державною нотаріальною конторою за реєстром №1261 на ім'я [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті [INFO] року її матері [PERSON] на земельну ділянку площею 0,8500 га, передану для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Кривецької сільської ради Ставищенського району Київської області і належала їй згідно державного акта на право власності на землю виданого на підставі розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації від 09.08.2004 року та зареєстрованого 19.10.2005 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010534901916. Всупереч діючим на той час вимогам закону (статті 125,126 ЗК України) [PERSON] за життя не отримала державного акта на право власності на земельну ділянку на своє ім'я, та не зареєструвала своє право, тому вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі за померлою [INFO] року [PERSON].[INFO] року [PERSON] померла, спадщину після її смерті прийняли [PERSON] та [PERSON], чоловік спадкодавці [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини. 17 липня 2017 року він та сестра [PERSON] в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі уклали договір про поділ спадщини, у відповідності до якого: у спадщину до [PERSON] переходить житловий будинок в [ADDRESS] та земельна ділянка розташована на території Кривецької сільської ради Київської області для ведення особистого селянського господарства розміром 0.85 га; у спадщину до [PERSON] переходить земельна ділянка розташована на території Кривецької сільської ради Київської області для ведення особистого селянського господарства розміром 3,2825 га. Договір посвідчено державним нотаріусом Ставищенської районної державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 771. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку він 26.06.2018 року отримав витяг з Державного земельного кадастру та звернувся із заявою про отримання свідоцтва на земельну ділянку до державного нотаріуса. Під час внесення відомостей про вказану земельну ділянку до Державного земельного кадастру, які відповідають існуючим характеристикам об'єкта в натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів (ст. 11 ЗУ «Про Державний земельний кадастр») та в зв'язку із зміною нумерації зон, кварталів в індексно-кадастровій карті Ставищенського району Київської області земельній ділянці, право на яку посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку [NUMBER] зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі 19.10.2005 року, присвоєний дійсний кадастровий номер [NUMBER]. 20 липня 2018 року державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори Цимбалюк В.М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно через відсутність правовстановлюючого документу - державного акту на право власності на вказану земельну ділянку на ім'я спадкодавці та його реєстрації відповідно до законодавства. Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року матері [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться на території Кривецької сільської ради Ставищенського району Київської області, площею 0,8500 га цільове призначення - ведення особистого селянського господарства. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву з зазначенням, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у його відсутність. Представник відповідача Ставищенської районної державної адміністрації в судове засідання не прибув, до суду адміністрація подала лист про визнання позовних вимог та розгляду справи у відсутність представника адміністрації. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. 12 травня 2006 року Ставищенською районною державною нотаріальною конторою за реєстром №1261 на бланку ВСР №535476 на ім'я [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті [INFO] року її матері [PERSON] на земельну ділянку площею 0,8500 га, передану для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Кривецької сільської ради Ставищенського району Київської області і належала [PERSON] згідно державного акта на право власності на землю серії [NUMBER] виданого на підставі розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації від 09.08.2004 року №516 та зареєстрованого 19.10.2005 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010534901916 (а.с. 8). Всупереч діючим на той час вимогам закону ( статті 125,126 ЗК України) [PERSON] за життя не отримала державного акта на право власності на земельну ділянку на своє ім'я, та не зареєструвала своє право, тому вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі за померлою [INFO] року [PERSON], що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-3211957052018 (а.с. 9). [INFO] року [PERSON], померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть 18 зв.). Спадщину після її смерті прийняли [PERSON] (а.с. 17) та [PERSON] (а.с. 18), чоловік спадкодавці [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с. 17 зв.). 17 липня 2017 року позивач та [PERSON] в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі уклали договір про поділ спадщини, у відповідності до якого: у спадщину до [PERSON] переходить житловий будинок в [ADDRESS] та земельна ділянка розташована на території Кривецької сільської ради Київської області для ведення особистого селянського господарства розміром 0.85 га; у спадщину до [PERSON] переходить земельна ділянка розташована на території Кривецької сільської ради Київської області для ведення особистого селянського господарства розміром 3,2825 га. Договір посвідчено державним нотаріусом Ставищенської районної державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 771 (а.с. 23). Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку позивач 26.06.2018 року отримав витяг з Державного земельного кадастру (а.с. 32). 20 липня 2018 року державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори Цимбалюк В.М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №560/02-31, якою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно через відсутність правовстановлюючого документу -державного акту на право власності на вказану земельну ділянку на ім'я спадкодавці та його реєстрації відповідно до законодавства, що підтверджується вказаною постановою (а.с. 13). Відповідно до висновку експерта вартість земельної ділянки становить 49300 грн (а.с. 27). У відповідності до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Частинами 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію оречових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Як встановлено ч.1, ч. 5 статті 1268 ЦК України (16.01.2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно статті 79 Земельного Кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості). У відповідності до вимог статті 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Відповідно п. „а" ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що [PERSON]. за життя набула право власності на вищевказану земельну ділянку, а тому це право в силу статті 1218 ЦК України увійшло до складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті останньої, а позивач в свою чергу отримав право на вказану ділянку як спадкоємець за законом, і оскільки відповідачем позов визнається, - він підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно із ч. 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Outcome: approved