Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті, в якій просив суд встановити факт смерті [PERSON], яка народилась [INFO] року, яка була зареєстрована в [ADDRESS], визнавши датою її смерті [INFO] року, місце смерті - [ADDRESS], причина смерті - наслідки ішемічного інсульту з гіпертензією. У судовому засіданні заявник заяву підтримав, просив суд її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, заявник [PERSON] є рідним сином [PERSON], яка раніше мешкала в [ADDRESS]. [INFO] року мати заявника - [PERSON] померла в Донецькій області, м. Сніжне, причина смерті: наслідки ішемічного інсульту з гіпертензією. Вказана обставина смерті підтверджується довідкою про смерть від 04.01.2016 року та лікарським свідоцтвом про смерть № 1 від 04.01.2016 року. Згідно довідки про смерть від 04.01.2016 року, виданої "Центром первичной медико-санитарной помощи г. Снежное Снежное Синистерства здравоохранения Донецкой Народной Республики» [PERSON], [INFO] померла в [ADDRESS], причина смерті: наслідки ішемічного інсульту з гіпертензією. Факт смерті матері заявника [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 04.02.2016 року. В 2016 році заявник звернувся до Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції з заявою про державну реєстрацію смерті матері - [PERSON] та видачу документів українського зразка, на що отримав відмову у реєстрації смерті матері у зв?язку з тим, що відсутній документ, що підтверджує факт смерті. Частинами 2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього ж Закону, у разі порушення його положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновки, що заява є законною та обґрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved