Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та дозволу на оформлення документів. На підставу своїх вимог спирається на те, що вона [PERSON], виховує свою єдину дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає зі позивачем за адресою: м. Київ, вул. Бударіна, б. 3-Б, кв.50. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про добробут та здоров'я своєї дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьком дитини є [PERSON], який ніякої участі в житті дитини не приймає, матеріально не підтримуває і не виявляє жодного прояву уваги до свого сина. [PERSON], серйозно займається футболом, є гравцем футбольної команди Дорожнього фізкультурно-спортивного клубу «Локомотив», грає на позиції нападника, є віце-капітаном команди. Він постійно підвищує свій професійний рівень, приймає участь в змаганнях. Команда «Локомотив», гравцем якої є [PERSON], планує в сезоні 2015р. брати участь в міжнародних турнірах за межами України. Для цього кожному гравцю необхідно мати проїзний документ для виїзду за кордон та дозвіл батьків дитини. Крім того, виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню її світогляду та добре позначиться на духовному та інтелектуальному розвитку її особистості. Але, як вказує позивачка, відповідач ігнорує всі прохання надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, оскільки взагалі не цікавиться долею свого сина. Позивач вважає, що така позиція батька неповнолітнього [PERSON], шкодить його інтересам та не сприяє його всебічному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Позивач гарантує повернення дитини до України до постійного місця проживання, що і змусило позивачку звернутись з відповідним позовом до суду.. Позивачка та її представник в судове засідання не зявились, але надали суду письмову заяву згідно якої підтримують позовні вимоги та просять суд розглянути справу у її відсутності. Відповідач позовні вимоги визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, рахує за необхідне позов задовольнити, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що позивачка [PERSON], (на час народження дитини - [PERSON], а в подальшому згідно свідоцтва про шлюб серії 1-БК № 124937, виданого відділом РАЦС Оболонського РУЮ у м. Києві, 07.11.2009р. змінила прізвище на [PERSON] ) 27.08.1999р. народила сина [PERSON], батьком якого є відповідач (а.с.5). Неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з матірю, що підтверджується довідкою про склад сім"ї (а.с.6). [PERSON], серйозно займається футболом; є гравцем футбольної команди Дорожнього фізкультурно-спортивного клубу «Локомотив», грає на позиції нападника, є віце-капітаном команди. Він постійно підвищує свій професійний рівень, приймає участь в змаганнях. Команда «Локомотив», гравцем якої є [PERSON], планує в сезоні 2015р. брати участь в міжнародних турнірах за межами України. (а.с. 7,8), позивач бажає отримати в судовому порядку тимчасовий дозвіл на виїзд неповнолітнього [PERSON], за кордон, оскільки батько дитини [PERSON], безпідставно не дає згоди на його виїзд за межі України, тим самим порушуючи законні права та інтереси самої дитини. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON], не бере участі у вихованні дитини, тим самим не піклується про фізичний та духовний розвиток сина [PERSON] Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. П.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки, у позивача [PERSON], є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON], та надання дозволу на виїзд неповнолітньому [PERSON] за кордон без згоди батька.

Outcome: approved