Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 18.06.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № К2V4A800000046, на підставі якого позичальнику було надано кредит у розмірі 18 674,04 доларів США на термін до 17.06.2013 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором [PERSON] між позивачем та [PERSON], [PERSON], з кожним окремо, було укладено договори поруки. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 16807,59 доларів США, що за курсом 27,62 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18 січня 2017 року складає 464225,64 грн. станом на 18 січня 2017 року за кредитним договором № К2V4A800000046 від 18 червня 2008 року та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача, в позовній заяві зазначив про розгляд справи без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд приходить до висновків, які мотивує наступним чином. Так, судом встановлено, що 18.06.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № К2V4A800000046, на підставі якого позичальнику було надано кредит у розмірі 18 674,04 доларів США на термін до 17.06.2013 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором [PERSON] між позивачем та [PERSON], [PERSON], з кожним окремо 18 червня 2008 року, було укладено договори поруки. Позичальник [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував в зв'язку з чим допустив утворення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості наданої позивачем. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договір та інші правочини. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов"язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію/передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник [PERSON] доказів належного виконання взятого перед позивачем зобов'язання суду не надав, як і не спростував розрахунок наданий позивачем. Щодо обов'язку [PERSON] та [PERSON] повернути борг [PERSON] позивачу, то суд вказує на таке. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до договорів поруки укладених між позивачем та [PERSON], між позивачем та [PERSON] 18 червня 2008 року, а саме п.2 Договорів поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. В матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] та [PERSON] виконали свій обов'язок по поверненню суми боргу за кредитним договором. Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом договору поруки поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. При цьому умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою. В зв'язку з цим, висновок позивача про солідарний обов'язок поручителів за зобов'язання позичальника не узгоджуються з вимогами статті 554 ЦК України та умовами договорів поруки. Норми закону, якими регулюються правовідносини поруки, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. В даному випадку кожен з поручителів окремо поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник. Ураховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлено солідарної відповідальності поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні. Аналогічна правова позиції висловлена Верховним судом України у справі 6-255цс15 від 24.06.2015р. Отже, з врахуванням всього наведеного, суд вважає, що позивач належними доказами довів заявлені позовні вимоги щодо утвореної суми заборгованості та в частині обов'язку відповідачів повернути суму боргу. В той же час, солідарний обов'язок поручителів [PERSON] та [PERSON] за зобов'язання [PERSON] на основі укладених договорів поруки не виник, тому позов підлягає до задоволення частково. Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що кредит видавався [PERSON] у доларах США. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні, про що надано роз'яснення судам у п.14 постанови пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до курсу долара США до української гривні за курсом НБУ на 31 липня 2017 року, один долар США коштує 25,91 грн., тому до стягнення з підлягає сума в розмірі 435 484,65 грн.( 16807,59 * 25,91). Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст.79,88 ЦПК України.

Outcome: partial