Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обгрунтування якого вказав, що 11 квітня 2012 року між нею та відповідачем [PERSON] у простій письмовій формі шляхом написання відповідної розписки був укладений договір позики, за яким вона позичила відповідачу грошові кошти у розмірі 50000 гривень. У розписці було зазначено, що відповідач зобовязується повернути борг на протязі 4 місяців, тобто до 11.08.2012 року. Посилаючись на те, що відповідач не повернув суму боргу, ухиляється від його сплати, позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики від 11.04.2012 року у розмірі 50000 гривень, а також судовий збір в розмірі 2500 грн. Позивач в судове засідання не з"явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв від нього не надходило. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові коти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позивальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконатися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 11 квітня 2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] у простій письмовій формі шляхом написання відповідної розписки був укладений договір позики, за яким [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошову суму позики у розмірі 50000 гривень. У розписці було зазначено, що відповідач зобовязується повернути борг на протязі 4 місяців. Доказів, що відповідач [PERSON] повернув позивачу [PERSON] суму позики у розмірі 50000 гривень протягом розгляду справи надано не було. Протягом розгляду справи було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, підставою для виникнення яких став договір позики, який було оформлено в простій письмовій формі шляхом написання розписки від 11 квітня 2012 року. При укладанні договору позики було дотримано відповідні вимоги цивільного законодавства стосовно його форми та змісту. До теперішнього часу зобовязання відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] не виконане, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму за договором позики у розмірі 50000 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 500 гривень. На підставі ст. ст. 526, 1046, 1047 ЦК України,

Outcome: approved