Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

В травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить зняти арешт, накладений ВДВС Ізюмського МРУЮ в рамках виконавчого провадження № 40728690. В обґрунтування позову зазначив, що у 2013 році відповідачем відкрито виконавче провадження № 40728690 з примусового виконання вимоги Ф -180У виданої управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі про стягнення з [PERSON] заборгованості зі сплати недоїмки по страховим внескам у розмірі 4010,30 грн. В межах виконавчого провадження державним виконавцем постановою від 25.12.2013 року накладено арешт на рухоме майно [PERSON] в межах суми стягнення в розмірі 4010,30 грн. з терміном дії до 25.12.2018 року. 22 вересня 2014 року виконавче провадження № 40728690 було завершено відповідно до п.1ч.1ст.47 ЗУ « про виконавче провадження» в редакції діючій на момент завершення у зв'язку з письмовою заявою стягувача. Про дію арештів, накладених в межах виконавчого провадження № 40728690 позивачу стало відомо в квітні 2017 року, а оскільки виконавче провадження завершено у відділу відсутні підстави для зняття арешту, а тому позивач вимушений звернутись до суду з позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив справу слухати за відсутності, позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду правову позицію в якій просить суд вирішити питання на розсуд суду. Треті особи - Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області, Ізюмська ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, надали суду клопотання про розгляд справи без участі їх представників. Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області повідомляє, що заборгованість по сплаті недоїмки по страховим внескам у [PERSON] на їх користь відсутня. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 40728690 з примусового виконання вимоги № Ф-180У, виданої 05.04.20132 року УПФУ в Ізюмському районі Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь УПФУ в Ізюмському районі Харківської області заборгованості зі сплати недоїмки по страховим внескам у розмірі 4010,30 грн. В рамках вказаного вище виконавчого провадження державним виконавцем 25.12.2013 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошена заборона на його відчуження. Дане виконавче провадження 22.09.2014 року завершено на підставі п.1 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження", в редакції яка діяла на момент винесення постанови ( а.с.7). [PERSON] змінив ім'я, про що 24 грудня 2015 року складено відповідний актовий № 33, прізвище, власне ім'я, по батькові після державної реєстрації зміни імені - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені ( а.с.6). Із копії довідки Ізюмської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області вбачається, що у [PERSON] станом на 18 травня 2017 року не має заборгованості із сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) ( а.с.8). Листом за № 6429 від 07.06.2017 року Ізюмський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області повідомило суд, що при перевірці даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі документи де боржником є [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]) станом на 07.06.2017 року на виконанні у відділі не перебувають. ( а.с.25). Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, виданого 19.05.2017 року, постановою від 25.12.2013 року, винесеної ВДВС Ізюмського МРУЮ, накладено арешт на усе майно в межах суми стягнення та оголошено заборону на його відчуження, яке належить [PERSON] (а.с.9) Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ст. 15 ЦК України). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу шляхом визнання права. Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. На даний час відсутні підстави для збереження арешту і заборони на відчуження майна, так як виконавче провадження завершено, з відповіді органу виконавчої служби вбачається що на виконанні жодних виконавчих документів не перебуває. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Існування заборони перешкоджає позивачу розпоряджатися належним йому на праві власності майном, в зв'язку з чим, його права підлягають поновленню, шляхом задоволення його позовних вимог щодо скасування арешту його майна. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ст.ст.15, 16 ЦК України особа має право для звернення до суду для захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у спосіб визначений законом. В даному випадку позивач довів суду, що існує порушення його прав, і підстави для їх поновлення. На підставі викладеного,

Outcome: approved