Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Овруцький міжрайонний прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Коростенської міської ради до [PERSON] про відшкодування витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, в сумі 8798,10 грн. Мотивуючи позовні вимоги тим, що 16.05.2014 року, близько 23 годин, поблизу будинку культури в с. Потаповичі Овруцького району, під час конфлікту, який виник між жителями цього села та жителями сусідніх сіл, [PERSON], грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, зневажливо ставлячись до нього, ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки, ведучи себе нахабно та зухвало, в присутності інших громадян, діючи з хуліганських спонукань, безпричинно, умисно наніс один удар дерев»яною штахетиною в область скроневої ділянки [PERSON], заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в Коростенській центральній лікарні з 23.05.2014 року по 12.06.2014 року та з 23.06.2014 року по 02.07.2014 року, тобто 30 календарних днів та на його лікування витрачено 8798,10 грн. За скоєння злочину [PERSON] притягався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.1 ст.296 КК України. Вироком Овруцького районного суду від 02.02.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 121 ч.1, 296 ч.1 КК України та призначено йому покарання за цими законами 5 (п»ять) років позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку на 3 роки. Вказана медична установа є комунальним закладом виконавчого комітету Коростенської міської ради та фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету, витрачені кошти підлягають стягненню та зарахуванню на рахунок фінансового управління виконавчого комітету Коростенської міської ради. Витрати, здійснені вищевказаною медичною установою на лікування громадян потерпілих від злочину призводить до значних витрат бюджету, що створює значне навантаження на бюджет та ускладнює процес безкоштовного лікування осіб, які цього потребують за рахунок держави, чим завдається істотна шкода державним інтересам. Відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних або інших державних інтересів внаслідок протиправних дій чи бездіяльності фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Прокурор в судове засідання не з»явився , подав заяву в якій позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча і повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать рекомендовані повідомлення у справі про отримання судової повістки, причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідача, який був повідомлений про час і місце судового засідання не надійшло повідомлення про причини неявки, а позивач не заперечує проти такого розгляду. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках, визначених законом. Судом встановлено, що 16.05.2014 року, близько 23 годин, поблизу будинку культури в с. Потаповичі Овруцького району, під час конфлікту, який виник між жителями цього села та жителями сусідніх сіл, [PERSON], грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, зневажливо ставлячись до нього, ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки, ведучи себе нахабно та зухвало, в присутності інших громадян, діючи з хуліганських спонукань, безпричинно, умисно наніс один удар дерев»яною штахетиною в область скроневої ділянки [PERSON], заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: садна лівої скроневої ділянки трикутної форми, закритий лінійний перелом лівої скроневої кістки, геморагічний забій конвекситальних відділів лівої скроневої долі головного мозку. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення, згідно висновку судово-медичної експертизи №115 від 28.11.2014 року . У разі, коли при постановленні вироку рішення про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, не було прийнято, стягнення їх провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом осіб, зазначених у частині першій цієї статті. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в Коростенській центральній лікарні з 23.05.2014 року по 12.06.2014 року та з 23.06.2014 року по 02.07.2014 року, тобто 30 календарних днів та на його лікування витрачено 8798,10 грн., що підтверджується листами Коростенської центральної міської лікарні (а.с.5-6) За скоєння злочину [PERSON] притягався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.1 ст.296 КК України. Вироком Овруцького районного суду від 02.02.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 121 ч.1, 296 ч.1 КК України та призначено йому покарання за цими законами 5 (п»ять) років позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку на 3 роки ( а.с.3-4). Положеннями ст.1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За змістом Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 17 липня 1995 року „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" кошти, витрачені на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями, при цьому відшкодуванню підлягають тільки кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого у лікарні, госпіталі, диспансері чи в іншому стаціонарному лікувальному закладі, і зазначене відшкодування можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебування потерпілого на такому лікуванні. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню та з відповідача належить стягнути на користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Коростенської міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 8798,10 грн. У відповідності до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243.60 грн.

Outcome: approved