Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за спожитий газ. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачі є споживачами послуг з постачання природного газу в газифікованому житловому будинку приєднаному до газороздільчих мереж за адресою: [ADDRESS] , які надаються позивачем, з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] . Відповідачі належним чином користувалися послугами з постачання природного газу через приєднану мережу ТОВ «Чернігівгаз Збут», що підтверджується фактом фактичного споживання та частковими оплатами боргу та не заявлялася до постачальника вимоги про припинення їм постачання газу, а отже між сторонами склалися договірні правовідносини щодо постачання природного газу. За наявності простроченої заборгованості 18.04.2018 постачання газу відповідачам було припинено, проте згідно п.19 Правил припинення газопостачання не звільняє побутового споживача від обов`язку сплати заборгованості за фактично спожитий газ. Оскільки, відповідачі свої зобов`язання по оплаті за постачання природного газу своєчасно не виконують, товариство повідомляло відповідачів щодо заборгованості за спожитий природний газ, проте дій щодо повного погашення заборгованості вони не вчинили, в зв"язку з чим позивачем і подано до суду позов про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу в розмірі 1097,51 грн., втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів 267,23 грн.., три проценти річних 71,30 грн., та сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися з невідомих для суду причин, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. У зв`язку з цим суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» здійснює торгівлю газом через місцеві (локальні) трубопроводи, що підтверджується копіями типового договору постачання природного газу побутовим споживачам (а.с.8а-9). Відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] проте згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що власником [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13-18). Як вбачається з матеріалів справи постачання газу відповідачам за адресою: [ADDRESS] припинено 18.04.2018, що підтверджується актом на відключення подачі газу (а.с.20-21). Відповідно до наданого позивачем розрахунку нарахувань (на підставі даних про обсяги споживання наданих ПАТ «Чернігівгаз») та оплат по особовому рахунку № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , споживачі [PERSON] та [PERSON] , мають заборгованість за послуги з постачання природного газу за період з 01.07.2016 по 01.04.2018 в розмірі 1097,51 грн. (а.с.12). Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується обєктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Зокрема, відповідно до п.5 ч.1 ст.1 вищезгаданого закону, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний, в тому числі оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, і яке, згідно ст. 11 ЦК України, виникає в тому числі і з договорів. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, за період з 01.08.2016 по 31.01.2019 нараховано 267,23 грн. втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та 71,30 грн. три проценти річних (а.с.4-6). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] користуючись послугами з постачання природного газу через приєднану мережу ТОВ «Чернігівгаз Збут» за адресою: 1 пров.Межовий, 3 в м. Прилуки, Чернігівської області не виконують свої зобов`язання щодо своєчасного внесення коштів за послуги з постачання природного газу, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 1436,04 грн., тому позовні вимоги про стягнення заборгованості, витрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та три проценти річних підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає, оскільки позов задоволено, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідачів у розмірі 1921 грн. На підставі вищевикладеного, керуючого ст.ст.2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

Outcome: approved