Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Згідно позову 18 червня 2014 року померла мати позивачки [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 39/100 частини домоволодіння та 39/100 частини земельної ділянки розташованих за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Каляєва, буд. 71. Інші 61/100 частини зазначеного домоволодіння та 61/100 частини земельної ділянки належать відповідачу. Частки в праві власності на домоволодіння були виділені в натурі. В договору купівлі-продажу від 01.07.1997, посвідченого Шостою дніпропетровської державною нотаріальною конторою та зареєстрованого під № 2-6378, що підтверджує набуття спадкодавцем [PERSON] у приватну власність 39/100 частин житлового будинку №71 по вулиці Каляєва у м. Дніпропетровську існує описка, а саме не вірно зазначено прізвище «Савенкова», тоді як вірно слід вважати «Савєнкова». Позивач [PERSON] звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] Однак 20.02.2015 нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №010066 від 05.09.2012, виданий на імя [PERSON] і згідно Додатку до нього вказано реєстрацію права власності на праві спільної сумісної власності на імя [PERSON] Додаток до Державного акту на право власності на земельну ділянку не є правовстановлюючим документом. Державний акт з додатками видано в спільну сумісну власність без виділення часток. Померла [PERSON] за своє життя не встигла визначити розмір ідеальних часток у спільній сумісній власності на земельну ділянку та виділити в натурі свої частки. Таким чином позивачка не можу отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, а тому вимушена звернутися з даним позовом до суду. На підставі викладеного позивачка просить встановити факт належності [PERSON], яка померла 18.06.2014 року, правовстановлюючого документу, а саме Договору купівлі-продажу від 01.07.1997 року, посвідченого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-6378, що підтверджує набуття нею у приватну власність 39/100 частин житлового будинку №71 по вулиці Каляєва у місті Дніпропетровську; Визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після померлої 18.06.2014 року [PERSON] на 39/100 частин житлового будинку №71 по вулиці Каляєва у місті Дніпропетровську, яке складається з: житлового будинку під літ. Б-1, загальною площею 50,7 кв.м., житловою площею 32,0 кв.м., який складається з наступних приміщень: 1- кухня площею 10,7 кв.м.; 2 коридор площею 3,5 кв.м.; 3 житлова площею 12,4 кв.м.; 4 санвузол площею 4,5 кв.м.; 5 житлова площею 9,9 кв.м.; 6 - житлова площею 8,7 кв.м.; погріб під літ. Б-1 площею 7,3 кв.м.; прибудова літ б-1 площею 14,5 кв.м.; тераса ліб. б1-1 площею 5,5 кв.м.; гараж літ. Д площею 23,0 кв.м.; споруд та вимощень: №3,6,8,9,ІІ; визнати ідеальні частки співвласників земельної ділянки розташованої за адресою: вулиця Каляєва, 71 у місті Дніпропетровську, яка має цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0600 га., кадастровий номер 1210100000:01:333:0020, наступним чином: визнати, що [PERSON] належало право власності на 39/100 частин вищезазначеної земельної ділянки; визнати, що [PERSON] належить право власності на 61/100 частин вищезазначеної земельної ділянки; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої 18.06.2014 року, на 39/100 частин земельної ділянки розташованої за адресою: вулиця Каляєва, 71 у м. Дніпропетровську. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягали. У судове засідання відповідач [PERSON] у судовому засіданні надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог, проти позову не заперечувала. Представник 3-ї особи четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши заяву з проханням слухати справу у їх відсутність, та винести рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши сторін, представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 01 липня 1997 року, посвідченого Шостою дніпропетровської державною нотаріальною конторою та зареєстрованого під № 2-6378, [PERSON] належить 39/100 частин житлового будинку №71 по вулиці Каляєва у м. Дніпропетровську. Інша 61/100 частин вказаного домоволодіння належить [PERSON]. В договору купівлі-продажу від 01 липня 1997 року, посвідченого Шостою дніпропетровської державною нотаріальною конторою та зареєстрованого під № 2-6378, існують розбіжності в написанні прізвища власника земельної ділянки, а саме зазначено «Савенкова», тоді як правильним є прізвище власника «Савєнкова». Факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу від 01 липня 1997 року, посвідченого Шостою дніпропетровської державною нотаріальною конторою та зареєстрованого під № 2-6378, підтверджується наявними у матеріалах справи документами. Факт встановлення належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, оскільки надає їй можливість підтвердити належність майна спадкодавцю. За змістом п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові якої, що зазначено в документі, не збігається з прізвищем, імям, по-батькові, зазначеним в паспорті. Згідно Державного акту на право власності на землю від 05 вересня 2012 року серії ЯК №№010066, виданого на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 27.08.2010 №198/60 [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,0600 га, розташована у місті Дніпропетровську по вулиці Каляєва, буд. 71. 18 червня 2014 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1051. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 39/100 частин домоволодіння 39/100 частин земельної ділянки № 71 по вулиці Каляєва у м. Дніпропетровську. Спадкоємцем першої черги після померлої [PERSON] є її донька позивачка по справі [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З метою оформлення права власності на 39/100 частин домоволодіння 39/100 частин земельної ділянки № 71 по вулиці Каляєва у м. Дніпропетровську в порядку спадкування позивач у встановлений законом строк звернулася до державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. 20 лютого 2015 року постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у звязку з тим, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №010066 від 05.09.2012, виданий на імя [PERSON] і згідно Додатку до нього вказано реєстрацію права власності на праві спільної сумісної власності на імя [PERSON] Додаток до Державного акту на право власності на земельну ділянку не є правовстановлюючим документом. Державний акт з додатками видано в спільну сумісну власність без виділення часток. Відповідно до ч.1 ст.370 та ч. ч. 3 ст.372 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст. 42 Земельного кодексу України (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Відповідно до ч. 3,4,5 ст. 89 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 за № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, зазначено, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Таким чином частки [PERSON] та [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0600 га, розташована у місті Дніпропетровську по вулиці Каляєва, буд. 71 складають: [PERSON] належить 39/100 частин вказаної земельної ділянки та [PERSON] 61/100 частин вказаної земельної ділянки, а відтак право спільної сумісної власності підлягає припиненню. Оскільки одержати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору позивач не може, а тому вона звернулася до суду з даним позовом. Суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1101 грн. 05 коп.

Outcome: approved