Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до територіальної громади с.Мала Дівиця Прилуцького району Чернігівської області в особі Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є спадкоємицею за законом після смерті своєї баби [PERSON], яка померла 07 серпня 1999 року. Після смерті спадкодавиці відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі право на земельну частку (пай), розміром 3,90 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в колективній власності КСП «8 Березня» Прилуцького району Чернігівської області, яка за життя належала їй на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0148730 від 15 жовтня 1996 року. Проте, будучи єдиним спадкоємцем, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, і при зверненні до нотаріуса отримала відмову у видачі свідоцтва. Оскільки позивач позбавлена можливості успадкувати земельну частку (пай) в нотаріуса, хоча фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тому нею і подано позов про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті баби. Позивач в судове засідання не з»явилася, проте згідно заяви її представника [PERSON], просили справу розглядати без їх участі. Заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судове засідання також не з"вився, проте надіслав заяву, згідно з якою позовні вимоги визнає та просить суд розглянути справу без його участі. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно довідки Обичівського старостинського округу Малодівицької селищної ради від 07 листопада 2018 року за №443, [PERSON], [INFO] є правнучкою [PERSON], [INFO], яка померла 07 серпня 1999 року. [PERSON] є матір»ю [PERSON], який помер 24 лютого 1993 року та бабою [PERSON], померлого 05 червня 2010 року (а.с.7-10). У відповідності до копії Свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ №062224 від 07 серпня 1999 року, [PERSON] померла 07 серпня 1999 року (а.с.4). Відповідності до копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0148730 від 15 жовтня 1996 року, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) в колективній власності КСП «8 Березня» Прилуцького району Чернігівської області розміром 3,90 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі рішення Прилуцької районної державної адміністрації від 15 серпня 1996 року №334. Сертифікат зареєстровано 06 листопада 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну (пай) за №499 (а.с.5). Згідно довідки приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу [PERSON] від 06 листопада 2018 року за №1186/02-31 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. Крім того, судом встановлено, що у відповідності до довідки Прилуцької районної державної нотаріальної контори від 17 вересня 2018 року за №1525/01-16 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину від 17 вересня 2018 року, після померлої [PERSON], яка померла 07 серпня 1999 року спадкова справа не заводилася. Спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину не звертались (а.с.22-23). Згідно довідки з Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 04 жовтня 2018 року за №5907/01-17, спадкова справа до майна [PERSON] (Єреміївни), яка померла 07 серпня 1999 року, Прилуцькою районною державною нотаріальною конторою не заводилась. Перевірка проведена по алфавітним книгам обліку спадкових справ Прилуцької районної державної нотаріальної контори за період з серпня 1999 року по грудень 2005 року. \~ \~ \~ \~Виходячи зі змісту ст.\~5\~ЦК України до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення. Зважаючи на те, що смерть спадкодавця відбулась у 1999 році, суд вважає за необхідне керуватись матеріальними нормами ЦК 1963 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин. Так, ст. 524 ЦК 1963 року, визначає можливість спадкоємства за законом і за заповітом, та вказує, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини, відповідно до ст. 525 ЦК 1963 року визнається день смерті спадкодавця, а місцем згідно ст. 526 ЦК 1963 року - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 548 ЦК 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 2003 року, правила книги шостої (Спадкове право) ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У відповідності до ст.392 ЦК України, власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі витрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що після смерті [PERSON], яка померла 07 серпня 1999 року, залишилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «8 Березня» Прилуцького району розміром 3,90 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) і з часу відкриття спадщини і на даний момент її спадкоємців за законом і заповітом не виявлено,тому позов про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved