Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 серпня 2019 року звернулась з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який працював у Приватному акціонерному товаристві «ШУ «Покровське» в якості електрослюсаря підземного 4 розряду. 05 жовтня 2018 року на підприємстві стався нещасний випадок, внаслідок якого її син загинув. Про факт настання нещасного випадку на виробництві свідчить Акт за формою Н-5 про проведення спеціального розслідування нещасного випадку та Акт за формою Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. Факт смерті сина підтверджується свідоцтвом про смерть. У зв`язку зі смертю сина їй було завдано моральну шкоду, яка пов`язана з несподіваною смертю її сина. Вона виховувала його сама зі своєю матір`ю, бабусею [PERSON] . Вони впевнені, що виростили та виховали достойну людину, надію на їхню достойну старість. На момент загибелі сину виповнилось лише 19 років, він тільки почав навчання та трудову діяльність, не встиг одружитися та народити дитину, вона ніколи не побачить своїх онуків. В зв`язку зі смертю сина її постійний та звичний уклад життя змінився, [PERSON] кожні вихідні приїжджав до них з бабусею та допомагав в побутових справах, зараз допомогти їй нікому. Її мати так і не змогла зміритися зі смертю онука, перенесла інсульт та померла, не проживши року з дня загибелі [PERSON] . Зараз вона залишилась зовсім одна. Ніякі гроші не замінять їй сина, але, враховуючи, що діючим законодавством передбачено відшкодування моральної шкоди, то вона вважає справедливим, якщо підприємство, з вини якого загинув її син, хоча б частково відшкодує її. Завдану моральну шкоду вона оцінює в 500000 грн. та вважає, що це лише частково компенсує втрату єдиного сина. 08 серпня 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 09 серпня 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09 вересня 2019 року. 09 вересня 2019 року в підготовчому засіданні було вирішено клопотання представника позивача про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 24 жовтня 2019 оку було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в розмірі 110000 грн, просив суд врахувати принципи розумності в справедливості, в задоволенні іншої частини позовних вимог просив відмовити. Третя особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що дійсно на підприємстві мав місце нещасний випадок, внаслідок якого загинув [PERSON] . На підприємстві проводилось розслідування з цього приводу, во7ни вважають, що моральна шкода позивачці заподіяна, але відшкодовувати її повинно підприємство. Заслухавши пояснення представника представника відповідача, третіх осіб, з`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 31). З відповідачем по справі ПрАТ «ШУ «Покровське» [PERSON] перебував у трудових відносинах, працював на посаді електрослюсаря підземного 4 розряду. Зазначена обставина відповідачем не оспорюється. 05 жовтня 2018 року під час виконання трудових обов`язків з [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві,внаслідок якого він загинув (а.с. 32). Факт настання нещасного випадку на виробництві підтверджується Актом за формою Н-5 про проведення спеціального розслідування нещасного випадку та Актом за формою Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (а.с. 3-26). У зв`язку зі смертю сина позивачу завдано моральну шкоду, яка пов`язана з несподіваною смертю її сина, оскільки на час смерті йому було лише 19 років, він був ще молодим хлопцем, вона навіть уявити не могла, що втратить сина в такому віці. Її син був здоровою людиною та міг би ще довго жити та радувати її, він був її опорою у житті, вона завжди знала, що в неї є близька та найдорожча людина, яка завжди прийде на допомогу, надасть свою підтримку та любов. Зі смертю сина вона втратила впевненість в завтрашньому дні, залишилась зовсім одна. Крім того, після смерті сина позивачу доводиться докладати багато зусиль для організації свого життя, що насамперед пов`язано з організацією побуту, оскільки син постійно допомагав їй з побутовими справами. Вона втратила найдорожчу людину, все це завдає їй надзвичайних моральних та душевних страждань. Втрата сина є невідновною. Зазначеними вище актами встановлено, що особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, є [PERSON] , механік дільниці РТВУ ПрАТ «ШУ «Покровське», [PERSON] , гірничий майстер дільниці РТВУ ПрАТ «ШУ «Покровське», [PERSON] , електрослюсар підземний дільниці РТВУ ПрАТ «ШУ «Покровське» та сам загиблий [PERSON] . Частиною першою статті 153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, що передбачено ч. 3 ст. 153 КЗпП України. Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав. Пунктом 2 частини 2 вказаної статті передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів. Як наслідок, у даному випадку моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинила порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч. 2 ст. 1168 ЦК України). Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 24 жовтня 2012 року у справі №6-123цс12 та від 13 листопада 2013 року у справі №6-120цс13 у спорах про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю членам сім`ї працівника в результаті отриманого ним на виробництві професійного захворювання, а також про відшкодування моральної шкоди членам сім`ї працівника, який загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві, відшкодування моральної шкоди членам сім`ї працівника в таких випадках здійснюється відповідно до положень ст. 1167, ч. 2 ст. 1168 ЦК України, а не за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір має суто умовний вираз. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує обсяг і тривалість страждань, виходить з того, що переживання, яких зазнала позивач у зв`язку зі смертю сина, тривають до теперішнього часу й триватимуть надалі, можливість відновлення яких виключена, також суд враховує, що позивач по справі зазнала моральних страждань через втрату найріднішої людини - сина. Тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача відш5кодування моральної шкоди в розмірі 160000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial