Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зняття арешту з майна - гаража, який розташований по вул. Калініна, 33-б в смт. Компаніївка Кіровоградської області. Згідно позовної заяви 30.03.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики на суму 400 000,00 грн., виконання якого було забезпечено іпотекою майна позичальника, а саме: будівлі гаража №2, що знаходиться по вул. Калініна, 33-Б в смт. Компаніївка Кіровоградської області. Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 09.12.2013 року по справі № 391/530/13-ц з відповідача на користь позивача присуджено зазначені 400 000,00 грн. боргу. У ході примусового виконання вказаного рішення суду звернуто стягнення на будівлю гаража, що є предметом іпотеки за вимогами [PERSON] до [PERSON], та 26.10.2015 року державним виконавцем ВДВС Компаніївського РУЮ була винесена постанова про передачу вказаного майна позивачу в рахунок погашення боргу за ціною початкової (оціночною вартості 394 617.00 грн.) та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу в порядку, визначеному ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження». Однак після цього, при зверненні для подальшого оформлення та реєстрації набутого права власності на гараж, позивачу стало відомо, що на вказане майно державним виконавцем ВДВС Компаніївського РУЮ постановою від 10.12.2012 року був накладений арешт та заборона здійснювати його відчуження. Згідно листа ВДВС Компаніївського РУЮ від 18.11.2015 р. вих. № 10340 відповідна постанова винесена на виконання ухвали Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10.12.2012 року про забезпечення позову у справі № 1110/2132/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення 243 714 грн. боргу. Відповідно наданої копії інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна вказаний арешт/обтяження не знято і до сьогодні. Проте з огляду на викладені обставини, вартість майна та норми законодавства, стягнення на вказане майно не могло бути звернуто для задоволення вимог інших кредиторів, зокрема, [PERSON] за вимогами, що були предметом спору у справі № 1110/2132/12, спорів щодо пріоритету звернення стягнення на це майно для задоволення вимог позивача, як і факту приналежності йому гаражу до цього часу не виникало. Відповідно і ВДВС Компаніївського РУЮ не вчиняв і не міг вчиняти жодних дій щодо вказаного майна при виконанні рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області у справі № 1110/2132/12, яке було ухвалене ще 25.12.2012 року. Отже, на даний час можливість звернення стягнення на вказане майно для задоволення вимог [PERSON] за вимогами, що були предметом спору у справі № 1110/2132/12, як і будь-яких інших вимог, є виключеною. Відтак потреба в забезпеченні позову у цій справі шляхом накладення арешту на належний позивачу гараж №2 відпала, а майно перебуває під вказаним арештом безпідставно. 11.03.2016 року представником позивача надано уточнення до позовної заяви, в якому він просив зняти арешт з майна гаража № 2, розташованого за адресою вул. Калініна, 33 Б в смт. Компаніївка Кіровоградської області. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення рекомендованим листом за № 376235 від 03.02.2016 року. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про перенесення справи не надходило. Третя особа [PERSON] . в судове засідання не зявився, хоча про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення рекомендованим листом за № 349700 від 28.12.2015 року та № 376219 від 22.02.2016 року. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про перенесення справи не надходило. Представник третьої особи державний виконавець Скоробрух М.С. в судовому засіданні не заперечував про задоволення позовних вимог в повному обсязі та пояснив, що 26.10.2015 року гараж № 2 в смт. Компаніївка передано згідно виконавчого листа від 17.03.2015 року позивачу [PERSON] Залишок боргу за позовом [PERSON] до [PERSON] становить 61803.58 грн. , який буде стягнуто за рахунок земельної ділянки, належної на праві власності [PERSON] Отже відпала необхідность знаходження гаража № 2 під арештом. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та дослідивши докази у їх сукупності судом встановлено наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що 30 березня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір безпроцентної грошової позики, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 645. В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, між відповідачем [PERSON] (іпотекодавець) та позивачем [PERSON] (іпотекодержатель) 30.03.2010 року був укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 646. (а.с. 9-10). У відповідності до п. 1.2 Договору іпотеки, відповідач передав в іпотеку гараж № 2, що знаходиться по вул. Калініна, 33 «б» в смт. Компаніївка Кіровоградської області, загальною площею 800,44 кв.м., що знаходиться в будівлі гаражу з залізобетонних плит, загальною площею 1600,89 кв.м., розташований на земельній ділянці, право власності на яку не оформлялось. Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 09.12.2013 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та стягнуто з останнього на користь [PERSON] за договором позики від 30.03.2010 року 400\~000.00 грн. (а.с. 57-59). На підставі виконавчого листа № 391/530/13-ц від 17.03.2015 року рішення суду предявлено до виконання до відділу ВДВС Компаніївського районного управління юстиції Кіровоградської області. Як вбачається з копії витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 30.03.2010 року реєстраційний запис щодо обтяження іпотечного майна (будівлі гаража) внесено приватним нотаріусом [PERSON] (реєстратор) на підставі договору іпотеки від 30.03.2010 року. (а.с. 11). В той же час, згідно ухвали Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10.12.2012 року у справі за № 1110/2132/12 заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено та з метою забезпечення позовних вимог [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], накладено арешт на гараж № 2, що знаходиться за адресою вул. Калініна, 33-Б \~в \~с. Компаніївка Кіровоградської області, належний [PERSON] на підставі договору купівлі продажу гаражу № 2 від 14.12.2007 року № 2374, виданий Компаніївською нотаріальною конторою, код [NUMBER], що зареєстрований за адресою [INFO]. (а.с. 52-53). Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10.12.2012 року у справі за № 1110/2132/12 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 243\~714 грн. боргу та 2\~427 грн. 20 коп. судового збору. (а.с. 54-56). Постановою відділу державної виконавчої служби Компаніївського районного управління юстиції в Кіровоградській області від 09.07.2015 року, згідно виконавчого листа за № 1110/2132/12, виданого 08.01.2013 року відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] залишку нестягнутої заборгованості в сумі 61\~803,58 грн. (а.с. 45). Відповідно до постанови відділу державної виконавчої служби Компаніївського районного управління юстиції в Кіровоградській області від 22.12.2015 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень за № 50634843 від 23.12.2015 року накладено арешт на майно реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна: 688034535214, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3521455100:02:000:0136, площа земельної ділянки 3,6814 га, розташована за адресою Кіровоградська область Голованівський район, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 119462589 від 06.11.2015 року належить боржнику [PERSON]. (а.с. 46-48). Постановою відділу державної виконавчої служби Компаніївського районного управління юстиції в Кіровоградській області від 26.10.2015 року, згідно виконавчого листа № 391/530/13-ц, виданого 17.03.2015 року та Акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 26.10.2015 року, позивачу по справі [PERSON] передано майно: гараж № 2, що знаходиться по вул. Калініна, 33 «б» в смт. Компаніївка Кіровоградської області за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалось на реалізацію, а саме 394 617.00 грн., що належить боржнику [PERSON]. (а.с. 12-14). Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під захистом розуміються дії уповноваженої особи, діяльність юрисдикційних органів та осіб, які у передбаченому законом порядку зобов'язані вжити заходів до поновлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного цивільного права. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України. Відповідно до ст. 589 ЦК України та ч. 1 ст. 33 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Лише у виняткових випадках згідно Закону стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. а саме: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів та якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. У відповідності до 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй. а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У п. 5 цієї статті передбачено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно вимог Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Пунктом 24 постанови Пленуму ВССУ №6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що вимоги інших осіб щодо належності їм. а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. За таких обставин, встановивши, що позивач згідно рішення суду від 09.12.2013 року та договору про іпотеку від 30.03.2010 року має право на будівлю гаража № 2 в смт. Компаніївка, постановою державного виконавця від 26.10.2015 року це майно йому передано, [PERSON] борг частково в сумі 181\~911.00 грн. повернуто, а в іншій частині 61\~803.00 грн. виконання здійснюється за рахунок земельної ділянки відповідача, суд задовольняє позов в повному обсязі, оскільки потреба в забезпеченні позову [PERSON] відпала, майно перебуває під арештом безпідставно, що не відповідає вимогам закону та порушує право на право власності позивача. Судові витрати відносяться за рахунок позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved