Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21 грудня 2014 року о 13 годині 25 хвилин, водій автомобілю [NUMBER] [PERSON], рухаючись по вул. Лазарева, біля буд. 6 в місті Маріуполі, не був уважним, не впевнився в безпеці свого маневру, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем ДЭУ, під керуванням [PERSON], чим порушив п.п. 2.3 (б), 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Позивач [PERSON] є власником автомобіля ДЭУ, державний номер [NUMBER]. Приморським районним судом м. Маріуполя була винесена постанова від 19 січня 2015 року, згідно якої [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді. Позивач вважає, що шкоду, заподіяну його майну, а саме автомобілю ДЭУ, державний номер [NUMBER], повинен відшкодувати відповідач [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія»у повному обсязі, так як автомобіль відповідача [PERSON] було застраховано. Згідно повідомлення про прийняття рішення, відповідачем [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія» прийнято рішення про виплату йому страхове відшкодування в розмірі 22785,45грн., франшиза складає 1000,00грн.Позивач вважає, оскільки цивільно-правова відповідальність особи, яка керує транспортним засобом застрахована, то саме відповідач [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія»зобов'язаний відшкодувати матеріальну шкоду, яка завдана позивачу в наслідок даного ДТП, та яка складає 22785,45 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія»на його користь матеріальну шкоду в сумі 21785,45 грн., оскільки [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія» сплатила на його користь 1000 грн. та з [PERSON] на його користь моральну шкоду у розмірі 500 грн., яка виразилася у тому, що було пошкоджено його майно, та суму франшизи в розмірі 1000грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правових послуг, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позов просили задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача моральної шкоди в розмірі 500 грн. і сум франшизи в розмірі 1000грн. Представник відповідача [PERSON] «Українська охоронно-страхова компанія» [PERSON], який діє на підставі довіреності, до відкритого судового засідання не зявився, надав до суду заперечення, в яких позовні вимоги визнав частково, в розмірі 21785,45 грн., оскільки часткове відшкодування в розмірі 1000,00грн. вже проводилось, справу просив розглядати у його відсутність. Суд, вислухавши позивача, його представника, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України та п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого Центром ДАЇ 1410 ЦНППВАЗ смт. Володарське власником транспортного засобу марки ДЭУ, державний реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON](а.с.3). Постановою судді Приморського районного суду м. Маріуполя від 19 січня 2015 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн. 00 коп. (а.с. 6). За загальним правилом та з огляду на положення ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно повідомлення АТ «УОСК» про прийняття рішення по події, яка мала місце 21.12.2014 року, № 5472 від 06.07.2015 року, сума матеріальної шкоди складає 22785,45 грн., франшиза по даному полісу АІ/3155065 становить 1000,00 грн. (а.с. 7). Суд, розглядаючи дану справу, керується нормами частини 2 ст. 57, 61 ЦПК України, а саме наявність чи відсутність вини кожного з володільців джерел підвищеної небезпеки встановлюється на підставі доказів сторін, якими є письмові докази, висновки експертів. Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного звязку між ними. Відповідно до ст. 3 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 1 липня 2004 року, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. У частині 22.1 статті 22 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 1 липня 2004 року зазначено, що при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди ж здоров'ю, майну третіх осіб. Статтею 29 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з міста дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання, власника, законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У постанові Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27 березня 1992 року роз'яснено, що при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року № 3142/5/2092. Згідно полісу АІ/3155065 від 31 травня 2014 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПАТ УОСК (а.с. 5). Відповідно до платіжного доручення № 240 від 01 жовтня 2015 року [PERSON] виплачено 1000,00грн. страхового відшкодування, акт 17349, поліс АІ/3155065 від 31 травня 2014 року, страхувальник [PERSON] (а.с. 147). Таким чином, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON], була застрахована у відповідача - АТ УОСК, відповідно з страховим полісом АІ/3155065, та 1000,00грн. страхового відшкодування виплачена, тому ПАТ УОСК зобов'язана відшкодувати матеріальну шкоду в сумі 21785,45 грн., в межах страхового відшкодування. Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV " Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, пунктом 22.3 ст. 22 «Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Судом також встановлено, що винними діями відповідача [PERSON] позивачеві спричинено моральну шкоду, що полягає в душевних стражданнях, яких позивач зазнав в звязку із пошкодженням його майна, та значною сумою заподіяння матеріальної шкоди. Визнаючи розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд керується наведеними нормами закону, приймає до уваги обставини справи, враховує наведені позивачем доводи, характер його душевних страждань, та вважає за розумне визначити розмір відшкодування - 500 гривень, який необхідно стягнути з [PERSON] Згідно\~статті 9 Закону України «Про страхування»\~- франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до статті 12.1\~обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих,\~\~встановлюється\~\~при\~\~укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи встановлений полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/3155065 у сумі 1000,00грн., є доведеним та підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача . Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України,\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~суд вважає за необхідне стягнути судовий збір на користь позивача у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved