Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що позивач 17.11.1986 року зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] Від шлюбу 1989 року народився син [PERSON] Родина проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Вищевказаний будинок знаходиться в приватній власності позивача. 08.07.2009 року шлюб між позивачем та відповідачкою [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачі [PERSON], та [PERSON] зібрали свої особисті речі та покинули будинок. З моменту, коли відповідачі покинули будинок та до теперішнього часу вони ніколи не сплачували комунальні послуги за будинок та ніколи не вселялись у будинок. Місце їх мешкання вйому невідомо. Позивач особисто сплачував комунальні послуги за відповідачів. Перешкод в користуванні позивач відповідачам не чинив. На підставі викладеного позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач [PERSON], підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Пояснення надав аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з"явились, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. На підставі ч. 2 ст. 224 ЦПК України суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно до договору дарування від 30 липня 2008 року, [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони уклали договір про наступне: дарувальник подарував, а обдарований прийняв у дар житловий будинок [ADDRESS] (а.с.4). Позивач зареєстрував право приватної власності 11.08.2008 року в БТІ м. Донецька, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.4 на обороті). Згідно до копії рішення Пролетарського районного суду м. Донецька по цивільній справі № 2-2554/09 позивач та відповідач [PERSON] розірвали шлюб 08 липня 2009 року (а.с.8). Відповідачі [PERSON], та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією домової книги (а.с.5-7), а також довідками з адресоно - довідкового підрозділу ГУДМС України в Донецькій області (а.с.12,13). Відповідно до акту обстеження будинку [ADDRESS], відповідачі: [PERSON], та [PERSON] за вищевказаною адресою не проживають з 2008 року, та особистий їх речей в будинку не має. (а.с.9). Відповідно до листа від 23.06.2014 року № 18-1386 з Пролетарського районного підрозділу у м. Донецьку Головного Управління державно міграційної служби України відповідачі: [PERSON]. [INFO], та [PERSON], [INFO] паспортами Пролетарським РС у м. Донецьку ГУДМС України в Донецькій області не документувалися (а.с.26). Відповідно до листів від 01.07.2014 року № 1409-1410/03-24 з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського РУЮ м. Донецька , актового запису про смерть на ім'я відповідачів: [PERSON], 1963 року народження, та [PERSON], 1988 року народження за останні сім років не має. (а.с. 28). Згідно до листа від 01.07.2014 року № 9558/03 з Управління Пенсійного фонду України в Пролетарському районі м. Донецька відповідач [PERSON], [INFO] на обліку в управління не перебуває (а.с.29) Допитані у судовому засіданні у якості свідків [PERSON], та [PERSON], які мешкають по-сусідству, пояснили, що відповідачі [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає приблизно з 2008 року, місце їх знаходження відомо. До 2008 року відповідачі проживали разом з позивачем за вищевказаною адресою. Відповідач виїхав з вказаної адреси, але куди, їм не відомо. Позивач не чинив та не чинять перешкод відповідачам у користуванні будинком. Особистих речей відповідачів в будинку не має. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не проживають у будинку за адресою: [ADDRESS], більше одного року без поважних причин. Інтересу до вказаного житлового приміщення не проявляють, їх особистих речей у будинку немає, комунальні послуги на сплачують. Ніяких домовленостей між відповідачами та власником будинку, а саме позивачем з приводу збереження за відповідачами права на користування будинком не було. Підстав для збереження вказаного житлового приміщення за ними понад встановлені законом строки немає, тому відповідачів, необхідно визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] На підставі викладеного, ч.2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved