Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Лубенської міської ради, третя особа по справі що не заявляє самостійних вимог Друга лубенська державна нотаріальна контора, про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на частку співвласника спільного майна в порядку спадкування. В позові вказала, що [INFO] помер її чоловік , [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на майно у вигляді частини житлового будинку та частини земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 18 квітня 2019 року за нею було визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] , право власності було зареєстровано у встановленому законом порядку. До складу спадкового майна ввійшли дві земельні ділянки за адресою : [ADDRESS] - З кадастровим номером 5310700000:02:053:0033- для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0.100 га; З кадастровим номером 5310700000:02:053:0033- для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0534 га. Співвласниками вище зазначених земельних ділянок були сестра її померлого чоловіка - [PERSON] та чоловік [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] померли не реалізувавши свого права на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. З метою оформлення спадщини вона звернулася до Другої лубенської державної нотаріальної контори, де постановою від 03.09.2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в правовстановлюючих документах на земельну ділянку було вказано, що право власності на власність було визначено без визначення часток учасників спільної власності. Оскільки за життя договір між співвласниками про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності не укладався, то вважати частки визначеними не вбачається за можливе. Прохала суд винести рішення, яким встановити, що [PERSON] , який помер [INFO] , належала 1/2 частина земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 0,100 га з кадастровим номером 5310700000:02:053:0032, згідно Державного акту на право власності на землю серії ІV-ПЛ№051598 ; Встановити, що [PERSON] , який помер [INFO] , належала 1 /2 частина земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0534 га з кадастровим номером 5310700000:02:053:0033, згідно Державного акту на право власності на землю серії ІV -ПЛ№051598. Також прохала визнати за нею, [PERSON] , [INFO] ( ІПН [NUMBER] ) право власності на 1/2 частку земельної ділянки, загальною площею 0,100 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером 5310700000:02:053:0032, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] та визнати за нею, [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] ) право власності на 1/2 частку земельної ділянки, загальною площею 0,0534 га для ведення особистого селянського господарства. за кадастровим номером 5310700000:02:053:0033, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилася, звернулася до суду з заявою в якій прохала справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник Лубенської міської ради у судове засідання не з`явився, в направленому на адресу суду листі міський голова проти задоволення позову не заперечував, прохав справу розглядати без участі їх представника. Третя особа по справі нотаріус Другої лубенської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою в якій прохала розглядати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть(а.с.15). Після його смерті відкрилася спадщина на майно у вигляді частини житлового будинку та частини земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 18 квітня 2019 року за позивачем було визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] , право власності було зареєстровано у встановленому законом порядку(а.с.9,10). До складу спадкового майна ввійшли дві земельні ділянки за адресою : [ADDRESS] - З кадастровим номером 5310700000:02:053:0033- для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0.100 га; З кадастровим номером 5310700000:02:053:0033- для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0534 га. Співвласниками вище зазначених земельних ділянок були сестра її померлого чоловіка - [PERSON] та чоловік [PERSON] (а.с.14-20). [PERSON] та [PERSON] померли не реалізувавши свого права на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Коли позивач звернулася до Другої лубенської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, то постановою від 03.09.2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину виходячи з наступного: в правовстановлюючих документах на земельну ділянку було вказано, що право власності було визначено без визначення часток учасників спільної власності. Оскільки за життя договір між співвласниками про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності не укладався, то вважати частки визначеними не вбачається за можливе. У зв`язку з цим позивач позбавлена можливості оформити спадщину, що залишилася після смерті її чоловіка. Відповідно до п.4.21 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку, витягу з Поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень " (в редакції від 01.01.2013 року) державна реєстрація прав власності, інших речових прав на земельні ділянки (їх обтяжень) здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, яка проводиться територіальними органами Державного агентства земельних ресурсів України. Так як у разі, якщо право власності на земельну ділянку не зареєстровано в Державному земельному кадастрі, та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і не можливо зареєструвати дане нерухоме майно, то встановити своє право власності можливо в судовому порядку. Згідно положень ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільно: сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. За визначенням ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Зі змісту 364 ЦК України вбачається, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається, пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах,що не заборонені законом. У відповідності до ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Оцінивши наявні докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи той факт, що визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання за позивачем права власності на земельні ділянки в порядку спадкування не порушає нічиїх інтересів та прав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved