Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

ПАТ „ Укрсоцбанк " звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що 18.04.2007 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено договір кредиту № 318-07Ж11-К. За умовами Кредитного договору Банк надав Позичальнику у тимчасове платне користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 34 200,00 доларів США зі сплатою 11,7 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 17.04.2027 року. З метою забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за умовами Кредитного договору між Позивачем та [PERSON] було укладено Іпотечний договір № 318-07Ж11-І від 18.04.2007р. за умовам якого предметом іпотеки виступає нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира, житловою площею 38,4 кв.м., загальною площею 55,14 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Також, 18.04.2007 року, з метою забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за умовами Кредитного договору між Позивачем та [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки № 318-07Ж11-П, за умовами якого [PERSON] - поручитель зобов'язується перед кредитором солідарно відповідати за виконання Позичальником у повному обсязі зобов'язань за Кредитним договором. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач має заборгованість у валюті кредиту 25563,64 доларів США, що в є еквівалентом за курсом НБУ станом на 19.09.2016 року у гривні становить 662125,91 грн.. Позивач просить стягнути вказану заборгованість. Представник позивача Ременюк Т.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені в позові, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся неодноразово, надав суду заперечення на позов та заяву, в яких зазначив, що він заперечує проти позову та вважає за необхідне застосувати позовну давність, просить відмовити в позові та справу розглядати у його відсутність (т.1 а.с.144-147). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] неодноразово приймала участь в судових засіданнях, проти позову заперечувала з тих мотивів, що в розрахунку позивача маються неточності, але контрразрахунку на спростування доводів позивача суду не надала. В судовому засіданні 18.09.17р. суд в котрий раз оголосив перерву у розгляді справи за клопотанням представника відповідача [PERSON] для підготовки заперечень, з представниками сторін була узгоджена дата наступного судового засідання - 19.09.2017р. Але в судове засідання 19.09.2017р. представник відповідача [PERSON] не з'явилась та надала суду заяву з проханням знову перенести справу без зазначення причин неможливості з'явитись до суду (т.2 а.с.40). Суд вважає, що представник відповідача таким чином затягує розгляд справи, тому подальше відкладення суд вважає за неможливе, тим більше що позивач звернувся до суду з позовом ще 09.02.2017р. Через канцелярію суду також надійшли заперечення на позов від відповідача [PERSON], в якому вона просить відмовити в позові, оскільки вважає невірними розрахунки позивача (т.1 а.с.133-136). Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18.04.2007 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено договір кредиту № 318-07Ж11-К (а.с.26-31). За умовами Кредитного договору Банк надав Позичальнику у тимчасове платне користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 34 200,00 доларів США зі сплатою 11,7 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 17.04.2027 року. З метою забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за умовами Кредитного договору між Позивачем та [PERSON] було укладено Іпотечний договір № 318-07Ж11-І від 18.04.2007р. за умовам якого предметом іпотеки виступає нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира, житловою площею 38,4 кв.м., загальною площею 55,14 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Також, 18.04.2007 року, з метою забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за умовами Кредитного договору між Позивачем та [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки № 318-07Ж11-П, за умовами якого [PERSON] - поручитель зобов'язується перед кредитором солідарно відповідати за виконання Позичальником у повному обсязі зобов'язань за Кредитним договором. З метою узгодження сторонами питань щодо виконання умов за Кредитним договором, Позивачем та [PERSON], [PERSON] укладалися Додаткові угоди до Кредитного договору. Договору іпотеки, Договору поруки (а.с.33-54). Відтак, 06.08.2009 року між Позивачем та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 про внесення змін до Кредитного договору, за умовами якої Позичальнику було надано пільговий період внесення платежу на погашення кредиту, а саме починаючи з липня 2009 року до кінця грудня 2010 року Позичальнику було надано фінансові канікули. Аналогічні зміни було внесено додатковими угодами до Договору поруки та Договору іпотеки. За умовами Кредитного договору, Позичальник зобов'язався своєчасно повернути Кредит та сплачувати Банку проценти за користування Кредитом, а також виконувати належним чином інші умови Кредитного договору. В порушення умов Кредитного договору та норм Цивільного кодексу України, [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання, а саме: не здійснює своєчасне погашення Кредиту та процентів за користування ним, не сплачує Позивачу пеню, що підтверджується детальним Розрахунком заборгованості від 19.09.2016 р. Останній платіж за Кредитним договором в рахунок погашення тіла кредиту здійснено 20.10.2014р, за відсотками 22.12.2014 року. Як вбачається з Розрахунку заборгованості станом на 19.09.2016 р. (а.с.7-24) загальна сума заборгованості Позичальника перед Банком за Кредитним договором складає у валюті кредиту 25 563,64 доларів США (двадцять п'ять тисяч п'ятсот шістдесят три долари США 64 центи), що в еквіваленті за курсом НБУ на цю дату у гривні становить 662 125,91 грн. (шістсот шістдесят дві тисячі сто двадцять п'ять гривень 91 копійка) та включає наступне: -сума заборгованості за кредитом - 19602,87 Долар США, що в еквіваленті - 507735,52 грн.; -Сума заборгованості за відсотками - 4 625,80 Долар США, що в еквіваленті - 119 813,22 грн.; -Розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 0,00 Долар США; -Розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 1 334,97 Долар США, що в еквіваленті - 34 577,17 грн. З боку Позивача вживалися заходи позасудового врегулювання питання погашення заборгованості. Зокрема, 10.12.2015р. Позичальнику на адреси: [ADDRESS], та [ADDRESS], направлялася вимога про усунення порушень умов Кредитного договору, але вона залишилася без виконання (а.с. 62). Згідно із повернутим повідомленням про вручення вимоги, за адресою: [ADDRESS], документ було отримано особису адресатом-отримувачем. Інші можливі адреси проживання Відповідачів Позивачу не відомі. Донині, з боку Відповідачів відсутні будь-які дії, направлені на погашення боргу перед Позивачем. Отже, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася (ч. 2 ст. 1050 ЦК України), у тому числі у судовому порядку. Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання обома сторонами. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (стаття 554 Цивільного кодексу України). Згідно із статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно статті 99 Конституції України національною одиницею України є гривня. За приписами статті 35 Закону України «Про Національний банк України», гривня (банкноти і монети) як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, який приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України за всіма видами платежів, а також для зарахування на рахунки, вклади, акредитиви та для переказів. Статтею 533 Цивільного кодексу України визначено, що грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до статті 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банки на підставі банківської ліцензії мають право на розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. На підставі статті 49 цього Закону, розміщення банком залучених коштів від свого імені, на власний ризик, власних умовах є кредитною операцією. Згідно статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій, що видаються Національним Банком України. З огляду на викладене, надання та одержання грошових коштів в рамках кредитного договору в іноземній валюті, використання іноземної валюти як засобу платежу можливо при дотриманні відповідними суб'єктами імперативних вимог законодавства щодо одержання відповідної індивідуальної ліцензії. Таким чином, Позивач при видачі кредиту в іноземній валюті мав достатні юридичні підстави та законне право на надання кредиту в іноземній валюті. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позику (грошові кошти у тій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такий самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені Договором. Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Отже, при укладенні Кредитного договору, Договору іпотеки, Договору поруки та всіх додаткових до них угод, сторонами було дотримано всіх цих вимог: договори не суперечили ані інтересам держави, ані інтересам окремих осіб, у тому числі інтересам жодного з відповідачів за позовом. Підписали всі договори правомочні дієздатні особи та засвідчили свої підписи печатками. Усі договори вчинені у письмовій формі з додержанням вимог законодавства щодо нотаріального посвідчення окремих видів правочинів. Оскільки підписали договори всі сторони - це свідчить про волевиявлення та узгодження дій з усіх сторін, про обізнаність щодо умов кредитування, зокрема про валюту кредитування, обізнаність щодо обсягу прав та обов'язків сторін, визначених в усіх договорах. У результаті вчинення вищевказаних договорів у кредитора виникло законне право вимоги на повернення кредитних коштів, нарахованих процентів, пені та інших платежів за кредитним зобов'язанням Позичальника, отже настали реальні правові наслідки. Суд вважає необґрунтованими доводи відповідачів про пропуск позовної давності, оскільки останній платіж по тілу кредиту мав місце 20.10.2014р., що підтверджується первісним та деталізованим розрахунками (т.1 а.с.8, т.2 а.с.3), який в силу ч.1 ст.264 ЦК України перериває перебіг позовної давності. До суду банк звернувся 09.02.2017р., тобто в межах трирічного строку позовної давності, передбаченого ст.257 ЦК України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved