Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Веряцької сільської ради Виноградівського району, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Стойка С.М., про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], а [INFO] померла його мати - [PERSON], останнє місце проживання якої було: [ADDRESS]. За життя мати позивача залишила заповіт посвідчений секретарем виконкому Веряцької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області 26 січня 2009 року за реєстровим номером №1, за яким все своє майно заповіла своєму сину, позивачу по справі [PERSON] Позивач вказує, що після смерті матері він прийняв спадщину, оскільки з моменту народження і по даний час проживає в спадковому будинку, а також у визначений законом строк одноосібно подав письмову заяву до приватного нотаріуса Виноградівського нотаріального округу про прийняття спадщини за заповітом. В усній формі приватним нотаріусом було надано роз'яснення-відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок по [ADDRESS], у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, які є втраченими. У зв'язку з цим позивач змушений звернутися до суду із позовом про визнання за ним права власності на спадковий будинок в порядку спадкування за заповітом. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача Веряцької сільської ради Виноградівського району будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не з'явився, однак подав через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої вимоги позивача визнає, проти задоволення таких не заперечує та просить суд розглянути справу у його відсутність. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Стойка С.М. будучи повідомленою про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання також не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON]. [INFO] померла мати позивача [PERSON], останнє місце проживання якої було: [ADDRESS]. Після смерті матері позивача відкрилася спадщина на житловий будинку [ADDRESS], який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Веряцькою сільською радою 23.11.2007 року на підставі рішення виконкому № 4 від 24.02.2006 року. Заповітом, посвідченим секретарем виконкому Веряцької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області 26 січня 2009 року за реєстровим номером №1 мати позивача [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, заповіла позивачу - своєму сину [PERSON], [INFO]. Заповіт заповідачем не змінений і не скасований. Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, а також крім нього інших спадкоємців за законом також немає. Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Суд констатує, що позивач після смерті матері спадщину прийняв так як на протязі встановлено законом шестимісячного строку подав до приватного натаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Стойка С.М. заяву про прийняття спадщини, а також прийняв спадщину і на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, так як з народження, в тому числі й на час відкриття спадщини, проживав зі спадкодавцем в спадковому житловому будинку, що стверджується відміткою в паспорті громадянина України від 16.01.2002 року. В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз'яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Після звернення до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в усній формі приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу було надано роз'яснення-відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Оригінал правовстановлюючого документа на будинок втрачено. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив та батьки. Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро. Відповідно до довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 28.10.2017 року №791 (та технічного паспорту від 09.08.2017 року, житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS] будівництвом завершений та інвентаризаційна вартість станом на жовтень 2017 року становить - 71288 (сімдесят одна тисяча двісті вісімдесят вісім) грн. Будинок побудований в 1980 році. Загальна корисна площа житлового будинку становить 65,1 кв.м., в тому числі житлова площа - 33.4 кв.м. На земельній ділянці знаходяться: житловий будинок літ. А - саман, Ворота №1 - металеві, огорожа №2 - металева. Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 року житловий будинок з надвірними спорудами в с. Веряця, вул. Вайди №12 рахується за матір'ю позивача на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Веряцькою сільською радою 23.11.2007 року на підставі рішення виконкому № 4 від 24.02.2006 року. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved