Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотекти, посилаючись на те, що 15.06.2007 р. між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (30.04.2009 р. загальними зборами акціонерів ПриватБанку було прийнято рішення про зміну типу ЗАТ КБ «ПриватБанк»на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»та 17.07.2009 р. було проведено відповідну реєстрацію змін) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім КуПол»був укладений кредитний договір №VLV845, відповідно до умов якого банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язався надати [PERSON] кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в розмірі 300 000 доларів США та 3 919,31 доларів США на оплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених кредитним договором в обмін на зобов'язання [PERSON] повернути грошові кошти, відсотки, винагороду у встановлені договором строки. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором було укладено договір іпотеки б\\н від 15.06.2014 року з [PERSON]. Предметом іпотеки є належне відповідачу на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 96,3 кв.м, житловою площею 55,0 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В порушення умов договору третя особа своїх зобов'язань не виконав належним чином, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 06.03.2012 р. становить 392 662, 71 дол. США, що еквівалентно 3 137 375,04 грн., та 34 299,51 грн. Про необхідність виконання зобов'язання позивач повідомляв і відповідача і третю особу, проте вимога виконана не була. Тому просять в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, і просив його задовільнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014р., вимогам якого відповідач відповідає повністю. Крім того постановою Верховного суду України від 29.10.2014 року, якою викладено правову позицію щодо обчислення строків позовної давності та вважає, що позивач пропустив їх, а тому просить застосувати строки позовної давності по даному спору, а в позові відмовити. Представник третіх осіб заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що пропущені строки позовної давності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився. Суд, вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 15.06.2007 р. між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк»(30.04.2009 р. загальними зборами акціонерів ПриватБанку було прийнято рішення про зміну типу ЗАТ КБ «ПриватБанк»на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»та 17.07.2009 р. було проведено відповідну реєстрацію змін) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім КуПол»був укладений кредитний договір №VLV845, відповідно до умов якого банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язався надати відповідачу 1 кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в розмірі 300000,00 доларів США та 3919,31 доларів США на оплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених кредитним договором в обмін на зобов'язання відповідача 1 повернути грошові кошти, відсотки, винагороду у встановлені договором строки. Позичальник повернення грошових коштів, наданих у кредит, та відсотків за їх користування у відповідності до вимог кредитного договору від 15.06.2007 р. не здійснив, чим порушив порядок виконання покладених на нього зобов'язань. Внаслідок зазначених дій у позичальника за кредитним договором станом на 06.03.2012 р. виникла заборгованість, що не була погашена у встановлені договором строки, 392 662, 71 дол. США, що еквівалентно 3 137 375,04 грн., та 34 299,51 грн. Зобов'язання за кредитним договором забезпечено іпотекою: договором іпотеки б\\н від 15.06.2007 р., укладеним з відповідачем. Предметом іпотеки є належне відповідачу на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 96,3 кв.м, житловою площею 55,0 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з п.1.1 кредитного договору, укладеного 15.06.2007 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк»та ТОВ «Видавничий дім КуПол», при наявності вільних коштів, банк зобов'язався надати позичальнику кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 30000000,00 доларів США на наступні цілі: поповнення обігових коштів (оплата за контрактом за купівлю устаткування) та 3919,31 доларів США на оплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених кредитним договором в обмін на зобов'язання відповідача 1 повернути грошові кошти, відсотки, винагороду у встановлені договором строки. Відповідно до п. А.3 Кредитного договору термін повернення кредиту - 11.06.2010 р. З метою забезпечення виконання зобов'язань третьої особи за кредитним договором 15.06.2007 року між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір іпотеки. Предметом даного договору є належне відповідачці на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 96,3 кв.м, житловою площею 55,0 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач направляв відповідачу вимогу від 10.06.2014 року про усунення порушення, в якій була викладена вимога про сплату простроченої заборгованості на протязі 30 днів. Ст. 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст.33, ст. 39 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, Передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Разом з тим, судом враховується й те, що відповідно до ст. 1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014р. №1304 протягом дії цього закону: не може бути примусово стягнуте ( відчужене без згоди власника ) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 ЗУ «Про заставу» та\\або предметом іпотеки згідно із статтею 5 ЗУ «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов»язань громадянина України ( позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника\\майнового поручителя або є об»єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв.м для квартири… Як вбачається з довідки №112 від 05.12.14 року, виданої КП ФМР «Фастівське МБТІ» у власності [PERSON] знаходиться квартира [ADDRESS]. Інших об»єктів нерухомості на ім.»я [PERSON] по м. Фастову та Фастівському районі, станом на 01.12.2014 року не зареєстровано. Як свідчить довідка від 05121.14р., видана головою правління ОСББ «На Радянській» [PERSON], [PERSON] проживає в [ADDRESS], разом з сином [PERSON], 1987 року народження. Відповідно до положень статей 251, 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. В постанові від 29.10.2014 року у справі №6-169цс4 Верховним судом України висловлена така правова позиція: За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). Згідно зі ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст..ст. 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов»язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав свобод особи ( ст.. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд». Таким чином лист-вимога позивача на ім'я [PERSON] від 10.06.2014 р. не є своєчасним пред»явленням вимоги, оскільки ця вимога повинна була б бути викладена у позові, оскільки як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №VLV845 від 15.07.2007 року, третя особа перестала виконувати свої зобов»язання з 05.01.2009 року. З даним позовом до [PERSON], ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області в серпні 2014 р. - тобто вже після закінчення встановленого законом строку позовної давності, тому суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed