Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ПАТ «МТБ\~Банк» \~звернувся до\~суду з\~позовом\~\~до [PERSON],\~[PERSON],\~ \~ \~ [PERSON],\~приватного нотаріуса\~Одеського міського\~нотаріального округу\~[PERSON],\~третя особа:\~приватний нотаріус\~ Одеського\~міського нотаріального\~округу \~[PERSON],\~ в\~якому просить\~суд \~визнати договір\~купівлі-продажу\~від 22.10.2015\~року,\~укладений між\~[PERSON]\~та [PERSON],\~[PERSON]\~про купівлю-продаж\~квартири [ADDRESS],\~посвідчений приватним\~нотаріусом Одеського\~міського нотаріального\~округу [PERSON]\~22.10.2015р.\~та зареєстрований\~у реєстрі\~за №\~2229\~ -\~недійсним;визнати договір\~іпотеки від\~13.04.2017р.,\~укладений між\~[PERSON],\~[PERSON]\~та [PERSON],\~посвідчений приватним\~нотаріусом Одеськогоміського нотаріального округу\~[PERSON]\~13.04.2017р.,\~серія та\~номер 574\~ -\~недійсним;визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] про державну реєстрацію іпотеки, номер запису 19975477 від 13.04.2017р., індексний номер рішення 34778180 від 13.04.2017р.; зобовязати приватного\~нотаріуса Одеського\~міського нотаріального\~округу [PERSON]\~ внести\~до Державного\~реєстру іпотек\~запис про\~скасування державної\~реєстрації іпотеки,\~номер запису\~19975477\~від 13.04.2017р.,\~індексний номер\~рішення 34778180\~від 13.04.2017р.;визнати протиправним та скасувати рішення Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] про державну реєстрацію заборони ш нерухоме майно на підставі договору іпотеки, номер запису 19975992 від 13.04.2017р., індексний номер рішення 34778831 від 13.04.2017р.; зобовязати Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] внести до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про скасування державної реєстрації заборони на нерухоме майно на підставі договору іпотеки, номер запису 19975992 від 13.04.2017р., індексний номер рішення 34778831 від 13.04.2017р. Обґрунтовує свої вимоги тим, що Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.11.2011р. було задоволено позов ПАТ «МАРФІН БАНК» до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07.02.2013р. рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25.11.2011р. залишено без змін. ПАТ «МАРФІН БАНК» отримало виконавчі листи та звернувся до виконавчої служби для примусового виконання рішення. Постановою ВП №38060303 від 03.06.2013р., винесеної старшим державним виконавцем першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] було накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону його відчуження. Незважаючи на існування заборони про відчуження між [PERSON] та [PERSON] 31.07.2013р. було укладено договір купівлі-продажу квартири №1 в м. Одесі, по вул. Ак. Заболотного, 45, яка належала на праві приватної власності [PERSON] Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.04.2016р. укладений договір купівлі-продажу квартири №1 в м. Одесі, по вул. Ак. Заболотного, 45 було визнано недійсним. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21.03.2017р. рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21.04.2016р. було залишено без змін. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.02.2014р. за заявою ПАТ «МАРФІН БАНК» вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту квартири №1 в м. Одесі, по вул. Ак. Заболотного, 45. Ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 17.02.2014р. про накладення арешту була відправлена до Реєстраційної служби ОМУЮ, що підтверджується супровідним листом від 17.02.2014р. 22.10.2015р. між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу продажу квартири №1 в м. Одесі, по вул. Ак. Заболотного, 45, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та відповідно до [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №46112257, зареєстровано право власності вищевказаної квартири за [PERSON] та [PERSON] 13.04.2017 р. між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, серія та номер 574, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]. Позивач вказує про те, що вищевказані договір купівлі-продажу та договір іпотеки укладені неправомірно, з порушенням чинного законодавства та мають бути визнані недійсними з наступних підстав. Встановлені ухвалою суду обмеження не були зареєстровані у відповідному державному реєстрі, ведення якого передбачене Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не може слугувати підставою для висновку про відсутність таких обмежень і про існування у відповідача права вільно розпоряджатися нерухомим майном, якщо про встановлену судом заборону відчужувати майно йому було відомо. При укладанні договору купівлі-продажу продажу квартири №1 в м. Одесі, по вул. Ак. Заболотного, 45, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 22.10.2015р. та при укладанні договору іпотеки, серія та номер 574 від 13.04.2017р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] були порушені вимоги ст. 203 ЦК України і відповідно до ст. 215 ЦК України, вищевказані договори повинно бути визнано судом недійсними за позовною заявою саме ПАТ «МАРФІН БАНК», в звязку з тим, що Банк є заінтересованою особою. Вищевказаними діями відповідачів були порушені майнові права та інтереси ПАТ «МАРФІН БАНК» на здійснення стягнення із [PERSON] суми боргу за виконавчим документом, а [PERSON] на день укладення Договору купівлі-продажу квартири та [PERSON], [PERSON] на день укладання договору іпотеки за наявності арешту, не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності, тому як їм було відомо про існування Ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 17.02.2014р. про накладення арешту на квартиру, [PERSON] повідомлялась про судові засідання при розгляді справи в суді першої інстанції, крім того її інтереси представляв адвокат, який знайомився з матеріалами справи, представник [PERSON], [PERSON] приймав участь у суді апеляційної інстанції, знайомився з матеріалами справи. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідачів\~[PERSON],\~[PERSON]\~в судовому\~засіданні позовні\~вимоги не\~визнала,\~заперечувала проти\~задоволення позову. \~ \~ \~ \~ Відповідачі [PERSON], приватний нотаріус [PERSON] та третя особа: приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявилися про час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є частково обґрунтованим, є частково доказаним, тому підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 25.11.2011 року, \~позов ПАТ "[PERSON] [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором № 1880 від 18 .10.2005 року , з додатковими угодами № 1 від 25 липня 2006 року, № 2 від 10 квітня 2007 року, № З від 7 листопада 2007 року, № 4 від ЗО вересня 2008 року, № 5 від ЗО липня 2009 року , № 6 від 14 травня 2010 року в сумі - 185249,27 доларів США, що за курсом НБУ станом на 04.07.2011 року становить 1476899,80 грн ., в тому числі: заборгованість за кредитом -160000,00 доларів США ,що за курсом НБУ станом на 04.07.2011 року становить 1275600,00 грн., за відсотками- 25249,27 доларів США, що за курсом НБУ станом на 04.07.2011 року становить 201299,80 грн..заборгованість за пенею-10322,23 грн., заборгованість за пенею за несплату процентів 7538,48 грн. . Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Марфін Банк» держмито в сумі 850,00 грн. , 60,00 грн. витрати на інформаційне - технічне забезпечення. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк»держмито в сумі 850,00 грн. , 60,00 грн. витрати на інформаційне - технічне забезпечення. Рішення набрало законної сили 06.12.2011 року (а.с.10-11); Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.02.2013 року, апеляційну скаргу [PERSON] відхилено (а.с.12-14); Постановою Першого Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції від 03.06.2013 року, з метою забезпечення виконання рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 25.11.2011 року, накладено арешт на все майно, яке належить [PERSON], [PERSON] (а.с.15); Відповідно до [PERSON] з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №4534138 від 07.06.2013 року, Постанова Першого Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції від 03.06.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження зареєстрована в державному реєстрі 07.06.2013 року (а.с.16-17); 31 липня 2013 року [PERSON] і [PERSON], яка діяла за згодою свого піклувальника [PERSON], з дозволу органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (розпорядження від 31 липня 2013 року № 411), уклали договір купівлі-продажу трикімнатної житлової квартири [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3-1487, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 1951401 (а.с.18-20); Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 17.02.2014 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] (а.с.21); 22 жовтня 2015 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON], уклали договір купівлі-продажу трикімнатної житлової квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2229, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 11708055 (а.с.23-24); Рішенням Суворовського\~районного суду\~м.Одеси\~від 21.04.2016\~року,позовну заяву ПАТ «Марфін Банк» задоволено. Визнано договір купівлі-продажу від 31.07.2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] про купівлю-продаж квартири [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Другої одеської нотаріальної контори [PERSON] 31.07.2013 року та зареєстрований у реєстрі за №3-1487 недійсним (а.с.27-33); Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21.03.2017 року, апеляційну скаргу представника [PERSON] [PERSON] відхилено. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до [PERSON], [PERSON], треті особи державний нотаріус Другої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним залишено без змін (а.с.34-41); Відповідно до письмової довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 19.06.2017 року, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] та [PERSON] (а.с.42-43); Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.04.2017 року, відкрито касаційне провадження в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до [PERSON], [PERSON], треті особи державний нотаріус Другої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним (а.с.87-88); Відповідно до ст.655, ч.1 ст.656 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Статтею 319\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Відповідно до ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат», під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва нотаріус має доступ та користується Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, здійснює пошук у ньому відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно, обєкт незавершеного будівництва, обтяження таких прав та за його результатами формує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який залишається у справі державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса. Відповідно до ч.2 ст.55 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що при посвідченні угод про відчуження або заставу жилого будинку, квартири дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту. У пп. 2.1, 2,4 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при підготовці до посвідчення правочинів про відчуження нерухомого майна нотаріусом перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна, а також відсутність обтяження нерухомого майна іпотекою, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.4 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року № 1844/5, пошук записів про обтяження речових прав на нерухоме майно у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек здійснюється за такими ідентифікаційними даними фізичної або юридичної особи (особи, щодо майна якої встановлено обтяження/боржника), зокрема, для фізичної особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства) прізвище, імя та по батькові, податковий номер (крім громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття РНОКПП (ідентифікаційного номера), офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України). Згідно з п.1 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються, зокрема, індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України. За змістом положень ПК України та Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року №1588, РНОКПП зберігається за платником податків протягом усього життя та не змінюється протягом усього періоду перебування на обліку в контролюючих органах такого платника податків, за винятком якщо після видачі облікової картки платника податків встановлені порушення чи неточності при формуванні реєстраційних номерів. Із витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 07 червня 2013 року №4534138 вбачається, що 07 червня 2013 року внесено запис про арешт нерухомого майна [PERSON], РНОКПП [NUMBER]. Відомості про предмет обтяження - все нерухоме майно (а.с.16). Судом встановлено про те, що під час посвідчення угоди нотаріусом належним чином не було перевірено по Єдиному реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна наявність обтяжень майна. Зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України (далі ЦК України), іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог є підставою для визнання недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України). Згідно із частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли у звязку із вчиненням особами нікчемного правочину та внаслідок визнання його недійсним. При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України). З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обовязковий елемент конкретного субєктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою субєктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Той факт, що\~\~ навіть якби, встановлені постановою державного виконавця Першого Суворовського районного відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції обмеження не були зареєстровані у відповідному державному реєстрі, ведення якого передбачено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не може слугувати підставою для висновку про відсутність таких обмежень і про те, що відповідач має право вільно розпоряджатися нерухомим майном, якщо про встановлену заборону відчужувати майно відповідачу було відомо. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України № 6-2552цс16 від 18.01.2017 року, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування. При таких обставинах, позовні вимоги ПАТ «МТБ Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу підлягають задоволенню. Позовні вимоги ПАТ «МТБ Банк» про визнання недійсним договору іпотеки задоволенню не підлягає з наступних підстав. Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до правил ст.76 ЦПК України, доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: \~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, про те, що позивач ПАТ «МТБ Банк» не надав суду доказів в обґрунтування позовних вимог про визнання недійсним договору іпотеки. Позивачем не надано до суду самого оспорюваного договору, або заяви про його витребування. Також, суд вважає, що позивач ПАТ «МТБ\~Банк» \~ не довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене позовні вимоги ПАТ «МТБ Банк» в частини визнання договору іпотеки недійсним задоволенню не підлягають. \~ \~ \~ \~При таких обставинах, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.ст.141\~ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідачів, в рівних частинах з кожного, судові витрати понесені позивачем за оплату судового збору в розмірі 1 600 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: partial