Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, мотивуючи тим, що під час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За рішенням Лубенського міськрайонного суду від 06.03.2013 року з відповідача стягуються аліменти на утримання синів розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 22.02.2013року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач не виконував рішення суду, внаслідок чого станом на 01.05.2021 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 41845,94 гривень. В зв`язку з виникненням такої заборгованості з вини відповідача, на підставі ч.1 ст.196 СК України, останній повинен сплатити пеню у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Однак, за її підрахунками, розмір пені становить 250440,92 гривень, що значно перевищує суму заборгованості і з огляду на це, позивач просила стягнути суму пені в розмірі, який дорівнює розміру заборгованості по аліментах, тобто 41845,94гривень та судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримала, на його задоволенні наполягають. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечує. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, беручи до уваги думку учасників процесу, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають двох малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Лубенського міськрайонного суду від 06.03.2013 року з відповідача стягуються аліменти на утримання синів розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 22.02.2013року і до досягнення дітьми повноліття. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків, покладених на нього рішенням суду, утворилась заборгованість по аліментам, яка, станом на 01.05.2021 року складає 41845,94 гривень, що підтверджується копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (а.с.10). Позивач ставить питання про нарахування і стягнення пені за прострочення слати аліментів за період з 2018 року по квітень 2021 року включно в розмірі 41845,94 гривень, оскільки саме така сума заборгованості по сплаті аліментів і розмір пені не може перевищувати дану суму. Згідно ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості". Правила нарахування пені за ст.196 СК України визначені в постанові ВП ВС від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц та постанові ВП ВС від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц. S = (А1 х 1% х Q1) + (А2 х 1% х Q2) + ... + (Ав х 1% х Qn), де: S - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати алі\-ментів обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за пер\-ший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; Ап - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Зокрема, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, судом встановлено, що він проведений з урахуванням наведених норм, при цьому, до такої заборгованості позивачем застосовано обмеження в 100%, встановлене ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року, яке відповідно до наведеної постанови ВП ВС здійснюється за кожним місячним платежем, а тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати по справі на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 ст.137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 ст.137 ЦПК України. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 ст.137 ЦПК України). З викладеного вбачається, що суд вправі зменшувати розмір витрат на правову допомогу, але лише в разі заявлення іншою стороною клопотання про їх неспівмірність. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.03.2018 (справа №907/357/16). Разом з цим клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідачем не заявлялося, а тому суд вважає співмірним розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн., адже суд не може й не повинен ставати на бік однієї зі сторін провадження, порушуючи принципи диспозитивності та безсторонності. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved