Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, ПАТ «Укрсоцбанк», про визнання факту проживання однією сім'єю, визнання права власності на частку квартири. Позивачка зазначила, що з жовтня 2005 року вона проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу з відповідачем. У листопаді 2005 року сторони обвінчалися у церкві та отримали свідоцтво про вінчання. Таким чином, фактичні сімейні відносини у них існують з жовтня 2005 року. Під час спільного проживання без реєстрації шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO]. 04.10.2012р. зареєстровано шлюб між сторонами. Позивачка зазначила, що 20.05.2008р. на підставі договору купівлі-продажу сторонами було придбано трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Квартира була придбана за 748800 грн., що на той час складало еквівалент 148277,23 дол.США. На придбання квартири сторонами було витрачено частково спільні гроші в сумі 22277 дол.США, що еквівалентно 112498,85 грн., а гроші в сумі 126000,00 дол.США були надані в кредит ПАТ «Укрсоцбанк». Договір купівлі-продажу квартири за спільною згодою сторін було оформлено на ім'я відповідача і право власності також було зареєстровано лише на нього, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Посилаючись на викладене, позивачка зазначає, що реєстрація права власності на квартиру лише за відповідачем та не визначення частки в об'єкті спільної сумісної власності порушує її право власності на частку квартири, яка придбана під час проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу, а також може зашкодити її інтересам як співвласника та житловим інтересам неповнолітньої дитини у разі накладення стягнення на квартиру, що є об'єктом права спільної сумісної власності. Позивачка просила визнати факт проживання однією сім»ю без реєстрації шлюбу в період з жовтня 2005 р. пр. 04.10.2012р.; визнати за нею право власності на 1/2 частину придбаної під час проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу, квартири [ADDRESS], яка зареєстрована на ім»я [PERSON] в ОМБТІ та РОН за реєстровим номером 219 в книзі 689 пр-26. Позивачка та відповідач в судовому засідання підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представник ПАТ «Укрсоцбанк» проти задоволення позову заперечував. Сторони та представники третіх осіб в останнє судове засідання не з»явилися, сповіщені належним чином. Позивачка надала суду заяву про слухання справи у її відсутності та просила задовольнити позов в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає можливим постановити рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 06.11.2005р. сторонни зробили таїнство вінчання, згідно до відповідного свідоцтва, видане церквою м.Одеси. 23.02.2007р. у сторін народилася дитина [PERSON], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON], згідно до свідоцтва про народження, виданого 20.03.2007р. третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси. 04.10.2012р. сторони уклали шлюб, згідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актова запис № 1418. 20.05.2008р. відповідач уклав з акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» договір кредиту, відповідно до якого отримав кредит в сумі 126 000дол.США зі сплатою 13 процентів річних та комісій, в розмірі та порядку, визначених в Додатку №2 до цього договору, що є його невід»ємною частиною на умовах, визначених цим Договором. Згідно до договору купівлі-продажу квартири від 20.05.2008р. вбачається, що [PERSON] придбав трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], квартира придбана за 748800 грн. Вказаний договір купівлі-продажу за згодою сторін оформлений на відповідача. В цей же день між відповідачем та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено іпотечний договір, предметом якого стала спірна квартира. Згідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.05.2008р. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу р.875 від 20.05.2008р. належить у формі приватної власності 1/1 частина квартири [ADDRESS]. З довідки з місця проживання про склад сім»ї та реєстрацію від 31.07.2014р. вбачається, що сторони та їх неповнолітня дитина проживають у [ADDRESS]. Допитані у якості свідків у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт проживання позивачки та відповідача однією сім»єю як чоловіка та дружини, ведення ними спільного господарства з 2005 року. Зазначили, що сторони проживали разом без реєстрації шлюбу з жовтня 2005 року по 04 жовтня 2012р. Також вказані свідки пояснили, що сторони спочатку проживали по вул..Космонавтів, у них народилася дитина, яку вони спільно виховують, а потім вони придбали квартиру [ADDRESS] В матеріалах справи є копія паспорта відповідача з якого вбачається, що він з 29.04.1994р. був одружений з [PERSON], шлюб з якою було розірвано 16.11.2004р., про що також свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 23.11.2005р. Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис №462. У позивачки шлюб перший, що підтверджується копією її паспорта. Таким чином судом встановлено, що станом на жовтень місяць 2005 року сторони в інших шлюбах не перебували. Відповідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно положень ст.ст. 69-71 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. У відповідності до вимог ст.74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Пунктами 20, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" передбачено, при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. У відповідності до вимог ст.ст. 356, 372 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Таким чином, оскільки квартира [ADDRESS] була придбана сторонами за час їхнього спільного проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу, є підстави вважати, що квартира знаходиться у спільній сумісній власності сторін. Що стосується посилань представника ПАТ «Укрсоцбанк» на те, що при оформленні кредиту відповідач вказував на те, що він не знаходиться ні з ким у фактичних шлюбних відносинах, суд зазначає, що вказані відомості спростовуються показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, свідоцтвом про народженням спільної дитини, батьком якої вказаний відповідач, і тому ці докази не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Посилаючись на викладене, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved