Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить суд збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що вона з Відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 18 травня 2017 року, заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова. За час шлюбу у Сторін народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року було вирішено питання стягнення аліментів з Відповідача на утримання двох його неповнолітніх дітей, ц розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 23 грудня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Проте, у зв'язку з тим, що в країні стрімко та непропорційно зросли ціни на продукти харчування та сплату комунальних послуг та інших необхідних речей, збільшились витрати на проїзд, харчування, у дітей проблеми зі здоров'ям, які необхідно обстежувати т контролювати, чим саме поставлено Позивачку у більш скрутне матеріальне становище. Позивачка вже не спроможна задовольняти потреби дітей за рахунок своєї заробітної плати та тих виплат, які надає Відповідач, тому Позивач змушена звертатись до суду з вимогою про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Витрати на двох неповнолітніх дітей щомісяця складають приблизно 18 530 грн., відповідно до розрахунку Позивачки. У судове засідання позивач не з'явився. Через канцелярію суду представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача, без фіксації судового процесу. Вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засіданняне прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, письмових заперечень проти позову не надав, причини неявки суду невідомі. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 13 ЦПК України,суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 18 травня 2017 року заочним рішенням Ленінського районного суду міста Харкова було розірвано.(а.с. 13) У шлюбі у Сторін народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.11-12) Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року було вирішено стягнути аліменти на утримання двох дітей у розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 23 грудня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. (а.с.14) Відповідно до наданого розрахунку витрат на дітей, Позивачка щомісячно витрачає на утримання дітей по 12 600 грн. (а.с.23) Відповідно до довідки від 30 серпня 2017 року, виданої «Харківським державним політехнічним коледжем», [PERSON], дійсно навчається на денному відділенні Харківського держаного політехнічного коледжу за спеціальністю «обслуговування інтелектуальних інтегрованих систем». (а.с.20) Відповідно до Розрахунку заборгованості по аліментах, виданого Міжрайонним відділом ДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова від 01.03.2018 року, Відповідач в період з грудня 2016 року по лютий 2018 року сплачував кошти на утримання двох дітей про що надав копії квитанцій державному виконавцю. (а.с.24) З листа ГУ ДФС у Харківській області вбачається, що сума доходу від провадження господарської діяльності ФОП [PERSON] складає за період з 01.01.2018 по 30.09.2018 - 50 600,00 грн. (а.с.76) Крім того відповідно до відомостей з центральної бази державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів [PERSON] в період з І кварталу 2018 по ІІІ квартал 2018 з усіх джерел отримав доходи у розмірі 105 350,00 грн. Загальний дохід: 105350,00 + 50600,00 = 155950 грн. (а.с.77-78) Тобто середній місячний дохід [PERSON] у період з 01.01.2018 по 30.09.2018 складає: 155950,00:9 місяців = 17327,77 грн. Відповідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15травня 2006року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи зі змісту ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ч. 1ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, Обставин, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти на утримання двох дітей в розмірі 2500 грн. на кожну дитину, відповідачем не надано. Позивач як одержувач аліментів довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів і суд з нею погодився, зокрема тому, що на даний час змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку порівняно з 2017 роком, крім того зросли потреби у забезпеченні дітей, витрат на їх утримання та забезпечення належного рівня життя та розвитку дітей. Враховуючи вищевикладене, суд, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з 1000,00 грн. щомісячно на кожну дитину на 2500 грн. щомісячно, на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України в разі задоволення позову судові витрати пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial