Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Великобурімської сільської ради Чорнобаївського району про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,94 га, що знаходиться в адміністративних межах Великобурімської сільської ради Чорнобаївського району, після смерті [PERSON] Обгрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] зазначає, що [PERSON] померла [INFO]. Спадщину якої за законом прийняв її син [PERSON] шляхом вступу у фактичне володіння і управління її спадковим майном. Проте належним чином спадкові права не оформив і [INFO] помер. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], спадщину прийняла, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Не може здійснити оформлення спадкових прав на предмет позову у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів. В судове засідання представник позивача за дорученням [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник Великобурімської сільської ради Чорнобаївського району в судове засідання не зявився. 22.02.2018 до суду надійшла заява, в якій сільський голова просить розглядати справу без участі представника сільської ради. Виходячи з приписів ст.128, ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується довідкою Великобурімської сільської ради № 141 від 10.02.2017 року (а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,94 га, що знаходиться в адміністративних межах Великобурімської сільської ради Чорнобаївського району, та належала померлій згідно сертифікату. Державний акт серії [NUMBER] від 30.07.2002 року було виготовлено після смерті власника (а.с. 14). У відповідності до п. 1, 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР . Оскільки [PERSON] померла [INFO], відповідно при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення чинного на той час ЦК Української РСР. У відповідності до ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємтсво здійснюється за законом і за заповітом. У відповідності до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно положень ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно довідки Великобурімської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 10.02.2018 року № 141, [PERSON] була зареєстрована в с. Велика Бурімка та постійно проживала з сином [PERSON] та невісткою [PERSON] (а.с. 8). Рішенням Чорнобаївського районного від 11.12.2017 року встановлено факт родинних відносин, а саме що [PERSON] була матір"ю [PERSON] (а.с. 11-12). Рішення набрало законної сили і враховуючи положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України, ця обставина доказуванню не підлягає. Посилаючись на вказане, позивач зазначала, що спадщину померлої прийняв син [PERSON] шляхом вступу у фактичне володіння і управління спадковим майном. Свідоцтва про право на спадщину спадкоємць не отримував. [INFO] [PERSON] помер, на день смерті проживав одиноко ( актовий запис про смерть № 51, що підтверджується довідкою Великобурімської сільської ради № 1389 від 22.11.2017 року а.с. 7) . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,94 га, успадкована після смерті матері. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 02 жовтня 2002 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Великобурімської сільської ради Корчан Г.А., зареєстрований в книзі запису нотаріальних дій під № 338, яким заповів все своє майно [PERSON] ( а.с. 10). Статтею 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.05.2005 року вбачається, що [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла та отримала відповідне свідоцтво на земельну ділянку площею 3,17 га ( а.с. 9). Інших спадкоємців судом не встановлено. Свідоцтва про право на спадщинуна земельну ділянку, що є предметом позову, спадкоємцю не видавалось. Нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі даних документів, оскільки на земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи (лист № 100/02-16 від 09.02.2018, а.с. 17). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В розумінні глави 12 Цивільного кодексу України земельна ділянка як нерухоме майно є об"єктом цивільних прав. Згідно ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об'єктом права власності. За приписом ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Виходячи з приписів статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. Враховуючи викладені обставини, грунтуючись на вищезазначених нормах права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивач прийняла спадщину у встановлений законом спосіб, а наданими суду доказами підтверджено її право на спадкування зазначеного майна за заповітом та його належність на час смерті спадкодавцю.

Outcome: approved