Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 06.09.2013 вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Чернівецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, за актовим записом № 1530. В шлюбі у них 15.02.2015 народилася донька- Ончул [PERSON]. Позивач посилається на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Із-за частих суперечок та непорозумінь, спільне життя із відповідачем стало неможливим. Між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного. Вказане призвело до розпаду сім"ї і фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час сторони проживають окремо один від одного та не ведуть спільного побуту. Більше двох місяців перебуває у фактичних шлюбних відносинах із іншим чоловіком. В звязку із вказаним позивач вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер, тому просить його розірвати. Позивач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Прізвище після розлучення просила залишити без змін. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до вимог ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.09.2013, що вбачається із повторного свідоцтва про укладення шлюбу серії І-МИ № 143638 від 29.06.2018 (а.с.6). В шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с.7).\~\~ Причиною розпаду сімї є те, що спільне проживання сторін та шлюбні відносини між ними стали неможливими внаслідок частих сварок та непорозумінь. Між сторонами втрачено почуття поваги, любові та довіри, їх шлюб розпався та носить формальний характер. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved