Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача із позовною заявою про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виховання своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що є підставою для позбавлення останньої батьківських прав. Повноважний представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з викладених в позовній заяві підстав, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, посилаючись на те, що на даний час вона перебуває під вартою, а тому не може піклуватися про своїх дітей. Крім того, вказала, що доцільно залишити дітей з бабусею. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дітей. Відомості про батька неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] записані, відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. За довідкою МВ УМВС від 04.03.2010р. №1814 [PERSON] за скоєння кримінального злочину перебувала під вартою в слідчому ізоляторі. Рішенням місцевого самоврядування виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області від 25.03.2010р. №85 опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] було призначено [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Орджонікідзевського міського суду від 28.12.2011р. №20138 [PERSON] було засуджено до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Як вбачається із довідки Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19.06.2017 р. № 01-05/238/2017 [PERSON] 14.07.2015 року було засуджено вироком апеляційного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.190 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнена по відбуттю строку покарання 19.08.2016 року. Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019р. відносно [PERSON] було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Станом на 24.01.2020р. обвинувачена [PERSON] згідно вищевказаної ухвали суду перебувала під вартою. Як вбачається із довідки Орджонікідзевського міського суду від 13.03.2020р. №01-05/101/2020 станом на 13.03.2020р. обвинувачена [PERSON] звільнена з під варти, в провадженні суду перебувають кримінальні провадження про притягнення [PERSON] , [INFO] до відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, справи судом не розглянуті. Відповідно до п.п.14 п.27 порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. №866 дитина втрачає статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у разі поновлення піклування обох або одного з батьків на підставі довідки про повернення матері, батька з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти, заяви матері, батька, поданої районній, районній у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчому органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади, про повернення їм дитини та висновку цього органу про можливість передачі дитини для подальшого виховання матері, батькові. Служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі заяви матері, батька, які повернулися з місць позбавлення волі, про повернення їм дитини обстежує їх житлово-побутові умови, перевіряє наявність або відсутність заробітку чи іншого доходу, про що складає відповідний акт, звертається до закладу, установи чи організації, що надає соціальні послуги дітям і сім`ям з дітьми (далі - соціальний заклад), та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки їх потреб з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею та готує висновок районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади про можливість передачі дитини для подальшого виховання матері чи батькові. Якщо за результатами розгляду питання про можливість передачі дитини матері, батькові, які повернулися з місць позбавлення волі, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади зробить висновок про неможливість передачі дитини для подальшого виховання матері, батькові служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, протягом двох місяців збирає документи, необхідні для порушення питання про позбавлення батьків їх батьківських прав. Такі документи можуть бути підготовлені також v разі, коли після повернення з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти, батьки не звернулися із заявою про повернення дитини. Оскільки [PERSON] після звільнення з під варти не було ініційовано питання щодо повернення їй на виховання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] ," [INFO] , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 18.06.2020 р. було розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , де було прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Як вбачається із актів обстеження умов проживання від 29.05.2020р. 09.06.2020р., а також заяв бабусі дітей [PERSON] від 26.05.2020р. вх. №986 та від 09.06.2020р. вх.. №1037 [PERSON] не проживає спільно зі своїми дітьми, про їхнє здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток не піклується, не створює належних умов для проживання та повноцінного розвитку дітей. За інформацією управління освіти виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області від 15.06.2020р. №1264, малолітня [PERSON] , [INFO] навчається у 5 класі КЗ «СЗШ №9», малолітній [PERSON] не є вихованцем закладів дошкільної освіти об`єднаної територіальної громади м. Покров. [PERSON] батьківські збори не відвідує, взаємозв`язок з класним керівником не підтримує, успішністю доньки не цікавиться, участі у вихованні та матеріальному утриманні доньки не бере. Вихованням малолітньої [PERSON] займається опікун [PERSON] . Відповідно до інформації КП «ЦМЛ ПМР ДО» від 10.06.2020р. №1541 [PERSON] на «Д» обліку не перебуває. За інформацією КНП «ЦПМСД ПМР ДО» від 12.06.2020р. №1506 мати дітей [PERSON] за медичною допомогою дітям не зверталася. Останнє звернення за медичною допомогою 12.03.2020р. з приводу захворювання дівчинки [PERSON] на ГРВІ. Лікуванням дитини займалася бабуся [PERSON] , яка всі рекомендації лікаря виконала. Враховуючи вищевикладене, орган опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області дійшов висновку, що [PERSON] , [INFO] доцільно позбавити батьківських прав відносної малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Так, ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.2 ст.157 СК України). Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Outcome: approved