Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

В січні 2015 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом та посилаючись на те, що сторони є співвласниками спірного майна просили суд виділити [PERSON] в натурі частку у житловому будинку [ADDRESS], посилаючись на те, що фактичне документальне оформлення прав власності на вищевказану квартиру, не дозволяє вільно нею розпоряджатись та експлуатувати, через те, що в правовстановлюючих документах зазначено про право власності на частки позивачів від усього багатоквартирного житлового будинку, а не на конкретну житлову квартиру № 10, яка є частиною житлового будинку. Представник позивачів в судове засідання не з'явився, просив суд розглядати справу за його відсутності, заявлені вимоги позова підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день слухання справи повідомлялися належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістили. Дослідивши обставини справи у їх хронологічній послідовності суд встановив наступне. Відповідно до наданої сторонами інформації, позивачі є власниками квартири [ADDRESS] Право власності на дане житлове приміщення підтверджуеться свідоцтвом на право власності на нерухоме майно у розмірі 114/1000 за адресою: [ADDRESS] від 08.07.2003 року, в якому вказано, що власником є [PERSON]. Також договором дарування від 08.12.2004 року за яким, [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному 23/1000 частини житлового будинкуза адресою: [ADDRESS]. Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.08.2013 року № 768 об'єкту нерухомого майна - квартирі № 10, яка утворилась в результаті виділення зі складу об'єктів по [ADDRESS] та належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надано адресу: "[ADDRESS]". Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.1 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ч.2 ст.367 ЦК України, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно висновку експерта № 457/04 від 15.04.2015 року досліджувана квартира [ADDRESS] належна [PERSON], [PERSON], [PERSON], може бути виділена як окрема частина житлового будинку, яка знаходиться в загальній частковій власності між співвласниками, в складі приміщень: 1-й поверх - літ.10-3 - гараж - пл. 20,7 кв.м.; 4-й поверх: -1- коридор площею 23,7 кв.м.; -2- кухня площею 18,3 кв.м.; -3- жила площею 28,9 кв.м.; -4- санвузол площею 9,9 кв.м.; -5- жила площею 21,4 кв.м.; -6- жила площею 15,0 кв.м.; мансарда: -7-передпокій площею 23,9 кв.м.; -8- санвузол площею 7,7 кв.м.; -9- кладова площею 20,5 кв.м.; -10- хол площею 43,40 кв.м.; -11- жила площею 33,50 кв.м. При виділенні в натурі квартири [ADDRESS] із житлового будинку, співвласникам в рівних частках, тобто по 1/3 частці будут являтися [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та одним з способів захисту права чи інтересу є визнання права. Відповідно до ч.1 ст.386 ЦК україни, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Згідно рішення Конституційного суду України "14-п/2011 від 09.11.2011 року, власники квартир багатоквартирних житлових будинків незалежно від підстав набуття права власності на такі приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій та оформлення. Відповідно до роз'яснень, що містяться в пунктах 6,7 Постанови пленуму Верховного суду України № 7 від 04.10.1991 року "Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громодян на жилий будинок" передбачено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). За викладених обставин, що підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями технічних та правовстановлюючих документів, та на підставі вказаних правових положень, виходячи з засад законності, виваженості та доцільності, проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та доцільність їх задоволення шляхом виділу [PERSON], [PERSON], [PERSON] в натурі квартири [ADDRESS], яка складаються з приміщень: 1-й поверх - літ.10-3 - гараж - пл. 20,7 кв.м.; 4-й поверх: -1- коридор площею 23,7 кв.м.; -2- кухня площею 18,3 кв.м.; -3- жила площею 28,9 кв.м.; -4- санвузол площею 9,9 кв.м.; -5- жила площею 21,4 кв.м.; -6- жила площею 15,0 кв.м.; мансарда: -7-передпокій площею 23,9 кв.м.; -8- санвузол площею 7,7 кв.м.; -9- кладова площею 20,5 кв.м.; -10- хол площею 43,40 кв.м.; -11- жила площею 33,50 кв.м. по 1/3 частці кожному з них. Приймаючи до уваги, що позивачами не заявлені вимоги про відшкодування судового збору за розгляд справи, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідачів, разом з тим суд зазначає, що позивачі не позбавлені права звернутися в подальшому з заявою для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved