Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні просив слухати справу без фіксації судового процесу. Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, тому суд вважає за можливе розглядати справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], відповідно до договору купівлі-продажу від 21.05.2004 року зареєстрованого в реєстрі за № 377 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], є власником квартири що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Право власності за зазначеним договором купівлі - продажу, відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 3705761 від 27.05.2004р. зареєстровано в КП „ОМБТІ та РОН" 27.05.2004р. за № 790 в книзі: 143доп-67. Відповідач [PERSON] (1966 р.н.) є колишнім власником квартири за вказаною адресою, він відчужив квартиру [PERSON], але як нещодавно виявилося з реєстрації не знявся, згідно Довідки (з місця проживання про склад сімї та реєстрації) № 1826 від 06.07.2016р. В свою чергу [PERSON] 21.05.2004р. продав вказану квартиру [PERSON]. Відповідно до Акту від 31.08.2016 року, підписаного сусідами та завіреного начальником дільниці № 5 КП ЖКС «Фонтанський» - [PERSON] (1966 р.н.) з 2004 року не проживає за адресою: [INFO]., та його особисті речі в квартирі відсутні. Позивач зі свого боку не чинив ніяких перешкод в користуванні житлом. Жодної домовленості щодо збереженні за відповідачем права на житло за умов його тривалого проживання в квартирі між ними не було. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, проводиться в судовому порядку. Так, п.10 Постанови №2 від 12 квітня 1985 року Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», якщо особа була відсутньою понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати її такою, що втратила право на житлову площу. Відповідно до ст. 391, 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Виходячи з викладеного, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved