Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 11 жовтня 1999 року до 20 січня 2016 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають троє дітей. Двоє дочок на даний час вже є повнолітніми. Менший син [PERSON] , [INFO] є неповнолітнім. 7 листопада 2017 року Дубенським міськрайонним судом винесено судовий наказ, яким з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей у розмірі Ѕ частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. На даний час заборгованість по сплаті аліментів у позивача відсутня. Причиною звернення до суду із даним позовом стало те, що син [PERSON] з 15 серпня 2020 року став проживати з позивачем. Таке рішення було прийняте відповідачкою по справі, яка на даний час проживає у АРК Крим, де у неї є інша сім`я. На даний час син постійно проживає з позивачем у будинку його матері, хоча зареєстровані за іншою адресою. За цією ж адресою зареєстрована і відповідачка, але з 2018 року там не проживає. Зазначає, що призначені судом аліменти сплачував справно до 15 серпня 2020 року. З 15 серпня 2020 року відповідачка не цікавиться життям сина, не приймає участі у його вихованні, утриманні та забезпечені. Вважає, що з даного часу не повинен сплачувати аліменти відповідачці на утримання сина, який проживає з ним. Натомість, у нього виникло право звернення до відповідачки із позовною вимогою про стягнення аліментів на його користь на утримання сина [PERSON] , як у батька, з яким постійно проживає дитина. Просить позов задоволити, припинити стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Також просить стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина в розмірі ј частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ним повноліття, а також судові витрати по справі. Ухвалою суду від 05 листопада 2020 року позовна заява прийнята до провадження та у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Предстаник позивача адвокат Лопухович А.О. подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Крім того, була повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади. Заяв та клопотань не надала, відзиву не надіслала, про причини неявки не повідомила, тому суд визнає її неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Дубенського міськрайонного суду від 20 січня 2016 року розірвано (а.с.8). [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.7). 07 листопада 2017 року Дубенським міськрайонним судом винесено судовий наказ, яким з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей у розмірі Ѕ частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.9). Згідно довідки, виданої Вербською сільською радою №1454 від 15 вересня 2020 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с.10). Актом обстеження матеріально-побутових умов від 18 вересня 2020 року підтверджено той факт, що [PERSON] з 15 серпня 2020 року проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] разом зі своїм сином [PERSON] (а.с.12). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] , що зареєстрована за адресою [ADDRESS] , остання з грудня 2018 року не проживає за вказаною адресою, відколи виїхала на тимчасово окуповану територію АРК Крим (а.с.13) Згідно\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України\~передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно ч.1\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.273 СК України\~якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у\~статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. З наданих доказів суд встановив, що з серпня 2020 року дитина [PERSON] , [INFO] не проживає з матір`ю, на користь якої були стягнуті аліменти з позивача батька дитини, і що з того часу дитина постійно проживає з позивачем - батьком і платником аліментів та знаходиться на його утриманні. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що неповнолітня дитина проживає з батьком, мати дитини по місцю реєстрації не проживає з грудня 2018 року, відколи виїхала на тимчасово окуповану територію України АРК Крим, виникли суттєві обставини, що змінюють перерозподіл прав та обов`язків батьків дитини між собою. Оскільки, дитина не проживає з стягувачем аліментів, у відповідачки припинилось право на отримання аліментів, що призначені на утримання дитини і стягуються на її користь, а також враховуючи, що дитина проживає з платником аліментів, суд вважає необхідним захистити порушене право позивача і припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідача. Згідно з ч. 4\~ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За таких обставин, суд приходить до висновку, що проживання дитини з батьком і перебування на його повному утриманні, свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою для стягнення аліментів з позивача і має тягнути за собою звільнення від сплати аліментів. Вирішуючи спір в частині стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Згідно\~статтею 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 17\~Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно ч. 1\~ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.3\~ст.181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі ј частини\~усіх видів\~її заробітку\~(доходу),\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідно віку,\~щомісячновідповідатиме його інтересам, зможе покрити витрати на його утримання. Згідно вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Частина 1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., які в разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідача. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу та копію квитанції до прибуткового касового ордеру №19 на суму 3000 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved