Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Козіївської сільської ради про визнання права власності на землю. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка проживала в с.Козіївка та мала на праві приватної власності , відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, земельну ділянку площею 3,0897 га , що знаходиться на території Козіївської сільської ради . Після її смерті відкрилася спадщина на майно. Позивач має намір оформити спадщину та успадкувати земельну ділянку , однак , в нотаріальному порядку оформити спадщину неможливо , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на землю, так як державний акт на право приватної власності на землю втрачений. Іншим шляхом спадщину оформити не можливо. У відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав позов , прохав його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з»явився , подав заяву слухати справу у відсутність представника , проти позову не заперечував, прохав вирішити на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи , дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець - [PERSON], яка проживала с.Козіївка Краснокутського району Харківської області, померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Козіївською сільською радою від 19.07.2010 р. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 23.10.2003 року, [PERSON] мала на праві приватної власності земельну ділянку площею 3,0897 га, яка розташована на території Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області . Вказаний державний акт на право приватної власності на землю зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян за №1157. Згідно довідки Козіївської сільської ради, [PERSON] на день смерті була зареєстрована разом з сином [PERSON] по [ADDRESS]. Заповітом посвідченим секретарем Козіївської сільської ради від 05.07.2005 р. [PERSON] заповідала належну земельну ділянку сину [PERSON] Оголошенням в газеті « Промінь» від 17.06.2017 року підтверджується , що державний акт на право приватної власності на землю виданий на ім»я [PERSON] втрачений. Як передбачає ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини... У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Як передбачає ст. 1223 ЦК України, право на спадкування визначені у заповіті. В силу ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Таким чином спадкування майна [PERSON] здійснюється по заповіту. Інших спадкоємців, які б мали право на обов»язкову частку у спадщині не має. Постановою Краснокутської державної нотаріальної контори від 05.08.2017 р. , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Крім того , як вбачається з постанови , спадкова справа після [PERSON] не заводилася , заяв про прийняття та відмову від спадщини ,не надходили. Частиною 1 ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1296 ч.3 ЦК України , відсутність свідоцтва на право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст.1268 ч.3 ЦК України спадкоємець ,який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважається таким , що прийняв спадщину ,якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу ,він не заявив про відмову від неї. Позивач від спадщини не відмовлявся. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивача, так як він надав суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того , позивач пропустив строк звернення до суду , оскільки щойно дізнався про порушене право ,який прохає поновити . Суд ,розглянувши дане клопотання , вважає , що строк позовної давності пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Outcome: approved