Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Служби автомобільних доріг у Полтавській області про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди. Мотивуючи свої вимоги тим, що 27 січня 2013 року приблизно о 13 год. 30 хв. він, керуючи автомобілем «Шевроле», держаний номерний знак [NUMBER], рухаючись на 192-му км автодороги «Чернігів-Ніжин-Пирятин» неподалік села Нові Мариновичі Пирятинського району Полтавської обл., через сильну ожеледицю та відсутність будь-яких протиожеледних засобів, автомобіль став некерованим, його віднесло на зустрічну смугу в лівий кювет, де автомобіль вдарився в дерево, в результаті чого він отримав множинні переломи хребців, забійну рану тканини лобно-тім»яної ділянки голови, перелом рукоятки грудини та пошкодив, й вподальшому втратив, вушну раковину правого вуха. Перебуваючи на стаціонарному лікуванні з 27 січня 2013 року по 04 березня 2013 року та амбулаторному лікуванні з 05 березня 2013 року по 09 квітня 2013 року лікарями проведено ПХО рани зовнішнього вуха справа, реконструкція вушної раковини, дві хірургічні операції на хребці та перекриття вушної раковини справа. В період з 27 січня 2013 року по 09 квітня 2013 року ним була втрачена працездатність. За вказаний період лікування ним було витрачено 42 131 грн. 87 коп., які просить стягнути з відповідача, як відповідальної особи за стан дороги, й враховуючи завдані вказаним ДТП збитки, що виявилася у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв»язку із фізичним болем та стражданнями, просить стягнути на його користь оцінену ним моральну шкоду в сумі 50 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], діюча на підставі довіреності від 16 червня 2014 року (а.с.42), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити уцілому. В судовому засіданні представник відповідача Давиденко Д.Е., діючий на підставі довіреності від 31 грудня 2013 року, позові вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав звернення позивачем до неналежного відповідача, вважаючи Службу автомобільних доріг у Полтавській області, неналежним відповідачем згідно даних правовідносин. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 27 січня 2013 року приблизно о 13 год. 30 хв. позивач [PERSON], керуючи автомобілем «Шевроле», держаний номерний знак [NUMBER], рухаючись на 192-му км автодороги «Чернігів-Ніжин-Пирятин» неподалік села Нові Мариновичі Пирятинського району Полтавської обл., через сильну ожеледицю та відсутність будь-яких протиожеледних засобів, автомобіль став некерованим, його віднесло на зустрічну смугу в лівий кювет, де автомобіль вдарився в дерево (а.с.24, 25-28, 29, 41), в результаті чого сталася ДТП, внаслідок якої [PERSON] отримав множинні переломи хребців, забійну рану тканини лобно-тім»яної ділянки голови, перелом рукоятки грудини та пошкодив, й вподальшому втратив, вушну раковину правого вуха (а.с.18, 23). Пирятинським РА УМВС України Полтавської області 27 січня 2013 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, порушеному за фактом вказаної ДТП, яке 12 лютого 2013 року закрито у зв»язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення (а.с.41). При огляді місця ДТП слідчим СВ Пирятинського РВ УМВС України в Полтавській області за участю працівників ВДАІ Пирятинського РВ УМВС України в Полтавській області та понятих складено протокол, в якому зафіксовано, що стан дорожнього покриття є обледенілим (ожеледиця) та не посипане протиожеледними засобами. Окрім того, в складі комісії посадових осіб Пирятинського ВДАІ, райавтодору, ДРП, за результатами огляду місця ДТП зафіксовано протокольно й за допомогою відеозапису про те, що покриття проїзної частини було слизьким, сильна ожеледиця, виявлено відсутність на проїзднвй частині будь-яких протиожеледних засобів, порушення норм ДСТ 3587-97 стосовно відстані від зелених насаджень до кромки проїзної частини (а.с.24, 25-28, 29). Перебуваючи на стаціонарному лікуванні з 27 січня 2013 року по 04 березня 2013 року, та амбулаторному лікуванні з 05 березня 2013 року по 09 квітня 2013 року, лікарями [PERSON] проведено ПХО рани зовнішнього вуха справа, реконструкція вушної раковини, дві хірургічні операції на хребці та перекриття вушної раковини справа. В період з 27 січня 2013 року по 09 квітня 2013 року [PERSON] була втрачена працездатність. За вказаний період лікування ним було витрачено 42 131 грн. 87 коп. (а.с.18-21). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майн фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи вказані докази суд вважає, що причиною ДТП та її наслідку - завдання тілесних пошкоджень позивача, став неналежний стан автомобільної дороги, експлуатаційне утримання якого здійснюється Службою автомобільних доріг у Полтавській області. При цьому, суд вважає правильно визначеною особою відповідача згідно даних правідносин, виходячи із таких правових підстав. Участники дорожнього руху, відповідно до п.1 ч.3 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. В силу п.6 ч.1 ст. 16 вказаного Закону водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Державне управління автомобільними дорогами загального користування, згідно ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги», здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях. А в силу п.3 ч.1 ст. 13 вказаного Закону орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом. Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні (ч.1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух». Відрізок дороги в районі села Нові Мартиновичі Пирятинського райрону Полтавської області знаходиться у віданні Служби автомобільних доріг у Полтавській області. Виходячи зі змісту п.п.1.1, 2.1 Положення про Службу автомобільних доріг у Полтавській області, затвердженого наказом Голови Державної служби автомобільних доріг України від 10.06.2004 року № 370, вказана Служба є державною організацією, яка надежить до сфери управління Державної служби автомобільних доріг України, метою діяльності якої, зокрема, є утримання в належному технічному стані автомобільні дороги загального користування, створення умов для безпечного руху транспорту. Відповідно, посилання відповідача на те, що він не є належною строною у справі є безпідставним. Судом надана правова оцінка заперечень відповідача проти позову, та вважає, що останні не заслуговують на увагу, розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення від виконання зобов»язань, оскільки докази ним на спростування позовних вимог не надані, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами наданими позивачем по справі. Суд, вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, з урахуванням характеру правопорушення, розміру завданих збитків, глибини фізичних та душевних страждань, ступеню вини відповідача, який завдав моральної шкоди позивачу внаслідок дій, що вплинули на стан його здоров"я, з урахуванням принципу співмірності, вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині частково, й оцінює її в розмірі 2 000 грн. 00 коп. Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених відповідними статтями Цивільного кодексу України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеню вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Як встановлено в ході розгляду справи, позивач оцінює моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. 00 коп., проте суд вважає, що не всі підстави, на які посилається позивач є належними та обґрунтованими, при цьому, приймає до уваги й ті обставини, які мають суттєве значення та впливають на задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди, а саме те, що позивач внаслідок неналежного стану дороги потрапив в ДТП, внаслідок якої він отримав множинні переломи хребців, забійну рану тканини лобно-тім»яної ділянки голови, перелом рукоятки грудини та пошкодив, й вподальшому втратив, вушну раковину правого вуха (а.с.18, 23), що вплинуло на його стан здоров»я. Таким чином судом встановлений факт понесеної моральної шкоди позивачем, що виявилася у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв»язку із фізичним болем та стражданнями, тобто ушкодженням здоров»я (пункт 1 частини 2 статті 23 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини 2, частин першої, 4 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов»язана з розміром цього відшкодування. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частин першої, третьої статті 88 ЦПК України. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог. Вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, що у відсотковому співвідношенні до задоволених вимог складають 664 грн. 92 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст. 23, ч.1 ст. 1166 ЦК України, п.1 ч.3 ст. 14, п.6 ч.1 ст. 16, ч.1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух», ст. 10, п.3 ч.1 ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги»,

Outcome: partial