Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Направленою позовною заявою позивачі просять суд винести рішення яким: 1. встановити факт знищення житлового будинку [ADDRESS]. припинити право власності [PERSON] на даний житловий будинок в зв'язку з його відчуженням; 3. припинити право власності на вказаний житловий будинок [PERSON], в зв'язку зі знищенням даного нерухомого майна; 4. зобов'язати відповідача провести державну реєстрацію припинення права власності на житловий будинок [ADDRESS] В судове засідання сторони у справі не з'явились. Представник позивачів подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача спрямував до суду заяву, якою також просив проводити слухання справи у його відсутність, при розгляді справи поклався на розсуд суду, а також зауважив, що заявлена позивачами вимога про проведення державної реєстрації припинення права власності є безпідставною. Треті особи, [PERSON] та [PERSON] клопотали перед судом про розгляд справи у їх відсутність та щодо задоволення позовних вимог не заперечували. Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. 29 вересня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок (а.с.22-23), а саме житлового будинку [ADDRESS] та земельних ділянок площею 0,35 га та 0,11 га. Земельна ділянка площею 0,35 га була розділена [PERSON] на дві окрмі земельні ділянки площею 0,25 га та 0,10 га. [INFO] року [PERSON] помер (а.с.26). 9 квітня 2011 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який діяв від імені [PERSON], укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2 500 кв.м., з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-8). Дана земельна ділянка належала [PERSON] на праві власності на підставі державного акту на земельну ділянку серії "[NUMBER], виданого 5 лютого 2007 року (а.с.9). Станом на 30 березня 2011 року вказана земельна ділянка забудована не була, що підтверджується довідкою Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.10). 11 липня 2012 року на ім'я позивачів виготовлено державний акт на право власності на вищеописану земельну ділянку з відміткою про внесення ло поземельної книги відомостей про перехід до них права власності на земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER] (а.с.). 21 квітня 2011 року, рішенням виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 50 (а.с.11) позивачам, серед іншого, надано дозвіл на будівництво двохквартирного житлового будинку та господарських будівель в [ADDRESS]. Згідно технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], позивачами збудовано двоквартирний житловий будинок, літера "А", житловою площею 162,5 кв.м., та загальною площею 266,7 кв.м. (а.с.12-14). Відповідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації (а.с.16-18) даний житловий будинок до експлуатації здано. 4 вересня 2014 року відповідачем прийнято рішення про відмову у державній реєстрації новозбудованого житлового будинку в зв'язку з наявністю в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстрації за адресою: [ADDRESS], за іншою особою (а.с.27). Позивачі вказують, що в ході з'ясування даної обставини дізнались, що в Реєстрі прав власності на нерухоме майно продовжують значитись відомості про житловий будинок, якого, на час укладання останніми договору купівлі-продажу земельної ділянки від 9 квітня 2011 року, вже не існувало в натурі на місцевості, оскільки він був знесений одним із попередніх власників на підставі дозволу виданого на підставі рішення виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 21 грудня 2006 року (а.с.24) та був виведений з житлового фонду (а.с.25). З висновку з приводу обстеження домоволодіння (а.с.20), відомості відносно якого досі перебувають в реєстрі прав власності на нерухоме майно, вбачається, що даний будинок було зведено в 1968 році. Згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.21), виданого 29 вересня 2006 року, ступінь зносу даного домоволодіння на той час складала 78%. В обґрунтування заявлених вимог позивачі вказують, що право власності [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,35 га припинилось у зв'язку з їх відчуженням, [PERSON] після укладення договору купівлі-продажу даного нерухомого майна, належним чином його реєстрацію не здійснив, як і не здійснив зняття з реєстрації старого будинку після його фізичного знищення, а тому вони не мають змоги повноцінно реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядженням майном у вигляді новозбудованого житлового будинку, а також внести до державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про своє набуте право власності. Правовідносини у даній справі врегульовані та відповідають наступним нормам матеріального права. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України). Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (ч. 2 ст. 331 ЦК України). Право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; знищення майна (п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 346 ЦК України). Право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру (ст. 349 ЦК України). Аналіз фактичних обставин справи та норм матеріального закону, що регулюють дані правовідносини, дає суду підстави для повного задоволення заяви. Судом встановлено факт знищення житлового будинку, що був розташований на належній позивачам на праві власності земельній ділянці. В свою чергу, попередні власники даного будинку припинили право власності на нього, з подальшим внесенням змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про таке припинення, не можуть з об'єктивних причин, що унеможливлює, на даний час, позивачів вирішити питання державної реєстрації права власності на новозбудований житловий будинок на придбаній ними земельній ділянці. Твердження представника відповідача з приводу того, що заявлена позивачами вимога про припинення права власності являється безпідставною, адже реєстраційна служба не зможе скасувати реєстрацію права власності за відсутності попередньої реєстрації права власності на нерухоме майно, не відповідають дійсності, оскільки процедура внесення відомостей про припинення права власності, бо саме вимога про зобов'язання проведення реєстрації припинення права власності заявлена позивачами, а не його скасування, чітко врегульована положеннями п. 96 "Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Водночас, так як заява підлягає до повного задоволення, з відповідача на користь позивачів слід стягнути понесені останніми і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи пропорційно до задоволених вимог на підставі приписів ст. 88 ЦПК України. Судові витрати складаються з судового збору за розгляд даної справи в розмірі 852,60 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved