Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом про зняття арешту з майна до Відповідача ПАТ «КБ «Надра», в подальшому за клопотанням Позивача залучено співвідповідачів у справі - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, директора - розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рекрут С. В. третьою особою, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л. М., за клопотанням представника Відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, залучено третьою особою, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна». Стислий виклад позицій сторін. Обгрунтування позивача. У позовній заяві Позивачем зазначено наступне. Відповідно до свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л. М. 27 червня 2019 р. (копія додається) на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого в. о заступника начальника Управління - начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчого служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Берегових В. С. від 13 березня 2019 р., йому, [PERSON] на праві власності належить: житловий будинок [ADDRESS] , житловою площею 27,4 кв. м., загальною площею 49,4 кв. м.; земельна ділянка площею 0,0290 га, що знаходиться в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 4610137500:06:005:0156. Крім того, Позивач вказує, що його право власності на згаданий житловий будинок та земельну ділянку були зареєстроване в реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, за допомогою інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта Позивачеві стало відомо, що 18.11.2015 р. та 11.01.2017 р. державним реєстратором приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Лідією Миколаївною було зареєстровано арешт на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Такі обтяження були зареєстровані на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30.10.2015 р. у справі № 461/11124/15-к. Згодом, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15.05.2017 задоволено клопотання ПАТ КБ «Надра» про скасування арешту майна - скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30.10.2015 р. у справі № 461/11124/15-к на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку, кадастровий номер 4610137500:06:005:01: площею 0,0290, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . З метою зняття обтяжень, накладених на належне на праві власності майно, Позивач вказує, що звернувся з відповідною заявою в управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, до якої долучив ухвалу Галицького районного суду м. Львова Е 15.05.2017. Однак, 15 червня 2020 року, він, Позивач отримав рішення про відмову у державній реєстрації прав їх обтяжень, оскільки заяву про зняття відповідних обтяжень було подано неналежною особою. Враховуючи те, що арешт 6yв накладений в інтересах ПАТ КБ «Надра» - лише ПАТ КБ «Надра» буде належим заявником щодо зняття відповідних обтяжень. За твердженнями Позивача, його неодноразові звернення до посадових осіб ПАТ КБ «Надра» щодо вчинення дій пов`язаних зі зняттям обтяжень з його майна до жодних наслідків не призвели. Більше того, як зазначає Позивач, Відповідач - ПАТ КБ «Надра», відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 15.06.2015 перебуває в стані припинення. Позивач вважає, що арешт накладений на житловий будинок та земельну ділянку підлягає зняттю, а згадані записи про обтяження - виключенню з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як такі що створюють перешкоди для здійснення Позивачем належних йому речових прав (а.с.1-2). Обгрунтування заперечень Відповідача. Відповідачами у справі, у встановлений судом строк, письмові відзиви на позовну заяву подані не були. Уповноваженим представником Відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб 16.03.2021 подано письмові пояснення, а 22.06.2021 додаткові пояснення по суті позовних вимог. Відповідачем зазначено наступне. Перед банком (ПАТ «КБ «Надра») була наявна заборгованість за кредитним договором № 156/07-ф від 01.06.2007 (боржником був позичальник за вказаним договором - [PERSON] ), відповідно даний актив містився у ліквідаційній масі банку і був виставлений на продаж. Право вимоги за кредитним договором № 156/07-ф від 01.06.2007 із забезпеченням від 31.03.2020. було відступлено Банком ТОВ «Росвен Інвест Україна». 20.05.2020 між ПАТ « КБ «НАДРА» та ТОВ «Росвен Інвест Україна були укладені відповідні договори. Відповідно до статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках. Фонд гарантування є особою публічного права (стаття 3 Закону), і відповідно до приписів статті 19 Конституції України він має діяти виключно в межах повноважень, встановлених діючим законодавством, і за відсутності правових підстав не має права вчиняти будь-які дії, що не передбачені законом, або вчиняти їх передчасно (безпідставно). Відповідальність Банк несе за договором, а Фонд гарантування за Законом. За твердженнями сторони Відповідача Фонд гарантування не є правонаступником Банку, а лише виступає його ліквідатором, а тому як Фонд гарантування вкладів, так і Директор - розпорядник Фонду гарантування Рекрут С.В. є неналежними Відповідачами, оскільки не накладали обтяження на майно, а тому не порушували права Позивача. А тому просили суд відмовити у задоволенні позову (а.с.36-39). Пояснення третьої особи - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л. М. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л. М. 16.04.2021 подала на адресу суду відзив на позовну заяву (відзив третьої особи чинним цивільно-процесуальним законодавством не передбачений, тому приймається судом до уваги, як письмові пояснення). Так, третьою особою зазначено про відповідність вимогам законодавства її дій щодо об`єктів нерухомого майна, яке є предметом спору (а.с.68). Третьою особою - ТОВ «Росвен Інвест Україна» письмові пояснення по суті позовних вимог подано не було. Процесуальні дії у справі. 09 лютого 2021 року Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.15). 02 квітня 2021 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова задоволено клопотання Позивача про залучення співвідповідачів та третю особу без самостійних вимог на предмет спору (а.с.65). 23 квітня 2021 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Задоволено клопотання уповноваженого представника Відповідача про проведення судового розгляду справи в режимі відеоконференції (а.с.76). 18 травня 2021 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова задоволено клопотання уповноваженого представника Відповідача про залучення третьою особою ТОВ «Росвен Інвест Україна» (а.с.80). Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів, норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин та висновки суду. У судовому засіданні Позивач [PERSON] надав пояснення, що аналогічні викладеному в позовній заяві, просив позов задовольнити. Уповноважений представник Відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Музинчук Л.Б., в режимі відеоконференції у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, зіславшись на аналогічну аргументацію в письмових поясненнях по суті позовних вимог. Інші сторони у справі явку у судове засідання не забезпечили. Про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку, належним чином. В зв`язку із чим, суд, відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.223 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін, котрі не з`явились в судове засідання. У судовому засіданні, перевіркою доводів сторін і обставин справи та дослідженням письмових доказів встановлено наступне. Даний позов виник із приводу перебуванням під арештом майна, що є приватною власністю. Матеріалами справи підтверджено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , житловою площею 27,4 кв. м., загальною площею 49,4 кв. м. (а.с.5) та земельна ділянка площею 0,0290 га, що знаходиться в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 4610137500:06:005:0156 (а.с.6). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що 18.11.2015 р. та 11.01.2017 р. державним реєстратором приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Лідією Миколаївною зареєстровано арешт на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-13). Такі обтяження були зареєстровані на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30.10.2015 р. у справі № 461/11124/15-к. Згодом, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15.05.2017 р. задоволено клопотання ПАТ КБ «Надра» про скасування арешту майна - скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30.10.2015 р. у справі № 461/11124/15-к на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку, кадастровий номер 4610137500:06:005:01: площею 0,0290 та, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). 15 червня 2020 року Позивачу рішенням державного реєстратора відмовлено у державній реєстрації прав їх обтяжень, з тих підстав, що заяву про зняття відповідних обтяжень було подано неналежною особою, оскільки арешт 6yв накладений в інтересах ПАТ КБ «Надра» (а.с.8). На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 № 83 «Про віднесення ПАТ «КБ «НАДРА» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015 № 26 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «НАДРА», згідно з яким з 06.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «НАДРА». Визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» здійснюються Фондом гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ «КБ «НАДРА» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є нормативно-правовим актом, яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування, порядок виплати Фондом гарантування відшкодування за вкладами, а також яким регулюються відносини між Фондом гарантування, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду гарантування щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Фонд гарантування безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених п.п. 2, 4, 9 ч. 1 ст. 48 Закону. Пунктами 1, 2, 3 статті 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. До ліквідаційної маси банку не включається майно у випадках, прямо передбачених законом, а також ліцензія, гудвіл. Майно банку, що включається до ліквідаційної маси, підлягає оцінці Фондом у порядку, встановленому Фондом. Перелік майна банку, що підлягає оцінці суб`єктами оціночної діяльності, встановлюється Фондом. Для проведення оцінки майна Фонд має право залучати суб`єктів оціночної діяльності з оплатою їх послуг за рахунок ліквідаційної маси банку. Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Згідно зі статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушували право, примусового виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Вимогами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно зі ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбаченні законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має праве володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставне позбавлений свого майна. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Таким чином, для захисту права або інтересу особи, необхідно встановити факт його порушення та за наявності такого порушення захистити відповідне право або інтерес у обраний позивачем законний спосіб захисту. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у Постанові від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Суд приймає доводи Позивача, що наявність арешту, на нерухомому майні створює перешкоди для здійснення належних речових прав, а тому власник майна правомірно вимагає усунення таких перешкод. Суд переконаний, що арешт накладений на житловий будинок та земельну ділянку підлягає зняттю, а згадані записи про обтяження - виключенню з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як такі що створюють перешкоди для здійснення Позивачем належних йому речових прав. А тому, суд вважає, що в інший правовий спосіб, ніж звернення до суду з даним позовом із визначеним колом сторін, Позивач захистити своє порушене право позбавлений можливості. Враховуючи вищевикладене, надавши правову оцінку доводам та доказам сторін, суд дійшов висновку, що позов є підставним, вимоги Позивача грунтуються на вимогах закону, докази на які позивач посилається є належними та допустимими, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами. Судові витрати залишити за позивачем [PERSON] , так як про такий розподіл судових витрат ним зазначено в прохальній частині позовної заяви.

Outcome: approved