Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона із 24.06.2006р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Зазначила і те, що вони мають спільну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, постійними сварками, внаслідок чого вони не ведуть свільне господарство, не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо, відтак подальше збереження шлюбу є неможливим. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб, в подальшому надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у спосіб передбачений нормами ЦПК України, зокрема шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду разом з позовною заявою та додатками до неї, в подальшому шляхом направленя судової повістки про виклик сторони у судове засідання за адресою реєстрації проживання відповідача. Відзиву, а також будь-яких заяв щодо судового розгляду не подавав. Заслухавши думку позивача, її представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 24 червня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб за актовим записом № 775, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Причиною розпаду сім`ї сторін стали різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, постійні сварки, внаслідок чого сторони не ведуть свільне господарство, не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам обох із подружжя. Таким чином, шлюб носить лише формальний характер та суперечить інтересам обох із подружжя. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не заявляла клопотань про відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне залишити їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved