Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 20497,30 грн. та 6000 грн. моральної шкоди та судові витрат по сплаті судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 вересня 2012 року о 10:30 год. на перехресті вул. Кульпарківська-Перфецького відбулась дорожньо-транспортна подія за участю [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], та його автомобілем [NUMBER], яким він і керував. Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 08.10.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнено його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП транспортному засобу марки Volkswagen Passat д.н.з 67339 ТС завдано механічні ушкодження на суму 20497,30 грн., у відповідності до згідно звіту №П-01089 від 20.09.2012 року. Відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.12.2011 року № АВ/0995127 цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП застрахована в ПрАТ «НФСК «Добробут». Строк дії даного Полісу з 14.12.11 по 13.12.12 включно. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000 гривень. З метою утримання страхового відшкодування він неодноразово звертався до ПрАТ «НФСК «Добробут». про виплату 20497,30 грн. майнової шкоди, однак останній уникає у прийнятті рішення щодо виплати йому законної компенсації за заподіяну йому майнову шкоду. 31 жовтня 2013 року Франківський районний суд м. Львова постановив рішення, яким позов [PERSON] до ПрАТ «НФСК «Добробут» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди частково задоволено та стягнуто з ПрАТ «НФСК «Добробут» на користь [PERSON] 20497,30 грн. майнової шкоди, 6000,00 грн. моральної шкоди та 264,99 грн. судових витрат. Незважаючи на прийняте судове рішення, ПрАТ «НФСК «Добробут» не здійснила належних позивачу виплат. 12 грудня 2014 р. державний виконавець відділу ДВС Подільського районного управляння юстиції виніс Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, у якому зазначив, що нерухоме майно, належне боржнику перебуває під заставою, цінні папери емітента-ліквідовано, дію ліцензій-припинено, а інше майно та органи управління боржника не виявлено. Державна виконавча служба здійснила всі можливі дії для стягнення присудженої суми з боржника, проте безрезультатно, а тому вважає, що завдана йому майнова шкода у розмірі 20497,30 грн. підлягає відшкодуванню винною особою [PERSON], та просить стягнути завдану матеріальну шкоду з відповідача у судовому порядку. Крім цього, позивачу була завдана і моральна шкода, яка полягала в тому, що він після ДТП тривалий час був позбавлений повноцінно користуватись своїм транспортним засобом, що завдало йому значних незручностей, та змушений був нести додаткові витрати у зв'язку з затримкою виплатою страхового відшкодування, автомобіль зазнав значних корозійних пошкоджень та втратив свою ринкову вартість. Моральну шкоду оцінюють у сумі 6000 гривень. В добровільному порядку відповідач шкоду не відшкодовує, а тому просить позов задовольнити. Просить позов задовольнити У судове засідання позивач позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеному у позові. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та з підстав, які зазначені в письмовому запереченні, який надав суду під час засідання. Просить відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог, оскільки обраний позивачами спосіб звернення до суду не відповідає законодавству та за безпідставністю позовних вимог. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 07 вересня 2012 року о 10:30 год. на перехресті вул. Кульпарківська-Перфецького відбулась дорожньо-транспортна подія за участю [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], та автомобілем [NUMBER], яким керував позивач [PERSON] Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 08.10.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнено його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. в дохід держави. Проте Верховний Суд України вказав, що згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова у справі про адміністративне правопорушення є обовязковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці події та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок ДТП, позивачу транспортному засобу марки " Volkswagen Passat д.н.з 67339 ТС завдано механічні ушкодження на суму 20497,30 грн., у відповідності до згідно звіту №П-01089 від 20.09.2012 року. Відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.12.2011 року № АВ/0995127 цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП застрахована в ПрАТ «НФСК «Добробут». Строк дії даного Полісу з 14.12.11 по 13.12.12 включно. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно статті 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з вимогами ст. ст. 3, 5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідальність із відшкодування шкоди, завданої здоровю та майну позивача, слід покласти на страхувальника, з якого й підлягає стягненню на користь позивача завдана матеріальна та моральна шкода. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує шкоду, що була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю та майну третьої особи. Тобто, виходячи із суті такого страхування [PERSON] має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника заподіювача шкоди. Згідно з полісом страховик, яким є ПрАТ «НФСК «Добробут», забезпечує відшкодування шкоди, завданої життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП, що сталася за участі забезпеченого транспортного засобу та внаслідок цієї пригоди настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Згідно заочного рішення Франківського районного суду м.Львова від 31.10.2013 року по справі №465/9034/13-ц, позов [PERSON] до ПрАТ «НФСК «Добробут» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди частково задоволено та стягнуто з ПрАТ «НФСК «Добробут» на користь [PERSON] 20497,30 грн. майнової шкоди, 6000,00 грн. моральної шкоди та 264,99 грн. судові витрати щодо сплати судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви, а всього разом 26762 (двадцять шість тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 29 коп.. [PERSON] рішення суду набрало законної сили, та не оскаржувалось сторонами по справі. Згідно ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. З огляду на те, що статтею 129 Конституції України встановлено, що рішення суду, яке вступило в законну силу є обовязковим для виконання по всій території України. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом ст. 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові (п.11). Таким чином, пред'явивши цивільний позов до ПрАТ «НФСК «Добробут» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, спричиненої ДТП, що сталася 07.09.2012 року з вини відповідача [PERSON], позивач скористався своїм правом звернення з вимогою про таке відшкодування саме до страхової компанії за шкоду, завдану застрахованою особою. Оскільки в рамках цивільної справи позовні вимоги позивача, які ґрунтуються на тих же підставах, що і в розглядуваній справі, були частково задоволені, а позивач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження наявності іншої шкоди від зазначеної ДТП, яка не була предметом розгляду у вказаній цивільній справі №465/9034/13-ц, суд не вбачає правових підстав для стягнення заявлених сум ще й з [PERSON] Отже, вимоги позивача фактично зводяться до повторного стягнення шкоди, яка була стягнута рішенням суду з страхової компанії - ПрАТ «НФСК «Добробут». За таких обставин вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки вони були вже розглянуті і задоволені судом, і їх задоволення не буде відповідати таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених цим Законом, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом. [PERSON] визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу на підставі виконавчих документів, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу». Державна виконавча служба є центральним органом виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) відповідно до законів. З вищевикладеного випливає, що шкоду завдану [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 07.09.2012 року має бути стягнута з ПрАТ «НФСК «Добробут» в порядку визначеному Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування» та на виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 31.10.2013 року в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження». Судом також встановлено, що на виконанні відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції м.Києва перебував виконавчий лист №2/465/3336/13 виданий 08.09.2014р Франківським районним судом м.Львова про стягнення з ПрАТ НФСК Добробут на користь [PERSON] 20497,30 грн. майнової шкоди, 6000 грн. моральної шкоди та 264,99 грн. судові витрати щодо сплати судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви, а всього разом 26762 (двадцять шість тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 29 коп.(ВП №44757399). 12.12.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції м.Києва винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у завязку відсутністю майна, на яке може бути звернути стягнення, а здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку майна виявились безрезультатними. При цьому, із листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 21.07..2014 року №7523/13-12 вбачається, що станом на 15.07.2014 року відсутня у Нацкомфінпослуг інформація щодо порушення справи про банкрутство відносно ПрАТ НФСК Добробут та для виконання рішення суду розяснили, стягувачу позивачу щоб такий звернувся до Державної виконавчої служби. За положеннями Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у деяких випадках відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, несе Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ). За п.20.3 ст. 20 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки, для виконання яких у страховика, який ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов'язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ. Згідно з п.п.«г» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відтак, можливість відшкодування шкоди на користь потерпілих зі сторони МТСБУ за рахунок фонду захисту потерпілих вищезгаданим Законом пов'язується з винятковими обставинами: визнання банкрутом, та/або ліквідацією страховика, а також з недостатністю коштів і майна страховика. Виходячи із зазначених обставин ПрАТ НФСК Добробут банкрутом не визнана та не ліквідовувалась, ліквідаційний баланс не складався. Водночас і беззаперечних доказів недостатності коштів та майна у страховика матеріали справи не містять, тоді як за ст. 60 ч. 4 ЦПК України суду заборонено ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст.212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Outcome: dismissed