Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку йому належить земельна ділянка площею 0,4500 га за адресою: [ADDRESS]. Поряд із зазначеною ділянкою знаходиться земельна ділянка площею 1,5500 га, яка ніким не використовується. У зв'язку з чим, він звернувся до Первомайської сільської ради із заявою про надання дозволу на оформлення проекту землеустрою по відводу земельної ділянки позивачу для ведення підсобного господарства. Рішенням сесії Первомайської сільської ради від 06.08.2010 р. надано дозвіл на оформлення проекту землеустрою по відводу земельної ділянки площею 1,55000 га в оренду строком на 5 років по 2015 р. включно. У процесі оформлення проекту землеустрою позивач звертався до різних інстанцій для уточнення меж земельної ділянки, у 2012 році був оформлений акт погодження меж земельної ділянки. Також позивачеві стало відомо, що відповідно до ЗУ «Про особисте селянське господарство», громадяни України, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 гектара, мають право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 Земельного кодексу України для ведення особистого селянського господарства. 06.07.2012 р. позивач звернувся до Первомайської сільської ради із заявою про надання вказаної вище земельної ділянки у власність для ведення особистого господарства. Проте 02.08.2012 р. на засіданні комісії з питань регулювання земельних відносин Первомайської сільської ради прийнято рішення про залишення без змін рішення сесії Первомайської сільської ради від 06.08.2010 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки площею 1,55000 га. Крім того, у відповіді зазначено, що звернення позивача із заявою є повторним, оскільки рішення з даного приводу уже приймалось. Однак позивач не згоден з рішенням Первомайської сільської ради, оскільки у своїй заяві він просить передати йому у власність спірну земельну ділянку, це питання не розглядалось на засіданні сесії Первомайської сільської ради, у зв'язку з чим відмова Первомайської сільської ради у розгляді питання за заявою позивача є незаконним. Просить суд визнати недійсною відмову відповідача у розгляді заяви про безоплатну передачу у власність земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], для ведення особистого підсобного господарства площею 1,5500 га. Визнати за ним право на безоплатну передачу у власність земельної ділянки та зобов'язати відповідача передати спірну земельну ділянку у власність для ведення особистого підсобного господарства. У судовому засіданні позивач та його представниця підтримали позовні вимоги з зазначених у позовній заяві підстав, просили їх задовольнити. Представниця відповідача позов не визнала, надала письмові заперечення, у яких зазначила, що рішенням сесії 22.12.2000 р. узгоджено земельну ділянку площею 0,23 га для ведення сінокосіння та випасу худоби в оренду, однак правовстановлюючі документи не оформлювались. Щодо надання земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS], [PERSON] 20.08.2002 р. надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,4500 га в оренду строком на 10 років, згодом зазначена земельна ділянка передана у власність [PERSON] У 2006 р. позивач звернувся із заявою про надання земельної ділянки площею 1,2 га для ведення особистого селянського господарства, зазначена земельна ділянка надана позивачеві для сінокосіння в оренду на 10 років із зобов'язанням оформити вищевказану ділянку згідно з вимогами чинного законодавства. Після звернення [PERSON] із заявою про надання земельної ділянки у власність, депутати звернулись до спеціалістів Ясинуватського районного відділу земельних ресурсів за роз'ясненням до категорії яких земель відноситься спірна земельна ділянка. Спеціалістами відділу було роз'яснено, що згідно ст.83 ЗК України зазначена земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності, ці землі не можуть надаватися у приватну власність, тому вони є землями загального користування. [PERSON] до теперішнього часу не оформив своє право користування земельною ділянкою, самовільно її розробив та використовує для вирощування сільськогосподарських культур, отримує прибуток, та не сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою. Єдиним прибутком до бюджету сільської ради є саме плата за користування землею. [PERSON] протягом 10 років використовує земельну ділянку без правовстановлюючих документів та не сплачує орендну плату. Крім того, зазначила, що питання щодо надання [PERSON] у власність земельної ділянки було розглянуте на сесії та прийняте рішення по суті. Тобто рішення винесене в межах повноважень, обґрунтовано. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі дійшов наступного. Судом встановлено, що 06.07.2012 року [PERSON] звернувся до Первомайської сільської ради з заявою про надання йому земельної ділянки площею 1,5500 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Первомайської сільської ради (а.с.6) З виписки протоколу засідання комісії з земельних відносин при Первомайської сільської ради від 02.08.12 року встановлено, що за результатами розгляду заяви [PERSON], останньому відмовлено у її задоволенні з тих підстав, що рішенням від 06.08.2010 р. вирішено питання за заявою [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки для ведення особистого сільського господарства в оренду на п'ять років (а.с.8) зазначене рішення рекомендовано депутатам залишити без змін. Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч.ч.6,7 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особисто селянського господарства, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської держаної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Районна міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених панків, затверджених у встановленому законом порядку. Частиною 1 ст.121 ЗК України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарського підприємства, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Частиною 1 ст. 123 ЗК України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, місцевої державної адміністрації. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Згідно з роз'ясненнями, які викладені в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 3 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 року № 2) при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Суд вирішує ці питання по суті, якщо це відповідає закону (наприклад, визнає відповідно до частини третьої статті 1 Закону України від 5 червня 2003 р. N 899-IV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай), якщо районною (міською) державною адміністрацією безпідставно відмовлено у видачі документа, що посвідчує право на земельну частку (пай); вирішує відповідно до частини четвертої статті 7 Закону України від 19 червня 2003 р. N 973-IV "Про фермерське господарство" питання про надання земельної ділянки у власність або оренду для створення фермерського господарства, якщо відповідна районна (міська) державна адміністрація чи орган місцевого самоврядування безпідставно відмовили в цьому або, незважаючи на рішення суду, що зобов'язує їх розглянути заяву з цього приводу, не розглядають її за наявності необхідних документів). В інших випадках суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо". Так, чинним законодавством України чітко визначено, що отримання громадянами земельних ділянок у користування та у власність здійснюється після надання органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади дозволу на розроблення проекту землеустрою. Відмова в надані такого дозволу може бути оскаржена до суду і за наявності підстав для задоволення позову суд визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. А у разі безпідставної відмови органів державної влади за наявності у громадянина необхідних землевпорядних документів (проекту землеустрою) у наданні земельної ділянки у власність або в оренду, питання вирішується судом. Отже, суд може визнати за громадянином право власності або право оренди земельної ділянки лише у разі відмови органу державної влади у цьому за наявності у громадянина проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки, і не може вирішувати це питання без попереднього проходження визначених законом процедур. Проте, як було встановлено судом, позивач [PERSON] отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою, але землевпорядної документації на спірну земельну ділянку не мав. На момент розгляду справи відповідачем надано рішення Первомайської сільської ради Ясинуватського району про скасування рішення №58/V-V від 27.10.2006 р. «Про надання земельної ділянки [PERSON] в оренду для особистого селянського господарства», рішення №145/ХІІІ- V від 12.10.2007 р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, рішення №457/ХХХ V- V від 06.08.2010 р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON]» Крім того, [PERSON] відмовлено у наданні земельної ділянки в межах села Первомайське площею 1,550 га у власність у зв'язку з плановою на 2014 р. розробкою генерального плану населених пунктів Первомайської сільради та інвентаризацією земель населених пунктів. Тобто в даному випадку відсутні підстави для визнання за позивачем право на безоплатну передачу у власність земельну ділянку в судовому порядку. За даних обставин, за наявності звернення позивача до суду з відповідними позовними вимогами, суд мав право лише визнати незаконною відмову органу державної влади у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою та зобов'язати надати такий дозвіл. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного, суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed