Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми у рахунок відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» 21.06.2013 р. укладений договір страхування № PLA0CPS-135L6F7 від 21.06.2013 року згідно якого позивач зобов'язався у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором. Термін дії договору з 22.06.2013 року по 21.06.2014 року, згідно п.п.8, 9 договору був пролонгований на термін з 22.06.2016 року по 21.06.2017 року. Предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобіля BYD S6 2013 року випуску, № кузова (шасі) [NUMBER]. 11.08.2016 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] та мотоцикла, ДНЗ [NUMBER] під керуванням [PERSON], при якій автомобіль та мотоцикл отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 29.09.2016 року у справі № 554/6731/16-ц винним у спричинення ДТП є водій автомобіля BYD S6. У результаті ДТП власнику автомобіляBYD S6 (ПАТ КБ «Приватбанк») заподіяну матеріальну шкоду. Сума страхового відшкодування до виплати Страхувальнику склала 7638,19 грн., яке було виплачене 21.09.2016 року згідно платіжного доручення № 3717. На підставі ст. 27 ЗУ «Про страхування», ст. 993 ЦК України позивач просив суд: стягнути з відповідача суму відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування в розмірі 7638,19 грн. та судові витрати (судовий збір в розмірі 1600,00 грн.) з відповідача. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував повністю проти задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» та просив відмовити у їх задоволенні з підстав:з відсутності спору між сторонами, оскільки до суду згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України звертаються за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право (інтерес) позивача відповідачем не порушено, не визнано та не оспорено з претензією (вимогою) до нього позивач про відшкодування 7 638,19 грн. не звертався, а отже між сторонами не виник спір, який би підлягав розгляду в судовому порядку, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог та відсутності вимоги у страхувальника ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] в порядку ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, оскільки останній є платником страхових платежів по договору добровільного страхування наземного транспорту PLA0CPS-135L6F7 від 21.06.2013 року, який був укладений на виконання умов договору застави з метою виконання зобов'язань за кредитним (лізинговим) договором PL 00A-59069019 (п. 3.1. Договору страхування) та є власником самого застрахованого автомобіля. Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якому заперечував щодо наведених відповідачем обставин та правових підстав. У судове засідання представник позивача не з»явився, та позивач у пункті 2 позовної заявив про розгляд справи без його участі, та винести рішення на підставі наявних доказів у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав та заперечив проти їх задоволення, та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи до суду не з"явився з невідомих суду причин, будчи повідомленим про час та місце судового засідання. Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Пункт 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» вказує що: оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що між ПАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» та ПАТ КБ «Приватбанк» 21.06.2013 року укладений договір страхування № PLA0CPS-135L6F7 від 21.06.2013 року (а.с. 8-9). Згідно п. 3.1 договору страхування, цей договір укладено на виконання умов договору застави з метою виконання зобов'язань за кредитним (лізинговим) договором PL 00A-59069019. Відповідно сертифіката № AF R484880 на ім'я [PERSON] на придбання у кредит автомобіля BYD S6 2013 року випуску встановлено, що за умови внесення 53800,00 грн., що складається з: внеску на придбання автомобіля в розмірі не менше 35235,91 грн.;внеску по відшкодуванню витрат по реєстрації автомобіля, придбання та встановлення пристрою GPS в розмірі 7170,76 грн.; внеску по відшкодуванню витрат зі страхування 11 393,33 грн., на транзитний рахунок 29091063017212, [PERSON] набуває право на придбання у кредит вказаного автомобіля (а.с.45). Також встановлено, що 15.05.2013 року [PERSON] сплатив 53800,00 грн. згідно відповідної квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 15.05.2013 року (а.с.46) на вказаний транзитний рахунок банку для придбання в кредит (лізинг) даного автомобіля. Суд вважає, що на підставі сертифікату № AF R484880 між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір фінансового лізингу у формі заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № PL00A-59069019 від 04.04.2013 року, публічний договір про надання фінансового лізингу № PL00A-59069019 від 04.04.2013 року автомобіля BYD S6 2013 року випуску. Також судом встановлено, що [PERSON] вніс страховий платіж по договору страхування в розмірі 10 559,40 грн. (перший платіж по договору страхування) на виконання умов договору фінансового лізингу, який і був укладений на виконання вказаного договору страхування. Згідно п. 1.1.7 договору фінансового лізингу, лізингоодержувач зобов'язаний вносити також платежі у вигляді щорічного платежу по відшкодуванню витрат Лізингодавця, пов'язаних зі страхуванням за цим Договором згідно додатку 2 (графік лізингових платежів)(а.с. 48). В графік лізингових платежів, графа № 6, входять витрати на страхування предмету лізингу (автомобіля BYD S6 2013 року випуску), а саме: 15.06.2014 року - 10031,43 грн., 15.05.2015 року - 9529,86 грн., 15.06.2016 року - 9053,37 грн., 15.06.2017 року - 8600,70 грн. Відповідач повністю сплачував лізингові платежі, у тому числі витрати по відшкодуванню страхування предмету лізингу та станом на 14.05.2018 року повністю розрахувався за договором фінансового лізингу, заборгованість по договору відсутня, та договір закритий, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» за вих. № 3LFKORKMN6GJIG61 від 14.05.2018 року(а.с.52) та випискою по рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» по договору фінансового лізингу про здійснені платежі за вих. № 1A1TVJ69JNTAQ5VS від 14.05.2018 року (а.с.53-60). Згідно акту звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу № PL00A-59069019 від 10.05.2018р., укладеному між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] встановлено, що всі зобов'язання сторін відповідно до договору № PL00A-59069019 належним чином виконано, претензій стосовно Договору та зобов'язань за ним сторони не мають; лізингоодержувач повністю сплатив лізингодавцю всі належні до сплати платежі за Договором; предмет лізингу - автомобіль BYD S6 номер кузова [NUMBER] разом з відповідними документами передано у власність лізингоодержувачу [PERSON].)(а.с. 74, 75). Право власності на автомобіль BYD S6 2013 року випуску номер кузова [NUMBER] за [PERSON] зареєстроване у сервісному центрі МВС м. Полтави 31.07.2018 року згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Сервісним центром 5341. Згідно звіту № 152/16-09 від 13.09.2016 року ФОП [PERSON], розмір заподіяної шкоди власнику застрахованого автомобіля склала 14688,83 грн. без ПДВ (а.с. 11-20). Сума страхового відшкодування до виплати Страхувальнику з урахуванням п.п 15.9, 15.11, 15.12 Договору страхування з урахуванням визначеної Договором страхування франшизи та на підставі Страхового акту № И-7086687 від 16.09.2016 року склала 7638,19 грн. (а.с. 11-20). Згідно платіжного доручення № 3717 від 21.09.2016 року, встановлено, що страхове відшкодування виплачене ПАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» в повному обсязі ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 22). Згідно п. 4.1 розділу IV «Додаткова інформація» (а.с. 21 на звороті), СТАХОВОГО АКТУ від 19.09.2016р. за № И-7086687, який затверджено в.о. представника правління ПАТ СК «ІНГОССТРАХ» Клименко П.А., визначено, що виплату провести ПАТ КБ «ПриватБанк»/[PERSON] в рахунок погашення кредитної заборгованості. Також із матеріалів справи вбачається, що позивач з претензією (вимогою) до відповідача про відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування не звертався. В свою чергу суд вважає, що [PERSON] став власником вказаного автомобіля за договором вказаного фінансового лізингу та у лізингодавця - ПАТ КБ «Приватбанк» відсутні будь-які претензії до [PERSON] стосовно договору фінансового лізингу та зобов'язань за ним, а отже і по договору страхування, оскільки він укладався на виконання договору фінансового лізингу. Таким чином, [PERSON] взяв у фінансовий лізинг (кредит) у ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіль марки BYD S6 2013 року випуску згідно договору фінансового лізингу у формі заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № PL00A-59069019 від 04.04.2013 року, публічного договору про надання фінансового лізингу № PL00A-59069019 від 04.04.2013 року та щорічно сплачував страховий платіж на виконання договору страхування, який саме був укладений на виконання договору фінансового лізингу, та сума, яка надійшла від страхової компанії зарахована ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок погашення договору фінансового лізингу [PERSON] Згідно ст. 27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічна норма вказана у ст. 993 ЦК України: до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток). Отже, для того, щоб до страховика, який виплатив страхове відшкодування перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, таке право вимоги має бути до відповідальної особи насамперед у страхувальника, який отримав страхове відшкодування. Якщо такої вимоги у страхувальника немає до відповідача, то до страховика і не переходить право вимоги до відповідача в розумінні вказаних статтей закону. Тобто, не може бути стягнуто страхове відшкодування з особи, до якої немає права вимоги у страхувальника згідно ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, окрім того власником застрахованого автомобіля є відповідач згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позивач у позовній заяві не вказав та, відповідно, не довів, що його права були порушені, невизнані чи оспорені відповідачем. За таких підстав суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] сплатив всі лізингові платежі та витрати по відшкодуванню страхування предмету лізингу автомобіля BYD S6 2013 року випуску, у ПАТ КБ «Приватбанк» відсутність претензій до останнього, в тому числі, щодо страхового відшкодування, тому за даними матеріалами позову відсутні порушення прав позивача, і у задоволенні його вимог слід відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed