Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 19.10.2006 року, 16.03.2010 року шлюб було розірвано. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] року. З 2009 року відповідач припинив проживати з позивач та донькою, приймати участь у вихованні доньки та надавати будь-яку матеріальну допомогу, не зважаючи на те, що дитина [PERSON], [INFO] року з січня 2009 року перебуває на «Д» обліку. Аліменти, відповідно рішення суду від 27.11.2009 (справа №2-1620/2009) відповідачем не сплачуються. З вересня 2009 року відповідач не цікавиться життям та здоров'ям доньки, не приймає участі у її вихованні, не турбується про її моральний та фізичний стан, матеріальної допомоги не надає, хоча має реальну можливість це робити. Позивач зазначає, що ніяких перепон у спілкуванні з дитиною не чинилось. Відповідач зловживає спиртними напоями. 01.09.2009 побив позивача у присутності доньки, після чого неодноразово зверталась до психолога з донькою, оскільки дитина була налякана, постійно плакала, замкнулась у собі. Тому звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] батьківських прав у відношенні доньки [PERSON], [INFO]. Позивач та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позові, позивач зазначила, що відповідач переїхав проживати до м.Маріуполя, просив у неї гроші, але належним чином вихованням дитини не займається, не відвідує її, матеріальної допомоги не надає. В подальшому позивач та її представник в судове засідання не прибули, надано заяву про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягають, не заперечують проти ухвалення рішення у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи було повідомлені у встановленому законом порядку, через оголошення у пресі, про причини неявки суду не повідомлено. Представник третьої особи у судове засідання не прибув, просив розглядати справу у його відсутність, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що позивач сама виховує дитину, відповідач жодного разу не відвідав доньку, інтереса до дитини не виявляє, допомоги ніякої не надає. Відповідач телефонував позивачу та зазначив, що переїхав до м.маріуполя, але з дитиною не спілкується. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Старобешівського районного управління юстиції Донецької області 14.05.2007 року. Батьками [PERSON], [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідно довідці від 24.02.2015 №1411022991 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, [PERSON] разом з [PERSON] перемістилась з тимчасово окупованої території до [ADDRESS] Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області, 26.12.2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №33 від 16.03.2010 року. Відповідно Рішення Старобешівського районного суду Донецької області від 27.11.2009 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 02.09.2009 року і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У листі від 25.107.2011 року №Ш-6/3237 відділу державної виконавчої служби Старобешівського районного управління юстиції ГУЮ у Донецькій області, зазначено, що стягнення на підприємстві провадились в розмірі 70% щомісяця, по всім питанням щодо неотримання аліментів з [PERSON] пропонує звернутись до відділу ДВС Ворошиловського РУЮ за адресою: м.Донецьк, вул. 50 років СРСР, 149. Висновком органу опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації від 23.06.2017 року №47.9/12595 встановлено, що згідно інформації комунального закладу «Маріупольська Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №63 м.Маріуполя» вихованням та утриманням дитини [PERSON] займається мати. За час проживання родини у м.Маріуполі, не прийнято заходів щодо стягнення аліментів на утримання дитини. Батько [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, яке відбулося 14.06.2017 року не з'явився. В матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують факт ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків. У зв'язку з відсутністю даних та інформації про батька дитини неможливе повне, всебічне та об'єктивне з'ясування обставин справи щодо розв'язання спору про позбавлення батьківських прав. Орган опіки та піклування вважає на теперішній час недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] малолітньої доньки [PERSON], [INFO] . Відповідно до наданої суду відповіді на запит адвоката від 06.042017 року [PERSON] [INFO] перебуває на диспансерному обліку, мати [PERSON] одна виховує дитину, рекомендації лікаря виконує. Згідно характеристики з місця навчання [PERSON] СШ № 63 м.Маріуполя характеризується позитивно, мати відвідує школу, батько батьківськи збори не відвідує, навчанням дитини не цікавиться. На підставі ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 164 СК України мати чи батько дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно ст. 166 СК України особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання, при цьому вона не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Як роз'яснено п. п. 15, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, судом встановлений факт, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, оскільки вихованням та утриманням своєї дитини [PERSON] не займається, таке ставлення відповідача є неприпустимим, суперечить моральним засадам суспільства, що підтверджується зібраними по справі доказами, та є достатнім для вжиття судом крайнього заходу впливу на відповідача [PERSON], а саме до позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], внаслідок чого задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved