Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури звернувся до суду з заявою в інтересах Канівської районної державної адміністрації до [PERSON] про відшкодування збитків на лікування потерпілого від злочину, посилаючись на те, що ухвалою Канівського міськрайонного суду від 28.07.2015 року кримінальне провадження за обвинуваечнням [PERSON] у вчиненні кримінального проавопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК Україхни закритго у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Згідно обвинувального акту, [PERSON], 21.04.2015 р., близько 17.30 год., перебуваючи біля будинку, який розташований по вул. Жовтнева, 126, в с. Лука Канівського району Черкаської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс один удар кулаком по обличчю [PERSON], після чого вирвав дерев'яну палицю з рук потерпілого і наніс йому три удари палицею по лівій нозі, в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді перелому великого вертлюга лівої стегнової кістки, що згідно висновку експерта № 969 від 29.05.2015 р., що відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров'я. В результаті отриманих по вині [PERSON] тілесних ушкоджень, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Канівської центральної районної лікарні з 23.04.2015 по 18.05.2015 та на його лікування було затрачено 6 610, 76 грн., що підтверджується довідкою - розрахунком Канівської Центральної районної лікарні № 1387/01-03 від 09.06.2015. Таким чином, кошти, що були витрачені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочину, підлягають стягненню з [PERSON], який вчинив злочин, в розмірі фактичних збитків. Прокурор Канівського відділу Золотоніської місцевої прокуратури [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник Канівської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, прокурор в судовому засіданні заявлений позов підтримала, посилалась на обставини викладені в позовній заяві, просила стягнути з відповідача на користь Канівської районної державної адміністрації витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 6 610, 76 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що кримінальне провадження стосовно нього було закрите у звязку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення. Якщо на лікування були понесені витрати, їх необхідно відшкодувати, однак, він не має для цього коштів. Суд, заслухавши прокурора, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ухвали Канівського міськрайонного суду від 28.07.2015 року закрито кримінальне провадження №687/1264/15-к відносно [PERSON] по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв'язку із відмовою потерпілого [PERSON] від підтримання обвинувачення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України. Судом встановлено, що по кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, [PERSON] - визнано потерпілим. У зв'язку з отриманими, середньої тяжкості тілесними ушкодженнями [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Канівської центральної районної лікарні з 23.04.2015 р. по 18.05.2015 р. загалом 26 днів. Згідно довідки Канівської центральної районної лікарні № 1387/01-03 від 09.06.2015 року вартість лікування потерпілого від злочину [PERSON] коштом лікарні становить 6610,76 грн. Згідно ст. 93-1 КПК України кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, стягуються судом при постановленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я, органу Міністерства фінансів України або прокурора в порядку, передбаченому ст. 28 та частинами другою і третьою статті 93 цього Кодексу. У разі, коли при постановленні вироку рішення про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, не було прийнято, стягнення їх провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом осіб, зазначених у частині першій цієї статті. Положеннями ст.1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] Канівська районна державна адміністрація понесла витрати на лікування потерпілого від злочину, між діями [PERSON] та цими витратами є прямий причинний зв'язок, що встановлено ухвалою суду, яка набрала законної сили, а тому обов'язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача [PERSON] За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню та з відповідача належить стягнути на користь Канівської районної державної адміністрації витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 6610,76 грн. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1218,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 1166, 1206 ЦК України, ст.93-1 КПК України, п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року,

Outcome: approved