Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач зазначає, що 14 грудня 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], було укладено кредитний договір № б/н про надання кредиту в сумі 2000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов кредитного договору позивач свої зобовязання виконав перед відповідачкою повністю надавши кредит у розмірі, який визначено договором. В свою чергу [PERSON], в порушення умов кредитного договору не виконує свої зобовязання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором, що у свою чергу призвело до порушення нею прав та інтересів банку. Загальний розмір боргу за Кредитним договором станом на 04 січня 2018 року становить 12169,32 грн. На підставі вищевикладеного позивач просить суд постановити рішення про стягнення з відповідачки [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк "ПриватБанк», заборгованість по кредитному договору №б/н від 14.12.2010 року на загальну суму 12169,32 грн. Стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, але ним подано заяву в якій вказує, що він просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обємі та проти розгляду справи у відсутності відповідача не заперечує. Відповідачка в судове засідання не зявилася хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, оголошенням опублікованим на WEB-сайті Любарського районного суду, однак від неї не надійшло повідомлення про причину неявки, відзив на позов не подала, а тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України приходить до висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження.\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~ Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Із договору №б/н від 14.12.2010 року вбачається, що Кредитор ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав Позичальнику [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Свої зобовязання Кредитор перед Позичальником виконав і надав йому кредитні кошти. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 14.12.2010 року\~ станом на 04.01.2018 року позичальник не виконала умов кредитного договору, а саме: не сплачує кредит та не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та має заборгованість, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 1260,80 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1215,25 грн. Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками, у звязку з чим, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується розрахунку пені в сумі 8637,59 грн., а також заборгованості за штрафами в сумі 1055,68 грн., суд зазначає наступне. За змістом ст.549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Тобто, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст.610 ЦК України. Аналізуючи вище вказані вимоги, суд приходить до висновку, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання - прострочення виконання грошового зобов'язання, що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За таких обставин, в задоволенні вимоги про стягнення з відповідачки пені в сумі 8637,59 грн. та штрафів в сумі 1055,68 грн., має бути відмовлено. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON], дійсно не виконала зобовязання за договором від 14 грудня 2010 року, а тому вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 1260,80 грн. та заборгованості по процентам в сумі 1215,25 грн., підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що хоча і позов задоволено частково, суд виходить з того, що при подачі позовної заяви позивачем було сплачено мінімальну суму судового збору, передбачену Законом України «Про судовий збір», а тому із відповідачки підлягає стягненню на користь позивача вся сума судового збору, що становить 1762 грн.

Outcome: partial