Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] - 89683,44 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2008 по 01.10.2009, за який у відповідача виникла заборгованість по аліментах на утримання сина [PERSON] в розмірі 4298,52 грн. Позивач вказує про виниклу заборгованість по аліментах саме з вини відповідача, який про обов»язок сплачувати аліменти знав, проте перераховував аліменти не в повному обсязі, у зв»язку з чим, [PERSON] згідно ст. 196 СК України розрахувала відповідний розмір пені. У судовому засіданні сторона позивачка повністю підтримали заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача у суді частково визнаючи позов вказує, що відповідач злісно не ухилявся від сплати аліментів, не маючи постійної роботи, він регулярно по мірі фінансової можливості сплачував аліменти. Також [PERSON] має на утриманні батька пенсіонера та непрацюючу матір, тому представник просить зменшити розмір пені до 5000,00 грн. Держвиконавець Ромашко О.О. у суді підтвердив про наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів, але [PERSON] регулярно, хоча і не в повному обсязі здійснює проплату аліментів. Вислухавши пояснення сторони позивача, представника відповідача, третьої особи, дослідивши та проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 6-7). З матеріалів справи вбачається, що згідно виконавчого листа № 2-1017 від 17.06.2008, виданого Прилуцьким міськрайонним судом із [PERSON] на користь [PERSON] (нині [PERSON]) стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку і до повноліття дитини (а.с. 6). Відповідно до вимог ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Про заборгованість відповідача по сплаті аліментів свідчать розрахунки державного виконавця. Так, заборгованість платника аліментів [PERSON] по виконавчому листу № 2-1017 від 17.06.2008 за період з 11.11.2008 по 31.10.2009 становить 4298,52 грн. (а.с. 9). Правильність даного розрахунку заборгованості по аліментах підтверджено судовими рішеннями (а.с. 7-8). Про необхідність сплати аліментів та заборгованості по таких платежах відповідач був обізнаний і погашення заборгованості по аліментах проводив регулярно, але не в повному обсязі. Згідно приписів ст.196 СК України стороною відповідача не було доведено наявність об"єктивних та незалежних від боржника обставин, через які він не мав можливості в повній мірі сплачувати аліменти, відсутність же у нього матеріальної спроможності здійснювати означені виплати положеннями ч.1 ст.196 СК України не віднесена до переліку кваліфікуючих чинників, які мають враховуватись судом при вирішенні питання про право одержувача аліментів на стягнення неустойки, тому заперечення відповідача в цій частині є безпідставними. За таких обставин, розглядаючи наявність заборгованості по сплаті аліментів, вину платника (відповідача) в її виникненні, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів обґрунтовані матеріальним законом, а тому суд погоджується із проведеним позивачем розрахунком неустойки, який за період із 01.11.2008 по 01.10 2009 становить 89683,44 грн. і такий не спростовано відповідачем. У той же час, положеннями ч.2 ст.196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшено судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Враховуючи наявність у відповідача непрацездатного батька (а.с. 32-34), регулярну сплату аліментів (але не в повному обсязі), часткове погашення заборгованості по аліментах у вересні поточного року в сумі 4315,00 грн. (а.с. 35), значне перевищення розміру неустойки від основної суми заборгованості, виходячи із загальних засад справедливості та розумності регулювання сімейних відносин, прописаних у ст.7 СК України, суд вважає, що на підставі ч.2 ст.196 СК України розмір заявленої позивачем до стягнення неустойки підлягає зменшенню до 15000,00 грн., а в іншій частині позову належить відмовити. Таким чином, частково задовольняючи позовні вимоги, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: partial