Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що на підставі судового наказу Сватівського районного суду Луганської області від 13 грудня 2017 року відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 /4 частки з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.11.2017 року до повноліття дитини. Відповідач не виконує рішення суду та не сплачує аліменти в повному обсязі на утримання доньки. Відповідно до розрахунку Луганського МВ ДВС ГТУЮ за період з 23.11.2017 року по 31.05.2020 року станом на 01.06.2020 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 11796,36 грн. Сума неустойки за несвоєчасну сплату аліментів з урахуванням обмежень, встановлених ч.1 ст. 196 СК України складає 17322,14 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 17322,14 грн. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 50-51). Відповідач повторно не з`явився у судове засідання, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.1 ст.1-1 ЗУ "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» ( а.с. 48-49, 54-55). Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позов не подав, а тому суд відповідно до ст.\~280\~ЦПК України\~за наявності\~згоди представника\~позивача розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. 12 лютого 2021 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлено обґрунтовано, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що позивач та відповідач мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01 серпня 2017 року (а.с. 9). Судовим наказом Сватівського районного суду Луганської області по справі №426/21356/17 від 13 грудня 2017 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 /4 частки з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.11.2017 року до повноліття дитини (а.с.11). Даний судовий наказ було пред`явлено до виконання. Відповідач своєчасно у встановленому рішенням суду розмірі не сплачує аліменти на утримання доньки. Відповідно до довідки-розрахунку старшого державного виконавця Луганського міського ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вих. № 17303/18.1 від 01.07.2020 року) за період з 23.11.2017 року по 01.06.2020 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 11796,36 (а.с.12). Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума неустойки за несвоєчасну сплату аліментів за період з листопада 2017 року по 01.06.2020 року складає 17322,14 грн. (а.с.3). Відповідно\~до ст.\~51\~Конституції України\~та статті\~ 180\~СК\~України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182\~СК\~України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов?язана сплачувати аліменти за рішення суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, відповідач зобов?язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника податків у виникненні заборгованості їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 196 СК України. Обов?язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов?язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов?язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов?язання боржником. Після порушення боржником свого обов?язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові витрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов?язку сплатити аліменти. Відповідна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18. Згідно з частиною першою статті 196 СК України, (в редакції ЗУ № 2037-VІІІ від 17.05.2017 року), у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України розмір пені, що підлягає стягненню на користь одержувача аліментів не може перевищувати 100 % заборгованості. Оскільки заборгованість по аліментам станом на 01 червня 2020 року згідно розрахунку державного виконавця становить 11796,36 грн., то з урахуванням обмежень, встановлених частиною 1 статті 196 СК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка за несвоєчасну сплату аліментів за період з 23 листопада 2017 року по 01 червня 2020 року в розмірі не більше 100 відсотків заборгованості на 01.06.2020 року, а саме 11796,36 грн. За таких обставин, суд, врахувавши встановлені обставини, досліджені матеріали справи, вважає що наявні законні підстави для часткового задоволення позову. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша\~статті 141 ЦПК України). Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста\~статті 141 ЦПК України) У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року по справі № 161/4985/17. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання цього позову на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а позовні вимоги задоволено частково (задоволено 68,01% вимог, так як 11796,36 від 17322,14 складає 68,01%), тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 617 грн. 53 коп. (68,01% від 908 грн. 00 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial