Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Заводський відділ реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 20.02.2013 року є власником квартири [ADDRESS]. За зазначеною адресою зареєстрований, але не проживає з моменту реєстрації, а саме з 01.12.2015 року її син [PERSON]. Його місце проживання невідоме. Особистих речей відповідача в квартирі немає. Реєстрація відповідача мала формальний характер, проте зараз порушує її права щодо вільного розпорядження власністю, більш того, змушує витрачати кошти на оплату за житлово-комунальні послуги. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного рішення. Відповідно до п.9 ст.74 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення у газеті Запорізької обласної ради та обласної державної адміністрації „Запорізька правда" №5 (23740), але в судове засідання останній не з'явився. Третя особа в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Неявка третьої особи не перешкоджає розгляду справи. З урахуванням наведеного, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засідання пояснили, що вони особисто [PERSON] не знають. Вони проживають [INFO]. Знають, що позивач є власницею квартири [ADDRESS]. За зазначеною адресою проживає донька [PERSON] з чоловіком та дітьми. Крім них за зазначеної адресою ніхто більше не проживає, принаймні, вони про це не знають, і нікого сторонніх осіб не бачили. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є зятем [PERSON]. Проживає разом із донькою позивача [PERSON] та двома дітьми за адресою: [ADDRESS] близько двох років. Сина [PERSON] [PERSON] за час спільного проживання з [PERSON] бачив один, або два рази. Останній ніколи не проживав разом із ними у квартирі [ADDRESS], його речей у квартирі немає. Суд, вислухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований, проте підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу (а.с.6-7), що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 8). Відповідно до довідки [PERSON] кооперативу № 8 «Запоріжсталь та Дніпроспецсталь» від 04.07.2016 року № 48 [PERSON] зареєстрований за вищезазначеною адресою (а.с. 9). Відповідно до [PERSON] кооперативу № 8 «Запоріжсталь та Дніпроспецсталь» від 05.12.2016 року № 34 [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з 01 грудня 2015 року (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи на те, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад рік, фактично і не проживав за зазначеною адресою, особистих речей немає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку, то такі вимоги не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянину надається право на свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні (ст.2). Закон визначає, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Отже, правовідносини щодо зняття фізичної особи з реєстрації місця проживання мають адміністративний характер і існують лише між особою та відповідним управлінням державної міграційної служби. Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки позивач не заявляє про стягнення з відповідача сплаченого нею судового збору, суд вважає можливим не стягувати з відповідачів судові витрати, хоча позов і задовольняється частково.

Outcome: partial