Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 1991 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей : [PERSON] та [PERSON], 2005 року народження . Спільне життя з відповідачем не склалося , в сім»ї часто виникають сварки , чоловік обмежує в спілкуванні з дітьми , виганяє її з будинку . На думку позивача подальше спільне проживання з відповідачем не можливе. Прохала розірвати шлюб та встановити місце проживання дітей з нею в [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги , прохали їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечував щодо розірвання шлюбу з позивачем , заперечував щодо визначення місця проживання дітей з матір»ю. Прохав визначити місце проживання дітей з батьком. Представник третьої особи у судовому засіданні проти позову не заперечував , прохав вирішити питання на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін ,третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи , прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 05 жовтня 1991 року , який зареєстрований Рябоконівською сільською радою Краснокутського району Харківської області (а.с.6). Від шлюбу мають дітей - синів [PERSON] ,[INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.7,8). Сторони з дітьми проживають та зареєстровані по [ADDRESS] Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно з ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Матеріали справи свідчать, що позивач [PERSON] неофіційно працює різноробочою на молокопереробному підприємстві ТОВ « РА -2»; має вищу освіту ; за місцем проживання характеризується позитивно ; на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває , спиртними напоями не зловживає, не веде аморальний спосіб життя . Отримує заробітну плату і в будь - якому випадку має можливість утримувати дітей. [PERSON] піклується синами, займається їх вихованням та приділяє значну увагу їх розвитку. Відповідно до вимог ч.2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвитку дитини. Відповідач [PERSON] не працює з 2003 року , що підтверджується записами в трудовій книжці .Доказів того , що відповідач має інші доходи, суду не надано. Як свідчить довідка Богодухівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області , [PERSON] знятий з обліку платника податків з 01.04.2010 року в зв»язку з припиненням підприємницької діяльності . Звітність в період з 2013 - 2015 р.р. до Краснокутського відділення Богодухівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області не подавалась. Наявність у власності відповідача земельної ділянки площею 4,9030 га , не свідчить про те, що він обробляє вказану земельну ділянку та чи вона знаходиться в оренді та [PERSON] має дохід з вказаної земельної ділянки чи отримує орендну плату за нею. Матеріали справи свідчать про те, що житловий будинок по [ADDRESS] будувався сторонами за спільні кошти за період спільного проживання в шлюбі, однак право власності зареєстроване за [PERSON] [PERSON] зареєстрована та проживає з дітьми у вказаному будинку , що також свідчить про те, що вона має житло для проживання з синами. Відповідно до акту комісії служби у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області обстеження житлових умов дітей за адресою [ADDRESS], житловий будинок, площею 137 кв.м , має чотири кімнати , будинок потребує ремонту , відсутнє водовідведення та водопостачання , відсутні меблі в будинку , матеріальні умови на низькому рівні . Санітарно-побудові умови добрі, але потрібне щоденне вологе прибирання. Рекомендовано облаштувати робочі куточки для дітей, придбати меблі, зробити ремонт у кімнатах . Довідкою Слобідської ЗОШ 1-2 ступенів підтверджується , що [PERSON] постійно цікавиться навчанням та перебуванням у школі дітей , приходить до школи , відвідує батьківські збори , шкільні свята. Як свідчать характеристики Слобідської ЗОШ , [PERSON] та [PERSON] є учнями 4 класу , повільно засвоюють навчальний матеріал, неуважні , досягають слабкі результати, всі громадські доручення виконують добросовісно , мають дружні відносини з однолітками . Зовнішній вигляд завжди охайний , домашній контроль задовільний, батьки намагаються бути в курсі шкільних справ, часто телефонують і приходять до школи , діти забезпечені всім необхідним. Допитана по справі свідок [PERSON] пояснила суду , що працює вчителем Слобідської ЗОШ та є класним керівником [PERSON] та [PERSON]. Свідок пояснила , що діти доброзичливі , [PERSON] останнім часом став розгубленим, не виконує домашнє завдання. Батьки цікавляться дітьми. Діти перебувають на обліку з 2005 року у Краснокутській ЦРЛ з діагнозом : наслідки органічного ураження ЦНС , астеноневротичний синдром, затримка психо-мовного розвитку. Крім того, діти обстежуються спеціалістами Харківської обласної дитячої клінічної лікарні, потребують тривалого лікування та повторного оперативного втручання. Діти з моменту народження по 2009 рік постійно хворіли та перебували в лікарні з матір»ю . З дня народження дітей та до цього часу позивач особисто займається питанням здоров'я, розвитку та вихованням своїх синів, постійно займається лікуванням та обстеженням стану здоров'я дітей. Позивач неодноразово скаржилась на неправомірну поведінку відповідача щодо насильства в сім»ї. Це підтверджується заявами до сільської ради , заявами до міліції від 11.03.2016 року, 28.09.2015 р., 28.12.2015 р. Допитані по справі свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду , що є батьками позивача та дійсно між сторонами відбуваються сварки , бійки , неодноразово дочка була з тілесними ушкодженнями , зверталася на неправомірні дії чоловіка з заявами до міліції та сільської ради. Відповідач виганяв її з будинку , не впускав до будинку , коли дочка поверталася з роботи, обмежує в спілкуванні дітей з дідом та бабою. Допитані по справі свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду , що працювали разом з позивачем на молокопереробному заводі . Свідки охарактеризували позивача з позитивної сторони , що вона порядна жінка, сором»язлива , спиртними напоями не зловживає. Вона скаржилася свідкам на роботі про те, що вдома відбуваються сварки , що її б»є чоловік та забороняє спілкуватися з дітьми. Неодноразово на тілі позивача , свідки бачили тілесні ушкодження у виді синців. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.ч. 5,6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Зазначені вище обставини знайшли своє відображення у висновку від 23 березня 2016 року. Відповідно вказаного висновку комісії служби у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області , визначено місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] за спільною згодою батьків , а також самих дітей . При цьому комісія також виходила з того, що при проведенні бесіди з дітьми, останнім більше подобається проживати з батьком, одночасно вони також спілкуються із матір»ю. В засіданні позивач пояснила , що відповідач ніде не працює, весь час знаходиться вдома, домашнім господарством не займається, негативно впливає на дітей, забороняє дітям спілкуватися з матір»ю, вчиняє сварки при дітях , не пускає позивача в будинок , ображає сам та дозволяє дітям ображати її нецензурними словами . Вказану обставину [PERSON] у судовому засіданні не спростував. Допитаний по справі свідок [PERSON] пояснив суду, що є старшим сином сторін. Проживає він окремо від родини , на його думку , мати не приділяє належної уваги сім»ї. Допитані по справі свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили , що є родичами відповідача і що вони були вдома у сторін три роки назад, про сварки їм відомо зі слів дітей ,які їм телефонують. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що є товаришами відповідача і що дійсно в сім»ї відбуваються сварки , але хто є їх ініціаторами, свідкам не відомо. В судовому засіданні діти [PERSON] та [PERSON] в присутності психолога [PERSON] пояснили , що бажають залишитися проживати з батьком , так як мати їх ображає. Однак , суд розцінює , що діти побоюються батька та не мають своєї власної думки . Отже, за таких обставин суд вважає, що підстав для передачі дитини для проживання з батьком не вбачається. Місце проживання дитини слід визначити з матір'ю. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового чи трудового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь - яких виняткових обставин, які є підставою для розлучення дитини з матір'ю, відповідачем не наведено. Що стосується заперечень та доводів [PERSON],то вони судом не приймаються. Щодо розірвання шлюбу , то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу В силу ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час спільного проживання між подружжям часто виникали непорозуміння та сварки, як було встановлено у судовому засіданні, на даний час сторони подружніх стосунків не підтримують, наміру зберегти сім"ю не мають. Таким чином, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу ,а відповідач не заперечував проти позову, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу неможливі та суперечить інтересам обох з подружжя та інтересам їх дітей . На час розірвання шлюбу спору між сторонами щодо поділу спільно нажитого майна, немає. Виходячи з наведеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved