Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення заборгованості з заробітної плати та моральної шкоди, спричиненої в результаті порушення відповідачем норм трудового законодавства. На обгрунтування вимог вказав, що з 6.05. 2006 року по 31.01.2015року він перебував у трудових відносинах з ДП «Красноармійськвугілля», працюючи стволовим підземним 4 розряду в відокремленому підрозділі «Шахта ім.Стаханова». При виході на пенсію з'ясувалось, що з 6.05. 2006 року по 31.01.2015року йому нараховувалась заробітна плата, виходячи з тарифної ставки стволового підземного третього розряду, тоді як згідно наказу 02/454к від 11.05.2006року після закінчення ним курсів за спеціальністю «стволовий підземний» заробітна плата мала нараховуватись, виходячи з тарифної ставки стволового підземного 4 розряду, в результаті чого за вказаний період йому не доплачено 25236,78грн., що визнано відповідачем. Вказуючи на те, що його право на отримання належної заробітної плати було порушено, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму. Окрім того, посилаючись на порушення відповідачем його трудових прав, що викликало у нього обурення і потягло за собою моральні страждання, оскільки, підвищуючи свій кваліфікаційний рівень, він сподівався на зростання свого доходу, а не навпаки, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 10000грн. та усі судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, обгрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, і просили суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з заробітної плати в сумі 25236,78грн., моральну шкоду в розмірі 10000грн., а також судові витрати у розмірі 2500грн., сплачених позивачем адвокату на підставі договору на представництво його інтересів від 22.01.2015року. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково і суду пояснив, що позивач дійсно з 06.05.2006року по 31.01.2015року працював у відокремленому підрозділі «Шахта Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» стволовим підземним 4 розряду, проте заробітна плата за цей період йому помилково нараховувалась, виходячи з тарифної ставки стволового підземного 3 розряду, яка була нижчою. Тому за весь цей період з вини відповідача позивачу не доплачено 25236,78грн., з врахуванням чого представник відповідача не заперечував проти стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми. Проте вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 10000грн. та судових витрат на правову допомогу в розмірі 2500грн., до яких не надано жодного розрахунку, вважав завищеними і задоволенню не підлягаючими. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази у справі, суд вважає,що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 94 КЗпП України, ч.1 ст.1, ч.2 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу відповідно до встановлених норм праці ( норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Судом встановлено, що з 9.12.2002року року позивач перебував у трудових відносинах з шахтою ім.Стаханова Державного підприємства «Красноарміськвугілля». З 06.05.2006року згідно наказу 02/454к від 11.05.2006року його переведено стволовим підземним 4 розряду дільниці ШТ-1 з повним робочим днем в шахті. 31.05.2015року наказом №10к від 16.01.2015року він звільнений з підприємства за власним бажанням (арк.спр.8,11-12). Розміри тарифних ставок стволового підземного третього і четвертого розрядів за період з 1.01.2006року по 31.01.2015року підтверджуються довідкою відповідача, згідно якої тарифна ставка стволового підземного 4 розряду є вищою, аніж стволового 3 розряду (арк.спр.7). Відповідачем визнано, що за період з 11.05.2006року по 31.01.2015року в зв'язку з тим, що заробітна плата позивачу нараховувалась, виходячи з тарифної ставки стволового підземного третього розряду замість тарифної ставки 4 розряду, підприємство йому заборгувало 25236,78грн., що підтверджується довідкою відповідача за підписом головного бухгалтера та в.о. начальника розрахункового сектору (арк.спр.5). Спір між сторонами відносно не донарахованої та не отриманої позивачем суми відсутній, тому суд вважає, що вказана сума має бути стягнута з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання щодо моральної шкоди, суд виходить з наступного. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як встановленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків(втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. У відповідності до ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, якою визначається сутність інституту моральної шкоди, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Оскільки судом беззаперечно встановлено, що право позивача на отримання належної заробітної плати відповідачем було порушено, що завдало позивачу моральних страждань та вимагало від нього додаткових зусиль на його відновлення, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди є обгрунтованими. Разом з тим, розмір моральної шкоди в 10000грн., визначений позивачем, на думку суду є завищеним і підлягає зменшенню до 1000 грн., який буде достатнім і відповідатиме характеру та обсягу страждань, їх тривалості та тяжкості вимушених змін у житті позивача. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог. До судових витрат, як зазначено в п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, належать і витрати на правову допомогу. Частиною 2 ст.84 ЦПК України передбачено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст.1 Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" № 4191-VI від 20.12.2011 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із надання правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано суду лише договір про надання правової допомоги від 22.01.2015року ( арк.спр.21) та довідку адвоката на підтвердження сплати 2500грн.(арк.спр.22). Проте Акт виконаних робіт, як того вимагає п.2.2 Договору, квитанції до прибуткового касового ордеру, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу, касового чеку, розрахунку фактичних витрат робочого часу адвоката на вчинення тих чи інших дій із зазначенням конкретно наданих послуг на вказану суму суду не представлено, з огляду на що вимоги позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання позовних заяв в порядку цивільного судочинства майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі один відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, за подання позовної заяви немайнового характеру 0,1 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач від сплати судового збору при подачі позовної заяви звільнений, суд вважає за необхідне стягнути з ДП «Красноармійськвугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 252,37грн за вимоги майнового характеру та 24,36 грн. за вимоги немайнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial