Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 42615,15 доларів США. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що згідно з кредитним договором №HМК0АК08602735 від 28 квітня 2007 року закрите акціонерне товариство «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, надало відповідачу [PERSON] кредит в сумі 30623,24 доларів США, строком до 25 квітня 2014 року. Відповідно до умов укладеного кредитного договору відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені договором. Проте він порушив свої зобов'язання, не сплачуючи передбачених договором коштів, у зв'язку з чим станом на 31 грудня 2014 року ним допущена заборгованість перед позивачем у розмірі 42615,15 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 13662,13 доларів США, заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі 7059,86 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 1714,80 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 20178,36 доларів США, тому позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також понесені ним витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримуючи позовні вимоги. Крім того, від представника надійшла заява, в якій вона просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідач [PERSON] на повторні виклики в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням в газеті «Подільські вісті» №39 (20522) від 7 квітня 2015 року. Повідомлення про причини неявки від нього не надійшло, тому суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28 квітня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ПриватБанк» та відповідачем по справі [PERSON] був укладений кредитний договір №HМК0АК08602735, згідно з умовами якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит шляхом та у межах сум, зазначених у п.7.1. кредитного договору, а також за умови виконання позичальником умов, передбачених п.2.2.7 договору, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Наведені позивачем обставини в обґрунтування позовних вимог підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями анкети-заяви по програмі «Авто в кредит за 30 хвилин», заяви на продаж іноземної валюти, кредитного договору. Так, відповідно до п.7.1 кредитного договору банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 28 квітня 2007 року по 25 квітня 2014 року включно, у вигляді непоновлювальної лінії (далі - кредит) у розмірі 44049,05 доларів США на наступні цілі: 28414,35 доларів США на купівлю автомобіля, також у розмірі 6,78 доларів США для сплати за реєстрацію предмету застави в державному реєстрі обтяжень рухомого майна, шляхом перерахування відповідно до п.1.2; на сплату страхових платежів за договором страхування транспортного засобу №НМК0АК00040271 від 28 квітня 2007 року, договором особистого страхування №НМК0LК00040272 від 28 квітня 2007 року на строк до 27 квітня 2008 року в сумі 1917,98 доларів США, а також винагороди з надання фінансового інструменту в розмірі 284,15 доларів США та у розмірі 13425,79 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 відсотки на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14 відсотків від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п.6.2 даного договору. Як вбачається з наявної у справі копії витягу із Статуту публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», воно є правонаступником усіх прав та обов'язків закритого акціонерного товариства «ПриватБанк». Судом встановлено, що позивач повністю виконав зобов'язання за кредитним договором, перерахувавши відповідачу [PERSON] обумовлену договором суму грошових коштів. Проте відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором і станом на 31 грудня 2014 року допустив заборгованість перед позивачем у розмірі 42615,15 доларів США, із яких: заборгованість за кредитом - 13662,13 доларів США; заборгованість по процентах за користування кредитом - 7059,86 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1714,80 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 20178,36 доларів США. Розмір вказаної заборгованості підтверджується наявним в матеріалах справи письмовим розрахунком. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.ст. 610-612 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Згідно з п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про доведеність невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором перед позивачем та про обґрунтованість позовних вимог. Крім того, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, у розмірі 225 грн., оскільки вони є документально підтвердженими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Такі витрати, понесені позивачем, складають розмір 3654 грн.

Outcome: approved