Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], Управління Держземагенства в Коростенському районі з участю третіх осіб - виконавчого комітету Коростенської міської ради, приватного нотаріуса Коростенського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері. Зазначає, що для будівництва вказаного будинку відповідно до договору забудови від 19.02.1937 року було надано дозвіл на право користування земельною ділянкою загальною площею 0,1173 га. Рішенням виконкому Коростенської міської ради депутатів трудящих № 437 від 22.09.1953 року за землекористувачем вказаного домоволодіння зареєстровано земельну ділянку площею 0,11 га - в постійне користування, 0,0073 га - в тимчасове користування. Згідно рішення Коростенської міської ради депутатів трудящих № 341 від 20.07.1957 року частину із зазначених земельних ділянок відведено під будівництво житлового будинку [ADDRESS] розміром 0,04 га. Зазначає, що згідно висновку про реєстрацію домоволодіння від 02.04.1969 року в постійному користуванні власника будинку [ADDRESS] залишилася земельна ділянка площею 0,0728 га. 13.06.2012 року між [PERSON], як продавцем, та [PERSON], як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] зі спорудженнями, які примикають до нього, а саме огорожа, дв. покриття, водогін, каналізація, сарай (Б), сарай (Б1), гараж (Г). Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0539 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер 1810700000:02:003:0385). Крім того, позивач зазначає, що під будівництво будинку [ADDRESS] за рішенням органу місцевого самоврядування було виділено лише 0,04 га, тому вважає безпідставним присвоєння кадастрового номера 1810700000:02:003:0385 на земельну ділянку площею 0,0539 га. Вважає, що частина земельної ділянки площею 0,0195 га, на якій розташована господарська будівля сарай «Б», незаконно займана [PERSON] Тому, позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] від 13.06.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] лише в частині продажу надвірної будівлі - сараю (Б), а також земельної ділянки площею 0,0195 га, що перевищує 0,04 га земельної ділянки, яка була передана під забудову будинку, власником якого є відповідач [PERSON] Також просить визнати недійсним кадастровий номер 1810700000:02:003:0385, який присвоєно відділом Держкомзему в м. Коростені на земельну ділянку площею 0,0539 га для будівництва та обслуговування жилого будинку [ADDRESS]; визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0728 га; усунути перешкоди в користуванні частиною земельної ділянки площею 0,0139 га, що входить до складу земельної ділянки площею 0,0728 га; зобов»язати відповідача [PERSON] звільнити незаконно займану земельну ділянку, не чинити перешкоди у вільному доступі до неї для використання за призначенням та зобов»язати його знести сарай, позначений на схематичному плані присадибної ділянки [ADDRESS] літерою «Б» звільнивши земельну ділянку . Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задоволити їх в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.136). Представник відповідача [PERSON], яка уповноважена згідно довіреності від 25.05.2013 року представляти інтереси [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечила проти їх задоволення. Представник третьої особи приватний нотаріус Коростенського міського нотаріального округу [PERSON] направив до суду заперечення на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог щодо визнання договору купівлі-продажу від 13.06.2012 року недійсним . В решті позовних вимог покладається на розсуд суду. Представник управління Держземагенства в Коростенському районі Смолянюк О.С. поклався на розсуд суду при прийнятті рішення. Представник виконавчого комітету Коростенської міської ради Войтюк Р.Л. поклався на розсуд суду при прийнятті рішення. Суд, вислухавши учасників судового процесу, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються заявлені вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] (а.с.25). Рішенням виконкому Коростенської міської ради депутатів трудящих № 437 від 22.09.1953 року за землекористувачем домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано земельну ділянку площею 0,11 га - в постійне користування, 0,0073 га - в тимчасове користування (а.с.16). Згідно рішення Коростенської міської ради депутатів трудящих № 341 від 20.07.1957 року під будівництво житлового будинку [ADDRESS] відведено земельну ділянку розміром 0,04 га (а.с.12) . Згідно висновку про реєстрацію домоволодіння від 02.04.1969 року розмір земельної ділянки по фактичному користуванню по [ADDRESS] складає 1073 кв.м. (а.с.17). 13.06.2012 року між [PERSON], як продавцем, та [PERSON], як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] зі спорудженнями, які примикають до нього, а саме огорожа, дв. покриття, водогін, каналізація, сарай (Б), сарай (Б1), гараж (Г). Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0539 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер 1810700000:02:003:0385). Відповідно до ч. 2 ст.120 Земельного кодексу України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі набуття права власності на ці об"єкти, до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно п. 18 г-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» ( зі змінами та доповненнями) з 01 січня 2010 року до особи, яка отримала право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані, без зміни її цільового призначення в об»ємі і на умовах, встановлених для попереднього землекористувача згідно до ст. 377 ЦК України і ст. 120 ЗК України в редакції Закону України від 5 листопада 2009 року № 1702-У1. Як вбачається з договору купівлі - продажу житлового будинку від 13.06.2012 року у користування відповідача [PERSON] перейшла земельна ділянка площею 0,0539 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер 1810700000:02:003:0385). У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування або розпорядження своїм майном, а згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Площа земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] складає 0,0533 га (а.с.22). Такі ж данні про земельну ділянку містяться і в технічному паспорті на будинок від 21.10.2009 року (а.с. 65). Житловий будинок [ADDRESS] позивач отримала у власність в порядку спадкування, відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 19.02.2010 року. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За правилами ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем не доведено факту набуття у користування земельної ділянки площею 0,0728 га домоволодіння по [ADDRESS]. Рішення на які посилається позивач № 341 від 20.07.1957 року, № 437 від 22.09.1953 року, хоча і стосуються спірних домоволодінь, але не можуть бути оцінені судом, як належні докази, оскільки як встановлено в ході розгляду справи у складі домоволодіння 8 а, після прийняття зазначених рішень, було побудовано будівлю сараю, внаслідок чого змінилася конфігурація і площа земельної ділянки, на якій воно розташовано. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем по справі не надано достатніх доказів в підтвердження позовних вимог, а отже, позов задоволеню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed