Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

В травні 2018 року позивач - служба у справах дітей Полонської районної державної адміністрації звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що відповідач [PERSON] хоча і є матір'ю [PERSON], [INFO], однак його вихованням не займається. Висновком органу опіки і піклування від 17 травня 2018 року визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її сина [PERSON] Представник служби у справах дітей Полонської районної державної адміністрації в судовому засіданні вимоги позову підтримала з зазначених у ньому підстав. Відповідач, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась. Заслухавши представника позивача, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах заявлених вимог, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. 15 травня 2018 року у службу у справах дітей надійшов лист з Полонської центральної районної лікарні №477 від 15 травня 2018 року, за даними якого районний педіатр доводить до відома, що надійшла доповідна від неонатолога із пологового відділення, згідно з якою [PERSON], яка має діагноз «легка розумова відсталість», народила хлопчика, проте умови для проживання матері і дитини матеріально вкрай незадовільні, у зв'язку з чим просить вирішити долю дитини (а.с.13, 14) 16 травня 2018 року працівниками служби у справах дітей спільно із старостою сіл Буртин, Новаки, Залісся Понінківської ОТГ, проведено перевірку умов проживання дитини, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Під час рейду обстежено умови проживання дитини та складено відповідний акт, в якому зазначається, що в квартирі жахливі умови проживання, дуже брудно. В квартирі в одній кімнаті проживають батьки відповідача та новий співмешканець, які ніде не працюють. Двоє малолітніх дітей [PERSON] 16 лютого 2018 року було вилучено через антисанітарію в будинку. [PERSON] та її новий співмешканець є вихованцями інтернату, обоє мають легку розумові відсталість. [PERSON] перебуває в пологовому відділенні, у зв'язку з тим, що народила сина [PERSON], проте умов для повернення матері та дитини в будинок немає (а.с.10). Відповідно до рішення № 1 від 17 травня 2018 року комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації вирішено негайно вилучити [PERSON], [INFO], у матері [PERSON], у зв'язку з тим, що вона ине має елементарних навиків догляду за собою та за новонародженою дитиною і подальше перебування дитини біля неї загрожує її життю та здоров'ю (а.с.5). Рішенням № 2 від 17.05.2018 року комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації прийнято рішення клопотати перед головним лікарем Хмельницького Спеціалізованого будинку дитини " про влаштування [PERSON] (а.с.6). З метою захисту прав дитини на підставі рішень комісії з питань захисту прав дитини №1 і №2, кожне від 17 травня 2018 року орган опіки і піклування ухвалив висновок щодо доцільності влаштування новонародженого [PERSON], [INFO], до Хмельницького спеціалізованого будинку дитини «Берізка», так як життю та здоров'ю дитини загрожує небезпека (а.с.4). З метою захисту прав дитини на підставі рішень комісії з питань захисту прав дитини №3 від 17 травня 2018 року (а.с.8) орган опіки і піклування ухвалив висновок щодо доцільності позбавлення батьківських, прав [PERSON], 1985р.н., відносно новонародженого сина [PERSON], [INFO], так як вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, веде аморальний спосіб життя та подальше перебування дитини біля матері загрожує її життю та здоров'ю (а.с.3). Згідно з п. 1 ст.155 СК України «Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Вимоги позивача ґрунтуються на законі, підтверджені належними та допустимими доказами, в зв'язку з чим підлягають до задоволення. За наведених обставин суд приходить до висновку про ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню її сина, що дає підстави позбавити її батьківських прав.

Outcome: approved