Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису, яким просить вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання з ним - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися до місця проживання [PERSON] , за заначеною адресою, не ближче 300 метрів; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні розмови з ним - [PERSON] або контактувати з ним через інші засоби зв"язку особисто через третіх осіб , терміном на 6 місяців. В обґрунтування заяви зазначено наступне. [PERSON] являється його сином. Син має неврівноважений характер, зловживає спиртними напоями, веде себе агресивно, не контролює своєї поведінки. В даний час вони проживають разом. За період спільного проживання він постійно потерпає від психологічного та фізичного домашнього насильства з боку свого сина, який здійснює погрози різного характеру, а саме: погрожує застосувати фізичне насильство, залякує, ображає нецензурними словами, штовхає, шарпає за одяг, кидає предмети побуту, виганяє з будинку, принижує мою честь та гідність. Постійно вчиняє сварки з будь-якого приводу, особливо, коли перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Це все супроводжується пошкодженням домашніх речей, меблів та іншого майна. Через дані обставини він змушений був тікати до сусідів. З приводу безкінечних конфліктів він неодноразово звертався із заявами до Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області. Протягом 2018 - 2020 років Козятинським міськрайонним судом Вінницької області [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, у тому числі за вчинення домашнього насильства, зокрема 06.03.2018р., 21.12.2018 р., 28.02.2019р., 11.07.2019 р., 05.03.2020 р. Крім того, в провадженні Козятинського міськрайонного суду знаходиться обвинувальний акт відносно [PERSON] про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, де його визнано потерпілим. Незважаючи на заходи адміністративного впливу та притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] своєї поведінки не змінює, через що спільне проживання з ним в одному будинку є нестерпним, а тому він змушений звернутися до суду з даною заявою. Вважає, що існує загроза продовження домашнього насильства щодо нього з боку [PERSON] , існують ризики настання більш тяжких наслідків для його психічного та фізичного здоров`я. Заявник, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час ті місце розгляду справи, в судове засідання не прибув. Заінтересована особа [PERSON] , в судовезасідання неприбув. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Оскільки суд не має відомостей про причини неявки заінтересованої особи, повідомленого належним чином, суд постановив, на підставіч.1ст.350-5ЦПК України, проводите судове засідання за відсутності сторін, та, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнуваного технічного засобу. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та є пенсіонером. [PERSON] є сином [PERSON] . [PERSON] створив своєму батькові - [PERSON] неможливі умови проживання у його власному будинку. [PERSON] постійно влаштовує сварки, поводить себе агресивно, морально принижує заявника, ображає, обзиває, висловлюється на його адресу нецензурною лайкою, погрожує йому фізичною розправою. Неодноразово застосовував до нього фізичне насильство, постійно вчиняє у квартирі погроми, ламає меблі, псує особисті речі. З приводу таких неправомірних дій [PERSON] , заявник неодноразово звертався до Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП У Вінницькій області. Протягом 2018 - 2020 років Козятинським міськрайонним судом Вінницької області [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, у тому числі за вчинення домашнього насильства, зокрема 06.03.2018р., 21.12.2018 р., 28.02.2019р., 11.07.2019 р., 05.03.2020 р. В провадженні Козятинського міськрайонного суду знаходиться обвинувальний акт відносно [PERSON] про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, де [PERSON] визнано потерпілим Відповідно до вимогст. 350-2 ЦПК Українизаява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначенихЗаконом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другоюстатті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству`визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти). Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству`визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі д дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; - фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання,а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] , заявник обґрунтував заявлені вимоги тим, що останній вчиняє щодо нього систематичне фізичне та психологічне насильство. Даний факт знайшов своє підтвердження під час розгляду справи по суті, був доведений належними письмовими доказами, наявними у матеріалах справи. Відповідно дост. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству`до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3)взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Правиламиглави 13 ЦПК Українивизначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правиламист. 294 цього Кодексувстановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно із ч. 2ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству`обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності фізичного та психологічного насильства з боку [PERSON] , неодноразове нанесення ним тілесних ушкоджень заявнику, суд вважає, що [PERSON] , як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченомуЗаконом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Зважаючи на викладене вище, вимоги діючого законодавства та з урахуванням встановлених по справі обставин, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є підставною та обґрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі. В силу ч. 3ст. 350-5 ЦПК Українисудові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК Українирішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved