Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути з останнього 36 516,76 грн. матеріальної шкоди та 10 000,00 грн моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. 26 січня 2020 року в м. Києві,на перехресті вул.Васильківська - вул. Стельмаха, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: транспортного засобу Yamaha FZ-6 (д.н.з. [NUMBER] ), яким [PERSON] , та транспортного засобу Mitsubishi L200 (д.н.з. [NUMBER] ), яким керував [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП було пошкоджено автомобіль транспортний засіб Yamaha FZ-6 (д.н.з. [NUMBER] ). Відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 12.05.2020, [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 та ст.122-4 КУпАП. Вказує, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. 07.05.2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України, розглянувши заяву позивача про здійснення страхового відшкодування, відмовило позивачу у такій виплаті в результаті ДТП від 26.01.2020. 28.05.2020 року ФОП [PERSON] складено Звіт за №0341-VV про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого ТЗYamaha FZ-6 (д.н.з. [NUMBER] ), відповідно до якого вартість відновлювального ремонту склала 36 516,76 грн. Вартість послуг з проведення автотоварознавчого дослідження склали 1 200,00 грн. З урахуванням вищевказаного, позивач просить стягнути з відповідача 36 516,76 грн матеріальної шкоди, 1 200,00 грн витрат, що були понесенні у зв`язку з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження, та 10 000,00 грн моральної шкоди. Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києвавід 20.11.2020 відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягаєчастковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 січня 2020 року о 17:09 год в м. Києві, на перехресті вул. Васильківська - вул. Стельмаха, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: транспортного засобу Yamaha FZ-6 (д.н.з. [NUMBER] ), яким [PERSON] , та транспортного засобу Mitsubishi L200 (д.н.з. [NUMBER] ), яким керував [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП було пошкоджено транспортний засіб Yamaha FZ-6 д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 12.05.2020, по справі №752/7551/20, [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності (ст. 122-4, 124 КУпАП). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, винність дій [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, є доведеною. Відповідно до матеріалів справи, 07.05.2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України, розглянувши заяву позивача про здійснення страхового відшкодування, відмовило позивачу у такій виплаті в результаті ДТП від 26.01.2020. Як встановлено судом, 28.05.2020 року ФОП [PERSON] складено Звіт за №0341-VV про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого ТЗ Yamaha FZ-6 (д.н.з. [NUMBER] ), відповідно до якого вартість відновлювального ремонту ТЗ Yamaha FZ-6 (д.н.з. [NUMBER] ) склала 36 516,76 грн. Вартість послуг з проведення автотоварознавчого дослідження, відповідно до Акту виконаних робіт від 28.05.2020 за Договором від 25.05.2020 року, склала 1 200,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. В силу положень ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на положення ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому такі вимоги підлягають задоволенню Звертаючись до суду позивач просить стягнути відшкодування моральної шкоди. Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. На підставі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Однак, на думку суду, при зверненні до суду позивач належним чином не обґрунтував свої вимоги в частині розміру моральної шкоди, яку він просить стягнути з відповідача. Суд вважає доведеним і таким, що відповідає принципу справедливості та ступіню перенесених переживань, розмір моральної шкоди в сумі 5000 гривень. Враховуючи викладене позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених вимог..

Outcome: partial