Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що Рівненським міським судом 29.05.2007 прийнято рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.03.2007 і до досягнення дитиною повноліття. На виконання даного рішення, видано виконавчий лист №2-4143 від 31.05.2007, на підставі якого 05.06.2007 державним виконавцем відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання вищевказаного рішення суду. На той час [PERSON] працював в ПП „Терен" і аліменти відраховувалися щомісячно з його заробітної плати в розмірі 1/2 частини доходів, починаючи з 28.03.2007, що складало приблизно 300-400 гривень. Однак, приблизно у квітні 2010 року він розрахувався з роботи і аліменти сплачує несвоєчасно та хаотично, тобто не виконує належним чином свої аліментні зобов'язання, внаслідок чого станом на 01.09.2017 утворилася заборгованість по сплаті аліментів в сумі 69 588,45 грн., що підтверджується розрахунком, зробленим державним виконавцем відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції. Враховуючи вимоги закону, зокрема ст. 196 СК України, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, згідно розрахунку, з 01.05.2010 до 30.09.2017, становить 21 552,04 грн. Крім того, їх дитина: [PERSON], [INFO], є дитиною інвалідом. Йому виставлено діагноз: бронхіальна астма, персистуючий перебіг, ІІІ ст. частково контрольована, атомічний дерматит, метаболічна КМП, астено - невротичний синдром. Він хворіє з раннього віку. У 2008 році йому встановлено інвалідність. Його постійно турбують напади утрудненого дихання, що супроводжується підйомом температури до фебрильних цифр. Періодично лікується в Рівненській обласній дитячій лікарні. Вона дотримується усіх рекомендацій лікарів. Разом з тим, лікарями призначається також щоденне лікування для сина, на яке витрачаються великі кошти, та яке вона не в змозі самостійно проплатити. Для забезпечення вказаного лікування щомісячно необхідно витрачати кошти в сумі 836,05 грн., а тому, відповідач зобов"язаний приймати участь у додаткових витратах на лікування дитини, половина вартості яких у місяць становить 418,00 грн. Просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 21552, 04 грн. та стягувати щомісячно витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (хворобою) в сумі 418 грн. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, просять їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що від сплати аліментів він не відмовляється, проте немає можливості сплачувати додаткові кошти на дитину, так як не працює, хворіє і має дитину з іншою жінкою, яка також зараз вагітна. Сплатити пеню не в змозі, бо останній рік був фінансово важким - бізнес занепав, гроші витрачались на лкування тещі від онкології, потім на полхорон. Щодо квартири, яку придбав, то купила її теща. Має автомобіль, Оскаржував дії державного виконавця щодо накладення арешту на автомобіль, справа розглядається в Рівненському міському суді. Готовий його продати, щоб погасити борг за аліментами. Розрахунок боргу робив державний виконавець нас основі довідок, які надав йому сам. Розрахунок боргу не оскаржував, але з ним не згідний. Платив аліментів по 507 грн. в місяць, бо це прибоизно 30% прожиткового мінімуму дитини, да і позивачка раніше не заперечувала. Чому не платив 1/2 доходу згідно рішення суду - пояснити не зміг. Просить відмовити в позові. Заслухавши учасників, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився 29 серпня 2003 року. Його батьками зазначені сторони у справі (а.с. 7). Рішенням Рівненського міського суду від 29.05.2007 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.03.2007 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). 05.06.2007 державним виконавцем відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №2-4143 від 31.05.2007, виданого на підставі вищевказаного рішення суду (а.с. 9-10). Згідно розрахунку заборгованості по виконанню виконавчого листа №2-4143 від 31.05.2007, станом на 01.09.2017 утворилася заборгованість по сплаті аліментів в сумі 69 588,45 грн. (а.с. 16). Хоч відповідач і не згідний із розрахунком, здійсненим державним виконавцем, але суду іншого розрахунку відповідач не надав, аналогічно як і не зміг пояснити в чому ж саме розрахунок не відповідає вимогам законодавства. Враховуючи, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позивачем доведено суму боргу відповідача за аліментми, а відповідач не спростував його жодними доказами. За таких умов, суд бере до уваги вищезазначений розрахунок. Відповідно до розрахунку позивачки, загальна сума неустойки за прострочені платежі по аліментах за період з 01.05.2010 до 30.09.2017 складає 21552, 04 грн. (а.с. 17-19). Статтею 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Верховний суд України у своїй постанові від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 роз'яснив наступне: «Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць)». Суд бере до уваги розрахунок позивачки щодо суми неустойки за прострочені платежі по аліментах, оскільки він здійснений згідно вважає, що позивачка має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що становить 21552, 04 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення пені за несплату аліментів, суд враховує, що відповідач [PERSON], відповідно до рішення суду, зобов»язаний сплачувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO], починаючи з 28 березня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах державного виконавця відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції, станом на 01.09.2017 заборгованість по аліментах становить 69588, 45 грн. Зазначена заборгованість виникла з вини відповідача, оскільки він не довів, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів як стимул належного виконання обовязку. Відповідачем надано довідку №01-40/4412 від 15.09.2017 Державного центру зайнятості Рівненського МЦЗ, в якій зазначено, що його дохід за період з 22.06.2012 до 20.03.2013 становив 7661,44 грн. А згідно довідки №01-40/534 від 01.02.2018 Державного центру зайнятості Рівненського МЦЗ, [PERSON] перебуває на обліку як безробітний з 26.12.2017 (а.с.63, 102). Проте, це не є підставою для звільнення його від сплати пені за несплату аліментів. Безробітним відповідач став лише нещодавно, а аліменти у розмірі 1/2 доходу не сплачує з квітня 2010 року, у 2017 року відповідачем частково сплачено аліменти всього за 3 місяці з 12. Крім того, він є батьком дитини: [PERSON], [INFO]. Його дружина [PERSON] перебуває на обліку по вагітності (а.с. 65, 97). Проте наявність іншої сім»ї не звільняє відповідача від обов»язку утримання дитини від першого шлюбу і не може бути підставою для відмови у даному позові. Щодо стягнення додаткових витрат на дитину, суд виходить з наступного. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно наданих позивачкою медичних документів (консультативних висновків, медичних висновків, епікризів, виписки з історії розвитку дитини, виписки із медичної картки стаціонарного хворого) встановлено, що дитина: [PERSON], [INFO], є дитиною інвалідом. Йому виставлено діагноз: бронхіальна астма, персистуючий перебіг, ІІІ ст. частково контрольована, атомічний дерматит, метаболічна КМП, астено - невротичний синдром. Він хворіє з раннього віку. У 2008 році йому встановлено інвалідність. Позивачка отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда (а.с. 20-41, 79-90). Відповідно до інформації наданої на адвокатський запит ТДОВ «Рівнефармація» та розрахунку позивачки вартість ліків для лікування дитини щомісяця становить 836, 05 грн. (а.с. 43-47). Тому розмір додаткових витрат на дитину, які просить стягнути позивачка, а саме: 418 грн., є обґрунтованим, в сучасних умовах це мінімально можливі витрати на ліування. Виходячи з принципу рівності прав і обов"язків батьків, відповідач як батько дитини зобов"язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину, тому в цій частині позов також підлягає до задоволення. За таких обставин, ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст.185, 196\~ СК України, суд -

Outcome: approved