Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач 18 вересня 2019 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 21 жовтня 2016 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність любові та взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейне життя та їхні обов`язки, частих сварок з різних причин. Зазначає, що відповідач не приділяла належної уваги їх спільній малолітній дитині, не брала участі у її вихованні та забезпеченні. Також причинами припинення сімейних відносив зазначив подружню зраду відповідача. Примирення між ними неможливе, станом на день подачі позову спори щодо сплати аліментів на утримання малолітньої дочки та встановлення днів побачень з їхньою спільною донькою відсутні. На підставі зазначеного, просить шлюб розірвати, судові витрати стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надав на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі (а.с. 16). Відповідач також надала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення (а.с. 23). Згідно поданого 19 листопада 2019 року відповідачем відзиву (а.с. 18), [PERSON] просить шлюб з позивачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », проте вона не згодна з підставами припинення шлюбних відносин, викладеними позивачем. Зазначає, що подружнє життя з позивачем не склалося з причини зловживання ним алкогольними напоями. В стані алкогольного сп`яніння [PERSON] вів себе дуже агресивно, постійно влаштовував сварки, ображав її, часто вчиняв домашнє насильство відносно неї. 26 серпня 2019 року стосовно позивача поліцейським СРПП Нікопольського ВП сержантом поліції [PERSON] винесено терміновий заборонний припис, згідно якого 26 серпня 2019 року [PERSON] вчинив домашнє насильство відносно неї (а.с. 19). Того ж самого дня 26 серпня 2019 року [PERSON] вигнав її з дому з трьома дітьми , тому на даний час вони проживають у її батька. Вважає, що подальше спільне проживання з позивачем суперечить її інтересам та інтересам її дітей, тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві.\~У разі\~визнання відповідачем\~позову суд\~за наявності\~для того\~законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання\~відповідачем позову\~суперечить закону\~або порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~суд постановляє\~ухвалу про\~відмову у\~прийнятті визнання\~відповідачем позову\~і продовжує\~судовий розгляд. Згідно ч.3,\~4\~ст.\~200\~ЦПК України\~за результатами\~підготовчого\~провадження\~суд ухвалює\~рішення\~у\~випадку визнання\~позову\~відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст.\~110,\~112 СК України.\~ Судом встановлено, що сторони 21 жовтня 2016 року зареєстрували шлюб у виконкомі Шолохівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис № 07 (а.с. 4). Шлюбне життя у сторін припинено у серпні 2019 року, з цього часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, що було зазначено позивачем та підтверджено відповідачем у її відзиві на позову заяву. Судом встановлено, що сторони у даній справі посилалися на різні причини припинення шлюбних відносин, але наполягали на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що їх подальше сумісне життя і збереження сім"ї стали не можливими. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини та те, що з моменту припинення сімейних відносин сторони мешкають окремо, не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства, ані позивач, ані відповідач не заперечують проти самого розірвання шлюбу та уточнювали лише підстави припинення сімейних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу, який на даний час існує лише формально, суперечить інтересам обох сторін. Взаємовідносини, що склалися між сторонами виключає подальше спільне життя. Виходячи з викладеного суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і шлюб необхідно розірвати. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, суд у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» вважає доцільним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що в даному випадку становить 384,20 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь [PERSON] в сумі 384,20 грн.

Outcome: approved