overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Добропільська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач в обґрунтування позову зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.2020 року на праві приватної власності їй належить квартира за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі залишився зареєстрованим [PERSON] , який є сином колишньої власниці квартири та який не проживає там з грудня 2015 року по теперішній час, на час звернення із позвоом до суду місцезнаходження його невідоме. На сьогоднішній день позивачка позбавлена права розпорядження придбаною квартирою. Факт відсутності відповідача за місцем реєстрації підтверджується відповідними актами обстеження, доданим до позову. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 05.04.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву подано до суду не було. В судове засідання 21.05.2021 року сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивача до суду надійшла заява з проханням проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Від відповідача, який до суду повторно не з"явився, жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не надходило. Від представника третьої особи в матеріалах справи міститься заява з проханням проводити розгляд справи без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до Любашівського районного суду із зазначеним позовом, в якому в обґрунтування своїх вимог вказує, що її на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. В її будинку зареєстровані відповідачі по справі, але жодного дня не проживали в будинку. Вважає, що відповідачі не мають право на проживання в будинку, тому просила позбавити їх права користування житлом. Позивач згідно заяви просила справу розглянути у її відсутність, позов просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі: [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з"явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином за зареєстрованим місцем проживання відповідно до ст.74 ЦПК України. Третя особа - Любашівський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області просив розглянути справу у відсутність представника, заперечень по справі не має. Оскільки від відповідачів заперечень на позов не надходило, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого. Як вбачається із виписки із погосподарської книги Ясенівської сільської ради Любашівського району позивач являється власником житлового будинку [ADDRESS] /а.с.6/. Стаття 41 Конституції України, ст.319 Цивільного кодексу України гарантують право власника на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], [PERSON] в зазначеному будинку не проживали, хоча зареєстровані, що підтверджується актом обстеження Ясенівської сільської ради від 06 квітня 2016 р. /а.с.5/. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до Любашівського районного суду із зазначеним позовом, в якому в обґрунтування своїх вимог вказує, що її на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. В її будинку зареєстрований колишній чоловік [PERSON] , 10.12.2012 року згідно рішення суду шлюб між ними розірвано та більше року відповідач в її будинку не проживає. Вважає, що відповідач не має право на проживання в її будинку, тому просила позов задовольнити. Позивач згідно заяви просила справу розглянути у її відсутність, позов просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Оскільки від відповідача заперечень на позов не надходило, то суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого. Як вбачається із витягу реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], який вона придбала згідно договору купівлі-продажу від 17.07.1991 року /а.с.8/. З адресної довідки видно, що дійсно відповідач - [PERSON] зареєстрований [ADDRESS] /а.с.7/. Стаття 41 Конституції України, ст.319 Цивільного кодексу України гарантують право власника на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку( квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України , член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі із 14 листопада 1995 року та згідно рішення Любашівського районного суду від 10 грудня 2012 року шлюб між ними розірвано /а.с.7,9/. Як видно із довідки Зеленогірської селищної ради № 80 від 03 лютого 2015 року [PERSON] зареєстрований у житловому будинку позивачки, але за даною адресою не проживає із грудня 2013 року /а.с.6/. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до Любашівського районного суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна, вказуючи на те, що під час спільного проживання вони придбали житловий будинок по [ADDRESS] в смт.Любашівка Любашівського району Одеської області. Шлюб між ними розірвано. В зв"язку із викладеним позивач просила провести розподіл майна, виділивши їм у власність по ? частині житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала. Відповідач - [PERSON] пояснив, що заперечень по справі не має. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 1989 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Згідно рішення Любашівського районного суду від 26 жовтня 2012 року шлюб між [PERSON] до [PERSON] розірвано. Як вбачається із свідоцтва про право власності на домоволодіння від 20 листопада 1992 року [PERSON] належить будинок що розташований по [ADDRESS] в смт.Любашівка Любашівського району Одеської області /а.с.9/. Вартість нерухомого майна: житлового будинку із господарськими будівлями складає 176444 грн., що підтверджується висновком про технічний стан приватного житлового будинку Любашівського РБТІ. Згідно ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Враховуючи зазначенні обставини, суд приходить до висновку, що житловий будинок із господарськими будівлями, що розташований [ADDRESS] в смт.Любашівка Любашівського району Одеської області належить сторонам на праві спільної сумісної власності, тому позивачу необхідно виділити у власність ? частину зазначеного житлового будинку. Позивач згідно квитанцій сплатила судовий збір в розмірі 883 грн. та 500 грн. за правову допомогу, тому в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 1383 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду з позовом до Виконавчого комітету Марганецької міської ради, третя особа [PERSON] про зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що вона згідно до рішення Виконавчого комітету Марганецької міської ради від 18.06.2007 року за №3101 „Про надання соціального житла" отримала 1-кімнатну квартиру [ADDRESS] як соціальне житло, житловою площею 16,9 кв.м., загальною площею 30,5 кв.м. Відповідно до зазначеного рішення ордер було видано на ім'я її сина [PERSON]. Після отримання ордеру на житлове приміщення 1-кімнатну квартиру [ADDRESS], вселилися її син [PERSON] з дружиною [PERSON] [INFO] народився онук [PERSON] який також був зареєстрований за адресою [ADDRESS]. В квітні їй стало відомо про те, що 27.02.2008 року Марганецький міський суд виніс ухвалу, відповідно до якої задоволено заяву [PERSON] та скасовано за нововиявленими обставинами рішення Марганецького міського суду від 20.04.2007 року про визнання спадщини у вигляді квартири [ADDRESS], яка відкрилась після смерті [PERSON] відумерлою. 16.07.2008 року виконавчий комітет Марганецької міської ради

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Немирівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в позові, що вони з відповідачем 03.12.2012 року зареєстрували законний шлюб, про що відділом РАЦС виконавчого комітету Старочуднівсько-гутянської сільської ради Романівського району Житомирської області зроблений відповідний актовий запис № 3 та видано свідоцтва про шлюб [NUMBER] Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з нею. Основна причина розладу сім'ї - це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довір'я, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Відповідач влаштовує постійні скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей і в громадських місцях, що ображає її честь і гідність. Відповідач постійно пред'являє її необґрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним, тому що відповідач постійно ганьбить, ображає її і принижує її честь і гідність. Від постійних суперечок і скандалів погіршилося її самопочуття, вона перебуває в стані постійно стресу. У неї порушився сон і погіршилася працездатність. Вважає, що збереження сім'ї неможливе і суперечить їхнім інтересам, тому вона бажає створити нову сім'ю. Просить шлюб між ними розірвати. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений завчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин та приймаючи до уваги, що представник позивача цього не заперечує, суд ухвалив по справі провести заочний розгляд справи. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши пояснення позивачки, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як сторони помиритись не бажають, сім'я фактично розпалась і подальше її збереження неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім"ї не можливе, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін чи однієї із сторін, або ж інтересам дітей, що має істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Немирівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в позові, що вони із відповідачем зареєстрували шлюб 14 лютого 2015 року у Немирівському районному відділі РАГС, про що в цей же день було зроблено відповідний актовий запис за № 16, і відповідно видане свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]. Від спільного проживання у шлюбі [INFO] року народився син [PERSON]. Із самого початку їхнє спільне сімейне життя не складалося. Через декілька місяців після укладення шлюбу народився син, з яким вони почали проживати окремо від відповідача, так як він не створив належних умов для проживання маленької дитини в будинку. Відповідач проживав на той час в одному будинку разом з дідусем та бабусею, який належав їм. Відповідач відмовився винаймати житло окремо, щоб вони проживали як молода сім'я. З різних дріб'язкових причин сварки в сім'ї мали місце практично кожний день. Вона із сином переїхала до своєї матері, так як вважала, що чоловік нарешті створить всі необхідні умови для проживання їх однією сім'єю. Однак, він цим не переймався і відвідував їх із сином раз в півтора - два місяці. Вихованням дитини вона займалася сама. Вона вважає, що відповідач не цінує сімейне життя, не поважає її як жінку, як свою дружину, не турбується за свого сина. В зв'язку з тим, що вони тривалий час проживають з відповідачем окремо один від одного, мають різні погляди на сімейне життя, між ними немає взаєморозуміння, вважає, що їхній шлюб фактично розпався та зберегти його неможливо. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надала суду заяву в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, просить їх задовольнити. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як сторони помиритись не бажають, сім'я фактично розпалась і подальше її збереження неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім"ї не можливе, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін чи однієї із сторін, або ж інтересам дітей, що має істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Пролетарського районного суду м. Донецька з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] при цьому вказавши, що 21.06.2013 року вони уклали шлюб, який було зареєстровано Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Вказаний шлюб виявився невдалим. Фактичні шлюбні відносини були припинені з березня 2014 року, у зв"язку із відсутністю взаєморозуміння, втрати почуття любові та взаємоповаги. У теперішній час шлюбні відносини не підтримують, мешкають окремо, спільного господарства та кошторису не ведуть. Вважає, що зберегти їх сім'ю неможливо. Відповідач ухиляється від розірвання шлюбу через органи РАЦС, тому просила суд шлюб розірвати. Спірного майна немає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, при цьому давши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Строк наданий судом для примирення минув марно, оскільки фактичні шлюбні відносини з відповідачем, відновлені не були. За таких обставин просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Сімейним Кодексом України. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER], виданого Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області від 21.06.2013 року, актовий запис № 441, позивач уклала шлюб з відповідачем 21.06.2013 року (а.с.6). В судовому засіданні також встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2014 року, між ними втрачене почуття любові та поваги один до одного і відтворити шлюбні стосунки неможливо. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що при взаємовідносинах, які виникли між сторонами, збереження шлюбу суперечить інтересам останніх, а тому даний шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного, ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду 08.12.2016 року з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивувала тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім"ю. Відповідач проживає окремо з іншою жінкою, намагання позивачки зберегти сім"ю результатів не дали. Вважає, що шлюб існує лише формально, тому просить такий розірвати, прізвище їй змінити на дошлюбне [PERSON], дітей [PERSON] та [PERSON] залишити на її вихованні, стягнути з відповідача на її користь судовий збір. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач на розгляд справи не з"явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення із слідуючих підстав. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб 08.09.2005 року у виконавчому комітеті Абранської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №2 (а.с.5). Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с.6) та дочка [PERSON], [INFO] (а.с.7), які на даний час проживають з матір"ю (а.с.8). Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що сторони не змогли створити міцної сім'ї, сімейне життя у них не склалося, проживають окремо, їх шлюб існує лише формально, причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя є неможливим, і це суперечило б інтересам сторін та інтересам малолітніх дітей. Прізвище позивачці після розірвання шлюбу слід змінити на дошлюбне- [PERSON]. Малолітніх дітей [PERSON], 2008 року народження та [PERSON], 2012 року народження слід залишити на вихованні у матері [PERSON] На підставі ч.1 ст.88 ЦПК УКраїни з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у сумі 551 гривень 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду 23 березня 2016 року з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], вказуючи на те, що чоловік не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги змінила в частині розміру стягуваних аліментів. Просить стягнути з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно, до досягнення ним повноліття. Зазначила, що відповідач працює, інших утриманців не має, тому може надавати допомогу в зазначеному розмірі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 500 грн.щомісячно. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії I-НО № 296605 на ім"я [PERSON], [INFO], виданого виконавчим комітетом Піськівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області відповідач по справі [PERSON] записаний його батьком. На підставі ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З довідки від 29 лютого 2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що [PERSON], [INFO], мешкає разом з матір»ю [PERSON] за адресою: м.Добропілля вул. Театральна,22/29. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка, дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1,2 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, працює, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України до досягнення ними повноліття. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів в сумі 500 грн.. На підставі ст. ст. 180-183, 184 СК України,

Outcome: approved