Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

В червні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Про [PERSON]» (надалі ПАТ "ПроКредит Банк", «Банк») звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] (відповідач 1), [PERSON] (відповідач 2), [PERSON] (відповідач 3), в якій просять стягнути з них на їх користь заборгованість за рамковою угодою №823 від 25.01.2008 року в розмірі 249297,54 грн та в рахунок часткового погашення заборгованості, звернути стягнення на предмет застави: легковий універсал марки MITSUBISHI модель PAJERO SPORT 3.0, 2008 року випуску, що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження за початковою ціною реалізації на підставі висновку про експертну оцінку предмету застави, підготовленого субєктом оціночної діяльності в межах виконавчого провадження про звернення стягнення на предмет застави. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, причини неявки суду не вказали, заяв про відкладення розгляду справи та заперечень до суду не надходило. На підставі ч.5 ст.74 ЦПК України відповідачі викликались поштою рекомендованими листами із повідомленням за адресою їх місць проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, тобто про час та місце слухання справи відповідачі повідомлені належним чином. (а.с.62,63,64,73,74,79,80,81). В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. В позовній заяві [PERSON] зазначив, що відповідно до укладеної між позивачем та [PERSON] рамкової угоди №823 від 25.01.2008 року [PERSON] на підставі угоди зобовязався здійснювати кредитування позичальника [PERSON] у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених угодою та кредитними договорами. Відповідно до угоди позивач уклав з [PERSON] договір про надання траншу №5.15995/823 від 25.01.2008 року та видав кредит у розмірі 30000,00 доларів США на строк 72 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00 % річних, з погашенням кредиту згідно умов та графіку. В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором між Банком та відповідачами [PERSON], [PERSON] були укладені договори поруки. Відповідач [PERSON] порушив умови Рамкової угоди та Кредитних договорів, не забезпечив своєчасне погашення кредиту згідно установленого графіку, внаслідок чого утворилась кредитна заборгованість, яка станом на 09.06.2016 року склала 699204,83 грн. [PERSON] із вказаної суми просить стягнути 249297,54 грн, так як добровільно зменшує в своїх вимогах розмір заявленої пені з 449907,29 грн до 50000,00 грн. Вказану суму заборгованості [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] та його поручителів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку. Також позивач зазначає, що між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна №823-Д31 від 25.01.2008 року. Згідно п. 2.1, 2.2 договору в заставу позивачем було передано легковий автомобіль марки MITSUBISHI модель PAJERO SPORT 3.0, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який належить позичальнику [PERSON] В рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] просив звернути стягнення на заставлене майно шляхом його продажу на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження. В порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди представника позивача. В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, перевіривши законність заявлених вимог, приходить до висновку, що позов Банку підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. \~\~\~З матеріалів справи вбачається, що між AT «ПроКредит Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено Рамкову угоду №823 від 25.01.2008 року, згідно п.2.1. якої [PERSON] на підставі угоди зобовязався здійснити кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених угодою та кредитними договорами, а позичальник зобовязався належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобовязань, а також належно виконувати усі інші зобовязання, передбачені угодою та кредитними договорами.(а.с.8-11) Відповідно до умов рамкової угоди позивач здійснив кредитування [PERSON] на підставі укладеного між AT "ПроКредит Банк" та [PERSON] Договору про надання траншу №5.15995/823 від 25.01.2008 року, згідно п.1 якого кредитор на підставі та умовах рамкової угоди №823 від 25.01.2008 року (надалі - Рамкова угода), а також цього договору надав позичальнику кредит 30000,00 доларів США, на строк користування - 72 місяці, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13,00% річних, а позичальник зобовязався належно виконати усі умови, необхідні для його отримання, належно здійснювати погашення грошових зобовязань, передбачених рамковою угодою та цим договором. (а.с.12-14) Згідно п.7 Кредитного договору, даний договір є невід"ємною частиною рамкової угоди, умови якої вважаються умовами цього договору і регламентують усі відносини між сторонами, що виникли на підставі цього договору. Згідно додатку №1 до договору від 25.01.2008 року сторонами було узгоджено графік погашення кредиту і Додатком №1 в редакції від 15.07.2010 року було фактично подовжено термін дії кредитного договору до 24.01.2014 року, тобто цим додатком було встановлено час виплати останнього платежу по кредитному Договору. (а.с.12) Факт видачі кредиту за кредитним договором підтверджується випискою з рахунку відповідача 1.(а.с.23) В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за Рамковою угодою та укладеним на її підставі кредитним договором, між АТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено договори поруки №823-ДП1 від 25.01.2008 року. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за Рамковою угодою та укладеним на її підставі кредитним договором, між АТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №FIL.136989-ДП1 від 24.12.2013 року. Відповідно до умов рамкової угоди (п.2.1. та п. 9.2.2.) [PERSON] як позичальник зобов'язався здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші, передбачені цим договором платежі у порядку, визначеному кредитними договорами. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (от. 526 ЦК України). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками , а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 4.2. рамкової угоди, проценти обчислюються у валюті кредиту за процентною ставкою, встановленою відповідним кредитним договором, від суми залишку кредиту за кожен день користування залишком кредиту, виходячи із 360 календарних днів у році, з моменту видачі кредиту до моменту повного погашення кредиту. Відповідно до п. 4.4. рамкової угоди, у випадку прострочення погашення кредиту, позичальник сплачує проценти за неправомірне користування кредитом у розмірі, що дорівнює визначеним відповідними кредитними договорами процентам за користування даним кредитом за кожен календарний день прострочення, які обчислюються за методом «факт/360» від суми залишку кредиту, строк погашення якого настав, з дати виникнення заборгованості до дати повного її погашення. Судом встановлено, що [PERSON] в установлений строк кредит не повернув, чим порушив умови Рамкової угоди та Кредитного договору, не забезпечив своєчасне погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого у нього утворилась кредитна заборгованість. Так заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 823 від 25.01.2008 року станом на 09.06.2016 року згідно наданого розрахунку Банку складає 699204,83 грн, з яких: по капіталу 147141,88 грн, по процентам 3154,18 грн, по процентам за неправомірне користування кредитом 49001,48 грн, а також Банком нараховано пеню в розмірі - 449\~907,29 грн. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. З матеріалів справи встановлено, що позивачем незважаючи на те, що пеня, як наслідок порушення позичальником своїх зобовязань за кредитом щодо повернення коштів, на момент звернення до суду складала 449907,29 грн, [PERSON], як кредитор, у даному позові заявив вимоги про стягнення пені у меншому розмірі, а саме у сумі 50000,00 грн. Тому сума заборгованості, яку просить стягнути [PERSON] з відповідачів на їх користь заявлена у розмірі 249297,57 грн. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Згідно до умов договору поруки (п.2.1.), поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобовязань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Договором поруки, яким забезпечується виконання зобов'язань [PERSON] не передбачено спеціальних умов відповідальності поручителя, а отже [PERSON] і кожен із поручителів відповідає перед AT «ПроКредит Банк», як солідарний із позичальником боржник. Це зумовлено тим, що із кожним із поручителів був укладений окремий договір поруки, а отже кожен із поручителів є солідарним боржника виключно разом із позичальником, проте поручителі не є солідарними боржниками один із одним. Отже, AT «ПроКредит Банк» набув права вимагати стягнення заборгованості у повному обсязі з кожного з поручителів, як солідарного із позичальником боржника. Тому з відповідачів в солідарному порядку належить стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 249297,54 грн. Щодо позовних вимог Банку стосовно звернення стягнення за заставне майно, суд вважає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на забезпечення зобовязань позичальника, що виникають із рамкової угоди, між позивачем та [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна №823-Д31 від 25.01.2008 року. Згідно п. 2.1 та п. 2.2 договору застави, в забезпечення виконання кредитного договору в заставу до AT «ПроКредит Банк» було передано легковий автомобіль марки MITSUBISHI, модель PAJERO SPORT 3.0, 2008 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) JMBORK9608J000160, реєстраційний №ВН 01 04 ВО. Даний автомобіль належить на праві власності позичальнику [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВНС 106317, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 24.01.2008 року. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України. Таким чином одночасне предявлення позовних вимог до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення за заставне майно, якщо позичальник та заставодавець одна і та ж сама особа, забороняється. Оскільки судом задоволено вимоги щодо стягнення з позичальника та поручителів кредитної заборгованості на користь банку, то вимоги щодо звернення стягнення на заставне майно, а саме на транспортний засіб позичальника [PERSON] задоволенню не підлягають і в цій частині позову належить відмовити. Враховуючи, що позовні вимоги Банку задоволені, судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідачів. На підставі ст.ст.530, 551, 554, 590, 611, 624, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial