overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Позивачем, із врахуванням заяви від 07 квітня 2017 року, заявлені вимоги про стягнення аліментів на неповнолітню дитину сторін [PERSON], [INFO], у розмірі 1 / 4 частки всіх видів доходу (заробітку), з посиланням на те, що сторони є батьками даної дитини, позивач має неналежний рівень матеріального забезпечення і потребує допомоги, відповідач, який є працездатним, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до заяви від 07 квітня 2017 року позивач підтримує заявлені вимоги про стягнення аліментів на [PERSON], просить розглянути справу за відсутності. Згідно заяви від 07 квітня 2017 року відповідач визнає позов, просить розглянути справу за відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюється. \~ Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. \~ Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], дитина проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, домовленість сторін про сплату аліментів відсутня, тобто сторони повинні утримувати дану дитину до досягнення нею повноліття відповідно до ст.180 СК України, позивач вправі звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача, заперечення відповідача з цього приводу відсутні, що є підставою для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частці від його заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст.182 СК України, можливість надання утримання на неповнолітню дитину позивачем, яка також зобов"язана утримувати дитину відповідно до ст.180 СК України, і вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача.\~\~ \~\~\~\~ Відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~судовий збір у розмірі 640 грн. підлягає стягненню із відповідача в дохід держави. \~\~\~\~ Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні. \~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивачем, із врахуванням заяви від 20 лютого 2017 року, заявлені вимоги про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей сторін- [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1 / 3 частки всіх видів доходу (заробітку), з посиланням на те, що сторони є батьками даних дітей, позивач має неналежний рівень матеріального забезпечення і потребує допомоги, відповідач, який є працездатним, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, згода сторін щодо матеріального утримання та виховання дітей відсутня, відповідач працює заступником начальника ЦВ поліції ГУНП в Донецькій області начальником відділу. Відповідно до заяви від 20 лютого 2017 року позивач підтримує позов про стягнення аліментів, просить стягнути аліменти у розмірі 1 / 3 частки доходу відповідача, просить розглянути справу за відсутності. Згідно заяви від 25 січня 2017 року відповідач визнає позов, просить розглянути справу за відсутності. Інші заяви, клопотання сторін станом на 20 лютого 2017 року відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюється. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей- [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], тобто сторони повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття відповідно до ст.180 СК України, діти проживають разом із позивачем і перебувають на її утриманні, позивач вправі звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1 / 3 частки заробітку (доходу) відповідача, заперечення відповідача з цього приводу відсутні, що є підставою для стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в частці від його заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст.182 СК України, можливість надання утримання на неповнолітніх дітей позивачем, яка також зобов"язана утримувати дітей відповідно до ст.180 СК України, і вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1 / 3 частки заробітку (доходу) відповідача. Приписами ст.183 СК України встановлено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивачем подано до суду позов до відповідача про стягнення 2524.05 грн. Вимоги мотивуються тим, що майнова шкода, завдана майну юридичної особи неправомірними діями фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником. В судове засідання представник позивачане з"явився, подав заяву про розгляд справи у її відсутність, настоює на позовних вимогах про стягнення з відповідача 2524.05 грн. В судове засідання відповідач не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутність чи про причини неявки не подав. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частина 1, п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пункт 1 ч.2 ст. 27 Закону України «Про електроенергетику»передбачає, що правопорушеннями в електроенергетиці є, крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку. Під час розгляду справи встановлено, що 04 січня 2012 року відповідача викрито при вчиненні правопорушення в електроенергетиці, тобто у вчиненні крадіжки електричної енергії шляхом самовільного підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку, чим порушив п.42 «Правил користування електричною енергією для населення» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, кількість не облікованої електроенергії відповідно до п.3.3 «Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією» затвердженої постановою НКРЕ від 04 травня 2006 року № 562 становить 2524.05 грн. і позовні вимоги в цій частині в порядку ч.1, п.1 ч.2 ст. 22, ч.1 ст. 1166 ЦК України п.1 ч.2 ст. 27 Закону України «Про електроенергетику»підлягають задоволенню. Судові витрати по справі відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Позивач з 12 січня 2018 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що причиною розпаду їх сім`ї є відсутність взаєморозуміння та спільних поглядів на життя, їх шлюб носить формальний характер. З січня 2020 року між ними припинені шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть. Тому їх подальше спільне життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. У судове засідання позивач не з`явився, але у наданій суду заяві просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з`явилася, але надіслала заяву про розгляд справи без її участі, на розірвання шлюбу згодна. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 січня 2018 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 6. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені, примирення між сторонами неможливе. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне подружжя стало неможливе і юридичне збереження сім"ї недоцільне, так як це б суперечило інтересам кожного із подружжя, їх дитини. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивач зазначає, що 03 серпня 1996 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від зареєстрованого шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Позивач вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, оскільки вони мають різні погляди на шлюб та сім`ю, у зв`язку з чим, з врахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] , у судове засідання не з`явилась. Надала заяву в якій позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити з підстав, що зазначені в позовній заяві. На думку позивача відновлення сім`ї є неможливим. Відповідач [PERSON] надав письмову заяву в якій позов про розірвання шлюбу визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, 03 серпня 1996 року в Мереф"янській міській Раді Харківського району Харківської області між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 79 Від зареєстрованого шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер, що постає з пояснень позивача. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як убачається з пояснень позивача, почуття любові та поваги між сторонами зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересах їх дитини Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам сторін, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати розподіляються згідно ст. 142 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач заклав позов до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов»язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, із подальшим виготовленням повного рішення протягом п"яти днів з дня закінчення розгляду справи, відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач заклав позов до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов»язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, із подальшим виготовленням повного рішення протягом п"яти днів з дня закінчення розгляду справи, відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звенулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На підставу своїх вимог спирається на те, що з 28 січня 1984 року позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано Уманським горвідділом ЗАГС Черкаської області, про що складено відповідний актовий запис за № 34 від 28.01.1984 року. Шлюб з відповідачем виявився невдалим, шлюбні відносини припинені з 17.03.2010 року вони проживають окремо. Шлюб вони розривають вперше, неповнолітніх дітей немає. Майновий спір відсутній, а тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з"явилася, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у її відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до вимог ст. 56 СК України, оскільки сімейно-шлюбні стосунки сторін припинені вони з відповідачем не проживають, оскільки подружнє життя не склалося, а тому зберегти сім'ю неможливо і такий шлюб повинен бути розірваний. Майновий спір не вирішувався. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач звенулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На підставу своїх вимог спирається на те, що шлюб з [PERSON] позивач зареєструвала 01.10.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Маньківського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №55. Від подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO]. Подружнє життя у них не склалося, у них почали виникати конфлікти на побутовому рівні. На даний час позивачка має постійне місце роботи в смт. Маньківка Маньківського району Черкаської області, дочка [PERSON] навчається в Маньківській ЗОШ № 2, син [PERSON] відвідує Маньківський ДНЗ «Золотий ключик», а тому позивач змушена звертатись з даним позовом саме до Маньківського райсуду, за місцем свого постійного проживання. Оскільки, в липні 2013 року [PERSON], подав позов до Голосіївського районного суду м. Києва про розірвання шлюбу. 15.08.2013 року ухвалою вказаного суду було відкрито провадження в цивільній справі про розірвання шлюбу, позивачка була згідна на розірвання шлюбу, однак 12.02.2014 року провадження по справі було закрито в зв'язку з повторною неявкою позивача до суду без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 110 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за місцем проживання або перебування позивача у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти. Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати з матір'ю - [PERSON]. Шлюб сторони розривають вперше. Майновий спір на даний час відсутній, тому огляду на вказані обставини, позивач змушена звертатись із вказаною позовною заявою до Маньківського районного суду Черкаської області. Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи попереджений належним чином, причини неявки визнані поважними суду невідомі, але його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність на підставі зібраних доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до вимог ст. 56 СК України, оскільки сімейно-шлюбні стосунки сторін припинені, сторони спільно не проживають, оскільки подружнє життя не склалося, а тому зберегти сім'ю неможливо і такий шлюб повинен бути розірваний. Дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина, [PERSON], [INFO], залишити проживати з позивачкою. Майновий спір не вирішувався. Судові витрати стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач звернсувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з у шлюбі з 2012 року. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину. Подружнє життя з відповідачем не склалось, часто виникають сварки, з травня 2016 року шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З лютого 2016 року разом не проживають, просив шлюб розірвати. Спір про поділ майна, спільно набутого у шлюбі, та визначення місця проживання дітей між позивачем та відповідачем відсутній. Позивач в судовому засідані свої вимоги підтримав і пояснив суду, що з лютого 2016 року шлюбні стосунки з дружиною не підтримує, проживає окремо з іншою жінкою, з якою має намір створити сім'ю. Відповідач в судове засідання не з"явилась, надіслала до суду заяву в якій позов визнала, просила слухати без її участі, дитину залишити при ній та не змінювати прізвища. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 26.09.2012 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб 1-ТП № 091891, актовий запис № 69 виданого ВРАЦС Радомишльського районного УЮ Житомирської області. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного, ніхто з них не прагне нормалізувати сімейні відносини, разом не проживають з лютого 2016 року, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, тому суд розриває даний шлюб. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Згідно до ст.110 Сімейного Кодексу України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За правилами статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивач сплатив судовий збір за заявленою вимогою про розірвання шлюбу, тому суд стягує дані судові витрати з відповідача. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивач звернуdся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що сторони з 14 жовтня 2008 року знаходилися у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбне життя не складається, кожен має протилежні погляди на життя. Просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просив слухати справу в його відсутність та наполягав на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з"явилася, але надала до суду заяву в якій просила слухати справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 14 жовтня 2008 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром сім'ї, актовий запис № 2911 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитинну - сина [PERSON], [INFO].(а.с.7). Шлюбні відносини припинені через постійні сварки, втрату взаємопорозуміння та поваги, на підставі цього виникнення неприязних відносин. Сторони спільно не проживають, не господарюють. Сім'я фактично розпалася і надалі спільне проживання і збереження сім'ї неможливо. У відповідності зі ст.112 ч.2 Сімейного Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, суперечок відносно місця проживання дитини немає, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 551 грн. 20 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved