Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною заявою, що він з відповідачкою уклали шлюб 05 грудня 2009 року , який був зареєстрований у виконкомі Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградській області, актовий запис № 30 . Від шлюбу подружжя спільних дітей не мають . Сторони разом не проживають з січня місяця 2016 року. Підставою розлучення стало те, що між ними відсутні взаєморозуміння та довіра, вони не зійшлись характерами, часто виникали сварки , сімейні відносини не склались. Подальше збереження шлюбу не має сенсу та суперечетиме їх інтересам. Відповідачка не бажає розірвати шлюб в органах РАЦСу , тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом . Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який зареєстрований 05 грудня 2009 року у виконкомі Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградській області, актовий запис № 30 та стягнути з відповідачки судові витрати - судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп . В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, надав до суду заяву, в якій свої вимоги підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати в його відсутність, позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання двічі не з"явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать її підписи в повідомленнях 04.05.2016 року та 09.06.2016 року , які повернулися на адресу суду .Причини неявки в судове засідання відповідач не повідомила . Згідно ст.169 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих суду доказів з постановленням заочного рішення. За даних обставин суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України . Враховуючи, що сторони до суду не з»явились, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони уклали шлюб 05 грудня 2009 року, який був зареєстрований у виконкомі Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградській області, актовий запис № 30 . Від шлюбу подружжя спільних дітей не мають . Сторони разом не проживають з січня місяця 2016 року. Підставою розлучення стало те, що між ними відсутні взаєморозуміння та довіра, вони не зійшлись характерами, часто виникали сварки , сімейні відносини не склались. Подальше збереження шлюбу не має сенсу та суперечетиме їх інтересам. Відповідачка не бажає розірвати шлюб в органах РАЦСу, тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом . Статтею 24 СК України встановлено , що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.105 , 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу так як встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини . Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]» і вона має право після розірвання шлюбу залишити або змінити його, відповідач в судове засідання не з»явилась, була належним чином повідомлена про розгляд справи, тому позивачу після розірвання необхідно залишити прізвище «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено , що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Викладене підтверджується заявою позивача, повідомленнями , а/с- 19, 22, довідкою КП «Аква-сервіс 07» № 156 від 10.03.2016 року про склад сім»ї а/с- 6, свідоцтвом про укладення шлюбу, а/с- 5, надані суду матеріали не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними .

Outcome: approved