Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що він на підставі договору дарування будинку від 26.08.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області Троянським В.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1857, являється власником житлового будинку [ADDRESS] . Посилається на те, що право власності на зазначене нерухоме майно зареєстроване за ним у передбаченому законом порядку, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.08.2004 року. Вказує, що у зазначеному будинку крім нього зареєстровані його колишня дружина [PERSON] , син [PERSON] донька [PERSON] , що стверджується довідкою Неполоковецької селищної ради №1302 від 02.11.2011року. Крім цього, зазначає, що всі вони були зареєстровані в будинку ще коли він належав його матері [PERSON] з її згоди. Також посилається на те, що в 1998 році він виїхав на роботу за кордон, згодом забрав туди дружину, проте подружні відносини між ними не склалися, а тому остаточно з 2011 року вони не підтримували жодних стосунків та на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10.09.2014 року шлюб між ними розірвано, отже фактично з 2000 року відповідачка [PERSON] в господарстві по [ADDRESS] не проживає. Після народження дочки в 2005 році вона повернулася з-за кордону та разом із донькою і сином проживала в господарстві своєї матері. Крім цього, посилається на те, що Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 08.11.2021 року стверджується, що в господарстві по [ADDRESS] з 2000 року ніхто із зареєстрованих осіб не проживає. Також письмовими пояснення його сусідів [PERSON] та [PERSON] підтверджується обставина про те, що [PERSON] з 2000 року в господарстві не проживає, комунальні послуги не сплачує, витрати по утриманню майна не несе; дочка [PERSON] ніколи в даному будинку не проживала, син [PERSON] з 2000 року після виїзду матері за кордон в будинку не проживає, а проживав у бабусі, що також підтверджуються рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10.09.2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, з мотивувальної частини якого вбачається, що відповідачка разом із дітьми з 2005 року проживає в господарстві своєї матері. Враховуючи наведене, просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце слухання справи, однак скерував на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в судове судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, які містяться в матеріалах справи. Будь яких заяв чи клопотань до суду від них не надходило. Відзив на позов відповідачі не подавали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно Договору дарування від 26.08.2004 року [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Даний факт також підтверджується Витягом про право реєстрацію права власності на нерухоме майно №4593811 від 31.08.2004 (а.с.11-12). Згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10.09.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.15). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 08.11.2021 року, житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , встановлено, що в будинку зареєстровані [PERSON] , 1971 року народження, [PERSON] , 1995 року народження, [PERSON] , 2005 року народження, та [PERSON] , 1976 року народження. Вказані особи, зі слів сусідів в даному господарстві не проживають (а.с.16). Згідно довідки, виданої виконкомом Неполоковецької селищної ради №1302 від 02.11.2021 року, до складу сімї [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , входять: дружина [PERSON] , 1976 року народження, син [PERSON] , 1995 року народження, та дочка [PERSON] , 2005 року народження (а.с.17). Письмовими пояснення [PERSON] та [PERSON] , сусіди позивача, підтверджується те, що [PERSON] з 2000 року в господарстві не проживає, комунальні послуги не сплачує, витрати по утриманню майна не несе. Дочка [PERSON] ніколи в даному будинку не проживала, а син [PERSON] з 2000 року, після виїзду матері за кордон, в будинку не проживає, а проживав у бабусі (а.с.18,20). Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з викладеного та зважаючи на те, що відповідачі змінили місце проживання, вибувши з житлового будинку позивача і з 2000 року в цьому житлі не проживають, однак є зареєстрованими за вказаною адресою, а позивач згідно ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved