Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до КП «Придніпровська СУБ» ЧМР про стягнення заробітної плати та моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він займає посаду начальника юридичного відділу КП «Придніпровська СУБ». На підставі його заяви від 13 листопада 2017 року, наказом КП «Придніпровська СУБ» за підписом директора [PERSON], було встановлено неповний робочий день, тривалістю 4 години. 17 січня 2018 року Черкаською міською радою було прийнято рішення «Про припинення комунальних підприємств житлово-комунального господарства міста», шляхом їх злиття (реорганізації). Відповідно до п.2 рішення вирішено створити на базі комунальних підприємств - комунальне підприємство «Міська служба утримання будинків». На підставі рішення була створена та затверджена комісія з припинення комунальних підприємств, головою якої призначено Танюка С.О., а позивача включено до складу комісії. 6 серпня 2018 року за заявою позивача, наказом КП «Придніпровська СУБ» за підписом голови комісії з припинення Танюка С.О. було встановлений повний робочий день тривалістю вісім годин. Зазначає, що 22 серпня 2018 року рішенням Черкаської міської ради №2-3447 скасовано рішення Черкаської міської ради «Про припинення комунальних підприємств житлово-комунального господарства міста» за №2-2881 від 17 січня 2018 року. Вказує, що ним було отримано розрахунковий лист 5 вересня 2018 року про нараховану заробітну плату за серпень 2018 року. В графі «оклад/тариф» зазначена сума коштів в розмірі 5042,14 грн. Згідно затвердженого штатного розкладу розмір заробітної плати начальника юридичного відділу становить 10 084, 28 грн. Вважає, що директором підприємства [PERSON] вчинено порушення вимог Закону України «Про оплату праці», в частині одностороннього зменшення розміру заробітної плати. Вказує, що він звернувся зі службовою запискою на ім'я директора підприємства з проханням повідомити про підстави зменшення розміру заробітної плати в односторонньому порядку. На момент звернення з заявою до суду відповідь не надана. Також, зазначає, що відповідно до розрахункового листа про нараховану заробітну плату за серпень 2018 року, нараховану в розмірі 4582 ,76 грн. та надбавку 229,19 грн. Тобто розмір недотриманої частини заробітної плати складає 4811,95 грн. У зв'язку з затримкою виплати заробітної плати за серпень 2018 року, він відчував моральні страждання. На його утриманні перебуває дружина та двоє малолітніх дітей. Крім того, він має кредитні зобов'язання перед фінансовими установами, за якими повинен сплачувати обов'язкові платежі. Таким чином, просить суд стягнути з КП «Придніпровська СУБ» на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 4811 грн. 95 коп., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси суду від 13 вересня 2018 року позов залишено без руху, в зв'язку з несплатою судового збору за вимогу про стягнення моральної шкоди. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 16 жовтня 2018 року позивач, посилаючись на те, що 21 вересня 2018 року відповідачем було донараховано заробітну плата за серпень 2018 року за фактично відпрацьований час, з подальшою виплатою зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5 000 грн та сплачений судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. 31 жовтня 2018 року, на виконання вимог ст. 278 ЦПК України, представником відповідача за довіреністю Коновал В.І. надано до суду письмовий відзив на позовну заяву та докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову.(а.с. 43) В судове засідання позивач зменшенні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн.. В судовому засіданні представник відповідача КП «Придніпровська СУБ» заперечував проти задоволення зменшених позовних вимог, вказуючи, що вимога позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. є завеликою та безпідставною. Враховуючи думку позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об'єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працює в КП «Придніпровська СУБ» та займає посаду начальника юридичного відділу. Конституційне право громадян на оплату праці розглядається як одне з найбільш важливих та пріоритетних засад становлення і розвитку суспільства, ефективний засіб стимулювання працівників та службовців до належного та якісного виконання службових обов'язків. Згідно із ст.ст. 21, 43 Конституції України, ст.ст. 94, 115 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці» кожна людина має право на заробітну плату за виконану роботу та її своєчасне одержання в повному обсязі. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то відповідно до ст.15 ЦК кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Пунктами 4.1.9., 4.1.11., 4.1.12. колективного договору на 2017-2018 рр. КП «Придніпровська СУБ» передбачено здійснювати виплату заробітної плати працівникам: два рази на місць у робочі дні через проміжок часу, що не перевищує 16-ти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата; у наступні терміни: за першу половину місяця ( у розмірі не менше 50% посадового окладу, тарифної ставки за фактично відпрацьований час) - не пізніше 23 числа місяця, за який нараховується зарплата, кінцевий розрахунок не пізніше - 7 числа наступного місяця. Якщо 7 число наступного місяця припадає на святковий або вихідний день остаточну оплату проводити до свята чи вихідного. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути залежними від здійснення підприємством інших платежів. Не допускати заборгованості з заробітної плати. У разі її наявності працівникам надаються щомісяця витяги з розрахункової відомості (особового рахунка) із заробітної плати з даними про дату утворення і розміри заборгованості та розміри нарахованої компенсації за затримку виплати заробітної плати. Як вбачається з листа Управління Держпраці у Черкаській області №К-704/14-01/6368 від 26 вересня 2018 року «Про розгляд звернення» згідно наданих підприємством документів: табелів обліку робочого часу, відомостей нарахування та виплати заробітної плати, частину заробітної плати за серпень 2018 року [PERSON] виплачено 21 вересня 2018 року, чим порушено вимоги ч.1,2 ст. 115 КЗпП України, ч.1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту щодо даного спору визначені КЗпП України. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. Зокрема, ч. 1 ст. 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року (з відповідними змінами) роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України (набрав чинності з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається позивачем, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Суд враховує, що КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин. Аналізуючи вищенаведені норми права у сукупності з доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позивачу була спричинена моральна шкода бездіяльністю відповідача, яка полягала у несвоєчасній невиплаті йому належних сум заробітної плати. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, у тому числі тривалість порушення прав позивача, характер порушення прав позивача, характер та обсяг душевних страждань, втрату нормальних життєвих зв'язків, здійснення додаткових зусиль для організації власного життя, зусиль, вжитих для відновлення порушених прав, а також принципи розумності та справедливості. Суд вважає вимогу позивача про відшкодування йому моральної шкоди задовольнити частково у розмірі 3000 грн. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, а відповідач своїх заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення уточнених позовних вимог. Надані позивачем докази свідчать про обґрунтованість розміру понесених судових витрат в сумі 704 грн. 80 коп., а тому вони підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: partial