Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 530 519, 78 грн. та судовий збір в розмірі 5305,20 грн. В обгрунтування вказаного позову зазначає, що 20.03.2007 між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 07/21-05 за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 20000,00 дол. США зі сплатою 13,5 % річних та кінцевим терміном повернення 19.03.2012. Зазначає, що 19.02.2009 Самбірським міськрайонним судом Львівської області був виданий судовий наказ № 2-н-10/2009 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» 18460 дол. США , 13 140, 67 грн. боргу за користування кредитом, з яких: кредит - 16501,90 дол. США, відсотки - 1958, 94 дол. США, пеня - 13140,67 грн. Вказує, що незважаючи на судовий наказ, відповідачем не виконуються зобов'язання за кредитним договором у зв'язку з чим станом на 07.04.2016 має заборгованість у розмірі 1009724, 92 грн., яка складається з: - кредит - 16501,90 дол. США, - відсотки - 17628,97 дол. США; - штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 123758,29 грн. Таким, чином різниця нестягнутої суми заборгованості склала 530519,78 грн. з яких: -кредит - 0,00 дол. США, -відсотки - 406761,49 грн.; -штраф/пеня - 123758,29 грн. З урахуванням наведеного, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24.05.2016 по справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду. 29.08.2016 вищезазначена справа надійшла до Солом'янського районного суду м. Києва на підставі ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17.06.2016 для розгляду за підсудністю. 30.08.2016 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 10.10.2016 до суду представником відповідача [PERSON] було подано заяву про застосування строків позовної давності. Ухвалою суду від 11.07.2018 судом було витребувано у ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» виписку по особовому рахунку № [NUMBER] на ім'я [PERSON] 18.09.2018 до суду, на виконання вимог ухвали від 11.07.2018 було надано виписку по особовому рахунку. 16.11.2018 до суду представником відповідача було надано відзив щодо вимог про стягнення відсотків за кредитним договором. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог та застосувати строк позовної давності. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача вважав, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з заявленими вимогами, а тому просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку Судом встановлено, що 20.03.2007 між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 07/21-05 за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 20000,00 дол. США зі сплатою 13,5 % річних та кінцевим терміном повернення до 16.00 години 19.03.2012 (а.с.5-9). Відповідно до п. 3.3.4. вищезазначеного договору, позичальник зобов'язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом в строки та на умовах, визначені цим договором. Відповідно до п. 3.3.5. договору, позичальник зобов'язаний на вимогу кредитодавця дострокову повернути наявну заборгованість за кредитом, сплатити проценти за фактичний термін користування кредитом та штрафні санкції. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем по справі було порушено умови взятих зобов"язань, а тому ПАТ "ВіЕйБі"звернувся до Самбірського міськрайонного суду Львівської областіз заявою про видачу судового наказу. 19.02.2009 Самбірським міськрайонним судом Львівської області був виданий судовий наказ № 2-н-10/2009 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» 18460 дол. США , 13 140, 67 грн. боргу за користування кредитом, з яких: кредит - 16501,90 дол. США, відсотки - 1958, 94 дол. США, пеня - 13140,67 грн. (а.с.13). Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що позивачем було пред"явлено до відповідача вимогу про дострокове стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором № 07/21-05 від 20.03.2007 на виконання умов п.3.2.3 Договору. Вказані обставини не заперечувалися також позивачем по справі. 11.02.2013 на підставі вищезазначеного наказу, Самбірським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області було відкрито виконавче провадження № 36467446. Як вбачається з довідки Самбірського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, з [PERSON] стягнуто 20400,00 грн., тобто частково виконано судове рішення, що також не заперечувалося сторонами по справі. Звертаючись до суду з даним позовом позивач вважає, що з відповідача має бути стягнуто різницю нестягнутої суми заборгованості,тобто за період з 19.02.2009 -07.04.2016, яка становить 530519,78 грн. та складається: кредит - 0,00 дол. США, відсотки - 406761,49 грн.; штраф/пеня - 123758,29 грн. Щодо зазначених обставин в обгрунтування позову, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору вбачається, що термін користування кредитом між сторонами визначено до 16.00 год.19.03.2012. Відповідно до п.7.5. кредитного договору, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання ними прийнятих на себе зобов'язань. Відповідно до п. 2.4.3 договору, при розрахунку процентів враховується перший день надання кредиту і не враховується останній день терміну користування кредитом. Суд вважає, що дійсно позивач має право вимоги до відповідача про стягнення відсотків та штрафних санкцій за користування кредитними коштами до повного виконання взятих зобов"язань. Разом з тим суд вважає, що позивачем пропущено строк на звернення до суду з заявленими вимогами, а тому подана заява відповідача про застосування строку позовної давності в порядку ч. 3 ст. 267 ЦК України є обгрунтованою та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як встановлено вище, ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на виконання п.3.2.2. Договору використав своє право вимоги дострокового повернення суми кредитної заборгованості, звернувшись у лютому 2009 року до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення на свою користь з [PERSON] заборгованості. Отже, такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й суд, який задовольнив вимоги та видав судовий наказ на його користь. Такого висновку дійшла колегія суддів Верховного суду України в постанові від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Як вбачається з судового наказу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19.02.2009, останній набрав чинності 09.03.2009. З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся з даним позовом до суду 05.05.2016, здавши його до відділення поштового зв'язку, що підтверджується конвертом, який знаходиться в матеріалах справи. Тобто, сплив строку позовної давності є очевидним та становить 09.03.2012. Разом з тим, суд вважає, що враховуючи, що умовами спірного кредитного договору встановлено кінцевий термін повернення кредиту о 16.00 год. 19.03.2012 , то в будь-якому випадку банк мав право звернення з даним позовом не пізніше 20.03.2015 . Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Разом з тим, в судовому засіданні представником позивача не надано доказів переривання відповідачем строку позовної давності у розумінні вимог ст. 264 ЦК України. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Між тим, позивач не зазначено поважні причини пропуску строку позовної давності. Судом також не встановлено поважних причин пропуску позивачем строку позовної давності. Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи обставини викладені вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, внаслідок спливу строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом. З огляду на викладене вище, підстави для стягнення з відповідача також понесених позивачем витрат по сплаті судового збору, відсутні.

Outcome: dismissed