Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що з відповіда-чем по справі вона проживала однією родиною з 20 листопада 2009 року. [INFO] року у них народилася донька - [PERSON]. У даний час дитина проживає з нею, вона матеріаль-но утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та мораль-ний розвиток. На даний час вони з відповідачем разом не проживають, участі у вихованні та догляду за дитиною він не бере, розвитком дитини не цікавиться та безпідставно чинить перешкоди у здійсненні нею заходів спрямованих на покращення здоров»я дитини так, як відмовляється надати дозвіл на виїзд у її супроводі їхній дитині за кордон для відпочинку та оздоровлення. На її неодноразові прохання надати дозвіл на виїзд за кордон та оформлення проїзного документу дитини відповідачем ігноруються, а тому це питання в добровільному порядку між ними не врегульовано. Так, як відповідач зловживаючи своїми правами відмовляється від надання згоди на виїзд доньки для відпочинку та оздоровлення за межі України, чим перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів дитини, з метою захисту прав дитини вона вимушена звернутися до суду з позовною заявою про надання дозволу на її тимчасовий виїзд за кордон до Сполучених Штатів Америки на період до 04.10.2017 року, без дозволу батька. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву якою підтримала зміст позовних вимог та просить про розгляд справи без її участі. Відповідач в судовеза сідання не з'явився, подав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини справи . Сторони мають доньку: [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 02 серпня 2012 року. Малолітня дитина сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні так, як позивач з відповідачем тривалий час разом не проживають та ніяких стосунків не підтримують. Відповідач чинить перешкоди у здійсненні заходів спрямованих на покращення здоров»я дитини так, як відмовляється надати дозвіл її на виїзд у супроводі матері за кордон для відпочинку та оздоровлення. Судом також встановлено, що позивач, турбуючись про виховання та утримання дитини має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок та оздоровлення дитини, а відповідач відмовляється від надання згоди на виїзд доньки для відпочинку та оздоровлення за межі України. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється, як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 141 СК визначена рівність прав та обов'язків батьків відносно дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Як вбачається з позовної заяви, позивач має бажання та можливість тимчасового виїзду за кордон з метою забезпечити відпочинок та оздоровлення дитини, але через відсутність можливості отримати відповідну згоду від відповідача, остання позбавлена такої можливості. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст. 4 Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до вищезазначеного, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову.

Outcome: approved