Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

В січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа. В заяві заявниця зазначила , що 01 квітня 2003 року вона , [PERSON] , отримала державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 038051, виданий Свинарською сільською радою Уманського району Черкаської області на підставі рішення сесії Свинарської сільської ради народних депутатів № 6-4 від 06.02.2003 року і зареєстрованого за № 198 в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, де її прізвище зазначено [PERSON] , ім?я [PERSON] та по батькові [PERSON]. В паспорті громадянина України зазначено прізвище [PERSON] , ім?я [PERSON] , по батькові [PERSON]. Проте, обумовлений правовстановлюючий документ містить помилку в написанні по батькові заявниці, що створює їй перешкоди в розпорядженні належним останній майном. Разом з тим, усунути в адміністративному порядку розбіжність у написанні по батькові в указаному правовстановлюючому документі не має можливості : в державному акті на право приватної власності на землю не допускається внесення виправлення помилки. Посилаючись на наведені обставини, а також на те, що встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, оскільки вона бажає здійснити розпорядження належною на праві власності їй земельною ділянкою , просить заяву задовольнити. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи міськрайонного управління в Уманському районі та м. Умані Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області в судове засідання не з'явився, письмово подав заяву за вх. № 4780 від 28.02.2018 року, в якій просить справу розглядати без участі представника, не заперечує проти задоволення заяви. Вислухавши думку заявниці, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, відповідно до ст.293 ЦПК України, п.п.4,12Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року„Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"(з наступними змінами),окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. За правилами п.6 ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові,місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв'язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Так, як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення сесії Свинарської сільської ради народних депутатів № 6-4 від 06.02.2003 року [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 038051, що зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю року за № 198.Проте, обумовлений правовстановлюючий документ містить помилку в написанні по батькові власника даної земельної ділянки. Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо. Вказане свідчить про відсутність об'єктивної можливості приведення оспорюваного документа у відповідність до вимог закону. В той же час факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів. ( а.с.4-6, 8). Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власника майна, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved