Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, згідно із якою 06.08.1978 року Липовецьким районним відділом реєстрації актів зареєстровано шлюб між позивачем та [PERSON], актовий запис № 48. 17.01.2012 року рішенням Оратівського районного суду Вінницької області шлюб між сторонами було розірвано. У 1992 р. на спільні кошти подружжя відповідачем придбано квартиру № 3 у смт. Оратів, по пров. Садовому , 13. Дана квартира зареєстрована на праві власності, згідно реєстраційного посвідчення від 21.10.1992 р., та , відповідно до довідки № 262 від 13.06.2016 року, виданої виконкомом Оратівської селищної ради, вартість квартири виплачена в повному обсязі. Відповідно до звіту про оцінку майна від 29.06.2016 року, вартість спільної квартири сторін на сьогоднішній день складає 160458,00 грн. Оскільки відповідач не проживає у спірній квартирі, а позивач доглядає дану квартиру та сплачує комунальні послуги, тому [PERSON] просить припинити право власності на ? квартири № 3 у смт. Оратів, по пров. Садовому , 13, яка належить [PERSON] та визнати за нею право власності на частку відповідача з присудженням їй компенсації вартості квартири. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та проти задоволення позову не заперечує. Від учасників судового розгляду до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України, у зв"язку з чим \~ в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, \~ не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. [PERSON] проживала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 06.08.1978 року. За час спільного проживання [PERSON] було придбано квартиру № 3 у смт. Оратів, по пров. Садовому , 13. 06 серпня 1978 року виконавчим комітетом Липовецьким районним відділом реєстрації актів зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 48, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-АМ № 393270. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири 15.05.1992 року [PERSON] придбав квартиру № 3 у смт. Оратів, по пров. Садовому , 13. Згідно реєстраційного посвідчення від 21.10.1992 року, за [PERSON] зареєстрована квартира № 3 у смт. Оратів, по пров. Садовому , 13 на праві особистої власності на підставі договора купівлі-продажу квартири, посвідченого Оратівською державною нотаріальною конторою 15.05.1992 р. реєстр. № 332, та записано в реєстрову книгу № 6. Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області по цивільній справі № 2-395/11 від 17.01.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до звіту про оцінку майна, сформованого ПП «АРГУМЕНТ» від 29.06.2016 року, вартість квартири власника [PERSON], яка розташована за адресою №\~ 3 за адресою пров. Садовий, 13, смт. Оратів Оратівського району Вінницької областіскладає 160458,00 грн. Згідно довідки № 292 від 13.06.2016 року, виданої виконавчим комітетом Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області, згідно договору купівлі-продажу від 15.05.1992 року квартири [ADDRESS] сплачено 50% вартості квартири 21.05.1992 року в сумі 7900 грн на рахунок Оратівської селищної ради. Решта коштів в сумі 7912 грн від вартості квартири сплачено 26.08.1993 року. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної \~Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005року у справі «Смірнова проти України»). \~Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України обєктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Таким чином[ADDRESS] за адресою пров. Садовий, 13, смт. Оратів Оратівського району Вінницької області, придбаний відповідачем на спільні кошти подружжя за час перебування у шлюбі, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Ст. 63 СК України\~встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1\~ст. 69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд\~\~ має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Враховуючи зазначене, а також те, що позивач [PERSON] просить суд стягнути з неї грошову компенсацію в розмірі ? частини вартості квартири, а відповідач [PERSON] не заперечує проти сплати зазначеної компенсації, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~\~\~\~ Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 802,29 грн., рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved