Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно - житловий будинок у [ADDRESS] . При зверненні в нотаріальну контору позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Дружина та син спадкодавця, відповідачі по справі, в шестимісячний термін подали заяви про відмову від прийняття спадщини. Просить суд визнати за ним право власності на спадковий будинок після смерті батька. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задовольнити. Відповідачі подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про те, що вимоги заявленого позову визнають повністю. Представник третьої особи без самостійних вимог, Виноградівська державна нотаріальна контора, повідомлена про час та місце проведення судового засідання, заяв та клопотань не подавав. Відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе у судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.08.2019 року. Після смерті спадкодавця залишилась спадщина, зокрема: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця позивач прийняв спадщину в порядку передбаченому ст. 1269 ЦК України, звернувся до нотаріуса з відповідною заявою. Інших спадкоємців котрі прийняли спадщину немає. При зверненні в нотаріальну контору в порядку передбаченому ст.1269 ЦК України, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. У зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Окрім позивача в коло спадкоємців після смерті спадкодавця могли входити: його дружина [PERSON] , син [PERSON] , які в шестимісячний термін подали заяви про відмову від прийняття спадщини; його син [PERSON] , який помер [INFO] ; його дочка [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкове майно, будинок за адресою: [ADDRESS] , належав спадкодавцю однак право власності на нього він не зареєстрував і дій, щодо реєстрації права власності не вчиняв. Вказане підтверджується архівними даними «Виноградівського МБТІ» згідно яких будинок за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі будівельного паспорту виданого 18.03.1983 року, довідка від 12.05.2020 року. Окрім вказаного право власності спадкодавця на будинок підтверджується: проектом електропостачання будинку за адресою: [ADDRESS] , від 07.07.1992 року; рахунком «Виноградівського МБТІ» від 27.01.1994 року; довідкою «Виноградівського МБТІ» від 27.01.1994 року про те, що будинок за адресою: [ADDRESS] , житлова площа якого становить 53,4 кв.м. зареєстрований за [PERSON] ; довідкою «Виноградівського МБТІ» від 16.08.2001 року про те, що будинок за адресою: [ADDRESS] , житлова площа якого становить 53,4 кв.м. зареєстрований за [PERSON] ; довідка «Виноградівського РБТІ» від 06.07.2005 року про те, що будинок за адресою: [ADDRESS] , рахується за [PERSON] ; типовим договором про надання послуг з газопостачання від 26.12.2006 року, згідно якого споживачем газу за адресою [ADDRESS] , є [PERSON] . Право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано за жодною особою, що підтверджується довідкою з ДРРПНМ від 30.05.2020 року. У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно визначення поняття спадкування у ч.1 ст.1216 ЦК України, таким є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч.1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч.2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4). Як вбачається з копії технічного паспорту будинок за адресою: [ADDRESS] , збудовано в 1988 році. Державна реєстрація права власності, зокрема, на споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже відсутність реєстрації права власності на спадкове майно, в даному випадку перешкоджає оформленню спадкових прав у нотаріальному порядку. В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст.392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися д осуду з правилами позовного провадження. Разом з тим, згідно п.6 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно. Відповідно до п.37 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється . В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 328, ст. 392 ЦК України). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвецїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved