Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої позовні вимоги, позивач обґрунтувала наступним. 16 грудня 1998 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно до цієї угоди, вона придбала у [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Зазначена квартира належала відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого сьомою Одеською нотаріальною конторою 07.09.1998 р. та зареєстрованого в МБТІ та РОН м.Одеси 15 вересня 1998 року під № 8 стр.7 кн.296пр. Зазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований 16 грудня 1998 року на Одеській універсальній біржі «Витязь» за реєстраційним номером № 98-788М. Позивач вказує що, до підписання договору вона передала власнику квартири грошові кошти за придбану квартиру у розмірі 7650 грн., що підтверджується п.6 зазначеного договору. Після укладення зазначеного договору № 98-788М, продавець передав позивачу ключі від придбаної квартири, позивач поселилася та проживає у спірній квартирі до цього часу, сплачуючи комунальні платежі. Крім того, позивачка вказала, що після придбання квартири [ADDRESS], вона 17 грудня 1998 року зареєструвала своє право власності в МБТІ та РОН м. Одеси під реєстраційним № 8 стр.48 кн.312 пр. На думку позивача, вона та відповідач, в повному обсязі виконали умови укладеної між ними угоди, претензій ні від однієї зі сторін не було, а тому, позивач вважає, що угода між ними відбулася в дійсності. На даний час позивач бажає провести відчуження належної їй на праві приватної власності, квартири [ADDRESS]. Проте, у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу був зареєстрований на біржі, а не нотаріально посвідчений та відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, позивач просив визнати зазначений договір дійсним. Позивач у судове засідання не з'явилася. Від представника позивача до суду надійшла заява, згідно якої він позовні вимоги підтримує та просить суд без участі позивача, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. Від відповідача до суду надійшла заява, у якій він просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, прийшов до наступного. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового, або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 13 Постанови № 9 від 06 листопада 2009 року Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді таких справ, суди повинні з'ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. Судом встановлено, що 16 грудня 1998 року позивач та відповідач - [PERSON] уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно до договору купівлі-продажу, [PERSON] придбала у [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Зазначена квартира належала відповідачу, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого сьомою Одеською нотаріальною конторою 07.09.1998 р. та зареєстрованого в МБТІ та РОН м.Одеси 15 вересня 1998 року під № 8 стр.7 кн.296пр. Зазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований 16 грудня 1998 року на Одеській універсальній біржі «Витязь» за реєстраційним номером № 98-788М.(а.с.3-4). Крім того, вказана квартира [ADDRESS], 17 грудня 1998 року позивачем була зареєстрована в МБТІ та РОН м.Одеси під реєстраційним № 8 стор.48 кн.312 пр.(а.с.4) Виходячи з викладеного, підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу нерухомого майна від 16 грудня 1998 року, укладений на Одеській Універсальній Товарній Біржі «Витязь» за реєстраційним номером №.№ 98-788М. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Підтвердженням факту виникнення права власності у позивача на вищезазначену квартиру, є реєстрація зазначеної квартири в КП «ОМБТІ та РОН» на праві приватної власності за № 8 стор.48 кн.312, що підтверджується копією договору. Крім того, позивач зареєструвала своє місце проживання у вказаній квартирі - 04.01.1999 року, про що свідчить паспорт позивачки (а.с.5). Відповідно до вимог ст. 15 Закону України „Про товарну біржу", членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно із статутом біржі, вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного, за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною, з моменту її реєстрації на біржі. Оскільки, 6 січня 2003 р. був прийнятий Верховною Радою Цивільний кодекс, який набрав чинності з 1 січня 2004 р., а зазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений 16 грудня 1998 року, тобто, на час дії ЦК УРСР (в ред. 1963 року), то суд керується нормами ЦК, який діяв на вказаний час. Так, згідно ст. 224 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), за договором купівлі-продажу, продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти це майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), право продажу майна належить власнику. Статтею 47 ЦК УРСР зазначено, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно п. 6 договору купівлі - продажу від 16 грудня 1998 року, квартира була продана за кошти, які отримані Продавцем до підписання договору.(а.с.3). Виходячи з викладеного, судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, позивач передала відповідачу обумовлену в Договорі купівлі-продажу грошову суму, а відповідач передав позивачу ключі від спірної квартири, після чого позивач вселилася до квартири, де і проживає на час розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оскільки, згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі продажу нерухомого майна обумовлена діючим на той час законодавством, суд вважає, що підстави для відмови у визнанні договору купівлі-продажу дійсним, відсутні. Таким чином, суд прийшов до висновку, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі.

Outcome: approved