Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та фізичної особи-підприємця [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, посилаючись на те, що 05 березня 2010 року о 10 годині 40 хвилин на вулиці Сонячній у м. Кривому Розі сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автобуса « ГАЗ 3221 СПГ» державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля « Шкода Октавія» н/з [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Шкода Октавія» н/з [NUMBER], що належить [PERSON]. 19.03.2010 року відбувся огляд пошкодженого в результаті ДТП автомобіля «Шкода Октавія» н/з [NUMBER] , судовим експертом [PERSON], розмір завданих збитків [PERSON], відповідно до Звіту № Д36/03/10 від 25.03.2010 року склав 6086 грн.06 коп. Суму заподіяних збитків, за вирахуванням ПДВ в розмірі 5071 грн.72 коп. Моторне ( транспортне) страхове бюро України сплатило [PERSON] Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 31.03.2010 року [PERSON] було визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (340 грн). Таким чином Моторне ( транспортне) страхове бюро України просить стягнути із [PERSON] збитки в розмірі 5699 грн.52 коп : 5071 грн.72 коп - розмір відшкодування; 533 грн.63 коп - вартість послуг аварійного комісара. Представник позивача Степаненко В.Л. до суду не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність , позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позовної заяви заперечували в повному обсязі, пояснивши, що працював на час скоєння ДТП у ФОП [PERSON] на маршрутному таксі за маршрутом № 315, який належав [PERSON], таким чином він працівник - водій, несе матеріальну відповідальність перед роботодавцем СПД [PERSON], яка наняла його на роботу і яка є перевізником, тобто за договором перевезення відповідає перед пасажирами та третіми особами за шкоду, спричинену останнім. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 05 березня 2010 року о 10 годині 40 хвилин на вулиці Сонячній у м. Кривому Розі сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автобуса «ГАЗ 3221 СПГ» державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Шкода Октавія» н/з [NUMBER], під керуванням водія [PERSON].( а.с.9). В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Шкода Октавія» н/з [NUMBER], що належить [PERSON]. 19.03.2010 року відбувся огляд пошкодженого в результаті ДТП автомобіля «Шкода Октавія» н/з [NUMBER] , судовим експертом [PERSON], розмір завданих збитків [PERSON], відповідно до Звіту № Д36/03/10 від 25.03.2010 року склав 6086 грн.06 коп. ( а.с.11-15). Суму заподіяних збитків, за вирахуванням ПДВ в розмірі 5071 грн.72 коп. Моторне ( транспортне) страхове бюро України сплатило [PERSON] ( а.с.24-25) Згідно п. 38.2.1 ст. 38.2.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 цього Закону. Оскільки позивач здійснив відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів до нього згідно положень ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38.2.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» перейшло право вимоги на відшкодування вказаних витрат в порядку регресу. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз'яснень, викладених в абзацах 1, 3-5 пункту 6 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до ст. 1191 ЦК України. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (ч. 3 і 4 ст. 1187 ЦК України). Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 червня 2013 року судом до участі у справі залучено у якості співвідповідача ФОП [PERSON] , як власника транспортного засобу та роботодавця [PERSON] На час виникнення ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем [PERSON] та виконував свої трудові обов'язки щодо керування автобусом «ГАЗ 3221 СПГ» державний номерний знак [NUMBER], що на праві власності належить [PERSON]. Зазначені обставини стверджується поясненнями свідка [PERSON], наданих в судовому засіданні. Подорожнім листом № 003718 виданий на ім'я [PERSON] (а.с.52, 53). Карткою стажування водіїв де дозволено [PERSON] 05.03.2010 року виїзд (а.с.55). З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що за шкоду, завдану [PERSON] під час виконання ним своїх трудових обов'язків має нести відповідальність в порядку регресу його роботодавець ФОП "[PERSON] та відмовити у задоволенні позовних вимог МТСБУ до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Згідно ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Проте документально підтверджено сплату правової допомоги на суму 750 грн., що підлягають стягненню з відповідача. Згідно із ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати На підставі викладеного,

Outcome: partial