Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов позивач мотивує тим, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 11.10.2010р. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. На підставі Договору надання банківських послуг банком відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, а відповідачу надано у користування кредитну картку. В подальшому кредитний ліміт збільшився до 13\~000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3 Договору, на підставі якого Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення)\~за рішенням\~та ініціативою\~Банку. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах в передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позовної заяви. Таким чином, у порушення п. 2.1.1.5.5 Договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно до п. 2.1.1.2.12. Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна; 84,0% - для картки "Універсальна голд". Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими. У зв`язку\~з зазначеними\~порушеннями зобов`язань\~за кредитним\~договором відповідач\~станом на\~26.10.2020р.\~має заборгованість\~30\~203,02 грн., з яких: - 23\~668,08грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; - 23\~668,08грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 0,00 заборгованість за нарахованими відстоками; - 6\~534,94 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; - 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; - 0,00грн.- нарахована пеня; - 0,00 грн. - нараховано комісії. Позивач просить\~суд стягнути\~з відповідача\~ [PERSON] \~на користь\~АТ КБ\~"ПриватБанк"\~заборгованість за\~договором про\~надання банківських\~послуг №\~б/н\~від 11.10.2010р.\~у розмірі\~30\~203,02 станом на 26.10.2020р. грн. та судові витрати у розмірі 2\~102,00грн. Ухвалою суду від 16.01.2021р. відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 16.01.2021 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача [PERSON] на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. Натомість відповідач скерував до суду заяву вх. №422/21-Вх від 04.02.2021р., в якій зазначив про необізнаність про існування заборгованості за кредитом, оскільки не отримував будь-яких повідомлень про наявність заборгованості, де клопотав про розгляд справи за його обов`язкової участі. Ухвалою суду від 05.02.2021р. клопотання відповідача задоволено та призначено розгляд справи з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, в матеріалах справи мається клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи мається поштове повідомлення про вручення кореспонденції. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України\~провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.10.2010р. між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Згідно даної анкети-заяви вбачається, що відповідач [PERSON] 11.10.2010р. виявив бажання отримати банківські послуги. Анкета заява не містить відомостей про тип банківської картки та обраний тариф. З паспорту споживчого кредиту вбачається, що [PERSON] 15.01.2018р. ознайомився з інформацією про основні умови кредитування кредитних продуктів - Універсальна та Універсальна Голд, де визначено основні умови кредитування. Зокрема визначено процентну ставку в межах пільгового періоду, відсотків річних 0,01%; процентну ставку за межами пільгового періоду, відсотків річних 43,2% (Універсальна) та 42% (Універсальна Голд), членський внесок за участь у Голд Клубі -20 грн. (Універсальна Голд), умови отримання готівкових коштів з використанням платіжної картки та користування коштами поза межами пільгового періоду 52,84% (Універсальна) та 53,36% (Універсальна Голд), порядок повернення кредиту умови отримання коштів з використанням платіжної картки та користування коштами в межах та поза межами пільгового кредиту; умови застосування штрафних санкцій, процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту в розмірі- 86,4 (Універсальна) та 84% (Універсальна Голд). Таким чином вбачається, що кредитні продукти- Універсальна та Універсальна Голд мають тарифні плани, відмінні один від одного. Паспорт не містить відомостей про визначення типу обраного кредитного продукту. Згідно довідки № б/н вбачається, що 15.08.2018р. було відкрито кредитну картку № [NUMBER] , термін дії 09/21 без зазначення виду картки та встановленого тарифного плану. Згідно довідки № б/н про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки вбачається, що 15.08.2018р. відбувся старт карткового рахунку № [NUMBER] , 18.10.2018р. було встановлено кредитний ліміт в розмірі 1000,00 грн., який 11.03.2019р. було збільшено до максимального розміру в 13000,00 грн. та 03.04.2020р. зменшено до 0,00грн. Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості, яку необхідно сплатити [PERSON] станом на 26.10.2020р. складає 30\~203,02 грн., з яких: - 23\~668,08грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; - 23\~668,08грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 0,00 заборгованість за нарахованими відстоками; - 6\~534,94 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; - 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; - 0,00грн.- нарахована пеня; - 0,00 грн. - нараховано комісії. Суд частково погоджується з наданим позивачем розрахунком в частині наявності заборгованості за тілом кредиту у розмірі максимального кредитного ліміту 13\~000,00 грн. та не погоджується з нарахуванням решти заборгованості з огляду на таке. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України, відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно\~ст.629 ЦК України\~- договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно наданого витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» встановлено,\~що кредитні\~карти «Універсальна,\~30\~днів пільгового\~періоду», \~«Універсальна,\~55\~днів пільгового\~періоду», «Універсальна\~CONTRACT»,\~«Універсальна GOLD»\~мають різну\~базову %\~ставку у\~місяць на залишок непростроченої заборгованості, загалом 4 (чотири) різні тарифні плани. При цьому витяг містить відмітки про те, що у різні періоди Банком вносились зміни до тарифних планів та не містить відомостей про ознайомлення [PERSON] з вказаними тарифами, а анкета-заява та паспорт споживчого кредиту не містять відомостей про обраний тариф з наданого переліку. Відповідно Витягу з Тарифів. з 01.01.2013р. всі картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду, переведені на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; - з 01.09.2014р. проводилась зміна тарифного плану «Універсальна, CONTRAKT» на «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» або «Універсальна, GOLD; - з 01.09.2014р. змінено процентну ставку по кредитним картам «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД»; - з 01.04.2015 р. змінено тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД». Таким чином можна зробити висновок що позивачем після укладення кредитного договору вносились зміни до тарифних планів, картки «Універсальна» та «Універсальна Голд» мають власні тарифні плани, відмінні від решти планів, зазначених у Витягу з Тарифів, однак таких відомостей позивачем не надано. Крім того, у цьому витязі наявні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. Також з розрахунку заборгованості вбачається, що у різні періоди банком застосовувалась різна процентна ставка, яка становила як 3,5 % так і 3,4 % Також банком застосовувались процентна ставка при порушенні умов кредитування, міс, яка становила як 7,0% так і 3,5% та 3,4% та процентну ставку на прострочений кредит, річна у розмірі як 84,00 так і 42,00% та 40,80%. Однак матеріали позовної заяви не містять правового обґрунтування встановлення та зміни відсотку таких ставок та ознайомлення відповідача з такими змінами. Обґрунтовуючи право на нарахування заборгованості за заборгованістю за простроченими відсотками банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» (ресурс: Умови та правила надання банківських послуг, розміщені на офіційному сайті ПриватБанку: www.privatbank.ua). Витягом з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів, наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» та Тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15), 03.07.2019р. ( справа №342/180/17), 18.11.2020р. ( справа №876/32/20). Також у цій справі неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (11.10.2010 року) до моменту звернення до суду з вказаним позовом (11.01.2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Суд враховує, що Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, не підписані відповідачем, тому це не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами справи 11.10.2010 р. шляхом підписання анкети-заяви, оскільки протилежні висновки суперечили б вищенаведеним вимогам ч.ч.1, 2 ст.207, ст.1055 ЦК України\~про письмову форму кредитного договору. З цих підстав суд приходить до висновку про недоведеність тверджень позивача про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність позичальника у виді пені та штрафів, та обов`язок по сплаті відсотків за користування кредитними коштами з порядком розрахунку розміру, визначеного банком, отже відповідні позовні вимоги є необґрунтованими. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією ВС у постанові від 04.09.2019 у справі №382/1131/18. Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17). Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами в т.ч. процентів на прострочену заборгованість, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Такі висновки відповідають практиці ВС у справі №697/2065/16-ц, постанова від 20.11.2019р., та спростовують доводи скаржника про необхідність стягнення таких платежів. Водночас, заслуговують на увагу доводи скаржника про наявність заборгованості за простроченим тілом кредиту. Згідно п.1.1.1.72 Умов простроченим кредитом є кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернуті у строк, передбачений договором. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також враховуючи, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно наданої виписки за договором № б/н станом на 27.10.2020р. вбачається, що [PERSON] здійснював користування кредитною карткою та фактично отримав кредитні кошти внаслідок зняття готівки та придбання товарів та послуг, використання сервісу «Оплата частинами» у період з 17.11.2018р. по 30.03.2019р., що відповідає розміру кредитного ліміту 13\~000,00грн., встановленого станом на 11.03.2019р. Таким чином суд оцінює критично твердження відповідача про необізнаність про наявність заборгованості за отриманим кредитом, та розцінює його як позицію захисту, оскільки відповідач не підтвердив його жодним доказом та дане твердження спростовується доказами, наданими позивачем. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної лінії вбачається, що станом на 03.04.2020р. кредитний ліміт за картковим рахунком зменшено та становить - 0,00 грн. У позовній заяві відсутнє обґрунтування з посиланням на норми законодавства та конкретні пункти договору щодо збільшення заборгованості за тілом кредиту з розміру максимального кредитного ліміту 13\~000,00 грн. до вказаних у розрахунку 23\~668,08 грн. поза межами кредитного ліміту. Крім того, з вказаної виписки вбачається, що банком регулярно списувались платежі за договорами [NUMBER] та [NUMBER] , однак у позовній заяві не зазначено, яку саме кредитну картку та з яким тарифним планом отримав [PERSON] , та взагалі відсутні відомості про укладення договорів [NUMBER] та [NUMBER] та їх умов, тому суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування відсотків, розміри регулярних платежів та включення їх до заборгованості за наданим кредитом. Враховуючи викладене суд приходить висновку про можливість часткового задоволення вимоги банку про стягнення заборгованості по тілу кредиту, а саме в розмірі кредитного ліміту 13\~000,00грн., оскільки вона включає в себе заборгованість за простроченим тілом кредиту та її розмір підтверджений банківською випискою по картковому рахунку і не спростований відповідачем. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі максимального встановленого кредитного ліміту 13\~000,00 коп. Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 2\~102,00 гривні, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір 904,74 грн. на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial