Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати за нею майнові права на двокімнатну квартиру № 23 загальною будівельною площею 86,73 метрів квадратних, що знаходиться на сьомому поверсі і розміщена в будівельних осях М-У, 4-7, багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS], будівництво якої нею було повністю профінансовано в розмірі 483 876 гривень 70 копійок; визнати за нею право власності на частку в об'єкті незавершеного будівництва - двокімнатну квартиру № 23 загальною будівельною площею 86,73 метрів квадратних, що знаходиться на сьомому поверсі і розміщена в будівельних осях М-У, 4-7, багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS], будівництво якої нею було повністю профінансовано в розмірі 483 876 гривень 70 копійок. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в 2005 році вона інвестувала в будівництво двокімнатної квартири загальною приведеною площею 86,73 кв.м. в багатоповерховому будинку на [ADDRESS] шляхом укладення з ТОВ «Українська інвестиційно-інжинірингова компанія» договору купівлі-продажу цінних паперів № ЦПО-383/2.3./23/3 від 22 вересня 2005 року. Умовами даного договору купівлі-продажу цінних паперів передбачено, що вона отримує у власність згадану квартиру за умови пред'явлення облігацій до погашення. Запланована дата введення будови в експлуатацію згідно цього договору була І-ше півріччя 2007 року. Строки оплати вартості цільових облігацій за цим договором складали: до 27 вересня 2005 року -138 969,70 гривень; до 22 жовтня 2005 року - 320 699,30 гривень. Вона зі своєї сторони повністю виконала умови договору і оплатила в якості інвестиції вартість цільових облігацій за даним договором в повному обсязі, а саме: оплатила 138 969,70 гривень 28 вересня 2005 року, і 344907 гривень 21 жовтня 2005 року (з урахуванням умов додатку № 2 до цього договору). Утім, в 2007 році відповідачем цей будинок не було збудовано і не введено в експлуатацію. Протягом декількох років відповідач запевняв про те, що будинок добудують і здадуть в експлуатацію, але неодноразово переносив строки введення його в експлуатацію. 15 серпня 2012 року між нею та відповідачем було укладено договір № 383/23/1Б купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно від 15 серпня 2012 року, а договір купівлі-продажу цінних паперів № ЦПО-383/2.3./23/3 від 22 вересня 2005 року було припинено. Крім того, 15 серпня 2012 року між відповідачем та нею було складено акт прийому-передачі майнових прав від 15 серпня 2012 року, за яким сторони підтвердили факт передання відповідачем та прийняття нею майнових прав на квартиру загальною проектною площею 86,73 метрів квадратних, кількість кімнат - 2, за номером (будівельним номером) 23, що знаходиться на 7-му поверсі і розміщена в будівельних осях М-У, 4-7, багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS]. Таким чином, вона є власником майнових прав (часток) в згаданому вище незавершеному будівництвом об'єкті, які оплачені нею у повному обсязі. Вказаним актом передбачено, що відповідач бере на себе зобов'язання добудувати і здати будинок в експлуатацію уже не пізніше 30 травня 2013 року. Однак, відповідач порушив свої зобов'язання за згаданим вище договором № 383/23/1Б купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно від 15 серпня 2012 року та актом прийому-передачі майнових прав від 15 серпня 2012 року, і не закінчив будівництво даного будинку та не здійснив введення його в експлуатацію. Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача подав до суду заяву, з проханням розглянути справу без його участі, позов підтримує повністю, просить його задовольнити у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, відповідача, та за згодою позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Згідно положення частини 1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Як вбачається з матеріалів справи, 22 вересня 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-інжинірингова компанія» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № ЦПО-383/2.3/23/3, відповідно до умов якого продавець - ТОВ «Українська інвестиційно-інжинірингова компанія» зобов'язується продати, а покупець - [PERSON] придбати пакет цінних паперів, з метою отримання «Цільового об'єкту», з характеристиками та на умовах, визначених цим договором (а.с.7-13). Відповідно до п. 1.2 Розділу 1 вказаного договору, Пакет цінних паперів це - іменна безпроцентна (цільова) облігація серії «D» в розмірі 86 штук з терміном пред'явлення облігацій до погашення з 12 січня 2009 року до 10 квітня 2009 року. Згідно п. 1.3. Розділу 1, цільовим об'єктом є приміщення з такими характеристиками: квартира, що буде знаходитися в Будові № 3 згідно із проектно-кошторисною документацією на [ADDRESS]. Квартира загальною приведеною площею 86,73 кв.м. (в тому числі площа з понижуючим коефіцієнтом балкону - 0,3, лоджії - 0,5, заскленої веранди-1), що підлягає уточненню за актом інвентаризації БТІ; за умовним номером 23, на поверсі 7, розміщена в будівельних осях М-У, 4-7, кількість кімнат 2. Відповідно до п. 2.1. Розділу 2 договору, вартість однієї облігації, передбаченої п. 1.2. договору на момент укладання договору становить 5 344,99 гривень, без ПДВ. Відповідно вартість «Пакету цінних паперів» на момент укладення договору становить 459 669,00 гривень. Сторони підтверджують, що ціна договору не буде збільшуватись на суму податку на додану вартість за умови незмінності чинного законодавства, що регулює дані питання. За пунктом 2.5. Розділу 2 договору, підтвердженням виникнення у покупця права власності на цінні папери є виписка з «Рахунку у цінних паперах», яка надається покупцю зберігачем. Згідно п. 3.1. Розділу 3 договору, покупець отримує у власність „Цільовий об'єкт" який переходить до нього лише за умови пред'явлення облігацій до погашення та здійснення дій, передбачених пунктами 2.2, 3.5, 3.6, 3.7 цього Договору. Відповідно до п. 3.3 Розділу 3 договору, пред'явлення облігацій до погашення передбачається лише за умови введення Будови № 3 в експлуатацію. Пред'явлення облігацій до погашення без наявності даної умови не дозволяється. За п. 3.4. Розділу 3 договору, погашення облігацій починається з «12» січня 2009 року та закінчується «10» квітня 2009 року. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 4.2. Розділу 4 договору, продавець зобов'язується, зокрема, передати «Цільовий Об'єкт» покупцю в разі виконання останнім умов договору, на умовах та в строки, передбачені договором; в день підписання договору укласти з продавцем Акт вибору (відведення) «Цільового об'єкту», для забезпечення здійснення «Покупцем» пред'явлення облігацій до погашення та здійснення операцій з цінними паперами на вторинному ринку в порядку, встановленому Договором, чинним законодавством та інформацією про випуск облігацій ТОВ «Українська інвестиційно-інжинірингова компанія»; забезпечити повернення коштів «Покупцю» на умовах та в строки, встановлені п.п. 5.3., 5.5. Договору; підписати Акт приймання-передачі «Цільового об'єкту» лише за умови зворотнього надходження на «Рахунок у цінних паперах» «Продавця» «Пакету цінних паперів» «Покупця», що оплачений «Покупцем» на умовах, встановлених Договором, з особливостями, встановленими п.2.6. Договору. 26 травня 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-інжинірингова компанія» та позивачем укладено Акт вибору (відведення) Цільового об'єкту №А-383/2.3/23/3, відповідно до якого позивач отримав право на отримання Цільового об'єкту, яким є квартира, що буде знаходитися в Будові № 3 згідно з проектно-кошторисною документацією на [ADDRESS]. Квартира загальною приведеною площею 86,73 кв.м (в тому числі площа з понижуючим коефіцієнтом балкону - 0,3, лоджії - 0,5, заскленої веранди-1), що підлягає уточненню за актом інвентаризації БТІ; за умовним номером 23, на поверсі 7, розміщена в будівельних осях М-У, 4-7, кількість кімнат 2 (а.с.16-17). 15 серпня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-інжинірингова компанія» та позивачем укладено договір купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно (квартиру) № 383/23/1Б (а.с.21-26). Відповідно до п.п. 2.1. Розділу 2, 3.1., .3.2. Розділу 3 вказаного договору, в порядку та на умовах, передбачених цим договором, продавець зобов'язується передати у власність покупця майнові права на новозбудоване майно, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити майнові права на новозбудоване майно. Під майновими правами, які продавець передає у власність покупцю, сторони розуміють право продавця набути у власність новозбудоване майно, яке виникає у продавця на підставі чинного Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 039205 та дозволу на виконання будівельних робіт №0790-Дн/Р від 01 жовтня 2008 року, а також затвердженої проектної документації об'єкта будівництва. Об'єкт будівництва - багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS]. Новозбудоване майно - квартира, що розташована у об'єкті будівництва та має наступні технічні характеристики: поверх 7; будівельний номер квартири 23, яка розміщена в будівельних осях М-У, 4-7; кількість кімнат 2; загальна проектна площа 86,73 кв.м. На виконання умов вказаного договору сторони уклали акт прийму-передачі майнових прав від 15 серпня 2012 року (а.с.27-28). Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 24 грудня 2014 року відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-інжинірингова компанія» було порушено справу про банкрутство (а.с.80-84). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було виконано всі умови укладених між сторонами договорів, про що свідчать платіжні доручення № 1 від 28 вересня 2005 року та № 1 від 21 жовтня 2005 року (а.с.19, 20). В той же час, зі своєї сторони відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-інжинірингова компанія» не виконано умови договорів та в строки не здано в експлуатацію житловий будинок з вбудованими та прибудованими приміщеннями з цільовими об'єктами позивача. Відповідно до ст.4 Закону України від 18.09.1991 р. №1560-ХП «Про інвестиційну діяльність» фінансування будівництва об'єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, може здійснюватися в тому числі шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов'язань за якими здійснюється шляхом передачі об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва. Згідно з ч.5 ст.7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами інвестицій, відповідно до законодавчих актів України. Відповідно до ч.1 ст. 334 Цивільного Кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Водночас, в ст. 331 Цивільного кодексу України визначено, що у разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Так, оскільки будівництво житлового будинку ведеться з 2005 року, при цьому відповідач не дотримується взятих на себе зобов'язання щодо строків будівництва, порушив умови договору, а тому права позивача підлягають захисту. Як передбачено ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вимоги про визнання права власності є необхідною умовою для досягнення позивачем й іншої мети позову, а саме - отримання правовстановлюючих документів на майно. І визнання цього права за особою судом є підставою (передумовою) для зобов'язання органів державної реєстрації прав на таке майно видати відповідні документи. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, оскільки позивачем виконано умови договорів, однак всупереч умов договору відповідачем не здано об'єкт нерухомості в експлуатацію, право власності позивача підлягає захисту у судовому порядку. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності,суд приходить до висновку про задоволення позову . Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 3 654 гривень 00 копійок. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved