Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/2 частини земельної ділянки для ведення товарного сілськогосподарського виробництва площею 3,8872 га, що розташована в адміністративних межах Хрестителівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області. Мотивує позов тим, що дана частина земельної ділянки належала її батькові [PERSON], який помер 09.11.2016 року. Позивач є спадкоємцем за законом, прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Крім цього, спадщину померлого прийняв син померлого- брат позивача. Позивач не може здійснити оформлення спадкових прав у зв"язку з виникненням спору щодо поділу спадкового майна. Це стало підставою для відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій він просить розглядати справу без його участі, позов визнає. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач є дітьми [PERSON]. 09 листопада 2016 року [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть серія І-СР № 281310, а.с. 6). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить 1/2 частина земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,8872 га, кадастровий номер 7125184000:03:000:0053, що розташована в адміністративних межах Хрестителевської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області. Померлий [PERSON] успадкував дану частину земельної ділянки (пай) після смерті дружини [PERSON], яка померла 24 серпня 2011 року, на підтвердження чого суду надано свідоцтво про право на спадщину за законом ( а.с. 12). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, заповіту померлий не складав (а.с.34). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач та відповідач [PERSON] як діти померлого є спадкоємцями першої черги після його смерті. Статтею 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. З довідки Хрестителівської сільської ради від 10.12.2017 року № 1338 вбачається, що [PERSON] до дня смерті проживав з сином [PERSON] (а.с.7). З листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори № 90-01/16 від 06.02.2018 та доданих документів вбачається, що після смерті [PERSON] до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 31-33). Аналізуючи вказане суд приходить до висновку, що спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON], які у встановлений законодавством строки та спосіб прийняли спадщину, є його діти - [PERSON] та [PERSON] На даний час [PERSON] позов визнає, не претендує на спадкове майно, що є предметом спору. Позивач зверталася до Чорнобаївської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8872 га, проте їй було відмовлено у зв"язку з тим, що інший спадкоємець, який проживав разом з спадкодавцем на час її смерті у шестимісячний строк заяви про відмову від спадщини не подав. А відтак, спадщину прийняв і частки кожного спадкоємця є рівними (лист № 1668/02-16 від 13.10.2017, а.с. 15). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В розумінні глави 12 Цивільного кодексу України земельна ділянка як нерухоме майно є об"єктом цивільних прав. Згідно ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути обєктом права власності. За приписом ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги визнання позову відповідачем, грунтуючись на вищезазначених нормах права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] прийняла спадщину у встановлений законом спосіб, а наданими суду доказами підтверджено її право на спадкування зазначеного майна та його належність на час смерті спадкодавцю. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved