Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Орган опіки та піклування м. Черкаси в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька в свідоцтвах про народження малолітніх [PERSON] та [PERSON] внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відомості про батька малолітнього [PERSON] в свідоцтво про народження дитини внесені відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України (визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою). Малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом із батьком [PERSON] 08.11.2019 до Служби у справах дітей ЧМР надійшла інформація адміністрації Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 про те, що малолітня [PERSON] протягом 3-х днів не відвідує школу. Під час відвідування родини було встановлено, що діти перебувають вдома самі без матері [PERSON] . Квартира перебувала у занедбаному стані: бруд, сморід, діти голодні та недоглянуті. За таких обставин, представниками поліції в присутності лікаря педіатра КНБ ДЧМЦПМСД та працівника служби у справах дітей було складено Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, на підставі якого малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] влаштовані до КЗ Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей ЧОР. Представники комунального закладу встановили, що на момент влаштування дітей останні були брудні, голодні, занедбані та з ознаками педикульозу. Мати не змогла пояснити свою відсутність вдома протягом тривалого часу. В січні 2020 року працівниками служби у справах дітей обстежені умови проживання родини за адресою: [ADDRESS] - в квартирі було прибрано, але для дітей не створені умови для проживання та відпочинку, відсутні окремі спальні місця, холодильник та продукти харчування. В подальшому, 11.02.2020 на засіданні Комісії було ухвалено рішення про повернення малолітніх на виховання в родину матері з метою збереження біологічної родини, та рекомендовано [PERSON] продовжити співпрацю з Черкаським міським центром соціальних служб для підвищення батьківського потенціалу. Малолітні [PERSON] та [PERSON] поставлені на облік в службі у справах дітей Черкаської міської ради як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, а саме проживають в родині, де мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. В липні 2020 року, через недогляд з боку матері, малолітня [PERSON] отримала опік правого боку І-ІІ ступеню тяжкості та перебувала на лікуванні. Після виписки з лікарні ,мати відмовилася від допомоги медичних фахівців, перев`язку ран робила самостійно. Протягом березня-вересня 2020 року родина неодноразово відвідувалася працівниками служби у справах дітей та фахівцями Центру. Було встановлено, що мати разом з дітьми проживає у родичів за адресою: [ADDRESS] . Громадянка [PERSON] повідомила, що не працює, не має доходу, її родину утримує хрещений. Станом на 07.09.2020 за інформацією Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4, малолітня [PERSON] приступила до навчання вчасно. Малолітня [PERSON] до навчання не приступила, що в телефонній бесіді підтвердила й мати. Малолітня [PERSON] має загальне недорозвинення мовлення III ступеню, дизартрію, дисграфію, дислексію. 21.09.2020 мати отримала висновок про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини. За інформацією школи, малолітня [PERSON] має пропуски навчання без поважних причин, до уроків не готується. Мати зв`язок з адміністрацією школи не підтримує, рекомендації класного керівника не виконує. Мати не є авторитетом для доньки. З січня 2021 року дитина майже не відвідує навчальний заклад. З пояснень матері з`ясовано, що з лютого 2021 року малолітня проживає у сторонніх осіб, які займаються її вихованням та утриманням. За інформацією адміністрації Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 32, малолітня [PERSON] з 27.01.2021 не відвідує навчальний заклад через педикульоз. Станом на 10.02.2021 дитина до навчання не приступила. Громадянка [PERSON] не працює, не має засобів для існування та утримання малолітніх дітей, діти недоглянуті, занедбані, мати не цікавиться життям, здоров`ям, духовним та моральним розвитком дітей, залишає їх на тривалий час на сторонніх людей. 19.02.2021 мати [PERSON] надала заяву до служби у справах дітей про те, що погоджується на відібрання в неї малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Своє рішення громадянка [PERSON] пояснила тим, що не має на дівчат виховного впливу, вони не прислухаються до її думки, ігнорують її зауваження. Того ж дня малолітніх влаштовано до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради». Щодо малолітнього [PERSON] , громадянка [PERSON] повідомила, що має намір займатися виховання та утриманням сина самостійно. Протягом тривалого часу громадянка [PERSON] діє всупереч інтересам дітей, тим самим позбавила їх права на належне батьківське виховання та утримання. За таких обставин, змушені звернутися до суду з даним позовом, просять суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідачки на користь малолітніх аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на особовий рахунок кожної дитини у відділенні Державного ощадного банку України, починаючи з надходження позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Малолітніх передати органу опіки та піклування для подальшого влаштування. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.06.2021 року відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.07.2021 закрито підготовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача - [PERSON] в судовому засідання наполягала на позовних вимогах та просила позов задовольнити. Додатково зазначила, що ситуація в родині погіршується. Старша донька [PERSON] пройшла курс лікування у Смілі та на даний час потребує обстеження, оскільки у неї спостерігається схильність до суїцидальних дій. Матір`ю не створені належні умови для проживання дітей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Зазначила, що піклується про дітей. Вказала, що неофіційно влаштувалась на роботу, аби забезпечити дітей необхідним. На даний час займається придбанням ліжечок для дітей. Підтвердила, що [PERSON] схильна до суїцидів, однак вважала, що з позбавленням її батьківських прав такі дії доньки лише будуть частішими. Суд, заслухавши думку сторін, взявши до уваги висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб". З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серії [NUMBER] від 27.12.2016 року, актовий запис № 617; Серії [NUMBER] від 15.05.2012 року, актовий запис № 532. Відповідно до довідки про склад сім`ї від 01.12.2017 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] . 08.11.2019 року до Служби у справах дітей надійшло клопотання Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 про вилучення із сім`ї [PERSON] та інших дітей і направлення їх до КЗ Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації для дітей. На підставі Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, 08.11.2019 року малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] влаштовані до КЗ Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей ЧОР. Представники комунального закладу встановили, що на момент влаштування дітей останні були брудні, голодні, занедбані та з ознаками педикульозу. Відповідно до пояснень [PERSON] від 11.11.2019 року зазначено, що діти перебували у теплому домі з дідусем. Так як його викликали на службу, діти залишились самі. Відповідно до Наказів Служби у справах дітей № 166/с та № 167/с від 15.11.2019 малолітні [PERSON] та [PERSON] взяті на облік в службі у справах дітей Черкаської міської ради як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, а саме проживають в родині, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до листа КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» № 68 від 04.02.2020 року зазначено, що мати [PERSON] відвідала дітей [PERSON] та [PERSON] у Центрі з 08.11.2019 року 16 раз. В подальшому громадянка [PERSON] написала заяву з проханням повернути малолітніх на виховання в родину. 11.02.2020 на засіданні Комісії розглядалася заява [PERSON] щодо повернення на виховання в родину малолітніх дітей. З метою збереження біологічної родини, беручи до уваги, що між матір`ю та малолітніми існує стійкий психологічний зв`язок, діти люблять матір та готові до повернення в родину, було ухвалено рішення про повернення малолітніх на виховання в родину матері, та рекомендовано [PERSON] продовжити співпрацю з Черкаським міським центром соціальних служб для підвищення батьківського потенціалу. Однак, згідно зі Службовою інформацією головного спеціаліста служби у справах дітей Яковлєва А.О. від 07.07.2020 року встановлено, що одна з дочок [PERSON] - [PERSON] , в результаті необережності, отримала опік правого боку (1-2 ступеню тяжкості) та була госпіталізована до Першої міської лікарні, виписана з лікарні 03.07.2020 року. Перев`язку та оброблення травмованої частини тіла здійснює [PERSON] із допомогою знайомої медсестри. Станом на 07.09.2020 року за інформацією Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 малолітня [PERSON] приступила до навчання вчасно. Малолітня [PERSON] до навчання не приступила. Відповідно до Інформаційної довідки Черкаської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 32 ЧМР Черкаської області № 01-16/357 від 02.10.2020, 01.10.2020 та 02.10.2020 [PERSON] по закінченню освітнього процесу вчасно не приходила до шкоди за дитиною [PERSON] , не попереджаючи про це і не повідомляючи причину запізнення. Після неодноразових дзвінків класовода та директора школи, мати направила старшу доньку, 11-річну дівчину за молодшою сестрою. Після запрошення [PERSON] до школи, у неї взяли пояснення щодо ситуації, яка склалася, на що вона реагувала знервовано та агресивно. Так, відповідно до ясень [PERSON] від 07.10.2020 року встановлено, що вона себе погано почувала, тому не змогла самостійно приїхати за донькою, так як відстань до школи не маленька. Малолітня [PERSON] має загальне недорозвинення мовлення ІІІ ступеню, дизартрію, дисграфію, дислексію. 21.09.2020 мати отримала висновок про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини. Зі інформацією адміністрації Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 32, малолітня [PERSON] з 27.01.2021 не відвідує навчальний заклад через педикульоз. Станом на 10.02.2021 дитина до навчання не приступила. Зі інформацією адміністрації Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4, де навчається малолітня [PERSON] , малолітня має пропуски навчання без поважних причин, до уроків не готується. Мати зв`язок з адміністрацією школи не підтримує, рекомендації класного керівника не виконує. Мати не є авторитетом для доньки. З січня 2021 року дитина майже не відвідує навчальний заклад. З пояснень матері з`ясовано, що з лютого2021 року малолітня проживає у сторонніх осіб, які займаються її вихованням та утриманням. 19.02.2021 року [PERSON] звернулася до Служби у справах дітей із заявою, у якій просила оформити дітей в інтернатні установи для того, щоб вона могла навести лад у сім`ї, не має на дівчат виховного впливу. Пояснила, що старша донька [PERSON] наразі з нею не проживає, у неї педикульоз. [PERSON] проживає в сторонніх осіб та не хоче з нею спілкуватися. Того ж дня малолітніх [PERSON] та [PERSON] влаштовано до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради». Таким чином, встановлено, що протягом тривалого часу [PERSON] діє всупереч інтересам дітей, тим самим позбавила їх права на належне батьківське виховання та утримання. Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини (далі Європейська конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Європейської конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»). При цьому, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Європейської конвенції (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»). Так, в даній конкретній ситуації позбавлення відповідачки батьківських прав охоплюється статтею 8 Європейської конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Виходячи з конкретних обставин справи, втручання у право відповідача здійснюється з метою захисту прав і свобод малолітніх дітей, що підпадає під виняток, передбачений пунктом 2 статті 8 Європейської конвенції і підтверджує наявність вимоги щодо «законної мети» такого втручання. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 2 п. 16 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків, як підстава для позбавлення батьків батьківських прав, має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В матеріалах справи мається Висновок Виконавчого комітету Черкаської міської ради № 323/30-03-03 від 02.06.2021 року про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] щодо малолітніх [PERSON] , яка народилася [INFO] , та [PERSON] , яка народилася [INFO] . Частина 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України вказує, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст.. 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, приймаючи до уваги той факт, що відповідачка протягом тривалого часу діє всупереч інтересам дітей, не цікавиться життям, здоров`ям, духовним та моральним розвитком дітей, тим самим діє всупереч інтересам дітей, позбавляючи їх права на належне батьківське виховання та утримання, суд доходить до висновку, що це є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст.166 СК України вбачається, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку утримувати дитину. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд на вимогу позивача вирішує питання про стягнення аліментів на дитину. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення СК України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв`язку між останніми. Обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до задоволення, до стягнення з відповідачки підлягають аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини доходів щомісячно, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан відповідача, яка не обмежена у працездатності, отже має можливість працювати та за рахунок заробітку брати участь в утриманні дітей. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судовому засідання не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача.

Outcome: approved