Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до суду про визнання за ним права на земельну ділянку та зобов'язання передати у власність земельну ділянку із вільних земель резервного фонду. На підтвердження заявлених вимог представник позивача зазначила, що [PERSON] з 1988 року по 1996 роки працював економістом по оплаті праці в спілці селян с. Великий Жванчик Дунаєвецького району Хмельницької області. При складанні списків осіб, що мають право на земельну частку (пай) під час розпаювання був включений до списку, тому набув права на отримання у власність земельної частки (паю). Однак отримати пай на даний час немає змоги, оскільки йому відмовлено Дунаєвецькою райдержадміністрацією, так як відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує права на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий райдержадміністрацією. Відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Дунаєвецькою райдержадміністрацією на території Великожванчицької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, відомості про наявність сертифікату на право на земельну частку (пай), свідоцтва про право на спадщину - відсутні, тому звертається до суду. Справу просить розглянути у їх відсутності. Представник відповідача, Дунаєвецької райдержадміністрації Хмельницькій області, в поданій заяві розгляд справи просить провести без їх участі , проти задоволення позову не заперечує. В зв'язку з поданими заявами, в силу ст. 197 ч.2 ЦПК України, розгляд справи проводиться у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що позивач з 1988 року по 1996 роки працював економістом по оплаті праці в спілці селян с. Великий Жванчик Дунаєвецького району Хмельницької області, що підтверджується копією трудової книжки. [PERSON] був включений до списку осіб до державного акта А серія ХМ №000368 від 10 жовтня 1995 року на право колективної власності на землю, що підтверджується копією державного акта та копією списку громадян колективного сільськогосподарського підприємства. Однак листом Дунаєвецької райдержадміністрації йому відмовлено у видачі земельної ділянки. Відповідно до п.2,7 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям, право на земельну частку (пай) мають члени сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного товариства, підприємства, кооперативу, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю; створюванний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств. В силу п. "а" ч.3 ст.22, ч.1 п "а" ст.81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва; громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповідно до ч.10 ст.25 ЗК України, резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є доведені та обґрунтовані, тому підлягають задоволенню в заявленому обсязі.

Outcome: approved