Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 03.05.2004 року Веренчанською сільською радою Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом № 07. Посилається на те, що 03.05.2004 року вона уклала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя їх не склалось через різні погляди на життя та частих сварок між ними, вони перестали розуміти один одного, не можуть знайти між собою спільної думки. Відповідач зловживає спиртними напитками, застосовує фізичне нальство по відношенню до неї, в зв'язку із чим позивач втратила до відповідача почуття поваги, любові та довіри та вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер, тому просить його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Просила після розлучення залишити її прізвище без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.05.2004 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 03.05.2004 року (а.с.6). В шлюбі у сторін народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], котрі проживають із позивачем. Причиною розпаду сім'ї є те, що спільне проживання сторін та шлюбні відносини між ними стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя та частих сварок. Відповідач зловживає алкоголем, після чого вчиняє побутові скандали та насильство у сім"ї. Між сторонами втрачено почуття поваги, любові та довіри, їх шлюб розпався та носить формальний характер. Протягом тривалого часу між сторонами відсутні подружні відносини. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім'ї суперечить їх інтересам, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved