Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Корецька районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні позовних вимог зазначає, що [PERSON] є матір'ю неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Розпорядженням голови Корецької райдержадміністрації від 25.01.2018 року № 19 малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] направлено до КЗ „Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини" Рівненської обласної ради, а розпорядженням голови Корецької райдержадміністрації від 31.05.2018 року № 166 [PERSON] переведено до Рівненського обласного навчально - реабілітаційного центру (копії розпоряджень додається). З 26.01.2018 року відповідачі дітей відвідували рідко, а з 01.06.2018 по даний час взагалі не відвідували, про їх здоров'я та матеріальний стан не турбуються, виховання та доглядом не займаються. Зважаючи на це Корецька районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування змушена звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В суді представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення повістки на адресу зареєстрованого місця проживання та шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-порталі Судової влади України. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву засвідчену секретарем Світанівської сільської ради Корецького району про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що являється головою Світанівської сільської ради. Зазначила, що позивачі не доглядають за дітьми, ведуть аморальний спосіб життя, зловживають алкогольними напоями. Вказала, що [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS], однак там не проживає, її місцезнаходженння невідоме. Сільська рада неодноразово зверталася до Корецької РДА з приводу неналежного здійснення [PERSON] та [PERSON] батьківських обов'язків. Врешті решт 25.01.2018 року малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] направлено до КЗ «Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини» Рівненської обласної ради. Зазначила, що [PERSON] після звільнення з місць позбавлення волі приїхав у село, має відкриту форму туберкульозу, у зв'язку з чим був відправлений в реабілітаційний центр м. Вараш, Рівненської області. Фактично за дітьми здійснювали бабуся з вітчимом. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що являється вітчимом для [PERSON] та [PERSON], проживає спільно з [PERSON], яка і доглядає дітей разом з ним. Підтвердив покази [PERSON] про те, що [PERSON] та [PERSON] не доглядають за дітьми, ведуть аморальний спосіб життя, зловживають алкогольними напоями. Фактично за дітьми догляд здійснює мати [PERSON], [PERSON] та він. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.06.2015 року відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.10.2017 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Факт зміни прізвища відповідачки з «[PERSON]» на «[PERSON]» підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану №00021871545 від 15.01.2019 року. Відповідно до характеристики від 17.10.2018 року наданої Світанівською сільською радою Корецького району Рівненської області [PERSON] проживає у с. Світанок, Корецького району. Зарекомендувала себе з негативної сторони, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. Двоє її дітей [PERSON] та [PERSON] знаходяться в будинку дитини в м. Рівне. Мати дітей не відвідує, не піклується про них. Відповідно до характеристики від 17.10.2018 року наданої Світанівською сільською радою Корецького району Рівненської області [PERSON] проживає з 2016 року у с. Світанок, Корецького району без реєстрації місця проживання. Зарекомендував себе з негативної сторони, ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, прибув на територію сільської ради з місць позбавлення волі. Його син, [PERSON] знаходиться в будинку дитини в м. Рівне. Батько дитини не відвідує, не піклується про нього. При вивченні доданих до позову матеріалів: пояснень завідувача ФАПу с. Світанок від 21.12.2017 року, сільського голови [PERSON] від 25.04.2017 року, [PERSON] від 17.10.2018 року, характеристик на [PERSON] та [PERSON], складених актів обстежень матеріально-побутових проживання сім'ї від 16.08.2016 року, 11.05.2016 року, 25.04.2017 року, 08.09.2017 року, інших матеріалів судом з'ясовано ряд обставин, які підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] належно вихованням дітей не займаються, не забезпечують нормальних умов для їх проживання та не піклуються фізичний і духовний розвиток дітей. Сім'я [PERSON] та [PERSON] знаходились під соціальним супроводом Корецького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді в періоди: 04.10.2016 - 16.05.2017 роки, 16.05.2017 - 08.02.2018 роки, 08.02.2018 - 13.07.2018 роки, 13.07.2018 - по даний час. Як працівниками соціальних служб, так і представниками ФАПу, сільської ради неодноразово проводилися профілактичні бесіди, роз'яснення щодо створення сприятливих умов для проживання та виховання дітей, належного догляду за ними, недопустимості вживання спиртних напоїв, уникнення сумнівних компаній, однак позитивного результату не досягнуто. Встановлено, що розпорядженням голови Корецької райдержадміністрації від 25.01.2018 року № 19 малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] направлено до КЗ «Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини» Рівненської обласної ради, а розпорядженням голови Корецької райдержадміністрації від 31.05.2018 року № 166 [PERSON] переведено до Рівненського обласного навчально- реабілітаційного центру. Згідно висновку Корецької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування №01-17/4243/18 від 12.11.2018 року з метою захисту прав дитини, Корецька райдержадміністрація, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав, [PERSON], [INFO], жительку [ADDRESS] відносно малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. А також позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], фактично проживаючого в [ADDRESS] відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO] Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток та утримувати своїх неповнолітніх дітей. В абзаці 2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона(він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Аналізуючи вказані обставини, суд приходить до переконання про свідоме нехтування відповідачами своїми батьківськими обов'язками та її небажання змінити своє ставлення до дитини. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов'язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, відповідачі не вважали необхідним скористатися своїми правами надання особистих пояснень та доказів, спростування аргументів позивача. Також, при винесені рішення по суті спору, суд враховує, що позбавлення батьківських прав не є порушенням прав батьків, оскільки згідно з ч. 1 ст. 168 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров'ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Крім того, в порядку ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі не тільки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню та матеріальному утриманню дочки, а й свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками та своєю байдужістю травмують психічне здоров'я дитини, не піклуються про фізичний і духовний розвиток, не забезпечують належного харчування, медичного огляду, лікування, а отже ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дочки, не проявляють батьківської турботи, але мають реальну можливість виконувати такі обов'язки, а тому є всі підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав. Щодо вимог про стягнення з відповідачів аліментів суд зазначає наступне Відповідно до ч.1 ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідачі своїх батьківських обов'язків, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення повноліття, не виконують протягом тривалого часу. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особи, позбавлені батьківських прав не звільняються від обов'язку утримувати дитину. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд, на вимогу позивача, вирішує питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 182 СК України , при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідачі мають задовільний стан здоров'я, аліментними зобов'язаннями не обтяжені, а тому суд вважає, що кожен з відповідачів спроможний сплачувати аліменти на користь неповнолітніх дітей в сумі не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно починаючи з дня подачі заяви і до їх повноліття. Судові витрати, які складаються з судового збору, від сплати якого позивач звільнений, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", підлягають стягненню з відповідачів на користь держави на підставі ст. 141 ЦПК України в рівних частинах. На підставі ст. ст. 164-166, 181-183, 191 СК України та

Outcome: approved