Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника у березні 2021 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Ю.ЕС.АЙ.» про відшкодування збитків завданих джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач зазначив,\~що 22\~липня 2020\~року в\~м.\~Вишневому по\~вул.\~Європейській водій\~ [PERSON] ,\~керуючи автомобілем\~«ВАЗ»,\~р/н [NUMBER] , не надав переваги в русі автомобілю, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення та пошкодив автомобіль «Renault», р/н [NUMBER] . 19 жовтня 2020 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, внаслідок якого було пошкоджено автомобіль «Renault», р/н [NUMBER] . Власником транспортного засобу «Renault», р/н [NUMBER] , є позивач. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 364 766,53 грн. Вартість матеріального збитку становить 133 913,01 грн. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент вказаної ДТП була застрахована у третьої особи ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» з лімітом майнової відповідальності 130 000,00 грн та франшизою 1 300,00 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.04.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 12.07.2021 року\~ухвалою суду закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду на 07.09.2021 року. 02.09.2021 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, яке задоволено судом. Представники відповідача та третьої особи у судове засідання 07.09.2021 року не з`явилися, причини неявки суду не відомі, про дату та час судового розгляду відповідач були повідомлені належним чином. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 27 липня 2020 року серії ДПР 18 № 435106 [PERSON] 22 липня 2020 року о 04 год. 40 хв. вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, а саме керуючи транспортним засобом ВАЗ-211210, державний номерний знак [NUMBER] , по вулиці Європейській в м. Вишневому Києво-Святошинського району Київської області, яка є другорядною, виїхав на перехрестя з вулиці Київської та не надав переваги в русі вантажному автомобілю Renault Premium, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався праворуч по головній дорозі, від зіткнення автомобіль ВАЗ-211210, державний номерний знак [NUMBER] , відкинуло на зустрічну смугу вулиці Київської, по якій рухався вантажний автомобіль Volvo FH 440, внаслідок зіткнення з вказаним автомобілем, автомобіль Renault Premium, державний номерний знак [NUMBER] , після зіткнення з автомобілем ВАЗ-211210, державний номерний знак [NUMBER] , став некерований та допустив зіткнення з дерев`яним парканом на лівому узбіччі, всі автомобілі отримали механічні пошкодження, водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Таким чином, своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги пункту 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001року №1306 (далі Правила дорожнього руху), чим вчинив адміністративне правопорушення, за що статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.10.2020 року по справі №369/9377/20 [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ст.124 КУпАП (ДТП). Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України) При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»). Згідно п. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Пунктом 16 Постанови передбачено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.ст 3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників; об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Висновком автотоварознавчого дослідження №419/07-20 від 24.09.2020р., виконаним суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Клевер-Експерт» (ЄДРПОУ 40174792), вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Premium, державний номерний знак [NUMBER] складає 364 766,53 грн., вартість матеріального збитку складає 133 913,01 грн. Згідно полісу № AO/2414238, укладеного 25.12.2019р., страховиком за шкоду, заподіяну транспортним засобом-автомобілем ВАЗ 211210 д.н.з. [NUMBER] "Ю.Ес.Ай." м. Київ, пр. Героїв Сталінграда, 4, корпус 6А, відповідальність якого становить (страховий ліміт 130 000,00 грн. франшиза 1300 грн.) 128 700,00 грн. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 13 липня 2021 року у справі №756/7822/21 позов [PERSON] до третьої особи у цій справі ТДВ "СК "Ю.Ес.Ай." було задоволено, стягнуто з вказаної страхової компанії страхове відшкодування у сумі 128 700,00 грн. та судові витрати. Вказане рішення було долучено до матеріалів справи за клопотанням позивача та набрало законної сили 13 серпня 2021 року, ніким оскаржено не було, а отже в силу положень статті 82 ЦПК, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи той факт, що ДТП відбулось з вини відповідача , який на правовій підставі керував транспортним засобом, та між його діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний зв`язок, що встановлено постановою Києво-Святошинського суду Київської області від 19.10.2020 року, а відповідальність страховика - третьої особи складає 128 700,00 грн., що підтверджується судовим рішенням, що набрало законної сили, різниця між сумою страхового відшкодування(128 700,00 грн.) та вартістю завданих збитків позивачу (364 766,53 грн.) складає 236 066,53 грн. Вказана сума завданих збитків в розмірі 236 896,53 грн. має бути стягнута з винної особи, тобто з Відповідача. Аналогічної правової позиції дотримуються і суди вищих інстанцій. Так, у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.07.2019 року по справі №760/22171/15-ц зазначено: «юридичною підставою для відшкодування майнової шкоди є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. На позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.». Таким чином, вимоги позивача про відшкодування шкоди, які підтверджуються відповідними належними та наявними у справі доказами є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 2360,68 грн судового збору. Також позивач просить стягнути з відповідача 5\~000 грн витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню, з огляду на наступне. Так, ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що витрати позивача на оплату послуг адвоката підтверджуються наступними документами: договором про надання правової допомоги №ПД0202 від 02.02.2021 року, актом наданих юридичних послуг № 1 від 24.02.2021 року, платіжним дорученням від 24.02.2021 року на суму 5\~000 грн. За таких обставин, суд вбачає наявність підстав для стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу у розмірі 5\~000 грн. \~ \~ \~ \~ На підставі вищевикладеного та ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України,

Outcome: approved