Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] . з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В заяві вказувала, що 23 жовтня 2012 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області і, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №237. Шлюбне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів і поглядів на життя. Постійно виникають сварки. Фактично сім`я припинила своє існування, проживають окремо. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча він працездатний і може надавати таку допомогу. У зв"язку із наведеним просила стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ј усіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення сином повноліття. Шлюб розірвати. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. 10.06.2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Володимирецького районного суду від 08.07.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відзив на позовну заяву не подано. Клопотань не заявлено. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує частково в частині розірвання шлюбу, від позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина відмовилася. Від відповідача надійшла заява, про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Згідний на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши і оцінивши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що провадження по справі в частині позовної вимоги щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина підлягає закриттю, а в частинні розірвання шлюбу позов підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, що 23 жовтня 2012 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області і, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №237. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження останнього, серії [NUMBER] . За визначенням поняття шлюбу, наведеним у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. (ч.2 ст.112 СК України) Виходячи з наведеного, суд вважає, що шлюб існує формально, сторони миритися не бажають, не підтримують сімейні відносини, проживають окремо, і наявні підстави для його розірвання. Дитину залишити проживати з матір`ю. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просить залишити прізвище " [PERSON] " Крім того, як зазначено у ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення аліментів , суд встановив наступне. До початку судового засідання, позивач подала заяву про відмову від вказаної позовної вимоги. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. А оскільки, позивачка відмовилася від позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина, підстави для неприйняття такої відмови судом не встановлені, відмова від даної позовної вимоги не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує права сторін, наслідки відмови позивачці зрозумілі, суд вважає за необхідне прийняти відмову позивачки від вищевказаної позовної вимоги і на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України закрити провадження у справі в цій частині.

Outcome: approved