Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

В червні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання кредитного договору недійсним. Позивач посилаючись на те, що 14.10.2005 року між нею та відповідачем укладено кредитний договір № 14/10/2005/840-КВ-М/108, згідно якого позивачу надано кредит у сумі 16\~240 доларів США строком на 240 місяців, плата за користування кредитом становить 12 % річних. Відповідачем були порушені права позивача як споживача послуг банку, оскільки під час отримання кредиту в іноземній валюті позивача не попередили про валютні ризики, які вона несе та не було надано інформацію про сукупну вартість кредиту. У звязку із вище викладеним позивач вважає, що кредитний договір, який укладений із порушеннями норми закону, порушує її права, а тому є недійсним. Від представника позивачва за дорученням [PERSON] до суду надійшла заява, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить справу розглядати без її участі. Представник відповідача надав суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності та проти позову заперечує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, оскільки 23.01.2017 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 371660 від 25.01.2017 року. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явилася. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Копією кредитного договору № 14/10/2005/840-КВ-М/108 доведено, що 14.10.2005 року між сторонами був укладений даний кредитний договір відповідно до якого банк надав, а позивачка отримала грошові кошти у сумі 16240, 00 доларів США. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковий для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Відповідно до п. 1 ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. \~ Статті 47 та 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції\~ здійснюються на підставі банківської ліцензії. [PERSON] НБУ № 13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року «Про правомірність укладання кредитних договорів в іноземній валюті», уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Зважаючи на те, що НБУ було надано ВАТ КБ «Надра» банківську ліцензію № 21 від 23.08.2002 року та письмовий дозвіл № 21-2 на здійснення операцій з валютними цінностями, відповідач мав право на здійснення операцій з надання кредиту в іноземній валюті. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 203 ЦК України визначаються загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Оскільки позивачка у своїй позовній заяві зазначає, що між нею та відповідачем дійсно добровільно був укладений кредитний договір № 14/10/2005/840-КВ-М/108 від 14.10.2005 року за яким вона отримала кредит в розмірі 49817, 40 доларів США, а виходячи з вищевикладеного відповідач мав право надання кредиту в іноземній валюті, даний договір був\~ укладений відповідно до\~ вимог ст. 203 ЦК України, тому він вважається дійсним. Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Позивачкою при подачі позовної заяви до суду не було сплачено судовий збір у відповідності до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" за якою споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Зважаючи на те, що суд дійшов до висновку, що кредитний договір № 14/10/2005/840-КВ-М/108, укладений між позивачкою та ВАТ КБ "Надра" є дійсним, тому права позивачки не є жодним чином порушені, а отже судовий збір підлягає стягненню відповідно до ставки, яка була чинна на момент подачі позовної заяви до суду.\~

Outcome: approved