Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.10.2013 року він надав відповідачу в борг грошові кошти в розмірі 10000 грн. Факт отримання коштів підтверджується власноруч написаною [PERSON] розпискою. Відповідно до умов розписки відповідач взяв на себе зобов'язання повернути [PERSON] кошти до 20.11.2013 року. Позивач неодноразово в усній формі просив відповідача повернути йому позику, але він ухиляється від повернення суми боргу. У зв'язку з неможливістю врегулювати спірні правовідносини в добровільному порядку, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом порушених прав. Просить суд стягнути з відповідача на його користь 15536,56 грн., в тому числі 3% річних в сумі 403,56 грн. та 3160 грн. інфляційних витрат. Крім того, просив суд стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. Заявою від 07.05.2015 року позивач збільшив позовні вимоги в частині обсягу суми інфляційних втрат за період з 20.11.2013 року по 12.05.2015 року в розмірі 5640 грн., та в частині обсягу суми 3% річних за аналогічний період, а саме в розмірі 443,01 грн. Просив суд стягнути з відповідача всього 18083,01 грн. з урахуванням індексу інфляції, 3% річних від простроченої суми, також витрат понесених ним за надання правової допомоги адвокатом, В судове засідання представник позивача - адвокат Чубина О.М. не з»явився, скерував письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв»язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами не здійснювалася відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18.10.2013 року відповідачем [PERSON] складена розписка, відповідно до якої він отримав від [PERSON] кошти в сумі 10000 грн. з обов'язком повернути кошти до 20.11.2013 року, що підтвердив і сам представник відповідача. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63 цс 13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений термін. Судом достеменно встановлено, що на даний час [PERSON] не виконано зобов'язання за договором позики (розписки) від 18.10.2013 року, заборгованість відповідача складає 10000 грн. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно, сума інфляційних втрат за період з 20.11.2013 року по 12.05.2015 року складає 5640 грн. (10000 грн. основної суми х індекс інфляції за стягуваний період / 100 - сума боргу). Сума 3 % річних за період з 20.11.2013 року по 12.05.2015 року: 443,01 грн. (10000.00 грн. основного боргу х 3 % річних х 491 днів прострочення / 365 днів року /100). Враховуючи викладене, аналізуючи докази в їх сукупності, беручи до уваги, що між сторонами був укладений договір позики, зобов"язання за яким відповідачами не виконані в повному обсязі, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за розпискою в сумі 16083,01 грн. задовольнити. Також, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн., відповідно до ст.88 ЦПК України. Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь правової допомоги в сумі 2000 грн. суд вважає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно з ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати складає 1218 грн. Тобто, граничний розмір оплати роботи адвоката складає 487,20 грн. за годину роботи. Виходячи з цього, враховуючи предмет позову, загальну тривалість судового засідання з участю адвоката (15 хв.), яка підлягає оплаті, суд вважає, що відповідно до обсягу проведеної представником позивача роботи, до стягнення з відповідача підлягають витрати по оплаті правової допомоги в сумі 121,80 грн., встановлених за 15 хв. участі адвоката у судовому засіданні.

Outcome: partial