Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, у зв»язку з відсутністю в ньому понад один рік без поважних причин, мотивуючи тим, що він являється власником квартири [ADDRESS], в якій зареєстровані відповідачі - [PERSON] та його син [PERSON], та які на протязі тривалого часу не проживають в указаній квартирі, всі обов»язки, які випливають з утримання квартири виконує лише він. Позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В відкритому судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві, та просив його задоволити. Відповідачі в судове засідання не з"явилися, про місце, день та час розгляду справи повідомлені належним чином, за місцем їх реєстрації, причини неявки суду не повідомили, а тому суд, з урахуванням думки позивача, згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.10.2013 року, відповідно до якого він отримав у спадок після померлої [INFO] [PERSON], - його бабусі, 59/100 частин вказаного будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, посвідченим приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 5650; копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 19.10.2013 року; копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.10.2013 року. Раніше позивач був зареєстрований в даній квартирі, однак, в подальшому знявся з реєстрації, хоча продовжує там проживати. На реєстраційному обліку в зазначеній квартирі значяться відповідачі - його дядько [PERSON] та двоюрідний брат [PERSON], що підтверджується поясненнями позивача, копією будинкової книги та довідкою Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «ЖЕК № 1» за № 2311 від 25.06.2014 року. Відповідачі, не проживають в указаній квартирі більше одного року, виїхали з даного житлового приміщення, забравши всі свої речі, тобто більше одного року не проживають в спірній квартирі, вказане житло відповідачі не утримують, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг не займаються, утриманням вказаної квартири та оплатою комунальних послуг займається лише позивач, що підтверджується поясненнями позивача, свідків [PERSON], [PERSON] та актом обстеження житлового будинку від 01.07.2014 року, складеного Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «ЖЕК № 1», відповідно до якого встановлено, що відповідачі не проживають в спірній квартирі більше одного року. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 3 ст. 156 ЖК УРСР члени сім»ї власника будинку (квартири) зобов»язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім»ї власника зобов»язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території по проведенню ремонту. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, і такими що підлягають задоволенню, оскільки факт не проживання відповідачів у спірному житловому приміщенні більше одного року, підтвердився під час судового розгляду справи. Відповідачі безпричинно не проживають в спірній квартирі та не користуються вказаним спірним житловим приміщенням, його утриманням не займаються, не сплачують комунальні послуги, і тому вони втратили право на користування ним. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідачів, солідарно, на користь позивача, понесені ним судові витрати, а саме: 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved