Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач вимоги мотивує тим, що з 05.03.1998 року по 03.03.2020 рік знаходився у трудових відносинах з АТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» . В зв`язку з важкими умовами праці він отримав професійне захворювання, в результаті якого висновком МСЕК від 03.06.2020 року йому встановлено 60% стійкої втрати професійної працездатності та встановлено 3 групу інвалідності. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 30.03.2020 року причиною захворювання стало проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, пилу, локальної вібрації. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в розмірі 60000,00 грн. за те, що професійне захворювання спричиняє йому страждання, порушує нормальні життєві звички, постійно хворіє, оскільки з вини заводу, який не створив безпечних умов праці він хворіє на емфізему легень, легеневу недостатність ІІ ступеню та рядом супутніх захворювань. Його представник подав заяву про розгляд справи без його участі. Від представника відповідача надійшла заява, в якій зазначає, що заперечує проти позову. Професійне захворювання виникло, у тому числі, через вину позивача. Позивач знав про умови праці, що його не влаштовують, та він отримував додаткову заробітку плату на відпустку. Просить відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 05.03.1998 року по 03.03.2020 рік [PERSON] знаходився у трудових відносинах з «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш», що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.7-8). 30.03.2020 року було складено акт розслідування хронічного професійного за формою П-4, в якому зазначено, що воно у позивача виникло через недосконалість технологічного процесу, неефективність застосування засобів індивідуального захисту, тривалий стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів (а.с.9-11). Перебуваючи на обстеженні та лікуванні в клініці Харківського НДІ гігієни та профзахворювань, позивачу було встановлений діагноз: ХОЗЛ II стадії пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ступень. Легенева недостатність II ступеню. Захворювання професійне. Вібраційна хвороба від впливу локальної вібрації II ст. у формі вегетативно-сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок з вираженим вегетативно-трофічними порушеннями на кистях і ангіоспазмами пальців рук у поєднанні з міофіброзом м язів передпліч та плечового поясу, двобічний плечелопатковий периартроз, деформуючий остеоартроз ліктьових та променевозап`ясткових суглобів з больовим синдромом та обмеженням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне, від впливу вібрації на виробництві. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. професійного характеру від впливу виробничого шуму. Захворювання професійне. Хронічний атрофічний ринофаринголарингіт пилової етіології в стадії нестійкої ремісії - захворювання професійне. (Основний діагноз). Поширений остеохондроз хребта, переважно попереково-крижового відділу, спондилоартроз, деформуючий спондильоз, стійка виражена двобічна вертеброгенна люмбоішіалгія з вираженими м`язово-тонічними синдромом, стійким обмеженням функції хребта та нижніх кінцівок. (Супутній діагноз). Згідно довідки МСЕК від 03.06.2020 року позивачу первинно встановлено 60% стійкої втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності (а.с.12). Відповідно до ст.ст. 1,3,21,43 ч.4, 46 ч. 1 Конституції України, Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної , часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника тощо. Так, АТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» створило неналежні умови праці позивача, внаслідок яких позивач отримав професійне захворювання зі стійкою втратою непрацездатності, що призвело його до моральних страждань і є підставою для відшкодування моральної шкоди. Положеннями 2 ст.4 Закону України „ Про охорону праці" встановлено, що державна політика в галузі охорони праці базується зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законом порядку. У статті 237-1 даного кодексу зазначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, сума 24 000 грн., буде достатньою для компенсації позивачу фізичного болю, фізичних та душевних страждань, які він зазнав в результаті професійного захворювання. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: partial