Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], третя особа на боці відповідача без самостійних вимог - Ужгородський міський відділ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він є квартиронаймачем житлової квартири [ADDRESS], на підставі договору найму квартири, який укладений на підставі п.1.2. рішення сесії Ужгородської міської ради Закарпатської області 28.07.2010 року №225 «про укладення договорів найму» у зв'язку з зняттям державної реєстрації 17.04.2007 року та переходом на інше проживання основного квартиронаймача гр. [PERSON], його колишньої дружини , з якою він розлучився 23.09.2002 року і яка була квартиронаймачем, разом з членами сім'ї на підставі ордеру на житлове приміщення №002037 від 08.01.1989 року. З 20.09.2001 року відповідач не проживає у [ADDRESS], жодної участі в утриманні квартири не приймає, однак є зареєстрованим. Реєстрація відповідача у квартирі чинить йому перешкоди у приватизації даного приміщення та в реєстрації його доньки за вказаною адресою. З посиланням на викладене, а також на те, що відповідач [PERSON] в даній квартирі не проживає з 20.09.2001 року без поважних причин, але залишається зареєстрованим за вказаною адресою, що змушує його нести додаткові витрати по оплаті житлово - комунальних послуг, а також з посиланням на норми ст. 405 ЦК України, ст. 71,72,156 ЖК України просить суд винести рішення яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 115 в буд [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Пояснив суду, що відповідач з серпня 2001 року без поважних причин не проживає в [ADDRESS]. Участі в утриманні квартири не приймає та чинить перешкоди у реєстрації його доньки за даною адресою. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи, а також заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. В судове засідання представник третьої особи Ужгородського МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області не з'явився, однак надав суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі. Заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов до наступного. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. [PERSON] та [PERSON], як члени сім'ї [PERSON] вселились у житлове приміщення квартири [ADDRESS] на підставі ордеру на житлове приміщення №002037 від 08.01.1989 року./а.с.6/ Судом встановлено, що квартиронаймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору найму житла, який укладений 17.08.2010 року між КП ЖРЕР №8 та [PERSON] на підставі п.1.2. рішення сесії Ужгородської міської ради Закарпатської області від 28.07.2010 року №225 «про укладення договорів найму» у зв'язку із зняттям з державної реєстрації 17.04.2007 року та переходом на інше проживання основного квартиронаймача гр. [PERSON], колишньої дружини позивача/а.с.5,7/. Судом встановлено, що між КП ЖРЕР №8 та [PERSON] наймачем квартири укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 17.04.2014 року. Згідно довідки КП ЖРЕР №8 від 07.04.2014 року за № 607 у квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач - [PERSON] /а.с.14/ Як встановлено судом, відповідач - [PERSON] в квартирі [ADDRESS], не проживає з 20.09.2001 року , що стверджується даними акту про непроживання від 08.04.2014 року затвердженого директором КП ЖРЕР №8 /а.с.13/ Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі . Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються Конституцією України, Житловим кодексом УРСР, Цивільним кодексом України, Законом України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", та іншими нормативно-правовими актами України з житлових питань. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Оскільки квартира [ADDRESS] належить до комунального житлового фонду, на спірні правовідносини поширюються положення ст. cт. 71,72 ЖК України. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР) Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР) Статтею 71 ЖК УРСР передбачена можливість збереження жилого приміщення за відсутніми наймачами або членами їх сімей протягом шести місяців або протягом більш тривалого часу при наявності конкретних обставин, перелічених також в ст. 71 цього ж кодексу. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З урахуванням всіх обставин справи, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 115 в буд [ADDRESS], є обґрунтованою і підлягає до задоволення, оскільки позивач в судовому засіданні належними і допустимими доказами довів ті обставини на які посилався, як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved