Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду, посилаючись на те, що 10 січня 2015 року помер його батько [PERSON] у м. Аугсбург Німеччина. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з частки квартири [ADDRESS]. За життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповідав належне йому майно сину - позивачу [PERSON] Дружина померлого відповідач [PERSON] має право на обовязкову частку, однак вона відмовилася від свої частки в спадщині, про що склала відповідну заяву. У встановлений законом строк позивач не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки проживає за межами України, працює у міжнародній корпорації «[PERSON] Гмбх і Ко», постійно знаходиться у відрядженнях по світу. Представництво вказаної корпорації знаходиться в Російській Федерації в м. Алмати, де з травня 2014 року позивач займає посаду голови представництва. Позивач вважає, що вказані обставини можуть буті визнані судом як поважні, тому він просив визначити додатковий строк в два місяці для звернення до нотаріуса із заяво про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Додатково представник позивач пояснив, що [PERSON] по роду своєї діяльності майже весь час проводить у службових відрядженнях, що підтверджується відповідними документами, тому своєчасно не міг приїхати в Україну для оформлення спадкових прав. У червні 2016 року разом із [PERSON] позивач приїхав до України для отримання свідоцтва на спадщину, однак нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку із пропуском встановленого законом строку на прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні 10 січня 2015 року у м. Аугсбург Німеччина помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть № S279/2015, виданим відділом РАЦС м. Аугсбург Баварія / а. с. 6-7 /. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з частки квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 02 червня 1993 року Харківським міським центром приватизації Державного житлового фонду / а. с. 12/. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Дружина [PERSON] [PERSON] подала до нотаріуса заяву про те, що спадщину після смерті чоловіка вона не прийняла, на неї не претендує, не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину та оформлення спадкових справ спадкоємцю за заповітом / а. с. 9-11/. 11 вересня 2011 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповідав все своє майно сину [PERSON], [INFO]. Вказаний заповіт посвідчено Першою ХДНК за р. № 5-1779 / а. с. 8/. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадини не проживав із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини / ч. 1 ст. 1269 ЦК України/. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про відмову від вчинення нотаріальної дії від 11 серпня 2016 року, [PERSON] було відмовлено в оформленні спадкових справ після смерті його батька [PERSON] у звязку із пропуском строку на прийняття спадщини / а. с. 39 /. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з довідки фірми «[PERSON] Гмбх и Ко» [PERSON] займає посаду інженера з продаж представництва фірми в Республіці Казахстан з 15 червня 2010 року по теперішній час, його робота повязана з частими службовими відрядженнями / а. с. 13, 30/. Відповідно до наказу № 1 від 09 січня 2015 року в період з 12 січня по 06 лютого 2015 року [PERSON] знаходився у службовому відрядженні у м. Астані, згідно наказу № 3 від 20.02.2015 року позивач знаходився у службовому відрядженні з 23 лютого по 10 березня 2015 року у м. Ташкенті, згідно наказу № 5 від 27.03.2015 року - з 30 березня по 21 травня 2015 року у м. Актобі, згідно наказу № 7 від 29.05.2015 року з 10 червня по 10 липня 2015 року у м. Астані, згідно наказу № 8 від 17.07.2015 року з 20 липня по 25 вересня 2015 року у м. Ташкенті, згідно наказу № 10 від 06 жовтня 2015 року з 07 жовтня по 01 грудня 2015 року у м. Шимкенті, згідно наказу № 13 від 04.12.2015 року з 07 грудня по 30 грудня 2015 року у м. Актобі / а. с. 31-38/. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»№ 7 від 30.05.2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді спору судом встановлено, що позивач [PERSON] - спадкоємець за заповітом після смерті батька [PERSON] у встановлений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки постійно проживає за межами України, працює в Республіці Казахстан та його робота повязана з частими службовими відрядженнями, що підтверджується наданими позивачем письмовими доказами. Тому суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, при цьому суд приймає до уваги, що позивач від спадщини не відмовлявся. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем обставини, у звязку з якими ним пропущено строк для прийняття спадщини, є обєктивними, непереборними, створили для нього істотні труднощі для вчинення дій, повязаних із прийняттям спадщини, у звязку з чим позовні вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved