Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] заявив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 вересня 2002 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований у виконкомі Матіївської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрацій актів про одруження було зроблено актовий запис №5 від 28.09.2002 року. Від шлюбу у них народилось троє дітей: дочка - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO], і син - [PERSON], [INFO]. Відносини між ними, як подружжям, повністю припинились. На початку жовтня 2013 року [PERSON] нічого позивачу не пояснюючи, покинула його та їхніх дітей, переїхала жити до своїх батьків в [ADDRESS]. Від сторонніх осіб позивач дізнався, що причиною переїзду відповідачки став той факт, що вона знайшла собі іншого чоловіка. Вони мають різні погляди на життя та ведення домашнього господарства, позивачка цей час практично проживає окремо. Шлюб існує тільки формально, тому нею прийнято рішення про його розірвання. Позивач [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, своєчасно в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] який належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання не з"явився. Суд вважає можливим на підставі ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від позивача та відповідача та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини, на які посилається позивач в своїй заяві. Отже, суд вважає, що подальше збереження шлюбу між [PERSON] та [PERSON] неможливо так як сімейне життя не склалося, у подружжя різні характери та погляди на життя, відсутня повага та взаємопорозуміння. 28 вересня 2002 року між сторонами був зареєстрований шлюб у виконкомі Матіївської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, про що в той же день в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за №5, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу у них народилось троє дітей: дочка - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO], і син - [PERSON], [INFO]. Відносини між ними, як між подружжям, повністю припинились. На даний час подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. За таких обставин, позивачка вирішила, що шлюб краще розірвати. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Саме з цих міркувань, суд дійшов до висновку, що надання строку на примирення позитивних результатів не дасть, і буде суперечити інтересам сторін. Тому позов, заявлений [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню і шлюб, укладений між ним та відповідачкою - [PERSON] слід розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved