Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 04 липня 2002 року Службою реєстрації цивільного стану у м.Таллінн, актовий запис №1023. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04 липня 2002 року зареєстрував шлюб з відповідачем, в якому дітей не мають. В 2004 році вони переїхали проживати в Україну, де відповідач [PERSON] отримала посвідку на проживання. Зазначає, що подружнє життя поступово погіршувалось через несумісність характерів, втрати поваги один до одного, між ними виникали постійні суперечки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вже протягом декількох років вони проживають окремо, не ведуть спільний побут та господарство, втратили один до одного почуття любові, поваги, довіри та взаємодопомоги. Стверджує, що на даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, а тому примирення та подальше збереження формально існуючого шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить їхнім інтересам. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, представник позивача подав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує та просить задоволити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена в порядку передбаченому ст.74 ЦПК України, через оголошення в газеті „Урядовий кур'єр", а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у її відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини та причини позову, повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини сторін, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 04 липня 2002 року у Службі реєстрації цивільного стану у м.Таллінн, шлюб зареєстрований за №1023. В шлюбі у них дітей немає. Сімейне життя між сторонами не склалось, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 04 липня 2002 року, міцної сім'ї вони не утворили, між ними систематично виникали непорозуміння, які привели до розпаду сім'ї. Вже протягом декількох років вони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні відносини та проживають окремо. Позивач категорично стверджує, що вони втратили один до одного почуття любові, довіри та взаєморозуміння, без яких повноцінна сім'я існувати не може, і відновлення сімейних стосунків неможливе; переконаний, що не буде вживати заходів для збереження формально існуючого шлюбу. Наведені обставини приводять суд до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечить інтересам сторін, сім'я розпалась остаточно та шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. А відтак, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 243,60грн. судового збору. На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved