Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Якимович О.В. звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з вказаним позовом в якому зазначає, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] . За зазначеною адресою зареєстрований відповідач, її син, - [PERSON] , який у вищевказаному будинку не проживає більше двох років, та незнайомі їй особи, а саме відповідачі: [PERSON] та [PERSON] . Добровільно зніматися з реєстрації відповідачі не бажають, а тому позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач та її представник в судове засідання не з"явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позов підтримали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, телефоном повідомили, що позов визнають, оскільки у них з позивачем були однакові адреси будинків, на даний час їхньому будинку присвоєна вже інша адреса, за якою вони будуть зареєстровані. Предстваник Кремінської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заперечень не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: будинок [ADDRESS] згідно договору Дарування від 23 жовтня 2004 року (а.с. 7,8,9). Згідно даних свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.01.1992 року власниками житлового будинку, що розташований за адресою: будинок [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24). Натепер будинку, який належить останнім у з`язку з однаковою адресою двох будинків присвоєно іншу адресу. На даний час у будинку, що розташований за адресою: будинок [ADDRESS] залишаються зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить довідка Кремінської міської ради, Луганської області від 28 січня 2021 року, хоча й не мешкають тривалий час (а.с. 10, 11,13-15). Зі змісту Акту депутата Кремінської міської ради Луганської області від 01.02.2021 року встановлено факт не проживання впродовж двох років [PERSON] за адресою: будинок [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до ст. 9 ч. 4 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом. Статтею 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Як вбачаєтьсязі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положеньчастин другої - п`ятої статті 13цього Кодексу. Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положення ст.405 ЦК України мають посилання на те, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом зним, мають правона користуванняцим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, вказаними нормами, а саме частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР, закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. При цьому частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] , який є членом родини позивача, а саме її сином, та [PERSON] і [PERSON] , які не мають родинних стосунків та зарєстровані у вказаному будинку помилково, понад рік не проживають без поважних причин, платежів не сплачують, суд дійшов висновку, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням і їх потрібно зняти з реєстрації за вказаною адресою як такі, що не мешкають більше одного року. Питання щодо стягнення судових витрат позивачем не ставилося. На підставі викладеного, ст. 16, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 9,150,156 ЖК УРСР та

Outcome: approved