Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

В суд звернулася [PERSON] до [PERSON] з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що в [ADDRESS]. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що [INFO], померла мати позивачки - [PERSON]. За життя нею було складено заповіт, згідно якого усе своє майно, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] остання заповіла [PERSON] Позивачка спадщину прийняла, оскільки подала заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Жодних претензій до неї стосовно успадкованого майна ніхто не ставить. Вважає, що набула право власності на дане майно. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. На сьогоднішній день позивачка вирішила належним чином оформити документи на майно, котре успадкувала, однак постановою державного нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину , оскільки померла не здійснила за життя реєстрацію прав на нерухоме майно. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК. Позивачка надіслала суду заву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Відповідач заявлені вимоги визнав, направив заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши інші докази приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. [INFO] [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть останньої, серія [NUMBER], видане Хиноцькою сільською радою Володимирецького району Рівненської області, 05.01.2016 року. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Степангородської сільської ради, 08.10.2015 року, [PERSON] усе своє майно заповіла [PERSON] Як зазначено у ст. 328 ЦК України, право власності набувається з підстав, що визначені законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв»язку з його смертю. Як вбачається зі змісту ст. 177, 178 ЦК України, об»єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об»єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином , якщо вони не вилучені з цивільного обороту , або не обмежені в обороті , або не є невід»ємними від фізичної чи юридичної особи. З письмових доказів, зокрема технічного паспорту, довідки ФОП [PERSON] від 23.06.2016 р., Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 22.06.2016 року, Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна від 18.07.2016 р., постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину №856/01-16 від 15.07.2016 р. виданою Володимирецькою ДНК, довідки №821 від 07.07.2016 року виданої Хиноцькою сільською радою Володимирецького району, вбачається, що житловий будинок в [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,25 га рахується за [PERSON] Реєстрація житлового будинку не проводилась, його вартість складає 37072 грн. Судом встановлено, що спірний житловий будинок збудований у 1962 році, на відведеній для цього земельній ділянці у відповідності до дозволу органів місцевого самоврядування і набув статусу майна з часу завершення будівництва, оскільки цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов»язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв"язку з викладеним [PERSON] правомірно набула право власності на житловий будинок [ADDRESS], хоча не здійснила його державної реєстрації. У відповідності до ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєтсрації таких прав. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що житловий будинок в [ADDRESS] наділений ознаками нерухомої речі та майна, як це вбачається зі змісту ст.ст. 179, 181, 185, 190 ЦК України, і в силу цього є об»єктом цивільних прав. В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за [PERSON] є неможливою, оскільки її цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті особи, як це передбачено ст.ст. 25, 346 ЦК України. З цих підстав позивачу [PERSON] було відмовлено у реєстрації права власності за покійною [PERSON] та у оформленні спадщини після її смерті. Оскільки вказаний житловий будинок до часу відкриття спадщини належав померлій [PERSON] на праві власності , він входить до складу спадщини, яка відкрилась [INFO]. Та обставина, що позивач є спадкоємцем вказаного майна за заповітом, підтверджується оглянутими в судовому засіданні свідоцтвом про смерть [PERSON], копією заповіту, свідоцтвом про народження та одруження [PERSON] Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач є законним спадкоємцем житлового будинку в [ADDRESS] і набула право власності на цей будинок правомірно внаслідок прийняття спадщини, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 22.06.2016 року. У відповідності до ст..ст. 1233-1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов»язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов»язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Відповідач позов визнав, подав до суду відповідну заяву. А як зазначено в ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], у встановленому порядку прийняла спадщину після її смерті, до складу якої входить і житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS], у зв»язку з чим її позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved