Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві та Управління Державної казначейської служби у Дніпровському районі м. Києва у якому за уточненими вимогами просить стягнути з відповідача Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ в м. Києві упущену вигоду у розмірі 9 976,78 грн., судовий збір у розмірі 613,88 грн., сплачені ним: вартість транспортного засобу в сумі 48 596,09 грн., гарантійний внесок організатору торгів в сумі 1 880,66 грн., додаткову винагороду організатору торгів в розмірі 677,03 грн. та комісію банку за перерахування вартості транспортного засобу відповідачу в розмірі 256,52 грн. (а.с. 1, 2, 63). Вимоги мотивує тим, що 14.04.2015 року через систему електронних торгів арештованим майном було проведено електронні торги з реалізації арештованого майна, а саме: транспортного засобу «Деу Матіз», д.н.з. [NUMBER], продавцем якого виступав ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві. Він для участі в торгах сплатив гарантійний внесок організатору торгів у розмірі 1 880,66 грн. та взяв участь в електронних торгах. За результатами проведення електронних торгів із реалізації транспортного засобу «Деу Матіз», д.н.з. [NUMBER], його було визначено переможцем прилюдних торгів згідно протоколу №102800 від 27.07.2015 р. та ним було внесено кошти за майно в повному обсязі на рахунок відповідача, а також сплачено винагороду організатору торгів, визначену протоколом торгів. На підтвердження результатів торгів з реалізації транспортного засобу, головним державним виконавцем Телявським А.М. було складено акт державного виконавця про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна від 04.09.2015 року. Для реалізації права власності головним державним виконавцем Телявським А.М. було складено вимогу державного виконавця № 74/3 від 04.09.2015 року про передачу вказаного транспортного засобу на ім'я директора майданчика тимчасового тримання транспортних засобів. Однак отримати автомобіль виявилось неможливим у зв'язку із його відсутністю за місцем зберігання за адресою м. Київ, вул. Нова, 1. На даний час належний йому автомобіль також не переданий. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.11.2016 року до участі у справі було залучено у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], на зберігання якого передавався спірний транспортний засіб; Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк», який є стягувачем у виконавчому провадженні по примусовому виконанню якого проводилися електронні торги з реалізації автомобіля, та боржника [PERSON], якому автомобіль належав на праві власності. В судовому засіданні позивач підтримав позов та викладені у ньому обставини. Представник відповідача Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві та треті особи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд повідомлено не було. Представник відповідача Управління Державної казначейської служби у Дніпровському районі м. Києва Марченко Р.В. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, пояснила, що в дохід держави зарахована сума 4 859,60 грн. Вислухавши позивача, представника відповідача Управління Державної казначейської служби у Дніпровському районі м. Києва, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до протоколу № 102800 про проведення електронних торгів, які відбулися 14.04.2015 року, було реалізовано транспортний засіб марки «Део Матіз», місцезнаходження майна: м. Київ, вул. Бальзака, 16, ціна продажу 51 153,78 грн. (а.с. 4, 5). 04 вересня 2015 року головним державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Телявським А.М. було складено Акт державного виконавця про проведення електронних торгів (аукціону) з реалізації арештованого майна (предмета застави), а саме автомобіля «Део Матіз», 2007 р.в., д.н.з. [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], відповідно якого переможцем аукціону є [PERSON], кошти надійшли в повному обсязі на рахунок ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві згідно протоколу № 102800 від 14.04.2015 року (а.с. 10). Позивачем суду надані квитанції на підтвердження сплати коштів за придбання на аукціоні транспортного засобу, а саме: квитанція від 07.08.2015 року на суму 677,03 грн. по оплаті додаткової винагороди організатору аукціону (а.с. 7); квитанція від 07.08.2015 року на суму 48 596,09 грн. (а.с. 8) та квитанція від 07.08.2015 року на суму 256,52 грн. по оплаті комісії банку (а.с. 9). Головним державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Телявським А.М. було складено вимогу державного виконавця № 74/3 від 04.09.2015 р. на ім'я директора майданчика тимчасового тримання транспортних засобів (м. Київ, вул. Нова, 1) про передачу транспортного засобу «Део Матіз», 2007 р.в., д.н.з. [NUMBER], переможцю аукціону [PERSON] (а.с. 11). 02 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до Відділу ДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві із заявою у якій повідомив, що автомобіль на місці зберігання за адресою м. Київ, вул. Нова, 1 не виявлено та просив повідомити про місце знаходження зазначеного автомобіля (а.с. 15). На вказаний лист ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві було повідомлено позивача про те, що 15.09.2015 року виходом за адресою м. Київ, вул. Нова 1, транспортний засіб не розшукано, про що було складено відповідний акт. 16.09.2015 року державним виконавцем на адресу зберігача описаного та арештованого майна - представника ПП «Нива В.ш.» [PERSON] направлено вимогу про передачу вказаного транспортного засобу. Через неотримання повідомлень від зберігача державним виконавцем 13.10.2015 року повторно направлено вимогу, а також 15.10.2015 року державним виконавцем на адресу Дніпровського РУ ГУМВС України у м. Києві направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності зберігача майна [PERSON] в порядку ст. 388 КК України (а.с. 16). У листі від 05.10.2015 р. державний виконавець також повідомляв про те, що 10 серпня 2015 року на депозитний рахунок ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві надійшли кошти від реалізації вказаного транспортного засобу в сумі 48 596,09 грн. Згідно платіжного доручення № 3158 від 09.09.2015 року та платіжного доручення № 3121 від 14.09.2015 року кошти були перераховані на користь стягувана в сумі 43 386,49 грн. та на користь держави, як суму виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій 4 859,60 грн. та 350,00 грн. відповідно. У подальшому на звернення позивача щодо передачі придбаного ним на аукціоні автомобіля державним виконавцем надавалися відповіді від 25.03.2016 року та від 01.09.2016 року у яких додатково повідомлялось про направлення 27.04.2016 року до Управління поліції в Дніпровському районі м. Києва подання про притягнення до кримінальної відповідальності зберігача майна [PERSON] в порядку ст. 388 КК України, надсилання запитів щодо результатів розгляду подань, 24.03.2016 року державним виконавцем відповідно ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про розшук майна боржника, який згідно повідомлення Регіонального сервісного центу МВС України в м. Києві від 25.04.2016 року прийнято до виконання та вказаний колісний транспортний засіб поставлено на автоматизований облік АІС «Розшук». Позивачем заявляються вимоги до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві. Проте державний виконавець вчиняє виконавчі дії відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» За нормою статті 1 Закону України „Про виконавче провадження" (у редакції чинній на час спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Порядок звернення стягнення на майно боржника на момент спірних правовідносин був визначений главою 4 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 21.04.1999 р. зі змінами, майно на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна. Реалізація арештованого майна здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Транспортні засоби реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах) (ч. ч. 1, 2 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження»). Розподіл стягнутих з боржника державним виконавцем за виконавчим провадженням грошових сум, у тому числі одержаних від реалізації майна боржника, та порядок виплати стягнутих грошових сум визначено ст. ст. 43, 45 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно п. 4.2.10 Розділу ІV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2.04.2012 р. за № 489/20802, виявивши розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення переданого на зберігання майна або встановивши інші незаконні дії з цим майном, державний виконавець складає про це акт і звертається з поданням до органів прокуратури за місцем виконання рішення у порядку, визначеному розділом XIV цієї Інструкції, для вирішення питання про притягнення зберігача описаного майна до відповідальності, передбаченої статтею 388 Кримінального кодексу України. За викладених обставин убачається, що транспортний засіб позивачу не було передано з причин протиправних дій зберігача майна. Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві не є належним відповідачем у справі, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed