Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовною заявою до Запорізької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, видачу ордера на житлове приміщення та укладення договору найму житлового приміщення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що мешкає в кімнаті №1 квартири [ADDRESS], як член сім'ї наймача, з вересня 1998 року по теперішній час, сплачує комунальні послуги та плату за користування житлом. [INFO] року помер наймач кімнати, [PERSON], з яким позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Відсутність реєстрації позивача за вказаною адресою позбавляє її можливості укласти договір найму житлового приміщення. Протягом розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги, просила визнати факт проживання однією сім'єю зі [PERSON], визнати за нею право на постійне користування житловим приміщенням (кімнатою) №1 у квартирі [ADDRESS], зобов'язати міську раду видати позивачці ордер на житлове приміщення та укласти з нею договір найму житлової площі. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, пояснив, що позивач, у зв'язку з відсутністю письмової згоди наймача на її вселення, відповідно до умов чинного законодавства, мала статус тимчасового мешканця. Договір найму жилого приміщення укладається на підставі ордера на жиле приміщення, між житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. У зв'язку з відсутністю письмової заяви наймача, ордеру на спірну квартиру, за позивачем не можна визнати право користування спірним житловим приміщенням, та немає підстав укладати договір найму. Представник третьої особи, МКП „Основаніє", у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позовної заяви, з підстав, зазначених представником відповідача. З'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено наступне. За адресою: [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON], [INFO], як наймач житлового приміщення. Жиле приміщення не приватизовано. Згідно свідоцтва про смерть від [INFO] року, [PERSON] помер [INFO] року. Позивач, [PERSON] проживала разом зі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] що підтверджується актом МКП „Основаніє" від 04.08.2014 року та поясненнями свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], наданими в судовому засіданні, які підтвердили факт проживання однією сім"єю [PERSON] зі [PERSON] на протязі 16 років, ведення ними спільного господарства, наявності спільного бюджету та придбання мебелі, побутової техніки. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно ст. 65 ЖК України квартиронаймач вправі в установленому порядку, за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 роз'яснив, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати: чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема, чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлено угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї певний порядок користування жилим приміщенням. Однак відсутність письмової згоди членів сім*ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, яка вселилися не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони безспірно висловлювали таку згоду. Суд вважає, що проживаючи близько 16 років однією сім'єю з наймачем житла, позивач, [PERSON] набула прав та обов'язків члена сім'ї наймача житлового приміщення, у тому числі право на користування кімнатою №1 у [ADDRESS]. Таким чином, дослідивши вищезазначені докази, суд вважає вимоги позивача про визнання факту проживання однією сім'єю зі [PERSON] та визнання права користування кімнатою№1 у [ADDRESS], доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про зобов'язання видати ордер та укласти договір найму житлового приміщення, то вони задоволенню не підлягають на підставі наступного. Згідно ст. 58 ЖК України ордер на жиле приміщенні видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Згідно копії особового рахунку на [PERSON], 30.06.1982 року було видано ордер №2416 на спірну кімнату, на одну особу. Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Ст.15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових віднорсин. Відповідно ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Матеріали справи не містять доказів щодо порушення відповідачем прав позивачки стосовно укладення з нею договору найму житлового приміщення, тому відсутні підстави й для задоволення позовних вимог щодо укладення з позивачкою договору найму на спірне житлове приміщення.

Outcome: partial