Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач в судовому засіданні вимоги, висловлені в своєму позові, підтримав та просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заподіяну йому матеріальну шкоду в розмірі 28184,64 грн., франшизи в розмірі 500 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а всього на загальну суму 33684,64 грн., а також судові витрати по справі в сумі 618 грн. 64 коп. та витрати за надану правову допомогу. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача та його представника не визнав та просить суд відмовити в задоволенні [PERSON] позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача та його представника та просить суд відмовити в їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача та його представника не визнав та просить суд відмовити в задоволенні [PERSON] позовних вимог, оскільки його вини у дорожньо транспортній пригоді не має. В останні судові засідання відповідач не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений. Представник третьої особи Страховик «Глобус» в судове засідання не зявився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутності та надав суду письмове заперечення, в якому зазначає про те, що позовна заява мотивована тим, що позивач зазнав матеріальних збитків у зв'язку із заподіянням механічних пошкоджень його автомобілю «Форд», держномер АЕ1648АЕ внаслідок ДТП, що сталася 08.10.2013 року о 13.25 годині з вини водія автомобіля «ВАЗ», держномер 21339АН, цивільно-правова відповідальність якого застрахована Товариством згідно Полісу страхування № АС/2924014 від 23.04.2013. Порядок та умови виплати страхового відшкодування по договорах обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності врегульовано Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р. (із змінами, надалі - Закон № 1961-IV від 01.07.2004 р.). При цьому в підтвердження розміру заподіяної матеріальної шкоди позивач надав копію довідки про можливу вартість пошкодженого транспортного засобу № 3888-РП/12/13 від 06.12.2013р., що складена незалежним оцінювачем, за змістом якої зазначається, що ринкова вартість ТЗ до пошкодження складає 47922,84 грн., вартість відновлювального ремонту - 58935,02 грн., а ринкова вартість автомобіля після аварійному стані становить 28249,32 грн.. Отже, в даному випадку, вартість відновлювального ремонту 58935,02 грн. перевищує ринкову вартість транспортного засобу до ДТП (47922,84 грн.), що свідчить про факт фізичного знищення автомобіля Позивача «Форд», держномер АЕ1648АЕ. Згідно із ст. 30 Закону № 1961-IV від 01.07.2004 р., транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.1). Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.2). Отже, за приписами Закону № 1961-IV від 01.07.2004 р., для проведення виплати страхового відшкодування необхідно з'ясувати різницю між вартістю автомобіля «Форд», держномер АЕ1648АЕ до ДТП та після неї на підставі одного з перелічених у Законі документів, зокрема, на підставі звіту (акту) чи висновку про оцінку. Як вбачається із Довідки про можливу вартість пошкодженого транспортного засобу № 3888-РП/12/13 від 06.12.2013 р., що складена незалежним оцінювачем, ринкова вартість ТЗ до пошкодження складає 47922,84 грн., а його ринкова вартість у після аварійному стані становить 28249,32 грн. Отже, розрахунковий розмір страхового відшкодування відповідно до вимог ст. 30 Закону № 1961-IV від 01.07.2004 р. складає: 47922,84 - 28249,32 = 19673,52 грн.. Крім того, за приписами п. 12.1 ст. 12 Закону № 1961-IV від 01.07.2004, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п. 5 Полісу страхування № АС/2924014 від 23.04.2013 р. встановлено франшизу у розмірі 510,00 грн.. Таким чином, належна до виплати остаточна сума страхового відшкодування розраховується наступним чином: 19673,52 - 510,00 = 19163,52 грн.. На підставі Страхового акту № АС 13GL-3888 від 11.12.2013 р. страхове відшкодування у розмірі 19163,52 грн. виплачено Товариством на користь позивача згідно Платіжного доручення № 2322 від 04.04.2014 р.. Що стосується розрахунку вартості матеріального збитку з прив'язкою до зміни курсу долара США, то це суперечить абзацу 3 п. 7.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 р. (із змінами, далі - Методика), згідно з яким вартість КТЗ, яка наведена в іноземній валюті, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ на дату оцінки. Беручи до уваги те, що за змістом Довідки про можливу вартість пошкодженого транспортного засобу № 3888-РП/12/13 від 06.12.2013 р., датою оцінки є 08.10.13, то правових підстав для застосування валютних курсів гривні до долара США на будь-яку іншу дату немає. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги необґрунтовані, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню за наступних підстав. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 08 жовтня 2013 року о 13 години 25 хвилин водій [PERSON], керуючи легковим технічно справним автомобілем марки «ВАЗ» державний реєстраційний номер 21339АН, на перехресті вулиці Пушкіна та вулиці Петровського в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області при наявності дорожнього знаку 2.1 не надав дорогу автомобілю марки «Форд» державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить позивачу на праві власності, під керуванням водія [PERSON], що рухався по головній дорозі справа, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення. Внаслідок вказаного зіткнення транспортних засобів з вини відповідача належний позивачу на праві власності автомобіль марки «Форд» державний реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні ушкодження, а водій [PERSON] та пасажир [PERSON] отримали тілесні ушкодження. З вини відповідача позивачу була заподіяна матеріальна шкода внаслідок пошкодження належного позивачу на праві власності автомобілю, розмір якої складає 33684,64 грн., а також моральна шкода внаслідок пошкодження належного позивачу на праві власності автомобілю, розмір якої складає 5 тис. грн.. Вказані обставини підтверджуються наступними письмовими доказами, а саме Постановою судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області Чаплицького В.В. від 08.11.2013 року, відповідно до якого відповідач був визнаний винним у скоєнні вказаної вище ДТП, яка відбувалася 08.10.2013 року і внаслідок якої був пошкоджений належний позивачу на праві власності автомобіль; довідкою фахівця про розмір заподіяної позивачу матеріальної шкоди внаслідок вказаної вище ДТП від 06.12.2013 року. Відповідно до зазначеного висновку фахівця ринкова вартість належного позивачу на праві власності автомобілю марки «Форд» станом на 06.12.2013 року складала 47.922,84 грн. за курсом НБУ 7,993 грн. за 1 долар США, тобто у доларах вартість автомобілю марки «Форд» складала: 47.922,84 грн.: 7,993 = 5995,6 долара США. Після вказаної дорожньо-транспортної події позивач своєчасно та у встановленому законом порядку звернувся до страховика «Глобус» м. Київ, в якому була застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував відповідач. 04.04.2014 року платіжним дорученням № 2322 страховик здійснив позивачу виплату і страхового відшкодування у розмірі тільки 19.163,52 грн., що за діючим на той час курсом 11,70 грн. за 1 долар США складало 1637,90 дол. США. Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Постановою Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" п. 16 передбачено: «Відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV («Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України») забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що с джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Розмір вказаної різниці складає: 5995,60 дол. США - 1637,90 дол. США = 4357,70 доларів США. На даний час за курсом долара 12,9504 грн. по даним НБУ станом на 25.10.2014 року розмір заподіяної позивачу матеріальної шкоди складає: 4357,70 долара США х 12,9504 = 56.433,96 грн. Відповідно до висновку фахівця ринкова аварійного (несправного ДТЗ), який позивач повинен передати відповідачу після повного відшкодування ним заподіяної йому матеріальної шкоди складає 28.249,32 грн.. Позивач вважає доцільним, якщо у відповідача немає коштів для відшкодування у повному розміру заподіяної йому матеріальної шкоди, то у такому разі відповідач повинен сплатити йому не усю заподіяну йому матеріальну шкоду у зазначеному вище розміру, а тільки різницю між фактичним розміром заподіяної йому матеріальної шкоди та ринковою вартістю аварійно (несправного ДТЗ) з залишенням вказаного автомобілю у його користуванні. У такому випадку розмір заподіяної позивачу матеріальної шкоди у разі залишення у його користуванні аварійного (несправного ДТЗ), буде складати: 56433,96 грн. - 28249,32 грн. = 28184,64 грн. І таким чином, залишається невідшкодованою заподіяна позивачу з вини відповідача матеріальна шкода у зазначеному розмірі. Розрахунок заподіяної позивачу матеріальної шкоди ним наданий як у доларах США, так і в національній валюті України відповідно до Методики товарознавчої експертизи і оцінки транспортних засобів, затвердженої наказом Мінюсту України, Фонду Держмайна України від 24.11.2003 року, відповідно до якої під час здійснення розрахунку спочатку встановлюється ціна такого нового транспортного засобу. Країною виробником належного позивачу транспортного засобу марки «Форд» є США і тому відповідно до висновку фахівця ринкова вартість нового такого транспортного засобу фахівцем надана і у валюті. Відповідач протягом всього цього часу, що минув після вказаної події, не приймав взагалі ніяких заходів для відшкодування заподіяної позивачу матеріальної та моральної шкоди. Заподіяна позивачу моральна шкода виражається в моральних переживання викликаних пошкодженням його автомобілю, яким він постійно користувався у своїй підприємницькій діяльності. Автомобіль щоденно використовувався позивачем для виконання замовлень та перевезення вантажів. Іншого автомобілю для здійснення вказаних перевезень у нього не було. Тому позивачу потрібно було додавати додаткові зусилля для поновлення своєї підприємницької діяльності, яка постійна пов'язана з перевезенням різних вантажів. Внаслідок чого йому довелося шукати додаткові грошові кошти для оренди чужого автомобілю. Все це порушувало колишній графік його роботи, ускладнювало його стосунки з покупцями та замовниками. Вказану заподіяну позивачу моральну шкоду він оцінює в розмірі 5000 грн., виходячи з вимог ст.ст. 22, 23, 1167 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди». Обов'язок відповідача по відшкодуванню заподіяної позивачу матеріальної та моральної шкоди передбачений наступними правовими нормами. Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розгляд справ за позовами, що виникають при відшкодуванні шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, у тому числі з урахуванням законодавства про страхування, має здійснюватись у точній відповідності із законом та в установлені для цього строки. Постановою Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" п. 4 передбачено, - розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Постановою Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування школи завданої джерелом підвищеної небезпеки» п. 6 передбачено, - Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Відповідно до п. 15 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, - Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Відповідно до висновку фахівця вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобілю перевищує його ринкову вартість, тому при визначені розміру заподіяної позивачу матеріальної шкоди він приймає до уваги вказані вимоги закону і виходить тільки з ринкової вартості належного йому автомобілю. При визначені розміру заподіяної позивачу моральної шкоди він свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: - у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з п. 5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана, а також вини останнього в її заподіянні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Позивач вважає, що його вимоги відповідно розміру заподіяної йому моральної шкоди в сумі 5тис. грн. відповідають вказаним вище вимогам закону, у тому числі вимогам розумності та справедливості. Відповідно до ст. 21 Закону України № 1961-IУ від 01.07.2004 року «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України») на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. В зв'язку з чим, позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню і франшиза у розмірі 500 грн.. Позивач змушений звернутися до суду з цим позовом внаслідок того, що відповідач протягом вже тривалого часу не приймав взагалі ніяких заходів по відшкодуванню заподіяної йому матеріальної та моральної шкоди і у подальшому також не має наміру її відшкодовувати, З доводами позивача, викладених в позовній заяві та в судовому засіданні суд погодитись не може, оскільки вони є голослівними, безпідставними, недоведеними, нічим не підтвердженими, не відповідають вимогам Цивільного законодавства України і спростовуються стабільними поясненнями відповідача та його представника, наданими ними письмовими доказами, матеріалами справи в їх сукупності. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено в судовому засіданні, керований [PERSON] автомобіль ВАЗ-2101 з державним номером 2133 АН мав поліс № АС/2924014 зі страховою сумою (лімітом відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну в сумі до 50 000 грн. Тобто заподіяну матеріальну шкоду в розмірі до 50 000 повинна була відшкодувати страхова фірма «Глобус». Якщо б дійсно [PERSON] була б заподіяна матеріальна шкода більше як в сумі 19 163 грн. 52 коп., то цю суму повинна була відшкодувати страхова фірма аж до 50 000 грн.. [PERSON] виконав всі дії стосовно повідомлення страхової фірми про страховий випадок і виконав всі їх рекомендації. Позивач [PERSON] погодився з заподіяною сумою матеріальних збитків в розмірі 19163 грн. 52 коп. та погодився отримати від страхової фірми нараховані йому матеріальні збитки в сумі 19163 грн. 52 коп. він отримав і розмір матеріальних збитків в сумі 19163 грн. 52 коп. не оскаржував в судовому чи іншому порядку. Позивач [PERSON] надав довідку про можливу вартість пошкодженого транспортного засобу [PERSON] виконану суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] та АКТ розрахунок матеріальної шкоди виконаного начальником сектору розрахунку матеріальної шкоди [PERSON]. Згідно довідки ФОП [PERSON] ринкова вартість автомобіля [PERSON] до ДТП складала 47\~922,84 грн.. Вартість автомобіля після ДТП склала 28 249 грн. 32 коп.. Страхова фірма «Глобус» зробила оцінку заподіяних збитків [PERSON] в результаті ДТП та встановила і виплатила йому 4 квітня 2014 року платіжним дорученням 19 163 грн. 52 коп. в якості відшкодування заподіяних збитків. [PERSON] погодився з сумою заподіяних збитків в розмірі 19 163 грн. 52 коп. і отримав їх. Якщо б [PERSON] не погодився з цією сумою заподіяних збитків, то страхова компанія не виплатила б йому зазначену суму, а запропонувала б надати відповідні докази стосовно заподіяння збитків більше ніж 19163 грн. 52 коп.. Якщо б збитки були більше як 19163 грн. 52 коп. та до 50 000 грн., то страхова фірма виплатила б їх, а так виплатила стільки, на скільки були заподіяні збитки. Тобто, враховуючи вартість автомобіля до ДТП, вартість автомобіля після ДТП, з врахуванням отримання страхової суми, залишення пошкодженого автомобіля позивачу, суд вважає, що заподіяна позивачу шкода відшкодована в повному обсязі, а тому жодних законних та обґрунтованих підстав для її повторного стягнення з відповідача [PERSON] не має. Після ДТП (08.10.2013 року) та проведення огляду представниками страхової фірми позивач [PERSON] залишив автомобіль [NUMBER] в своєму користуванні і в подальшому зняв його з реєстраційного обліку в МРЕВ та здійснив його відчуження шляхом продажу невідомій особі, оскільки позивач не надав суду інформацію про нового власника пошкодженого автомобілю та яку суму грошових коштів він отримав. Фактично [PERSON] позбавив суд можливості задовольнити клопотання відповідача [PERSON] про призначення та проведення судово-товарознавчої експертизи з метою встановлення дійсної суми заподіяних матеріальних збитків, так як відповідач не згоден з його оцінкою оцінювачем [PERSON]. На такому ж самому автомобілі з таким же самим номерним знаком АЕ 1648 АЕ [PERSON] керує автомобілем і в цей час, заявляючи, що це вже інший автомобіль, який він купив замість пошкодженого. Згідно акту розрахунку матеріальної шкоди проведеного начальником сектору розрахунку матеріальної шкоди страхової фірми «Глобус» [PERSON] від 06.12.2013 року, який відповідач не визнає і на який посилається позивач [PERSON], ринкова вартість належного йому автомобіля [NUMBER] до ДТП (08.10.2013 року) складала 47 922 грн. 84 коп.. Згідно цього акту загальна вартість ремонтно-відновлювальних робіт без урахування ПДВ, які позивач не проводив, становить 12 056, 25 грн.. Загальна вартість матеріалів без врахування ПДВ, необхідних для відновлювальних робіт, які [PERSON] не проводились, складає 4251,48 грн.. Загальна вартість складників (запасних частин), що підлягають зміні без урахування ПДВ, які [PERSON] не заміняв, становить 32 804 грн. 79 коп.. Також в акті в п. 3.1 (Розділ 111 «Розрахунки), зазначено, що вартість матеріального збитку становить 26 149 грн. 17 коп., а з врахуванням ПДВ 31 379 грн. 00 коп., при тому, що позивач не займався і немає доказів про проведення ним ремонтно-відновлювальних робіт, придбання матеріалів, придбання складників (запасних частин), що підлягають зміні. Цей акт протирічить Довідці оцінювача [PERSON]. В акті [PERSON] зазначено, що акт складено з метою розрахунку вартості матеріальної шкоди по страховому випадку та здійсненні страхового відшкодування та є складовою частиною Страхової справи, що створюється та ведеться в CK «Глобус» для розстеження та врегулювання страхового випадку. Тобто цей акт не є висновком судово-товарознавчої експертизи і не може бути судом прийнятий, як доказ заподіяних матеріальних збитків [PERSON] в зазначеній ним сумі. Слід звернути увагу на те, що в Україні встановлена єдина грошова одиниця - гривня на підставі ст. 99 Конституції України. Законодавством не передбачений порядок зі встановлення в теперішній час вартості товару чи заподіяних збитків в минулому, в порівнянні курсу долару США до гривні України. Для цього застосовується розрахунок по індексу інфляції. Так, згідно розрахунку позивача [PERSON] вбачається: 1. Вартість автомобіля в доларах США на момент ДТП склала 5995.6 доларів США з розрахунку 47922.84 грн. х 7.993.6 долара США. 2. Страховий платіж 19163.52 грн. х 11.70 доларів США = 1637.90 доларів США. 3. 5995.60 доларів США (загальна вартість авто до ДТП) 1637.90 доларів США (отримана страхова сума) = 4357.70 доларів х 12.9504 доларів США = 56 433.96 грн., зазначаючи цю суму, як загальний розмір заподіяної матеріальної шкоди. 4. Від 56 433.96 грн. (загального розміру заподіяної матеріальної шкоди) позивач віднімає 28 249.32 грн. (вартість автомобіля після ДТП) і таким чином встановлює для себе вартість заподіяної матеріальної шкоди в сумі 28 184.64 грн. з залишенням позивачу пошкодженого автомобіля вартістю 28 249.32 грн.. Обставини, які викладені позивачем в позовній заяві та в судовому засіданні свідчать про те, що позивачу залишився пошкоджений автомобіль вартістю 28 249.32 грн., він отримав страхове відшкодування - 19 163.52 грн., та ще намагається отримати 28 249.32 грн., що = 75597.48; грн., при тому, що вартість автомобіля до ДТП була 47 922 грн. 84 коп.. Однак з такими висновками позивача суд погодитися не може, виходячи з наступного. Вартість автомобіля до ДТП позивача [PERSON] становить 47 922.84 грн. - 19 163.52 грн. (отримане страхове відшкодування) - 28 249.32 грн. (вартість пошкодженого автомобіля) = 510 грн.. По такому розрахунку позивачу страховиком «Глобус» були відшкодовані дійсні матеріальні збитки на суму 19 163.52 грн. і з цією сумою він погодився та отримав їх в повному обсязі. Згідно ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Тобто [PERSON] підлягало відшкодуванню встановлені заподіяні збитки на загальну суму 19 673.52 грн., однак на суму франшизи 510 грн. відшкодовано менше і ця сума склала 19163.52 грн.. Цю суму він і отримав від страхової фірми. Якщо б заподіяні збитки були на більшу суму, то цю б суму [PERSON] і отримав би, аж до 50 тис. грн.. Згідно ст. 1194 Цивільного кодексу України (Відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність), особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Якщо б позивачу були заподіяні матеріалі збитки більше 50 тис. грн., тоді вказана сума підлягала би стягненню з відповідача [PERSON] як різниця, оскільки страхова компанія виплатила в межах страхового полісу. Ціна автомобіля позивача до ДТП була менша за страхову суму, а тому 50 тис. грн. було достатньо для відшкодування збитків і не потребувало взагалі звернення з позовом до суду. У зв'язку з тим, що [PERSON] була заподіяна матеріальна шкода в розмірі всього 19 163.52 грн., яку він і отримав від страхової компанії, а тому його вимоги щодо відшкодування 28 184 грн. 64 коп. є безпідставними та необґрунтованими. Згідно п. 15 Постанови № 4 Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961 -IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищений, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Однак позивач [PERSON] фактично сховав свій пошкоджений автомобіль і не надав можливості суду провести судово-товарознавчу експертизу, яка б встановила дійну суму заподіяних матеріальних збитків, а також встановила, чи дійсно автомобіль був фізично знищеним, чи ні. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 р. № 142/5/2092 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за № 1074/8395). Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової авто товарознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Позивач позбавив можливості провести таку експертизу, так як продав свій автомобіль та не надав відповідні документи зі станції технічного обслуговування про ремонт автомобіля на зазначену ним суму. Позивач зазначив, що автомобіль після ДТП він не ремонтував. Слід звернути уваги на те, що під час ДТП не були встановлені відповідні дорожні знаки, які б надавали водію автомобіля [PERSON] рухатись по вул. Петровського, як по головній дорозі. 016 року ці знаки були встановлені, про що свідчать зображення на фотографіях, які надані сторонами по справі. В подальшому вказані дорожні знаки були встановлені. В звязку з чим за клопотанням сторін було залучено до участі у справі в якості відповідача [PERSON], однак позивач до вказаної особи будь яких претензій протягом розгляду справи не заявляв. Суд вважає, що не підлягає стягненню з [PERSON] і моральна шкода в сумі 5000 грн. з наступних підстав: по перше, позивачем не був сплачений окремо судовий збір за стягнення моральної шкоди, як того вимагає Закон України «Про судовий збір»; по друге, позивач не керував автомобілем і був відсутній під час ДТП; по третє, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи, саме водій автомобіля позивача порушив ПДР, що і було причиною пошкодження автомобіля позивача. Ця експертиза не скасована і іншого висновку експерта не має; по пяте, згідно п. 4 ППВС України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Безпідставними є твердження позивача про стягнення з відповідача витрат по справі, зокрема 500 грн. франшизи, витрат на послуги адвоката, який підтверджений квитанцією № 124 від 01.07.2016 року: адвокатського об'єднання «ЮК м. Покров», оскільки адвокатського об'єднання як «ЮК м. Покров» не існує і це підтверджується даними реєстру адвокатських об'єднань, бюро офіційного Інтернет порталу Ради адвокатів Дніпропетровської області (http://dniprorada.in.ua/); квитанція адвокатського об'єднання «ЮК м. Покров» датована лише 01.07.2016 року, згідно угоди між адвокатом та позивачем, адвокат приймав участь у розгляді справи як представник позивача і то вже через 1 рік 8 місяців 6 днів після складення позовних вимог, заяви про забезпечення позову та відкриття провадження по справі; а також позивачем не наданий договір на виконання зазначених дій, акт виконаних робіт, розрахунок вартості послуг, прейскурант цін тощо. Таким чином суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги цілком є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, ґрунтуються на доказах, наданих позивачем та які не відповідають дійсності та обставинам справи і є недостовірними і спростовуються стабільними поясненнями відповідача та його представника, наданими ними письмовими належними та допустимими доказами, матеріалами справи в їх сукупності. За таких обставин суд, вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: Страховик «Глобус» «про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної події».

Outcome: dismissed