Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Гаражний кооператив « 93 котельня» звернувся до суду із позовом, яким просив: - зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] шляхом знесення самочинно побудованого гаража з двома прибудовами, дерев'яного сараю та печу; - зобов'язати [PERSON] відновити знищені межові знаки. На обґрунтування позову зазначено, що гаражний кооператив «93 котельня» має в приватній власності земельну ділянку площею 0,24 га по [ADDRESS] яка за рішенням Кіровоградської міської ради від 27.03.2014 року № 2928 передана ГК «93 котельня» для розміщення гаражного кооперативу. Згідно з документацією, одна із сторін земельної ділянки кооперативу межує з землями загального користування Кіровоградської міської ради. На цих землях і частково на земельній ділянці ГК «93 котельня» знаходиться комплекс споруд розміром 20х5 метрів, побудованих гр. [PERSON] рім того, на частині ділянці кооперативу, [PERSON] побудував дерев'яний сарай і піч, огородив земельну ділянку площею 250 м2, таким чином не даючи можливості користуватися земельною ділянкою кооперативу розміром 1,9х42 метрів площею 84 м2. [PERSON] було проігноровано повідомлення з вимогою усунути перешкоди до доступу на земельну ділянку кооперативу і перенести споруду за її межі, але на ділянці меж з землями Кіровоградської міської ради їх знищив. Тому, рішення про звернення до суду з позовною заявою прийнято загальними зборами членів гаражного кооперативу «93 котельня». В судовому засіданні представники позивача позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі, посилаючись на надані до суду письмові заперечення (а.с. 63) та просив відмовити у позові. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно до свідоцтва про право власності та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності гаражний кооператив «93 котельня» має в приватній власності земельну ділянку, площею 0,24 га по [ADDRESS] (а.с. 7, 7 зворот). Актом обстеження та погодження меж земельної ділянки від 31.10.2012 року актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 31.10.2012 року, актом щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 31.10.2012 року встановлено межі земельної ділянки загальною площею 0,2400 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та надано у власність гаражному кооперативу «93 котельня» для розміщення гаражного кооперативу «93 котельня» (а.с. 9-12). 17.06.2014 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням з вимогою усунути перешкоди до доступу на земельну ділянку кооперативу і перенести споруду за її межі (а.с. 13), що 21.06.2014 року отримане [PERSON], згідно до поштового повідомлення (а.с. 9). 24.06.2014 року гаражний кооператив «93 котельня» звернувся з листом до в.о. начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Кіровоградської області [PERSON] про не виконання [PERSON] припису про негайне зупинення будівництва самовільної побудови споруди, яка частково знаходиться на земельній ділянці кооперативу та з проханням проведення перевірки і притягнення [PERSON] до відповідальності та зобов'язання звільнити земельну ділянку від самовільно побудованих споруд (а.с. 17-18). З відповіді інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Кіровоградської області від 22.07.2014 року встановлено, що за виконання будівельних робіт без дозволу гр. [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, який не сплачений. На даний час факту виконання будівельних робіт та експлуатації вказаної будівлі не виявлено (а.с. 19). 11.08.2014 року гаражний кооператив «93 котельня» повторно звернувся до в.о. начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Кіровоградської області [PERSON] з листом про те, що у 2009 році по заяві окремих власників гаражів так і зараз по їхньому зверненню перевірку проводив співробітник інспекції [PERSON] і пояснити чому за правопорушення, які допустила фізична особа, тобто [PERSON] стягнення у 2009 році накладалися на гаражний кооператив, який ніякого відношення ні до земельної ділянки, ні до побудованої споруди не має (а.с. 20-21). Відповідно із зверненням гаражного кооперативу «93 котельня» до в.о. начальника Державної інспекції сільського господарства у Кіровоградській області [PERSON] 31.07.2014 року з проханням зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку і притягнути його до відповідальності згідно чинного законодавства (а.с. 15), в.о. начальника Державної інспекції сільського господарства у Кіровоградській області [PERSON] надав відповідь від 19.09.2014 року про розгляд даного звернення, згідно до якого зазначено, що за інформацією відділу Держземагенства у Кіровоградському районі, відомості щодо реєстрації права власності чи користування на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] на гр. [PERSON], станом на 29.12.2012 рік відсутні. У ході аналізу наданих матеріалів вбачено використання земельної ділянки гр. [PERSON] з порушенням вимог ст. 125, 126 Земельного кодексу України та відповідно до ст. 211 Земельного кодексу України передбачено відповідність за ст. 53-1 КУпАП. Виклики для надання пояснення та складання адміністративних матеріалів гр. [PERSON] ігнорує (а.с. 16). Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Кіровоградської області від 29.09.2014 року вказала своєю відповіддю про те, що на час проведення перевірки 10.09. по 19.09.2014 року будівельні роботи не проводились, за наслідками співстановлення даних інвентаризації з наявними будівлями - зміни відсутні. При цьому, постановою інспекції № 1033-Кд/2009 від 02.11.2009 гр. [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 96 КУпАП у вигляді накладення штрафу за виконання робіт з будівництва самочинно побудованого гаражу без дозволу на їх виконання (штраф сплачено). Тобто, вказаний гараж з прибудовами був побудований самочинно (а.с. 22). 29.09.2014 року позивач звернувся до Кіровоградської міської ради з проханням про те, що в зв'язку з порушенням їх прав, згідно п. 7 ст. 376 ЦК України вчинити дії, які б змусили [PERSON] звільнити займану земельну ділянку і усунути перешкоди в користуванні членами кооперативу їхньої земельної ділянки (а.с. 23). 27.10.2014 року Кіровоградська міська рада вказала, що за результатами звернення ГК «93 котельня» від 31.07.2014 р. до Державної інспекції сільського господарства у Кіровоградській області останньою остаточно не встановлено факт порушення меж земельної ділянки [PERSON] та рекомендовано позивачу звернутися до суду для встановлення факту розміщення гаража, побудованого [PERSON] на території гаражного кооперативу та зобов'язання порушника звільнити самовільну захоплену частину земельної ділянки, яка перебуває у приватній власності та усунути перешкоди у її користуванні (а.с. 24). Тому, із наданих позивачем письмових доказів встановлено, що дійсно в 2009 році відповідач самовільно збудував вказаний гараж. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власнику землі, приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення споруд, здійснюється за рахунок громадян або осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки, повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України „Про планування і забудову територій" (далі-Закон) фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад дозвіл на будівництво об'єкта містобудування (дозвіл на будівництво). Дозвіл на будівництво дає право замовникам на отримання вихідних даних на проектування, здійснення проектно-вишукувальних робіт та отримання дозволу на виконання будівельних робіт у порядку, визначеному цим Законом (ч.5 ст. 24 Закону). Дозвіл на будівництво надається на підставі комплексного висновку щодо відповідності запропонованого будівництва містобудівній документації, державним будівельним нормам, місцевим правилам забудови (ч.6 ст. 24 Закону). Статтею 28 Закону передбачено, що проектна документація на будівництво об'єктів містобудування розробляється згідно з вихідними даними на проектування з дотриманням вимог державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови та затверджується замовником в установленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Таким чином, в розумінні ч. 7 ст. 376 ЦК України знесення самочинного будівництва, у тому числі зведеного без проекту, є крайнім заходом і можливе лише тоді, коли використані усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об'єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови. Позивачем не надано жодного письмового доказу в підтвердження тих обставин, що проведення відповідачем перебудови вказаного будівництва є неможливим або відповідач відмовляється від її проведення, а тому суд не має підстав для застосування ч. 7 ст. 376 ЦК України та не має підстав для ухвалення рішення про знесення вказаної прибудови за рахунок відповідача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сторонами не заявлено клопотань про витребування доказів, виклик свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України. Суд пропонував представникам позивача у справі призначити відповідну експертизу для з'ясування та підтвердження порушених їх прав та інтересів, проте представники позивача пославшись на недоцільність проведення експертизи, вважаючи, що з наданої ними ситуаційної схеми (а.с. 11), на якій вони самостійно окреслили зону самочинно захоплену відповідачем, вбачається порушення. Проте, даний доказ є неофіційним, не підтверджує доводи позивача про необхідність задоволення позову. Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд вважає обґрунтованими заперечення відповідача про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про знесення споруди. Суд вважає позов необґрунтованим і має підстави для відмови у його задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed