Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом 20.01.2014 року, просить стягнути з відповідача моральну шкоду у зв'язку з ушкодженням здоров"я, отриманим при виконанні трудових обов»язків. В судове засідання позивач не з»явився просив розглянути справу за участю його представника. Представник позивача вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] працював в ПАТ « Шахтоуправління Донбас» з 2007 по 2011 рік. Під час роботи на шахті № 22 « Комунарська», яка входила до складу шахтоуправління, 09.06.2008 року він отримав трудове каліцтво - закритий перелом н/з лівої гомілкової кістки, про що був складений акт за формою Н-1. За результатами первинного обстеження МСЕК від 25.09.2008 року позивачу встановлено 15 % стійкої втрати професійної працездатності. 18.01.2010 року під час роботи з ним також стався нещасний випадок , а саме під час обвалення порід крівлі він був засипаний гірською масою. За результатами розслідування нещасного випадку 21.01.2010 року був складений акт за формою Н-1. Він отримав травму поперекового відділу хребта, забій грудної клітини. За висновком МСЕК від 23.05.2011 року йому встановлено 15% стійкої втрати професійної працездатності за даною травмою, а в сукупності від двох травм -30% безстроково. Після ушкодження здоров»я на виробництві позивач був звільнений з роботи за станом здоров'я, зазнав як фізичних так і моральних страждань. Тривалий час він лікувався, до теперішнього часу не обходиться без ліків, повне відновлення здоров'я виключено, з приводу цього він страждає, звичний спосіб його життя порушено. Просив стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 30 000 грн. Представник відповідача позов не визнав і суду пояснив, що причиною нещасного випадку, який стався з позивачем 09.06.2008 року стало порушення ним правил безпеки, а саме невиконання [PERSON] п.1.11» Інструкції з охорони праці, безпечному виконання робіт та поведінки в шахті гірничого робочого очисного вибою». Підприємство не порушувала законних право позивача, а тому підстав для відшкодування моральної шкоди не вбачає. Факт спричинення моральної шкоди повинен бути доведений позивачем, однак він не довів зазначений факт,а тому його позовні вимоги не підлягають задоволенню. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази встановив наступне. Позивач [PERSON].11.2007 року по 31.05.2011 року гірничим робочим очисного вибою. Звільнений за ст. 40 п.2 КЗпП України у зв»язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі, внаслідок стану здоров»я, що підтверджено трудовою книжкою. Згідно акту № 32 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, складеному за формою Н-1 від 12.06.2008 року [PERSON] отримав трудове каліцтво під час виконання трудових обов'язків 09.06.2008 року на шахті « Комунарська» ДВАТ « Шахтоуправління Донбас» . Діагноз зазначено - закритий перелом великої гомілкової кістки лівої голені. За висновком МСЕК від 25.09.2008 року йому вперше встановлено 15 % стійкої втрати професійної працездатності за вказаною травмою. Згідно акту № 4 від 20.01.2010 року з позивачем [PERSON] 18.01.2010 року під час виконання трудових обов»язків на шахті « Комунарська» ВАТ « Шахтоуправління Донбас» стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав забій поперекового відділу хребта, забій грудної клітини. За висновком МСЕК від 23.05.2011 року за сукупністю виробничих травм від 09.06.2008 року та 18.01.2010 року встановлено 30% стійкої втрати професійної працездатності безстроково. Факт заподіяння шкоди здоров'ю позивача підтверджений висновком МСЕК, медичними документами, поясненнями представника позивача. В результаті отриманого ушкодження здоров"я позивач визнає як фізичні, так і моральні страждання. Він позбавлений можливості повноцінно працювати, та матеріально забезпечувати себе та свою сім'ю, тому що за медичним висновком йому протипоказана робота в підземних умовах, важка фізична праця. Отримане захворювання вимагає від нього постійного лікування, він не може обходитися без ліків, його звичний спосіб життя порушений, він повинен додавати зусиль для організації життя та побуту. Все це викликає у нього почуття приниження та неповноцінності. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про охорону праці", державна політика в галузі охорони праці базується на принципах, зокрема: пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; встановлення єдиних вимог з охорони праці для всіх підприємств та суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності та видів діяльності. Згідно ст..32 Гірничого Закону України власник (керівник) гірничого підприємства забезпечує проведення гірничих робіт та охорону праці відповідно до вимог законів України, інших нормативно-правових актів, а також правил безпеки, правил технічної експлуатації, єдиних правил безпеки при підривних роботах. Позивач отримав виробничі трави під час роботи в Публічному акціонерному товаристві « Шахтоуправління Донбас», що покладає на відповідача обов'язок відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до вимог ст.. 237-1 КЗПП України відшкодування власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків и вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Статтею 9 Закону України « Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Однак, із Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» виключена частина 3 статті 34 відповідно до положень Закону України від 23.02.2007 року № 717-V « Про внесення змін до Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Оскільки Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні на час виникнення спірних правовідносин, у зв'язку із зміною спеціального закону, не відповідає за завдану моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодувати роботодавець, згідно з правилами ст. 237-1 КЗпП України. Позивачем не пропущений строк звернення до суду, оскільки відповідно до вимог ст.. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 « Про судову практику по справам про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди" зі змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року № 5-розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, психічних та інших/, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого. Враховуючи конкретні обставини справи, характер і обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач, ступінь втрати ним професійної працездатності, неможливість відновлення стану здоров'я, а також вимоги розумності та справедливості суд оцінює моральні страждання позивача у розмірі 9 000 грн. Зазначена суму підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до вимог ст..88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial