Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Галицький районний у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання батьківства та внесення змін в актовий запис про народження дитини. Свої вимоги мотивує тим, що в листопаді 2017 року з відповідачем почалися стосунки, деякий час проживали разом та вели спільне господарство. Від цих стосунків [INFO] в них народилась донька - [PERSON] . Оскільки на період реєстрації народження доньки між позивачем та відповідачем не був зареєстрований шлюб, відповідачка самостійно зареєструвала народження дитини і не вказала відомості про позивача, як батька дитини. На неодноразові прохання позивача подати заяву РАЦС з метою записання його батьком дитини, відповідачка відмовлялась це зробити, з незрозумілих підстав. Дитину було зареєстровано зі слів матері за її прізвищем « [PERSON] » по батькові було зазначене « [PERSON] » про що Галицьким районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 12.10.2018 року було складено актовий запис №938. Позивач зазначає, що підтримує стосунки з відповідачкою з приводу виховання та утримання дитини, піклується про неї. Просить суд задоволити позов в повному об`ємі. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. Належним чином були повідомлення про день, час та місце розгляду справи, що підтверджує розписка, яка знаходиться в матеріалах справи. Відповідач та її представники в судове засідання не з`явились. Були належним чином повідомленні про час, день та місце розгляду справи, що підтверджується наявною в матеріалах справи судовою повісткою. В підготовче судове засідання на 14.08.2019 р. представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням у відпустці та відповідач подала клопотання про відкладення розгляду справи. Крім цього в підготовче судове засідання на 03.10.2019 року представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з зайнятістю останнього в іншому судовому засіданні. 24.10.2019 в підготовче судове засідання відповідачка не з`явилась, у зв`язку з цим її представник клопотав про відкладення розгляду справи, щоб ознайомити з поданими клопотаннями сторони позивача. В подальшому на підготовче судове засідання на 10.04.2020 р. відповідачем по справі подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з запровадження карантину у м.Львові. В підготовче судове засідання на 12.05.20120 представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з продовженням карантину. В судове засідання на 12.06.2020 р. представником відповідача [PERSON] подано заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з можливість ознайомлення з матеріалами справи. В судове засідання на 22.06.2020 р. представником відповідача [PERSON] подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з карантином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи що підтверджується судової повісткою, яка знаходиться в матеріалах справи. Суд, вжив всіх можливих заходів для вчасного та належного повідомлення сторін по справі про час, дату та місце проведення судового засідання, тому вважає за можливе слухати у їхній відсутності. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились. Частиною першою статті 6 Конвенції пр. захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Таке право кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти lcnaHM» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989). Суд, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для вирішення спору. Позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: У відповідності до вимог ст.ст. 12,81 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Крім того, згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.125 СК України - якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; або за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Власне на реалізацію положення Конституції і передбачено визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, оскільки гарантується дитині батьківство, незалежно від того, в шлюбі перебувають її батьки чи ні. У відповідності до вимог ст. 128 СК України - за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Як зазначає постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п.п.4, 9) справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо в т.ч. дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 вищезазначеної постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , являється матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Галицьким районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про матір відповідно до ч.1 ст. 135 СК України Дослідженням зазначених документів встановлено, що батьком дитини записано [PERSON] . Запис про батька дитини вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. На момент народження дитини [PERSON] , позивач [PERSON] та [PERSON] , у шлюбі не перебували. Дана обставина не оспорюється та підтверджується копією паспорта позивача серії [NUMBER] виданого Галицьким РВ ЛМУ УМВС України в Львівській області 28.09.2001 р. В позовній заяві позивач зазначає, що з листопада 2017 року з відповідачкою почалися стосунки та деякий час проживали разом, вели спільне господарство. Від цих стосунків [INFO] в них народилась донька [PERSON] , що підтверджується фотознімками, наданою стороною позивача (а.с.25). За клопотанням представника позивача 15.11.2019 року Галицьким районним судом постановлено ухвалу про призначення по даній справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського НДЕКЦ МВС України . На вирішення експертизи поставлено питання: 1. Чи є [PERSON] , [INFO] (місце народження місто Львів, Львівська область УРСР, місце проживання: [ADDRESS] ) біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , місце народження м.Львів, Львівська область, Україна, яку народила громадянка України [PERSON] , [INFO] (місце народження Львів, Львівська область УРСР, місце проживання: [ADDRESS] ). Попереджено учасників справи, що згідно ст. 109 ЦПК України - у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто з цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з"ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. На час проведення експертизи провадження по справі зупинено. Встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. В рішенні Європейського суду з прав людини від 07 травня 2009 року по справі «Калачова проти Російської Федерації» зазначено, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. З висновку експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №10/1131 від 14.02.2020 вбачається, що молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] , біологічною матір`ю якої є [PERSON] складає 99,999999999%. Верховний Суд в постанові від 04 грудня 2019 року в справі №758/3340/17 зробив висновок, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути лише висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи. При цьому вказав, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Таким чином, суд враховуючи висновок експерта, який з незаперечною вірогідністю вказує на батьківство саме позивача, дійшов висновку про задоволення позову, так як він пред`явлений в інтересах дитини та є обґрунтованим, законним та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України є підставою для визнання батьківства. З огляду на викладене, необхідно визнати позивача [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] та внести зміни до актового запису про народження дитини, змінивши відомості про батька дитини із « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Актового запису про народження дитини та видає нове свідоцтво про народження. Що стосується судових витрат, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. В позовній заяві позивач просить покласти судові витрати на нього. Відтак, суд вважає, що понесений судовий збір при подачі позовної заяви, залишити за позивачем [PERSON] . Крім цього, представником позивача подано заява про покладення судових витрат за проведення експертизи на відповідача. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд вважає що дане клопотання підлягає до задовлення. Тому понесені [PERSON] , судові витрати на проведення експертизи у розмірі 7614 грн., що підтверджується квитанцією №ЕТХР-Н9М4-Х62Н-780М від 04.02.2020, стягнути з відповідача. На підставі ст. ст. 125, 126,128, 135 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved