Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Відповідач [PERSON] на про право власності від 07.10.2011 р. є власником [ADDRESS]. Як вказано у позові, до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» протокол № 29 від 15.08.2012 р. будинок відповідача [ADDRESS] переданий експлуатуючій організації ТОВ «Перший експертний центр» - позивачу. Рішенням Оболонського р/с м. Києва від 19.08.2014 р. заборгованість відповідача [PERSON] з 01.10.2012 р. по 20.03.2014 р. у сумі 5372,42 грн. була стягнута на користь ТОВ «Перший український експертний центр». Як вказує позивач, на даний час заборгованість відповідачем не сплачена та завдає збитків позивачу, у зв'язку із чим позивач врахував інфляційні нарахування 784,86 грн. та 3% річних у сумі 29,59 грн. Тому позивач просить суд стягнути із відповідача [PERSON] суму заборгованості та судовий збір. У судовому засіданні представник позивача зменшив позовні вимоги та просив суд стягнути із відповідача на свою користь 1259,91 грн. заборгованості. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та надала заперечення до позову, вказавши, що 13.11.2013 р. між нею та ПАТ «Київенерго» було укладено договір № 15041707922 про користування електричною енергією. У відповідності до п. 1 цього договору, енергопостачальник зобов'язаний постачати споживачеві - відповідачу електричну енергію, а споживач зобов'язується оплачувати електричну енергію у терміни, що передбачені договором. Електричну енергію мені поставляє та я оплачую ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» з листопада 2013 р. Тому вважає, що у даному випадку у позивача не має підстав стягувати із неї дану заборгованість та інфляційні витрати та 3% річних. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши всі матеріали справи, суд визнає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу. Як було встановлено у судовому засіданні, з Відповідач [PERSON] на про право власності від 07.10.2011 р. є власником [ADDRESS]. У відповідності до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» протоколом № 29 від 15.08.2012 р. будинок відповідача [ADDRESS] було передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший експертний центр» - позивачу. Згідно ст. 66 ЖК України плата за користування житлом обчислюється виходячи із загальної площі квартири. У відповідності до п. 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 р., власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Наймачі квартир (кімнат) вносять плату за найом житла, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ці платежі і платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки. При простроченні внесення вказаної плати стягується пеня з розрахунку 1 процент від несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше 100 процентів загальної суми боргу. Як з'ясував суд, (і даний факт не заперечується сторонами) рішенням Оболонського р/с м. Києва від 19.08.2014 р. заборгованість відповідача [PERSON] з 01.10.2012 р. по 20.03.2014 р. у сумі 5372,42 грн. була стягнута на користь позивача - ТОВ «Перший український експертний центр». У відповідності до ст. 156, 162 ЖК України власники квартири зобов'язані брати участь у витратах по квартири і прибудинкової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити ані комунальні послуги. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи (а.с. 15) позивач у вересня 2015 р. звернувся до суду про видачу судового наказу, але 03.11.2015 р. у видачі судового наказу було відмовлено. Таким чином, суд з'ясував, що відповідач [PERSON] 15.95.2015 р. у повному об'ємі виконала рішення суду від 19.08.2014 р. та сплатила 5616,02 грн. Як вбачається із п. 3 ст. 61 ЦПК України «обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини». При цьому суд встановив, що і рішенням 1 інстанції від 19.08.2014 р. і ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19.11.2014 р. (а.с. 5-8) було встановлено факт не належного документування та бухгалтерської звітності у організації позивача (і даний факт у судовому засіданні також підтвердив і представник позивача) та помилкового висновку щодо можливості подачі позову із стягненням заборгованості з відповідача за житлово-комунальні послуги у сумі 1259,91 грн., а під час надання пояснень у судовому засіданні, щодо стягнення тільки заборгованості за спожиту електроенергію у 2015 р., а у судових дебатах знову за усі комунальні послуги. За таких підстав суд вважає, що позов ТОВ „Перший український експертний центр" не ґрунтується на допустимих та належних доказах, а тому його позовні вимоги потрібно залишити без задоволення у повному об'ємі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed