Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні [PERSON] звернувся до суду із заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку з 1982 року з діагнозом «пропфшизофренія, шубообразна, афективно-параноїдний тип нападу, явна зміна особистості по типу «Фершробен». Із анамнезу відомо, що з раннього дитинства відставав у розвитку. Перебував на обліку у дитячого психіатра щодо розумової відсталості. З 1996 року у клініці хвороби зявилась афективно-бредова симптоматика: манія величі, переслідування реформаторства, захопився ідеєю комуністичної партії. В поведінці зявилась агресія до матері. Діагноз був змінений на пропфшизофренію. Захворювання має нападоподібну\~ течію. В період загострення конфліктує з матірю, сусідами,\~ проявляє агресію, на зауваження реагує агресивно, бє меблі, посуд, пише скарги безглуздого больового характеру в різні інстанції на співробітників міліції, лікарів, стає збудженим,\~ пристає до перехожих на вулиці, ображає їх. Багаторазово та тривало лікувався в стаціонарі Лисичанського ОПЛ. Негативно налаштований на медпрацівників. З лютого 2008 р. спостерігався у групі хворих, які отримують примусову амбулаторну психіатричну допомогу за рішенням суду. Багаторазово пише різні скарги в різні інстанції з вимогою зняти групу інвалідності, для того, щоб працювати адвокатом. Критики до свого стану немає. Остання госпіталізація з 07.07.2017 року по теперішній час. Представник заявника прибув у судове засідання, заяву просив задовольнити з підстав зазначених у ній. Прокурор прибув у судове засідання та підтримав заяву медичного закладу, яку просив задовольнити. Законний представник прибув у судове засідання, зазначив, що проти задоволення заяви не заперечує,. Хворий не прибув у судове засідання, законний представник повідомила, що він погано почувається, тому приходити не буде. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне. Згідно із копією паспорта громадянина України серії ЕК №080273, виданого Лисичанським МВ УМВС України в Луганській області 09.04.1996\~ року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: Україна, [ADDRESS],\~ де і мешкає на час звернення медичної установи із заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, що було підтверджено її законним представником у судовому засіданні. Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 23.03.2017 року, Лисичанській обласній психіатричній лікарні було визнано доцільним\~ продовження надання [PERSON], амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку строком на 6 (шість) місяців.\~ З висновку лікарів-психіатрів від 04.10.2017 року стосовно особи з тяжким психічним розладом вбачається, що [PERSON], [INFO], інвалід ІІ групи. З 1982 року перебуває на обліку з приводу пропфшизофренія, шубообразна, афективно-параноїдний тип нападу, наявна зміна особистості по типу «Фершробен". Анамнез життя та захворювання аналогічні доводам, викладеними у заяві. Знаходився на лікуванні у психоневрологічних стаціонарах багаторазово, остання госпіталізація в ЛОПЛ з 07.07.17 року по теперішній час.\~ Комісія лікарів прийшла до висновку, що на даний час за своїм психічним станом [PERSON] потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, так як виявляє важкий розлад у формі пропфшизофренія, в силу якого він може заподіяти значної шкоди своєму здоровю, у звязку з погіршенням психічного стану, у разі ненадання йому психіатричної допомоги. Дослідивши вказаний висновок, суд вважає, що висновок лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності продовження хворому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, як і зібрані по справі докази. Вирішуючи справу по суті, суд враховує наступні норми закону. Порядок надання психіатричної допомоги регламентується\~Законом України ''Про психіатричну допомогу'', який визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою, виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обовязки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обовязки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги. Статтею 2\~ Закона України ''Про психіатричну допомогу''\~ унормовано, що законодавство України про психіатричну допомогу базується на\~Конституції України\~і складається з Основ законодавства України про охорону здоровя, цього Закону та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них. Дія цього\~Закону\~поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 12 Закону України\~ ''Про психіатричну допомогу'' \~амбулаторна психіатрична допомога надається лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи. Амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Відповідно до п. 18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 року\~продовження застосування примусових заходів медичного характеру, в тому числі й надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку можливе на строк, який не перевищує 6-ти місяців. Частиною 5\~ст. 12\~\~Закону України\~ ''Про психіатричну допомогу'' \~передбачено, що у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи\~\~заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно ч. 4 ст. 12\~\~Закону України\~ ''Про психіатричну допомогу''\~ особа, якій надається\~ амбулаторна\~ психіатрична\~ допомога\~ в\~ примусовому\~ порядку,\~ повинна\~ оглядатися\~ лікарем-психіатром\~ не\~ рідше одного разу на місяць,\~ а комісією лікарів-психіатрів\~ -\~ не\~ рідше\~\~ одного\~ разу\~ на\~ 6\~ місяців\~ для\~ вирішення\~ питання\~ про\~ продовження чи припинення надання їй такої допомоги. Відповідно до вимог\~ ст. 19 Закону України\~ ''Про психіатричну допомогу''\~продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру\~\~здійснюється\~\~ судом за заявою\~\~лікаря-психіатра, який\~\~надає\~\~особі\~\~таку\~\~психіатричну допомогу на\~\~підставі\~\~висновку комісії лікарів-психіатрів. Враховуючи зазначене суд прийшов до висновку, що\~ факти, викладені заявником у заяві в обґрунтування вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами\~ які вказують на необхідність продовження\~ хворому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, сумніву у суду не викликають, а тому суд вважає\~ за необхідне заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні\~ про продовження надання хворому\~ амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку задовольнити. Відповідно до ч.2\~ст.282 ЦПК України\~рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Outcome: approved