Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

В серпні 2017 року судом прийнято до провадження справу за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Шосткинської міської ради, про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], про визначення місця проживання дитини [PERSON] з позивачем, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Шосткинської міської ради про визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO], з позивачем за зустрічним позовом. Ухвалою суду 01 лютого 2018 року розгляд справи вирішено продовжити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 19 квітня 2018 року. Ухвалою суду від 19 квітня 2018 року в звязку з відмовою позивача [PERSON] від первісного позову закрито провадження у цивільній справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Шосткинської міської ради, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини Позивач за зустрічним позовом [PERSON] мотивує свої вимоги тим, що з часу реєстрації шлюбу, а саме\~ з серпня 2002 року до травня 2017 року, він проживав з відповідачкою та їх доньками [PERSON] та [PERSON] в квартирі [PERSON] На протязі останнього року відповідач безпідставно почала вчиняти сварки та виганяти його з квартири. Відповідач перестала приділяти належну увагу меншій доньці. Від класного керівника позивач дізнався, що [PERSON] без поважних причин припинила відвідувати шкільний навчальний заклад, в звязку з чим позивач почав особисто відводити та забирати дитину з навчального закладу. На неодноразові звернення позивача щодо необхідності відповідача приділяти більше уваги доньці [PERSON] вчиняла сварки. В травні 2017 року, в\~ звязку з проходженням\~ підвищення кваліфікації в м. Суми, позивач забрав доньку [PERSON] до м. Суми, тому як в цьому місті проживають його батьки і дитина не бажала залишатись з матірю та особисто виявила бажання поїхати з батьком. Після чого, відповідач в смс повідомленні, попередила позивача, що вона змінила замки в квартирі та просила попередити її про повернення його з донькою до м. Шостка, щоб вони забрали свої речі. З цього часу донька [PERSON] проживає з батьком, між ним та донькою склались добрі стосунки і дитина\~ особисто виявляє бажання проживати з позивачем, у звязку з чим, позивач просить визначити місце проживання доньки [PERSON] з ним. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить визначити місце проживання дитини разом з ним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, до суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, в якій зазначила, що, враховуючи інтереси доньки [PERSON], та, не бажаючи розвитку конфліктної ситуації між сторонами, а також враховуючи бажання позивача на визначення місця проживання [PERSON] разом з ним та позицію з даного питання органу опіки та піклування Шосткинської міської ради, вона погоджується на задоволення позову зустрічного позову. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги позивача [PERSON] підтримує та просить їх задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. \~У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Згідно розяснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке ;x=4&aня;y=4#w15">визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2001 року. Від цього шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-БП №059625 (а.с.7), та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-БП №105942 (а.с. 42). На даний час сторони проживають окремо. Як вбачається з довідки про доходи [PERSON] за місцем роботи з КЗ «Шосткинська ЦРЛ» та довідки про доходи за сумісництвом в КУ СОР «Обласний діагностичний центр у місті Шостка», позивач має постійне місце роботи, отримує дохід за основним місцем роботи та за роботу за сумісництвом, який дозволяє на належному рівні утримувати сімю (а.с. 44, 45). Відповідно до характеристики за основним місцем роботи КЗ «Шосткинська ЦРЛ», [PERSON] характеризується виключно з позитивної сторони (а.с. 43). Відповідно до ст. 9 Конвенції ООН Про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно до ст.18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, як принциповим положенням визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити здоров'ю дитини. З урахуванням вищевикладеного, згоди відповідача з заявленими вимогами, позицією органу опіки та піклування, в якій підтримано вимоги позову щодо визначення місця проживання дитини з батьком, суд вважає, що позовні вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини необхідно задовольнити та встановити місце її проживання з батьком. Підстав, які б свідчили про те, що визнання позову суперечить закону й порушує права, свободи чи інтереси дитини, судом не встановлено. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved