Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить вселити його в квартиру [ADDRESS]; зобов'язати відповідача не чинити йому перешкоди в користуванні належною йому 1/2 частиною вказаної квартири; зобов'язати відповідача надати технічний паспорт та інші правовстановлюючі документи на квартиру, а також стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди та судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що згідно з рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.03.2012 року, справа №2-1630/2011 суд визнав за позивачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті діда - [PERSON], який помер [INFO] року. Після того як рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.03.2012 року набрало законної сили, позивач звернувся в Державну реєстраційну службу України в Харківській області. Але позивачу було відмовлено зареєструвати його право на спадщину з причини відсутності технічного паспорту на спірну квартиру. Право власності на іншу частину квартири та правовстановлюючі документи знаходились у [PERSON], яка була відповідачкою по справі. [PERSON] померла та її частку успадкувала донька - [PERSON] Однак відповідачка його в квартиру не пускає, змінила замки. Позивач позбавлений можливості користуватися квартирою. Також вважає, що йому нанесено моральну шкоду. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з*явилась, про день та час розгляду справи повідомлена судом належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази приходить до наступного. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті діда - [PERSON], який помер [INFO] року (а.с.13). Після того як рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.03.2012 року набрало законної сили, позивач звернувся в Державну реєстраційну службу України в Харківській області. Але позивачу було відмовлено зареєструвати його право на спадщину з причини відсутності технічного паспорту на спірну квартиру. Право власності на іншу частину квартири та правовстановлюючі документи знаходились у [PERSON], яка померла та її частку успадкувала донька - [PERSON] Як вбачається з відповіді начальнику Комінтернівського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області та висновку від 24.05.2013 року, проведено перевірку за заявою [PERSON], в якій він просить прийняти заходи до [PERSON] яка не впускає його до квартири [ADDRESS], за результатами якої [PERSON] опитати не вдалось (а.с.15). Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 10 ч.3, ст. 60 ч.1, 4 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У разі порушення цього права власник має право на підставі ст. 41 Конституції України,ст. 391 ЦК України вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із вимогами ст.ст. 16, 386 ЦК України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Оскільки право власності є абсолютним правом, що включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, то власник на підставі ст.391 ЦК України, ст.150 ЖК України, може захистити своє порушене право шляхом вселення, що відповідає ст. 16 ЦК України і є способом, що відповідає встановленому порушенню. Оскільки, відповідач позбавляє позивача права користуватись та розпоряджатись спірною квартирою, позивач в добровільному порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні власністю, тому суд вважає за необхідне вселити позивача у спірну квартиру. Отже, враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в цій частині. Суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується особо, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно ст. 23 ЦК України та роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від" 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Із матеріалів справи вбачається, що належних та допустимих доказів спричинення позивачу моральної шкоди, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, позивач не надав. Тому підстави для стягнення моральної шкоди відсутні. Також не засновані на законі, а тому не підлягають задоволенню вимоги позивача стосовно зобов»язання відповідача [PERSON] надати правовстановлюючі документи на квартиру. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial