Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 25 серпня 1974 року між [PERSON] та [PERSON] було уклали шлюб. 17 грудня 2015 року згідно рішення Соснівського районного суду м.Черкаси шлюб між розірвано. В період шлюбу, а саме 29.05.1997 року сторонами було набуто у власність 7/10 частин домоволодіння по провулку Громова, 45 в м.Черкаси за договором дарування за яким, [PERSON] отримав у дар 7/10 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по провулку Громова, буд. 45 в м.Черкаси від [PERSON]. За рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 червня 2014 року визнано, що договір дарування від 29.05.1997 року на 7/10 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по провулку Громова, 45 в м.Черкаси є удаваним, таким, що приховує фактичний договір купівлі-продажу, та визнано за позивачем [PERSON] право власності на 7/20 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по провулку Громова, 45 в м.Черкаси. Належні інші 7/20 частин домоволодінні з відповідною частиною надвірних споруд залишено у власності [PERSON] на підставі договору дарування. На час укладення договору дарування між [PERSON] та [PERSON] не було вирішено питання про земельну ділянку на якій розташовані 7/10 частин домоволодіння по провулку Громова, 45 в м.Черкаси. За договором дарування 29 травня 1997 року [PERSON] передала у дар шляхом набуття права власності [PERSON] 7/10 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд про провулку Громова, 45 в м.Черкаси, які розташовані на земельній ділянці. А тому просить суд визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та скерувала до суду заяву, якою просила задовольнити позов в повному обсязі та провести розгляд справи без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] за довіреністю позов не визнала, скерувала до суду письмові заперечення. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України. У зв"язку з неявкою сторін фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 25 серпня 1974 року між сторонами був укладений шлюб, який розірваний 17 грудня 2015 року рішеннмя Соснівського районного суду м.Черкаси. В період шлюбу - 29.05.1997 [PERSON] та [PERSON] набули у власність 7/10 частин домоволодіння по провулку Громова, 45 в м.Черкаси за договором дарування, за яким [PERSON] отримав у дар 7/10 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по провулку Громова, буд. 45 в м.Черкаси від [PERSON]. Рішеннмя Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 червня 2014 року визнано, що договір дарування від 29.05.1997 на 7/10 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по провулку Громова, 45 в м.Черкаси є удаваним, таким, що приховує фактичний договір купівлі-продажу, та визнано за [PERSON] право власності на 7/20 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по провулку Громова, 45 в м.Черкаси. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 10 вересня 2014 року [PERSON] зареєструвала право власності на 7/20 частин домоволодіння по провул.Громова, 45 в м.Черкаси та відповідно були внесені зміни щодо власника нерухомого майна, а інші 7/20 частин домоволодінні з відповідною частиною надвірних споруд залишено у власності [PERSON] на підставі договору дарування. На час укладення договору дарування між [PERSON] та [PERSON] не було вирішено питання про земельну ділянку, на якій розташовані 7/10 частин домоволодіння по провулку Громова, 45 в м.Черкаси, що перейшли у власність [PERSON], а після рішення Соснівського районного суду м.Черкаси і у власність [PERSON] За договором дарування 29 травня 1997 року [PERSON] передала у дар шляхом набуття права власності [PERSON] 7/10 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд про провулку Громова, 45 в м.Черкаси, які розташовані На вказану земельну ділянку попередній власник [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на землю серії ЧР 24-1-671, виданий 30 вересня 1997 року, тобто через 3 місяці з моменту посвідчення договору дарування. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів від 28 травня 1997 року № 289 [PERSON] отримала у приватну власність земельну ділянкауплощею 422,54 кв.м., яка розташована на території [PERSON] міської ради народних депутатів по пров.Громова, 45, землю передано для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Зареєстрований вказаний державний акт в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №681 та посвідчений головою ЧМР. Із змісту норми ст..30 Земельного кодексу України (в редакції від 22.06.1993 року, який діяв на момент укладення договору) вбачається, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Відповідно до ч.1 ст.128 ЦК УРСР (в редакції від 27.12.1996 року) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 14.06.1994 року із змінами за п. 50 передбачено крім правовстановлюючого документа на жилий будинок та інше нерухоме майно (за винятком земельної ділянки), якщо воно підлягає реєстрації, нотаріус вимагає витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно, а в населених пунктах, де інвентаризація не проведена, - довідку виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів, в якій викладена характеристика відчужуваної будівлі. Вказівки про необхідність подання правовстановлюючих документів на земельну ділянку немає у відповідному положенні, а тому при посвідченні договору дарування 29.05.1997 року нотаріус вирішив питання про перехід права власності на обєкт нерухомості без урахування земельної ділянки, яка розташована за вказаною адресою, однак не позбавив [PERSON] права користуватися земельною ділянкою.. Статею 120 ЗК України (в редакції від 22.11.2016 року) згідно з якою у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Крім того, аналіз статті 120 ЗК України 2001 року з точки зору її дії в часті діє підстави для висновку про те, що на момент укладення договору дарування частини жилого будинку, чинною була редакція, відповідно до якої якщо договором про відчуження жилого будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено до набувача переходить право власності лише на ту частину земельної ділянки, яка зайнята жилим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. 7/10 частин домоволодіння по провулку Громова, 45 в м.Черкаси належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності, що підтверджується правовстановлюючими документами. Тобто, при укладенні правочину 29.05.1997 року відбувся фактичний перехід права власності та права користування земельною ділянкою: при отриманні у власність частини житлового будинку спочатку [PERSON]В, а після вступу рішення Соснівського районного суду м.Черкаси в силу і до [PERSON] Оскільки нормою матеріального права при посвідченні договору дарування у 1997 році не було зобовязано сторони вказувати про наявність земельної ділянки в договорі, тому таке право перейшло до співвласників житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд згідно з нормами ст.120 Земельного кодексу України 2001 року з наступними змінами. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ст.328 ЦК України). Відповідно до ст..392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи наведене, суд вважа, що наявні правові підстави для визнання за позивачкою права власності на на ? частину земельної ділянки площею 422,54 кв.м., яка розташована на території [PERSON] міської ради народних депутатів по провулку Громова, 45, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Outcome: approved