Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-19 00:00:00

В січні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 13/25 часток житлового будинку і прибудинкових споруд та визнання фактичного користування частиною житлового будинку і прибудинкових споруд. В позовній заяві він зазначив, що в травні 2005 року він отримав у спадок від свого батька [PERSON] частку у нерухомому майні, розташованому за адресою: [ADDRESS] і складає 9/25 частин. Вказане нерухоме майно загальною площею 138,9 м2, житловою плошею 86,3 м2 складається з: житлового будику (літ. А), загальною площею 81,8 м2, житловою площею 75,1м2; житлової прибудови (літ.А1), загальною площею 25,9м2, житловою площею 11,2 м2; веранди (літ. а 3), загальною площею 8,0 м2; прибудови (літ. а 4), загальною площею 14,9 м2; ганку (літ. а 5); ганку (літ. а 6); сараю (літ. В); сараю (літ. в); сараю (літ. в1); бані (літ. Г); літньої кухні (літ. Д); льоху (літ. П1); льоху (літ. П2); вбиральні (літ. У); вбиральні (літ. У2); огорожі (1); воріт з хвірткою (2); хвіртки (3); огорожі (4). Разом з тим, фактично житловий будинок розділений на 2 квартири - [NUMBER] квартира відповідача та [NUMBER] квартира позивача, які повністю ізольовані одна від одної та мають два окремі входи - вхід до квартири позивача з [ADDRESS], до квартири Відповідача - з [ADDRESS]. Починаючи з 1979 року співвласники неодноразово робили перебудови та прибудови до будинку (кожний до своєї), які тривалий час не були зареєстровані належним чином, що потім виявилося, що його частка в спільній частковій власності, яка належить йому реально, відрізняється від частки, визначеної в документах на нерухоме майно. Позивач просив визнати за ним право власності на 13/25 часток в житловому будинку та прибудинкових спорудах, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], а за відповідачем [PERSON] право власності на 12/25 часток. Визнати за сторонами фактичне користування частиною житлового будинку та прибудинковими спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 05 лютого 2014 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] про зміну часток у праві спільної часткової власності у житловому будинку та визнання права власності на добудови до будинку відмовлено. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що добудови не є окремими об'єктами, а складовими частинами єдиного житлового будинку, що знаходиться в спільній частковій власності. На думку апелянта, суд не звернув уваги на те, що добудови робилися в 70-х - 90-х роках минулого століття іншими співвласниками, проте скаржник став співвласником будинку у 2005 році, а відповідач у 2004 році. Зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна, проте, дана норма не була застосована судом першої інстанції, крім того не було вказано, якою саме нормою співвласникам заборонено змінювати частки в спільній частковій власності. Зазначає, що судом першої інстанції були проігноровані вимоги ЦПК України та Постанови пленуму ВСУ щодо форми та змісту судового рішення. В судовому рішенні не має висновку стосовно задоволення чи відмови в задоволенні заявленої позовної вимоги щодо визнання фактичного користування ним частиною житлового будинку і прибудинкових споруд, проте, судом помилково було розглянута позовна вимога, яка не була заявлена позивачем. Також в порушенні вимог ст. 215 ЦПК України та п. 9 Постанови Пленуму ВСУ в рішенні суду взагалі відсутня будь - яка інформація щодо участі в справі третіх осіб. Вислухавши суддю-доповідача, доводи та заперечення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проте, таким вимогам не відповідає рішення суду. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що частки сторін у праві спільної часткової власності залишились незмінними, а змінилась особиста власність у вигляді добудов, яка не має відношення до спільної часткової власності сторін. Проте, з таким висновком не може погодитись апеляційний суд з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. По справі встановлено, що сторони проживають в житловому будинку, який розташований в м. Ніжині, вул.Кропив'янського № 21. 21.05.2013 року КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради складений Акт конкретного користування між співвласниками в домоволодінні по [ADDRESS]. Згідно вказаного акту в конкретному користуванні відповідача ( квартира [NUMBER] ) знаходиться: В житловому будинку літ. «А»: - коридор літ. «1-1» площею 6,7 м2; житлова кімната літ. «1-2» площею 11,5 м2, житлова кімната літ. «1-3» площею 26, 0м2. В прибудові літ. «а4»: кухня літ. «1-4» площею 9,9 м2; коридор літ. «1-5» площею 5,5м2; В прибудові літ. «а7»: санвузол літ. «1-6» площею 7,8м2; Загальна площа квартири [NUMBER] становить 67, 4 м2. На земельній ділянці в користуванні відповідача також знаходяться: ганок літ. «а5», погріб літ. «П1», сарай літ. «в», баня літ. «Г», вбиральня літ. «У», огорожа №? 1, ворота з хвірткою №? 2. В користуванні позивача знаходяться (квартира [NUMBER]) : В житловому будинку літ. «А» - житлова кімната літ. «2-1» площею 21,4 м2; житлова кімната літ. «2-2» площею 16,2 м2. В житловій прибудові літ. «А1»: житлова кімната літ. «2-3» площею 11,2 м2; коридор літ. «2-4» площею 6,6 м2; кухня літ. «2-5» площею 8,1 м 2. У веранді літ. «а3»: веранда літ. «III» площею 8,0 м2;. Загальна площа квартири [NUMBER] становить 71,5 м 2. На земельній ділянці також знаходяться: ганок літ. «а6», убиральня літ. «У2», літня кухня літ. «Д», погріб літ. «П2», огорожа №4, хвіртка № 3. Крім того, кожний із співвласників користується окремою частиною земельної ділянки, яка відділена одна від одної парканом. 20 червня 2013 року КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради видало довідку за № 723, згідно якої загальна площа квартири відповідача становить 67,4 м.кв, квартири позивача 71,5 м.кв, відповідно фактичний розмір частки позивача у нерухомому майні становить 13/25 частин, а розмір частки відповідача - 12/25 частин. [PERSON] в позові просив визнати за ним права власності на 13/25 часток житлового будинку і прибудинкових споруд, а за відповідачем на 12/25 частин. Фактично, позивач просить провести реальний поділ домоволодіння, виділивши в користування сторін приміщення та господарські споруди, якими вони користуються на протязі тривалого часу, що були збудовані попередніми співвласниками та які перейшли в користування та власність сторін, про що свідчить акт конкретного користування між співвласниками в домоволодінні, складений КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 21.05.2013 року. У зв"язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню з визнанням за сторонами право власності в житловому будинку та прибудинкових спорудах за [PERSON] на 13/25 часток та за [PERSON] на 12/25 часток. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами склався і порядок користування земельною ділянкою, що відповідно до положень діючого законодавства у разі зміни часток у праві власності не тягне за собою зміну часток на земельну ділянку. За таких підстав, коли судом були порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення відшкодовуються понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: approved