Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 147314,16 грн., пеню за прострочення виплати в розмірі 123007,32 грн., 3 % річних в сумі 10110,19 грн., інфляційні витрати в розмірі 118190,15 грн., моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08 жовтня 2008 року між ним та відповідачем укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №039415-02-21-01. Об»єктом страхування за цим договором є належний йому на праві приватної власності автомобіль «Додж Нітро», реєстраційний номер [NUMBER]. В жовтня 2008 року ним було сплачено на користь відповідача 9565,63 грн., а також в жовтня 2009 року 9284,01 грн. на виконання умов договору. Таким чином термін дії договору продовжено до 07.10.2010 року. 02.09.2010 року відбувся страховий випадок. Так, 02.09.2010 року о 17.50 год. невстановлена особа знаходячись біля буд. 41/2 по пр.-ту Гагаріну в м. Харкові, діючи навмисно, шляхом підпалу пошкодила автомобіль «Додж Нітро», який належить позивачу, спричинивши матеріальну шкоду. З даного приводу він звернувся з заявою про кримінальне правопорушення до Комінтернівського РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області, в зв»язку з чим порушено кримінальну справу. В день страхового випадку позивач повідомив про даний факт відповідача. З 2010 року по теперішній час позивач неодноразово звертався із заявами до відповідача з проханням виплатити страхове відшкодування. Однак до теперішнього часу матеріальну шкоду внаслідок скоєного злочину відповідачем не відшкодовано. Відповідач відмовляє в виплаті, посилаючись на те, що не виявляється можливим встановити суму матеріальної шкоди. До цього часу шкода не відшкодована. Вважає, що відповідач спричинив йому моральну шкоду, оскільки страхова компанія тривалий час не відшкодовує шкоду, у зв»язку з чим у позивача почав виникати головний біль, безсоння, він став дратівливим, що вкрай негативно відображається на його близьких. У судовому засіданні представник позивача уточнений позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала. В письмових запереченнях проти позову вказали, що вважають днем отримання останнього документу необхідного для здійснення страхового відшкодування є 28.11.2011 року, а тому саме з цієї дати починає свою дію п. 7.1.3 Договору, на виконання вимог якого, 30.11.2011 року було складено страховий акт №3868-02, яким було визнано пошкодження застрахованого ТЗ як страховий випадок, за яким на вимогу на рахунок вигодонабувача виплачене страхове відшкодування в розмірі 36409,39 грн. Вказана обставина свідчить на належне та своєчасне виконання ними свої обов»язків відповідно до умов договору. Вважають, що у позивача відсутнє право вимоги, у зв»язку з тим, що він не є вигодонабувачем відповідно до укладеного договору. Вважають позов необгрунтованим та просять відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Представник третьої особи ПАТ КБ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з»явився, повідомлявся належним чином про розгляд справи, про що в матеріалах справи є повідомлення про вручення судових повісток, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надавав. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту №039415-02-21-01 від 08.10.2008 року, укладеного між СК «ВУСО» та [PERSON], предметом договору є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), пов»язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Dodge Nitro, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. (а.с.8-9). Згідно акту про пожежу від 02.09.2010 року, пожежа виникла 02.09.2010 року о 17:59 год. (час орієнтовний) об»єктом є легковий універсал В Dodge Nitro, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Адреса: м. Харків, пр.-т Гагаріна, 41/2, 6 секція. Власник [PERSON] (а.с.11). Як вбачається з акту виїзду на місце події спеціалісту СК «ВУСО» від 02.09.2010 року, о 17.50 год. повідомили про загоряння автомобілю Dodge Nitro, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.12). Згідно листа СК «ВУСО», направленого [PERSON] від 15.03.2011 року, за попередньою оцінкою за результатами огляду автомобілю Dodge Nitro, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], матеріальна шкода складає 60000,00 грн. Як вбачається з листа від 04.11.2009 року, згідно договору на рахунок СК «ВУСО» зараховано платіж в сумі 9284,01 грн. внаслідок чого дію договору продовжено до 07.10.2010 року (а.с.20). Згідно листів від 11.10.2010 року та від 07.10.2011 р. надісланого ЗАТ СК «ВУСО» на ім»я [PERSON], просять виконати умови договору та надати автомобіль Dodge для огляду и складення акту огляду (а.с.25). З заяви про виплату страхового відшкодування [PERSON] від 07.09.2010 року, позивачем повідомлено про страховий випадок 02.09.2010 року, обставини загоряння автомобілю шляхом займання від джерела відкритого вогню. Про випадок заявлено в Комінтернівський РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області. Автомобіль відправлено на евакуаторі до райвідділу. (а.с.74). Як вбачається з відповіді на запит від 29.09.2010 року, в провадженні СВ Комінтернівського ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області знаходиться кримінальна справа по факту умисного пошкодження автомобілю [NUMBER] за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, власником якого є [PERSON], який мав місце 02.09.2010 року біля буд. 41/2 по пр.-ту Гагаріна в м. Харкові. На даний час по справі проводиться досудове слідство (а.с.79). Згідно акту огляду автомобілю від 30.11.2010 року, оглянуто автомобіль [NUMBER] ЗАТ СК «ВУСО» (а.с.83). Заявою від 14.08.2013 року [PERSON] повідомив ЗАТ СК «ВУСО» про призначену 19.08.2013 року о 09 год. авто [NUMBER] та пропонував надати свого представника, який вручено СК «ВУСО» 19.08.2013 року (а.с.96). Статтею 979 ЦК України\~передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з\~ст. 990 ЦК України\~страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до п. 7.1.4 договору страховик протягом 5-ти робочих днів, після складання страхового акту, якщо подія кваліфікована як «страховий випадок», здійснити виплату страхового відшкодування в порядку, передбаченому р.10 Договору. Згідно п. 7.2. договору страхувальник зобов»язаний своєчасно і в повному розмірі сплатити страхові платежі. Як вбачається з листа від 04.11.2009 року, згідно договору на рахунок СК «ВУСО» зараховано платіж в сумі 9284,01 грн. внаслідок чого дію договору продовжено до 07.10.2010 року (а.с.20). Таким чином позивач належним чином виконав умови договору, своєчасно сплативши страховий платіж, передбачений Договором відповідачу - страховику за договором. Крім того, після настання страхового випадку позивач своєчасно сповістив відповідача про даний випадок. Виконуючи умови договору, позивач при настанні події, що має ознаки страхового випадку, у відповідності до договору, виконав всі необхідні дії, передбачені договором, а також звернувся до правоохоронних органів. Тобто, дані вимоги договору позивачем були виконані повністю. Пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, якщо за договором страхування визначений вигодонабувач, він повинен бути залучений до участі у справі (стаття 985\~ЦК, стаття 3\~Закону України "Про страхування"). Відповідно до наведених положень закону договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього. При розгляді таких справ суди повинні враховувати положення статей 636, 985\~ЦК, статтю 3\~Закону України "Про страхування", і у разі якщо буде встановлено, що вигодонабувач відмовився від пред'явлення позову до страховика або сума страхової виплати більша, ніж має отримати вигодонабувач, страхувальник/потерпілий не позбавлений права на пред'явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах. Пунктом 2 Договору №039415-02-21-01 від 08.10.2008 року визначає, що вигодонабувачем за укладеним договором є комунальне відділення Харківського ОФ АКБ «Укрсоцбанк». Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.03.2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ КБ «Укрсоцбанк». Однак представник ПАТ КБ «Укрсоцбанк» в судове засідання жодного разу не з»являвся, повідомлявся неодноразово та належним чином про розгляд справи, інтересу до спору не проявляв, заяв про розгляд справи без його участі не надавав, з позовом до страховика не звертався. Таким чином страхувальник позивач по справі не позбавлений права на пред'явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах. Стосовно розміру страхового відшкодування суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком необхідних документів. Згідно\~ст.22 Закону\~\~страховик у разі настання страхового випадку\~\~ у межах страхових сумм зазначених в полісі відшкодовує у встановленому законом Порядку\~шкоду завдану\~\~життю та здоров»ю,\~\~майну\~\~третьої особи. Відповідно до\~ст. 35 Закону \~для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву. Згідно до ч.2\~ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Проте, відповідач не виконав свої зобов»язання перед позивачем. Як вбачається зі страхового акту №3868-02 від 30.11.2011 року, сума страхового відшкодування складає 36409,39 грн. та отримувачем зазначено ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с.111), якому перераховано вказану суму 30.11.2011 року (а.с.112) та про що повідомлено [PERSON] (а.с.113). 16.12.2014 року відповідач ЗАТ СК «ВУСО» звернувся до суду із заявою про призначення судової авто товарознавчої експертизи вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку автомобілю [NUMBER] (а.с.115-116). Відповідно до висновку експерта №356 від 02.12.2015 року Київського міського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру вартість відновлювального ремонту автомобілю [NUMBER] станом на 02.09.2010 року становить 137639,27 грн. Вартість матеріального збитку, завданому власнику автомобілю [NUMBER] станом на 02.09.2010 року становить 147814,16 грн. (а.с.37-47). З вирахуванням виплати на користь банку 36409,39 грн., франшизи 500,00 грн., стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 110904,77 грн. (матеріальний збиток, завданий автомобілю 147814,16 грн. виплата на користь банку франшиза). Відповідно до\~ст.992 ЦК України\~у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. У відповідності до ст.36.5\~Закону \~в редакції, що діяла на час дорожньо-транспортної пригоди -\~\~за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно з п.12.2 Договору, у випадку порушення страхувальником зобов»язаннь за цим договором, останній сплачує страхувальнику (вигодонабувачу) пеню в розмірі 0,1 % від прострочення платежу. Позивач просив стягнути пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань в сумі 123007,32 грн. з 11.11.2013 року по 24.02.2016 р. Відповідно до п.1 ч.2\~ст.258 ЦК України\~позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Представник відповідача заявила про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені. Суд вважає за необхідне застосувати строк давності до вимог про стягнення пені. Таким чином розмір пені за період з 11.11.2013 року по 11.11.2014 року, а саме 365 днів складає 40480,24 грн. (110904,77 грн.*0,1 %*365 днів). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник, відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Пунктом 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди,завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року роз'яснено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526. частина друга ст. 625 ЦК України). Окрім того, відповідно до аналізу Верховного Суду України практики застосування ст.\~625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві випливає, що Правильними є висновки судів про необхідності застосування ст.\~625 ЦК щодо відповідальності за порушення грошового зобовязання у спорах, які виникають з договорів страхування. Оскільки зобовязання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.\~2 ст.\~625 ЦК, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Таким чином, враховуючи системний аналіз вищенаведених норм законодавства, суд приходить до висновку, що з відповідача\~ підлягає стягненню 3% річних за період з 11.11.2013 року по 24.02.2016 року за 835 днів прострочення зобов'язання в розмірі 7611,41 грн. (110904,77 грн. * 3% /365днів * 835 днів). Також з відповідача підлягають стягненню на користь позивача інфляційні втрати за період з листопада 2013 року по січень 2016 року (сукупний індекс інфляції становить 181,103 % ) в розмірі 89947,78 грн. (110904,77 грн.*181,103 % / 100% -110904,77 грн.). Згідно до\~ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які \~вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які \~беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які \~мають значення для \~ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь \~у справі, виникає спір. Доказування не може \~ґрунтуватися на припущеннях. \~ Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або\~юридичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до розяснень, даних в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обовязковому застосуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такою шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Відповідно\~ст. 23 ЦК України\~та роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної\~\~(немайнової) шкоди від" 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Із матеріалів справи вбачається, що належних та допустимих доказів спричинення позивачу моральної шкоди, відповідно до вимог\~ст. 60 ЦПК України, позивач не надав. Тому підстави для стягнення моральної шкоди відсутні. На підставі викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial