Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . Позов мотивує тим, що вона є власником згаданого житлового будинку, в якому значиться зареєстрованим відповідач, хоча такий не проживає в ньому з травня 2013 року. Позивач вважає, що дана обставина слугує підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування даним жилим приміщенням, оскільки позивач не має можливості повноцінно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Позивач у судове засідання не з"явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав. За викладених обставин, суд провів розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, в порядку, передбаченому ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до наступного висновку. Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово ч.1 ст.29 ЦК України. Ст.47 Конституції України визначає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.12.2020року №236184792 (а.с.8). В житловому будинку [ADDRESS] значиться зареєстрованим відповідач - [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою Свалявської міської ради за №37/02-13 від 09.02.2021року (а.с.9) та інформацією Свалявської міської ради №888/02-9 від 26.02.2021року щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] (а.с.13). За даною адресою відповідач не проживає з травня 2013року, що стверджується актом обстеження №15 від 12.02.2021року, складеного комісією КП ВУКГ м.Свалява (а.с.10). Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З набуттям позивачем по даній справі права власності на будинок, останній має право на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю, в тому числі і щодо вирішення питань стосовно можливості проживання в будинку інших осіб. Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі …судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Окрім того, суд керується нормами міжнародного законодавства, які регулюють дану сферу правовідносин, п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. В судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження, так як наявна реєстрація відповідача фактично перешкоджає позивачу в реалізації її прав як власника вищевказаного житлового приміщення і враховуючи, що відповідач фактично не проживає у даному помешканні, позов є обгрунтованим та його необхідно задовольнити. Суд не стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір, у зв`язку з незаявленням такої вимоги.

Outcome: approved