Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач, діючи в інтересах дитини, 04 березня 2015 року, звернувся з вимогою позбавити батьківських прав відповідача стосовно [PERSON], [INFO], у зв'язку з ухиленням того від виконання своїх обов'язків по вихованню і утриманню дитини. В судовому засіданні, обґрунтовуючи свої вимоги, представник позивача (на підставі довіреності) посилався на те, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2001 по 2006 рік. Від шлюбу, [INFO] року, народився син [PERSON]. У 2006 році шлюб між сторонами розірвано. Дитина залишилась проживати з матір»ю. Згідно рішення суду, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини. З часу розірвання шлюбу, відповідач жодного разу до дитини не з»являвся, аліменти не сплачував. Якої-небудь участі у вихованні дитини не приймає. Не цікавиться долею дитини. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON], а дитину залишити проживати з матір»ю. Відповідач в судове засідання не з»явивя, надавши письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи (Служби у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації) (на підставі довіреності) в судовому засіданні пояснила, що в інтересах дитини доцільно позбавити відповідача батьківських прав стосовно [PERSON], а дитину залишити проживати з матір»ю. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 18 липня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області, батьком народженого [INFO] року [PERSON] є [PERSON], а матір»ю - [PERSON]. Згідно висновку служби у справах дітей Кодимської РДА Одеської області (як органу опіки та піклування) від 10 квітня 2015 року [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно [PERSON], [INFO]. Згідно акту обстеження житлових умов сім»ї [PERSON] від 19 лютого 2015 року, та проживає в [ADDRESS] разом з чоловіком - [PERSON] і сином - [PERSON]. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, наданого відділом Державної виконавчої служби Кодимського районного управління юстиції Одеської області, станом на 30 вересня 2014 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина - [PERSON] - 12545,28 грн.. Вислухавши вимоги позивача, пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі з таких мотивів. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх дітей до їх повноліття. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року №2402-ІІІ забороняє будь-яке насильство над дітьми і зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина. Такий же обов'язок щодо виховання та розвитку дитини на батьків покладає і стаття 59 Закону України "Про освіту". У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року і набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Статтею 164 СК України (ч.1,п.2) передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Роз'яснюючи положення зазначеної статті закону Пленум Верховного Суду, в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналізуючи вказані норми Закону, суд приходить до висновку, про те, що ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач умисно не виявляє до дитини батьківського піклування, нехтує своїми батьківськими обов'язками. Про таке ставлення свідчить і заява відповідача про його згоду на позбавлення його батьківських прав та досліджені докази: розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, акт обстеження умов проживання [PERSON]. Відтак, суд приходить до переконання в необхідності позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON], [INFO], у зв'язку з ухиленням від виконання своїх обов'язків по його вихованню, а дитину залишити проживати з матір»ю. На підставі ст.ст.164 ч.1 п.2, СК України,

Outcome: approved