Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

І. [PERSON] позиції позивача та заперечень відповідача 1. 10 жовтня 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача згідно Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 06 листопада 2012 року за виконавчим листом Біляївського районного суду Одеської області від 30.10.2012 року по цивільній справі № 1506/5193/2012 у розмірі 700 гривень щомісяця та просить стягнути на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації відповідно до Закону України, починаючи від дня предявлення позову до суду, тобто з 05 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів, позивач обґрунтовує тим, що вона несе грошові витрати на матеріальне утримання доньки, яка проживає разом з нею, матеріальне становище скрутне, дочка потребує значно більшого догляду, збільшились потреби в навчанні, розвитку, одязі, тому коштів які сплачує відповідач не вистачає та її доходи не дозволяють повністю покрити всі потреби доньки. На даний час визначений судовим рішенням розмір аліментів не може забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного та морального розвитку дитини. У звязку із подорожчанням необхідних засобів товарів та послуг у всіх сферах життєдіяльності позивач опинилась у важкому матеріальному положенні та вона не має можливості сплачувати всі витрати для повноцінного утримання, виховання та навчання доньки. Відповідач в добровільному порядку відмовляється у повному обсязі допомагати дочці. Оскільки розмір аліментів і прожитковий мінімум для дітей відповідного віку з часу стягнення значно збільшився, позивач 2. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог. 3. Відповідач відзиву на позов не надав. ІІ. Інші процесуальні дії у справі. 4. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (ст. 128 Цивільно-процесуального кодексу України), в судове засідання не з'явився без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 5. Судом встановлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 06 листопада 2012 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. (а.с. 5) 6. В період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 190647. (а.с. 4) 7. Дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою від 03 жовтня 2018 року, виданою ОСМД «Данко-9». (а.с. 13) 8. На підставі виконавчого листа виданого Біляївським районним судом Одеської області від 12 листопада 2012 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання доньки у розмірі 700 гривень (а.с. 7-8). 9. Постановою старшого державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції - [PERSON] від 02.04.2014 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника відповідача по справі (а.с. 17). 10. Відповідно до довідки № ІД-00000077 від 10.10.2018 року, позивач працює в ПП «Ідеал» з 07.09.2016 року по теперішній час на посаді директор з персоналу та отриманий дохід за період з 01.09.2017 р. по 31.08.2018 р. складає 42805,97 грн. (а.с. 31). ІV. Оцінка Суду. 11. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 12. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 13. У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 14. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 15. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. 16. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. 17. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 18. Відповідно до статті 181\~СК України \~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 19. Відповідно до статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. 20. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 21. Статтею 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. 22. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. 23. У судовому засіданні встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 700 гривень щомісячно, таким чином з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, що призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. 24. Окрім того, з часу присудження аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини істотно зріс прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, рівень життя значно подорожчав, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України є обґрунтованими. 24. Тому, діючи в найвищих інтересах дитини, суд робить висновок про те, що розмір стягуваних із відповідача аліментів має бути змінено та стягнуто з часу звернення позивача до суду з відповідним позовом, у розмірі 3000 гривень, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. 25. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 26. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 27. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. 28. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 29. Отже, у зв'язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.

Outcome: approved