Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання правовідносин за іпотечним договором припиненим та просив: визнати припиненим правовідносини за іпотечним договором №26/1-16 від 20 квітня 2007 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON], щодо квартири [ADDRESS]; виключити з Державного реєстру іпотек реєстраційний запис про реєстрацію іпотечногго договору №26/1-16 від 20 квітня 2007 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON], щодо квартири [ADDRESS]; виключити з Державного реєстру заборон на відчуження майна запис про заборону відчуження квартири [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.04.2007 року між [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №400/20/07-Пі. В забезпечення виконання боргових зобов'язань за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №400/20/07-Пі від 20.04.2007 року, між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], відповідно до якого позивач є майновим поручителем за договором про надання відновлювальної кредитної лінії. 22 травня 2009 року між [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено Договір про внесення змін №1 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №400/20/07-Пі. Позивач вважає, що наявність укладеної до кредитного договору Додаткової угоди, якою між банком та боржником була досягнута згода змінити розмір відсоткової ставки за користування кредитом, та відсутність згоди позивача, як іпотекодавця, а також неповідомлення позивача про даний правочин, є підставою для припинення правовідносин за іпотечним договором. Протокольною ухвалою від 20.04.2016 року [PERSON] залучено в якості третьої особи до участі у справі. Представники позивача надали пояснення у судовому засіданні, якими позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову та надав суду письмові заперечення проти позову. В судове засідання призначене на 16.03.2018 року представники позивача до суду не з"яились, а представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, тому суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20.04.2007 року між [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №400/20/07 - Пі. В забезпечення виконання боргових зобов'язань за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №400/20/07 - Пі від 20.04.2007 року, між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], відповідно до якого позивач є майновим поручителем за договором про надання відновлювальної кредитної лінії. 22 травня 2009 року між [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено Договір про внесення змін №1до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №400/20/07 - Пі. Згідно ст. 24 ЗУ «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Судом встановлено, що основне зобов'язання не припинено за Кредитним договором договір про надання відновлювальної кредитної лінії №400/20/07 - Пі від 20 квітня 2007 року не виконані, не погашені та не припинені Згідно ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених законом. Тому на підставі ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» суд встановив, що відсутня жодна із наведених цією статтею обставин для визнання правочину припиненим відповідно до Іпотечного договору 20.04.2007. Укладення договору про внесення змін №1 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №400/20/07 - Пі від 20 квітня 2007 року не є підставою для припинення правовідносин за іпотечним договором від 20 квітня 2007 року. Відповідно до п. 6.3 Іпотечного договору даний договір діє до припинення Основного зобов'язання. Дія цього договору не припиняється з підстав, передбачених Законом України «Про іпотеку». Відповідно до умов кредитного Договору цей Договір діє до останнього виконання Сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Згідно ст. 525,526 ЦК України зобов'язання понині виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Припинення правовідношення застосовується, як правило, у разі невиконання чи неналежного виконання боржником своїх обов'язків і до них відносяться позови про розірвання цивільно-правових договорів, про визнання угоди такою, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов'язання. Вказаною статтею передбачено, що зобов'язання припиняються частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи ті обставини, що позивачем не доведено наявність передбачених законом чи договором підстав для визнання правочину припиненим, оскільки жодна з передбачених умов припинення іпотечного договору не настала. Зазначені позивачем підстави, на які він посилається, обґрунтовуючи необхідність визнання правовідносин за іпотечним договором припиненими, ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» не передбачені. Твердження позивача, що строк стягнення заборгованості за договором кредиту сплинув суд не може взяти до уваги з тих підстав, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання вона також є діючою. Крім того Норми Цивільного кодексу України, які регулюють правовідносини сторін за кредитним договором, не передбачено такої підстави припинення зобов'язання як сплив позовної давності. Враховуючи вищенаведене, всі зібрані докази, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 526, 530, 638 ЦК України; ст.ст. 3, 15, 17, 24 ЗУ «Про іпотеку»;

Outcome: dismissed