Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав частково і пояснив суду, що 12.11.2013 року приблизно 20.00 години в с. Антонівка Таращанського району Київської області по вул. Петровського, 17 відповідач без жодних на те причин, без сварок і попереджень, з особливою жорстокістю і прямим умислом наніс йому тілесні ушкодження. Цього ж дня, через надзвичайно погане самопочуття він був змушений звернутися до Таращанської районної лікарні за медичною допомогою. Йому поставили діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, забита рана голови, перелом кісток носа. Для лікування його було направлено в неврологічне відділення. Він відразу звернувся до Таращанського РВ ГУ МВС України в Київській області із заявою про нанесення йому тілесних ушкоджень. По даному факту була порушена кримінальна справа. Вироком Таращанського районного суду Київської області № 379/2196/13-к від 16.12.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Спричинені йому тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров'я. Ним було витрачено на придбання ліків та лікарських засобів під час подальшого лікування на суму 867,18 грн. Чи оплачувалася медична допомога при наданні інтенсивної терапії стверджувати не може, оскільки був в такому стані, що не ходив, а тому згідний на виключення із позову витрат на інтенсивну терапію на суму 414,57 грн. Крім того, він витратив кошти за проведення судово - медичної експертизи в сумі 183 грн. Загальна сума матеріальної шкоди складає 1050,18 грн Окрім матеріальної шкоди йому було завдано і моральну шкоду неправомірними діями відповідача, оскільки він зазнав фізичного болю, йому було завдано тілесних ушкоджень, нормальний спосіб його життя було порушено, оскільки був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, для лікування у закладі охорони здоров'я, він змушений був терпіти фізичний біль, у нього до цього часу шум у вухах, його постійно турбували під час лікування працівники органів внутрішніх справ, не міг ходити на роботу. Після нанесення відповідачем йому тілесних ушкоджень він постійно перебуває в депресивному стані, став знервований, що негативно відображається на стосунках з оточуючими його людьми, змушений постійно прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, оскільки не може вести активне громадське життя та реалізовувати свої повсякденні звички та бажання. Також його переживання поглибила та обставина, що відповідач з часу нанесення йому тілесних ушкоджень, не бажає в добровільному порядку відшкодовувати завдані матеріальні збитки, що вказує на байдуже і безвідповідальне ставлення до наслідків свого діяння. Завдану йому моральну шкоду оцінює у 3 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків п.1 ч. 2 вказаної статті відносить витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Частини 1, 2 ст. 23 ЦК України передбачають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Частиною З вказаної статті передбачено відшкодування моральної шкоди грішми. Відповідно до ст. 1166 ч. 1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 1050,18 грн (за придбання ліків та лікарських засобів під час подальшого лікування на суму 867,18 грн та за проведення судово - медичної експертизи на суму 183 грн) та моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. Відповідач позов визнав частково і пояснив суду, що вироком Таращанського районного суду Київської області від 16.12.2013 року його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Не заперечує проти стягнення з нього на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 1050,18 грн. Проти стягнення моральної шкоди в розмірі 3 000 грн заперечує в повному обсязі. Суд встановив, що вироком Таращанського районного суду Київської області № 379/2196/13-к від 16.12.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. Вироком встановлено, що 12.11.2013 року близько 20 год. 00 хв. [PERSON] та [PERSON] перебували на подвір'ї садиби останнього, що по вул. Петрівського, 17 в с. Антонівка Таращанського району Київської області. На ґрунті довготривалих неприязних відносин між ними відбулася сварка, в ході якої [PERSON] з мотивів помсти, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, умисно завдав два удари кулаком правої руки по обличчю [PERSON] Внаслідок зазначених умисних протиправних дій [PERSON] заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді: забитих ран в області чола, множинні садна на обличчі, забій верхньої губи, закритий перелом кісток носа, закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку. Вище описані ушкодження не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження у вигляді множинних садин на обличчі, забій верхньої губи, спричинені [PERSON], відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження у вигляді забитих ран в області чола, закритий перелом кісток носа, закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, спричинені [PERSON] відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили розлад здоров'я понад 6 днів. Згідно виписки-калькуляції із історії хвороби в АІТ від 26.11.2013 року, виданої Таращанською ЦРЛ, позивач перебував в неврологічному відділені 1 день з 22.30 години 12.11.2013 року по 09.10 годину 13.11.2013 року та затратив на лікування 414,57 грн. Проте, витрату ліків за свій рахунок позивач підтвердити не може, а тому просить зменшити розмір позовних вимог на цю суму. Згідно виписки-калькуляції із історії неврологічного хворого № 575 від 26.11.2013 року, виданої Таращанською ЦРЛ, позивач перебував в неврологічному відділені 10 днів, з 13.11.2013 року по 21.11.2013 року та затратив на лікування 867,18 грн. Дане підтверджується копіями фіскальних чеків на придбання ліків та розрахунком Аптечного пункту № 1 ПАТ «Ганза». Також позивач поніс витрати на оплату СМЕ в розмірі 183,00 грн, що підтверджується квитанцією. Отже, позивач поніс матеріальні витрати на загальну суму 1050,18 грн, які просить стягнути з відповідача на його користь. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Таким чином, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу майнову шкоду в повному обсязі, а саме в розмірі 1050,18 грн. Позивач просить також стягнути моральну шкоду, яку оцінює у 3 000 грн. Суд вважає, що своїми злочинними діями відповідач заподіяв позивачу моральну шкоду, яка виразилася в тому, що він зазнав фізичного болю, йому було завдано тілесних ушкоджень, порушено нормальний спосіб його життя, оскільки був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, для лікування у закладі охорони здоров'я, він змушений був терпіти фізичний біль, у нього до цього часу шум у вухах, його постійно турбували під час лікування працівники органів внутрішніх справ, не міг ходити на роботу, певний час перебував в депресивному стані. Також його переживання поглибила та обставина, що відповідач з часу нанесення йому тілесних ушкоджень, не відшкодував йому в добровільному порядку завдані матеріальні збитки, що вказує на байдуже і безвідповідальне ставлення до наслідків свого діяння. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Стаття 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає: 1) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Крім того, згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування суд визначає в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві фізичних та моральних страждань, з урахуванням в кожному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Отже, позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає до задоволення в розмірі 2000 грн. Вказані обставини суд встановив з пояснень сторін, матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. Судові витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial