Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач вказав, що між ним та відповідачами існують фактичні договірні відносини з надання і отримання послуг у вигляді теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку. Але відповідачі несвоєчасно сплачували за фактично отриману теплову енергнію, у зв*язку з чим станом на 01 листопада 2012 року утворилась заборгованість за фактично отриману теплову енергію у сумі 20 608 гривень 39 коп. Просить стягнути з відповідачів вказану заборгованість та витрати по сплаті судового збору у розмірі 235 гривень 70 коп. Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що з 2005 року неодноразово звертався до позивача з вимогою укласти договір теплопостачання, однак позивач від укладення договору ухиляється, чим порушує вимоги п. 23 Правил користування тепловою енергією" і п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" і стягує з нього вартість зе теплопостачання згідно з тарифами, а не відповідно до фактично отриманої ним у його квартирі теплової енергії, наголошує, що він мешкає у багатоквартирному будинку, провів у квартирі ремонт з заходами утеплення, а позивач несе великі втрати теплової енергії на магістралях та за рахунок поганого утеплення інших квартир та будинку в цілому, тому згоден сплатити лише за фактично отриману теплову енергію у межах строку позовної давності, також вказав, що його син [PERSON] тільки зареєстрований у його квартирі, а фактично мешкає за іншою адресою. Суд, заслухавши відповідача [PERSON] та дослідивши письмові матеріали справи: довідку про нарахування та оплату з розшифровкою, виписку з підприємства, виписку з положення про виробничу одиницю, копію постанови про затвердження тарифів від 14 грудня 2010 року №1838, копіями актів включення та відключення опалення, довідкою про склад сім*ї копію ухвали суду про повернення судового наказу заперечення проти позову, доданих до заперечення відповідача його запитів до відповідача та відповідей, фотознімків, встановив наступне: між сторонами існують фактичні договірні відносини з надання і отримання послуг у вигляді теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку. Але відповідачі несвоєчасно сплачували за фактично отриману теплову енергнію, у зв*язку з чим на 01 листопада 2012 року за період з 2004 року утворилась заборгованість у сумі 20 608 гривень 39 коп. Згідно ст. 525 та 530 ЦК України, ст.ст. 67, 68 та 160 ЖК України та ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі теплової енергії зобов*зані сплачувати вартість послуг у встановленому розмірі та строки. Тому відповідачі, які фактично отримували теплову енергію від позивача, повинні сплачувати її своєчасно та відповідно до встановлених тарифів. Суд не приймає до уваги доводи відповідачів про те, що він повинен сплачувати за теплову енергію лише на умовах договору і лише за фактично отриману теплову енергію з урахуванням утеплення його квартири та втрат позивача на магістралях та в інших квартирах та будинках, бо відповідачі не довели, що отримали теплової енергії менше тої вартості, ніж їм нараховано позивачем до сплати. Але при визначенні суми, яка підлягає стягненню суд враховує заяви відповідача [PERSON] про застосування позовної давності і що його син [PERSON] тільки зареєстрований у його квартирі, а фактично не мешкає. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся до суду у січні 2014 року. Тому стягненню підялгає заборгованість у межах строку позовної давності з січня 2011 року. Таким чином розрахунок заборгованості відповідачів складатиме: 20 608 гривень 39 коп. - сума заборгованості на січень 2011 року 13284 гривні 44 коп., що дорівнює 8116 гривень 88 коп. Згідно ч. 1 ст. 64 ЖК України несуть обов*язки солідарно усі повнолітні члени сім*ї наймача квартири, які мешкають разом з ним, а відповідач [PERSON] у вказані квартирі не мешкає, тому нема підстав для задоволення позову відносно нього.

Outcome: partial