Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що вона має у приватній власності 1\\2 житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], в подальшому перенумерацію якого змінено на «[ADDRESS]». Вказане житло вона отримала у спадок від чоловіка - [PERSON], померлого [INFO] року. Після смерті чоловіка позивач вдруге вийшла заміж, змінивши своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». 23 липня 2008 року, з її дозволу, в її будинку було зареєстровано [PERSON], [INFO]. Але поживши в будинку близько місяця, відповідачка виїхала, нічого не повідомивши позивачу. Місце її перебування, на даний час, не відоме. Особисті речі відповідачки в приміщенні будинку відсутні . Звернутись особисто до [PERSON] з проханням добровільно знятися з реєстрації місця проживання позивач не може, оскільки не має жодної інформації про місце її перебування. Крім цього, відповідачка не є членом сім'ї позивача, тому спільних знайомих, які б знали де вона знаходиться, [PERSON] також не має. На даний час позивачу необхідно звернутися до суду з даним позовом, оскільки реєстрація відповідачки в її будинку перешкоджає в оформленні субсидії. Тому позивач просить визнати [PERSON], [INFO], втратившою право користування жилим приміщенням, розташованим по [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає, прохає суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином у судовому порядку, згідно оголошення у засобах масової інформації. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав заяву, у якій прохає справу розглянути у його відсутності. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (до укладення шлюбу - [PERSON], свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04 грудня 1980 року) є власником 1/2 частини - житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13 вересня 1972 року та Свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя, посвідченого 13 вересня 1972 року нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори (8-9). Відповідно до довідки Комишувахської селищної ради Оріхівського району Запорізької області нумерацію житлового будинку по [ADDRESS] було перенумеровано з «[ADDRESS]» на «[ADDRESS]» (а.с.30). Також судом встановлено, що у належному позивачеві на праві приватної власності будинку за адресою: [ADDRESS], дійсно зареєстрована [PERSON], [INFO]., підтвердженням чого є довідка адресно-довідкового бюро Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 15.02.2015 року (а.с.16), копія будинкової книги (а.с.6), акт Комишувахської селищної ради Оріхівського району Запорізької області (а.с. 11). Представник позивача обґрунтовуючи свої вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням стверджувала, що відповідач [PERSON] у будинку, що належить позивачу на праві приватної власності не проживає з 2008 року. На підставі ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст. 71, ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. За роз'ясненнями п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року з подальшими змінами "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім"ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, на ствердження вибуття особи до іншого постійного місця проживання, суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК. Підтвердженням того, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] є акт Комишувахської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, де вказано, що [PERSON] зареєстрована, але з 2008 року не проживає спірною адресою (а.с.11). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved