Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Заявник, [PERSON], звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог заявник вказала, що вона, [PERSON], у вересні 2008 року переїхала жити до своєї тітки [PERSON] та її чоловіка [PERSON], оскільки вони були людьми похилого віку, їм тяжко було вести домашнє господарство, а дітей у них своїх не було. [INFO] померла її тітка, [PERSON]. Далі заявник зазначає, що після смерті своєї дружини, [PERSON], отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. [INFO] помер і [PERSON]. Таким чином, заявник також зазначає, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається, у тому числі із квартири [ADDRESS]. Тому, заявник вказує, що вона, [PERSON], в строк передбачений ст. 1270 ЦК України звернулася до державного нотаріуса Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Нестеренко І.В. із заявою про прийняття спадщини. Однак, у зв'язку з тим, що заявник в позасудовому порядку не змогла підтвердити обставину проживання зі спадкодавцем однією сім'єю понад п'яти років, нотаріусом було винесено 06.05.2014 року постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, та рекомендовано звернутися до суду, та встановити в судовому порядку юридичний факт його спільного проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менше п'яти років до дня її смерті. У зв'язку з чим, заявник змушений звернутися до суду з вказаною заявою. Заявник в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги підтримує повністю, просила здійснити розгляд справи без її участі, заяву задовольнити та встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Представник зацікавленої особи Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори також у судове засідання не з'явилася, надавши заяву суду, в якій просить розглядати справу без присутності їхнього представника у зв'язку із зайнятістю, та винести рішення відповідно діючого законодавства. Заінтересовані особи - [PERSON] та [PERSON], судове засідання не з'явилися, надали суду письмові заяви, в яких заявлені вимоги підтримують повністю, просили здійснити розгляд справи без їх участі, заяву задовольнити. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали даної цивільної справи, доходить висновку, що заява слід задовольнити з огляду на нижченаведене. Судом встановлено, що [PERSON], помер [INFO] у віці 87 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER], виданим 05.11.2013 року Відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що також, в Книзі реєстрації смерті 05.11.2013 року зроблено відповідний актовий запис за № 7530 (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. Відповідно ч.1 ст. 235 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 ст.256 ЦПК України зазначається, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 р. № 5 зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Згідно зі ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, що вбачається з поданих суду заявником документів. Відповідно до ч.3 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Суд, з'ясувавши обставини справи, та перевіривши їх доказами, доходить висновку, що відносини, які склалися між заявником та спадкодавцем [PERSON], слід розцінювати як сімейні в розумінні положень ст. З СК України, оскільки судом під час розгляду справи по суті здобуті докази наявності обставин, які б засвідчували реальність сімейних відносин, які склалися між останніми, а саме, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, надання взаємної допомоги, наявність усних домовленостей про порядок користування майном. Відповідно до положень ст.ст. 57- 59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В даному випадку судом встановлено, що після смерті [PERSON] Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 55376767, а до такого органу нотаріату із заявами про прийняття спадщини звернулись заявник [PERSON], та зацікавлені особи [PERSON] та [PERSON]. Однак, свідоцтво про право на спадщину таким особам не було видано, оскільки останні в позасудовому порядку не змогли підтвердити обставину проживання зі спадкодавцем однією сім'єю понад п'яти років. При цьому, органом нотаріату по відношенню до заявника [PERSON] 06.05.2014 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, та рекомендовано звернутися до суду за вирішенням означеного питання. Суд зазначає, що в даному випадку обставина проживання з 01 вересня 2008 року заявника разом із спадкодавцем визнається та не заперечується іншими спадкоємцями, які є зацікавленими особами по справі, а саме: [PERSON] та [PERSON] та підтверджується матеріалами даної цивільної справи. За таких обставин, оскільки факт проживання заявника однією сімє'ю із спадкодавцем з 01 вересня 2008 року підтверджується наявними у справі доказами, а доказів, що свідчили б про протилежне у суду немає, та з врахуванням того, що даний факт має для заявника юридичне значення, оскільки необхідний для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку та встановити його іншим шляхом, аніж судовим неможливо, суд вважає за необхідне вказану заяву про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем однією сім'єю задовольнити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved