Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 02 серпня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «УКРСОЦБАНК» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір №1511, відповідно до умов якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 42 100,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки від 02 серпня 2005 року, відповідно до умов якого вона зобов'язувалася солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] за кредитним договором. Позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим станом на 18.02.2016 виникла заборгованість у розмірі 62 426,51 доларів США, що еквівалентно 1 668 267,81 грн., яка складається з наступного: 23 956,20 доларів США, що еквівалентно 640 198,52 грн. - заборгованість за кредитом; 19 316,32 доларів США, що еквівалентно 516 203,65 грн. - заборгованість за процентами; 12 737,38 доларів США, що еквівалентно 340 390,00 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 6 416,61 доларів США, що еквівалентно 171 475,64 грн. - штраф за порушення умов кредитного договору, яку позивач, просить стягнути з відповідачів солідарно, а також стягнути з відповідачів судові витрати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 серпня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «УКРСОЦБАНК» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір №1511, відповідно до умов якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 42 100,00 доларів США. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого за ним станом на 18.02.2016 виникла заборгованість у розмірі 62 426,51 доларів США, що еквівалентно 1 668 267,81 грн., яка складається з наступного: 23 956,20 доларів США, що еквівалентно 640 198,52 грн. - заборгованість за кредитом; 19 316,32 доларів США, що еквівалентно 516 203,65 грн. - заборгованість за процентами; 12 737,38 доларів США, що еквівалентно 340 390,00 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 6 416,61 доларів США, що еквівалентно 171 475,64 грн. - штраф за порушення умов кредитного договору 18.02.2016 виникла заборгованість у розмірі 62 426,51 доларів США, що еквівалентно 1 668 267,81 грн., яка складається з наступного: 23 956,20 доларів США, що еквівалентно 640 198,52 грн. - заборгованість за кредитом; 19 316,32 доларів США, що еквівалентно 516 203,65 грн. - заборгованість за процентами; 12 737,38 доларів США, що еквівалентно 340 390,00 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 6 416,61 доларів США, що еквівалентно 171 475,64 грн. - штраф за порушення умов кредитного договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки від 02 серпня 2005 року, відповідно до умов якого вона зобов'язувалася солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] за кредитним договором. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257-258 ЦКУ встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а щодо окремих видів вимог, зокрема про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність строком в один рік. Згідно ст. 261 ЦКУ перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як передбачено умовами Договору кредиту №1511 від 02.08.2005, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] визначено обов'язок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки, які визначені в договорі кредиту, а як передбачено умовами договору поруки від 02.08.2005 укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] визначено обов'язок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки, які визначені в договорі поруки. У разі не погашенні суми кредиту в строки зазначені в договорі, заборгованості в частині непогашеної суми кредиту вважається такою, що прострочена. Кінцевою датою виконання зобов'язань щодо повернення кредиту і визначено в договорі поруки від 02.08.2005 року, було визначено дату 01.08.2012. Проте, Позичальником та Поручителем повністю не було здійснено повернення кредитних коштів. Відповідно до ст. 257 ЦКУ України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Відповідно до п. 2 ст. 258 ЦКУ України позовна давність про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється тривалістю одинірік. Таким чином вже починаючи з серпня 2012 року позивач фактично знав про своє порушене право, проте не заявляв про це, і саме з цього моменту і починається перебіг позовної давності, як щодо основного зобов'язання так і до застосування відсотків за його користування та інших передбачених договором сум. Тобто починаючи з вересня 2015 року по сьогоднішній день строк позовної давності, щодо договору поруки від 02.08.2005 року до договору кредиту № 1511 від 02.08.2005 року та сум за вказаним договором поруки сплив. А Банк звернувся до суду за захистом своїх прав лише 21.04. 2016. У постановах Верховного Суду України відображена наступна позиція стосовно вказаної справи, а саме відносно того, що у випадку якщо в кредитному договорі передбачена " можливість вимоги банку дострокового повернення всіх кредитних грошових коштів внаслідок порушення кредитного зобов'язання, то в момент настання відповідних порушень банк набуває право звертатися до суду з позовом про повернення всієї суми заборгованості і відповідно ЗМІНЮЄТЬСЯ СТРОК ВИКОНАННЯ КРЕДИТНОГО ЗОБОВ'ЯЗАННЯ В ПОВНОМУ ОБСЯЗІ. Тобто, позиція Позивача в частині стягнення процентів в межах позовної давності не вірна, оскільки позовна давність сплила на все кредитне зобов'язання, а відповідно до ст. 266 ЦКУ зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Зв'язок вказаної судової позиції з обставинами справи, які мають місце в цьому судовому розгляді полягає в тому, що банк в кредитному договорі та договорі поруки чітко прописав строк повернення кредитних коштів, і саме з цього строку виконання кредитного зобов'язання і має відраховуватися строк позовної давності на стягнення всієї суми кредитних грошових коштів, який був пропущений банком. Тобто з вказаним позовом Банк повинен був звернутися не пізніше ніж у вересні 2012 року. Згідно з ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до законодавства не можна застосовувати позовну давність на кожний місячний платіж, ігноруючи позовну давність на все кредитне зобов*язання, оскільки це буде порушення логічної побудови системи норм Цивільного кодексу України. Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позвачу слід відмовити. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: dismissed