Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогами про позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач постійно ухиляється від виконання батьківських обов'язків, ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, не цікавиться долею дитиною, її станом здоров'я, успіхами, не спілкується з нею, не утримує її, що негативно впливає на її фізичний та духовний розвиток, а умови проживання загрожують її життю і здоров'ю. Отже, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому її слід позбавити батьківських прав і стягнути з неї аліменти на користь опікуна, якого буду призначено. В судовому засіданні представник позивача, представник третьої особи - Служби у справах дітей Ріпкинської райдержадміністрації Савенко В.О. та прокурор Кошель Н.М. підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причину своєї неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вона вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача Литвинюк Л.М. у судовому засіданні не заперечувала проти заочного вирішення справи. Як встановлено з матеріалів справи, матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції. З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 31.07.2014 року вбачається, що прізвище відповідачки після реєстрації шлюбу 09.11.2010 року змінилося з «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 06.10.2015 року вбачається, що батьком [PERSON] записано [PERSON] відповідно до ч.1 ст.135 СК України. З повідомлення Служби у справах дітей Ріпкинської РДА від 31.05.2016 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS], проживала [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON], яка перебуває на обліку служби у справах дітей як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. З 07.10.2015 року малолітня знаходилася на тимчасовому перебуванні в Чернігівському центрі соціально-психологічної реабілітації за заявою матері, а 25.05.2016 року [PERSON] вибула із центру до місця проживання матері за адресою: [ADDRESS]. Актами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON], яка проживає за адресою [ADDRESS], від 22.09.2015 року та від 30.09.2015 року підтверджено, що санітарний стан житлового приміщення відповідача, незадовільний. З клопотання Служби у справах дітей Ніжинської РДА Чернігівської області від 30.06.2016 року вбачається, що [PERSON] залишила свою дитину на сторонню особу, яка не може забезпечити останній належний догляд, а сама зникла в невідомому напрямку. Відповідно до повідомлення Ніжинського МРВ КВІ Чернігівської області від 29.11.20165 року, встановлено, що на їхньому обліку перебуває [PERSON], і з 09.11.2016 року для встановлення місця знаходження останньої були розпочаті першочергові розшукові заходи, проте станом на 29.11.2016 року її місця знаходження не встановлено. З Рішення органу опіки та піклування Ріпкинської селищної ради від 24.11.2016 року №106 вбачається, що питання щодо позбавлення батьківських прав розглядалося та прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON]. Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON] залишила малолітню [PERSON] на сторонню особу та взагалі самоусунулася від виконання батьківських обов'язків та наміру їх виконувати не виявляє, участі в житті та утриманні дитини не приймає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Таким чином, позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] підлягають задоволенню. Постановою КМУ № 866 від 24.09.2008 року передбачено, що дитина позбавлена батьківської опіки, до встановлення відповідного статусу, тимчасово зараховується до центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Після встановлення статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради за місцем походження такої дитини вживає вичерпних заходів до влаштування її в сім'ю громадян України (усиновлення, під опіку, піклування, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу). Стаття 11 ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» встановлює, що органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо надання опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Формами влаштування дітей є усиновлення, опіка або піклування, прийомні сім"ї, дитячі будинки сімейного типу, направлення до інтернатного закладу. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно передати на опікування для подальшої її влаштування до Органу опіки та піклування Ріпкинської селищної ради. Крім того, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] з відповідача на користь опікуна, якого буде призначено, не підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 ст.166 СК України передбачено, що одночасно з позбавленням батьківських прав, суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів. З матеріалів справи вбачається, що малолітня [PERSON] з 18.07.2016 року перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, оскільки була залишена своєю матір'ю, що підтверджується довідкою Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Чернігівської ОДА від 24.11.2016 року. Оскільки малолітня [PERSON] на момент розгляду справи судом тимчасово перебуває у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, на користь якого неможливо стягнути аліменти, та у встановленому законом порядку жодна особа чи установа не призначена її опікуном, то правові підстави для прийняття рішення про стягнення аліментів на користь опікуна, якого буде призначено, відсутні Вподальшому опікун чи особа, яка виконує функції органу опіки, не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача. Крім того, згідно п.2 ч.1 ст.248 СК України, дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у навчальному або іншому дитячому закладі, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Аналогічні положення містить ч.3 ст.25 Закону України "Про охорону дитинства", ст.32 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування". Положення ч.3 ст.32 ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачає, що жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. З Витягу Про державну реєстрацію прав КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради від 28.12.2011 року вбачається, що право власності на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу №2585 від 09.12.2011 року по ? частки за [PERSON] та [PERSON] Таким чином, вищевказаний житловий будинок не підлягає відчуженню. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в доход держави судовий збір.

Outcome: partial