Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

В січні 2013 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 1993 року, який було розірвано за рішенням Бородянського районного суду від 2 серпня 2008 року, і від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, дочка знаходиться на її (позивачки) утриманні. Тому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки в розмірі 14 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, до повноліття дитини. 6 березня 2014 року позивачка подала уточнюючу позовну заяву, в якій, крім стягнення з відповідача аліментів також просила стягнути з нього на свою користь в зв'язку з хворобою дитини на відшкодування додаткових витрат на її лікування та харчування 1148,53 грн. та в рахунок майбутніх витрат на проведення операції і підготовки до неї 3000 грн. 7 березня 2013 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] та просив стягнути з неї на свою користь аліменти на утримання тієї ж дочки [PERSON], [INFO], так як вона проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, а [PERSON] від утримання дитини ухиляється. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала і викладене підтвердила, зустрічний позов [PERSON] не визнала, посилаючись на те, що дочка проживає разом з нею в одній з кімнат належного відповідачу будинку, вона забезпечує дитину належним харчуванням, лікуванням, купує їй одяг та всі необхідні речі, в тому числі і для її навчання та розвитку, відповідач коштів на це ні їй ні дочці не надає, дитина знаходиться лише на її утриманні. Відповідач в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, свій позов підтримав, суду пояснив, що підстав для стягнення з нього аліментів немає, так як вони з позивачкою та дітьми проживають в його будинку, він оплачує комунальні послуги, купує продукти харчування та готовий надавати забезпечення дочці в добровільному порядку. Проте, коли він пропонує їй (дочці) кошти, вона відмовляється їх брати. Вислухавши пояснення позивачки та відповідача, покази свідків [PERSON] і [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, а позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 1993 року, який було розірвано за рішенням Бородянського районного суду від 2 серпня 2008 року, і від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується матеріалами справи (а.с.4,5) та визнається сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, в зв'язку із захворюванням дочки для її лікування позивачкою 10 та 11 лютого 2014 року було придбано призначений лікарем Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдет» 10 лютого 2014 року лікувальний засіб «Вормил» на загальну суму 123,89 грн., а також 7 та 18 березня 2014 року було сплачено 440 грн. за результати аналізів дитини (а.с.7-12,18-22). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст..182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст..183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі ( ст..184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст..185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як вбачається з матеріалів справи, показів свідків [PERSON] і [PERSON], сторони по справі та свідки, які є їх дітьми, проживають в будинку відповідача [PERSON], позивачка з дочкою займають разом одну із кімнат будинку, вони з відповідачем мають різні бюджети, окремо харчуються, самостійно вирішують побутові питання, забезпеченням дитини всім необхідним для її життя, лікування, навчання та розвитку займається позивачка, відповідач коштів на утримання дитини не надає. Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, то суд вважає за необхідне, задовольняючи в цій частині позовні вимоги [PERSON], стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 14 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 січня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Також суд визнає за необхідне, частково задовольняючи і в цій частині позовні вимоги [PERSON], стягнути з відповідача на користь позивачки на відшкодування ? частини понесених нею додаткових витрат на лікування доньки 281,94 грн. (123,89 грн. + 440 грн. : 2). В іншій частині суд вважає за необхідне в позові [PERSON] відмовити, оскільки суду не надано доказів придбання позивачкою лікарських засобів та продуктів харчування саме для дочки і за призначенням лікаря, а також необхідності проведення витрат на лікування в сумі 3000 грн. у майбутньому. Зважаючи на викладене, так як судом встановлено перебування дитини на утриманні позивачки, суд вважає за необхідне в позові [PERSON] відмовити. При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що він здійснює утримання доньки, надаючи їй для проживання свій будинок та оплачуючи по ньому комунальні послуги, так як дані обставини та витрати не відносяться до витрат на утримання дитини. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial