Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з нього, відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Києва, від 18.11.2014 р. на користь відповідачки на утримання їх неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO], стягуються аліменти в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 650 грн. і на утримання повнолітньої дочки [PERSON] [INFO] щомісячно в розмірі 600 грн. на період навчання у Вищому навчальному закладі Київський міський медичний коледж в термін по 30.06.2015 р. На час винесення судового рішення він не мав постійного заробітку працював неофіційно на тимчасових роботах, але виконував рішення суду та сплачував на користь відповідачки визначені судом аліменти. Але на даний час він офіційно працевлаштувався на посаду охоронця ПП «Явір - 2005» де у нього заробітна плата складає 1350 грн. та він не в змозі в повному обсязі сплачувати аліменти на користь відповідача, так - як заробітна плата у нього фактично складає суму аліментів, яку він повинен сплачувати, але крім утримання своїх дітей він несе додаткові витрати щодо свого забезпечення та утримання житла , що також за собою потребує додаткових витрат. На підставі викладеного позивач просить стягнути з його на користь відповідача ? частини з його заробітної плати на утримання сина [PERSON] та ? частини його заробітної плати на користь відповідачки на утримання дочки [PERSON] . В судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі та просив його задовольнити, зазначивши обставини, що викладені в позовній заяві, зазначаючи при цьому, що дочка на даний час працевлаштувалась та має свій дохід. Відвідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, зазначивши,що будь - яких правових підстав для задоволення позову не має, так - як позивач своїми діями намагається уникнути зобов»язання щодо матеріального утримання своїх дітей. Суму яку позивач бажає сплачувати на утримання дитини, вважають недостатньою для утримання неповнолітнього сина та дорослої дочки. Вислухавши пояснення сторін, заслухавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в суді та не підлягають задоволенню. В суді встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який було розірвано відповідно рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 3.09.2014 року. Сторони в шлюбі народили доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Згідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18.11.2014 року на користь [PERSON] (відповідачки) з [PERSON] (позивача) стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі на на утримання їх неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO], щомісячно в розмірі 650 грн. і на утримання повнолітньої дочки [PERSON] [INFO] щомісячно в розмірі 600 грн. на період навчання у Вищому навчальному закладі Київський міський медичний коледж в термін по 30.06.2015 р. Дане рішення відповідачем не оскаржувалося, набрало законної сили і по даний час виконується в примусовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, що з 30 червня 2015 року, відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 18.11.2014 р., позивач не сплачує аліменти на утримання своєї дочки [PERSON], а повинен сплачувати аліменти тільки на утримання свого неповнолітнього сина [PERSON] до досягненню ним повноліття. На даний час прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років в Україні складає 1286 грн. 30% від даного прожиткового мінімуму складає 385 грн.80 коп. З 1 грудня 2015 р. по 31 грудня 2015 р. прожитковий мінімум буде складати для дітей даної вікової категорії в розмірі 1455 грн., з яких 30% складає 436 грн. 50 коп. ? заробітної плати позивача складає 337 грн. 50 коп., що менше від 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що заробітна плата позивача є стабільною і погіршення матеріального стану останнього не відбулося, та позивач не надав доказів того, що на даний час він не в змозі виконувати рішення суду від 18.11.2014 р. та обставини, що були викладені позивачем в ході судового розгляду не є причиною для зменшення розміру аліментів на утримання сина та як було встановлено в ході судового розгляду між позивачем та відповідачем та їх дітьми виникають конфліктні ситуації. Неприязні стосунки викликані вихованням дітей позивача. Посилання позивача на ту обставину, що у нього погіршилось матеріальне становище, так -як він став офіційно працювати і тому необхідно зменшити розмір аліментів на утримання сина та дочки не приймається судом до уваги, оскільки на думку суду позивач такими діями фактично хоче самоусунутися від матеріального утримання своїх дітей. Статтею 192 СК України передбачено, що зміною матеріального стану, на який посилається у нас сторона позивача, передбачає як підвищення заробітної плати так і втрата роботи, відрахування з його заробітної плати інших платежів. Як вбачається з матеріалів справи, що позивач на час винесення судового рішення щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина не працював, а на даний час офіційно працевлаштувався, має постійний дохід. Таким чином, зазначені позивачем підстави до свого позову щодо зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина та дочки не були доведені в суді, не було надано жодного належного доказу того, що позивач не в змозі сплачувати аліменти на користь відповідача. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed