Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON] , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів, а саме просить суд: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до неповнолітніх дітей - доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; просить змінити розмір аліментів посилаючись на те, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] аліменти у розмірі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно. На цей час розмір аліментів не задовольняє потреби дітей, тому позивач просить змінити розмір раніше присуджених аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на дітей у розмірі по 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу просила не здійснювати надала до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, вимоги позовної заяви підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник виконавчого комітету Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , являється матір`ю неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого 29 серпня 2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого рання 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільною стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Батьком неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] являється відповідач - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року у цивільній справі № 495/5913/15-ц розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 11 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління Одеської області, серії [NUMBER] , актовий запис №383. Відповідач [PERSON] , [INFO] з моменту припинення шлюбних відносин із позивачем і по теперішній час ухиляється від виконання обов`язків з виховання дітей. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку дітей до самостійного життя. Відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дітьми, що необхідно для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти, що є свідченням того, що відповідач ухиляється від виховання дітей та свідомо нехтує своїми батьківським обов`язками. У зв`язку з тим, що відповідач всіляко ухиляється від виконання батьківських обов`язків по утриманню дітей, що є необхідним для їх розвитку, чим не виконував вимоги ст.ст. 150 та 180 СК України, позивач звернулась до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року у цивільній справі № 495/5913/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття 17 серпня 2030 року; стягнуто з Нанівського Богдана на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду аліменти на утримання малолітньої дитини. Незважаючи на те, що вказане судове рішення набрало законної сили, на його виконання виданий виконавчий лист, який знаходиться на примусовому виконанні в Білгород-Дністровському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, відповідач все одно матеріально не забезпечує дітей. Згідно довідки Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 07 серпня 2018 № 26447/26-27 за період часу з 23 січня 2018 року по 07 серпня 2018 року [PERSON] дійсно не отримувала аліменти згідно вимог виконавчого листа № 495/5913/15-ц від 31 серпня 2017 року, що видав Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій в розмірі 600 гривень щомісяця, [PERSON] в твердій грошовій в розмірі 600 грн. щомісячно у зв`язку з тим, що боржник злісно ухиляється від сплати аліментів. Згідно довідки Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-Садок» № 99 Одеської міської ради Одеської області від 06 серпня 2018 року № 01-13/84 малолітні діти дійсно відвідують зазначений дошкільний навчальний заклад, сплату за харчування здійснює мати, [PERSON] , щомісячно і своєчасно, що свідчить те, що батько дітей не приймає участі у витратах на дітей, які відвідують дошкільний навчальний заклад. Як вбачається з Педагогічних характеристик на вихованця Одеського дошкільного закладу «Ясла - садок» № 99 від 06 серпня 2018 року № 01-13/82 та № 01-13/83 діти виховуються в неповній сім`ї, з мамою [PERSON] . Також, факт ухилення відповідача від обов`язків по вихованню малолітніх дітей підтверджується рішенням виконавчого комітету Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 28 вересня 2018 року №238, висновком органу опіки та піклування «Про доцільність позбавлення батьківських прав» від 19 вересня 2018 року №2292 та протоколом засідання опікунської ради при виконавчому комітеті Усатівської сільської ради від 18 вересня 2018 року №02. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відповідність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] відносно неповнолітніх дітей - доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , отже вважає позов в цій частині обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, тощо, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Відповідно до ст.183, 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідач офіційно не працює, хоча є працездатним та на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З урахуванням викладеного, на думку суду, наявні підстави вважати, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів змінилися мінімальні життєві стандарти. Вимога про зміну розміру аліментів включає в себе вимогу про встановлення мінімального розміру аліментів, визначених законодавством України. Суд при розгляді вимог позивачки про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. Суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] в частині зміни розміру аліментів підлягає задоволенню, суд вважає необхідне збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року та стягувати з відповідача аліменти у розмірі по 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч. 1 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу в частині стягнення аліментів відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 768,40 грн. в дохід держави.

Outcome: approved