Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про спростування фактів безоблікового споживання електричної енергії та самовільного підключення до електромережі, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову посилався на те, що у листі за вих.№4934/1001 від 06.02.2020 р. Директор комерційний AT ДТЕК Ю .О .Паршин повідомив позивача, що у січні 2020 р. відповідач відключив електроживлення квартири, де він проживає: [ADDRESS] . У виправдання таких дій представник відповідача послався на акт №011898. Підставою стало те, що в січні 2020 р. електроживлення було відключено повторно, оскільки ще з 20.04.2016 р. відбуло\-ся припинення живлення квартири за нібито недопуск до приладів обліку. При цьому представник відповідача посилається як на підставу відключення у 2016 році на п.7.5.2 ПКЕЕ (Правил користування електричною енергією), тоді як у ПКЕЕ взагалі немає такого пункту, а в редакції ПКЕЕ станом на 20.04.2016 р. відсутня така підстава для відключення як недопуск до приладу обліку. п.7.5.2 є лише у Правилах роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП 14.03.2018 № 312, які є чинними лише з 2018 р. Згідно приписів п.7.5.2 ПРАВИЛ 312 припинення постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі недопущення уповноважених представників електропостачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача, але, як вважає позивач, відповідач не є взагалі електропостачальником у сенсі визначення цього поняття у п.30 ч.1 ст.1 Закону України "Про ринок електричної енергії» - тож посилання відповідача на приписи п.7.5.2 Правил 312 взагалі є неправомірними і свідчить про банальне самоправство відповідача. Позивач наголошує, що завжди допускав представників відповідача для контролю приладу обліку та зняття його показів - про що свідчить ті відомості, що зазначені в акті №011898, згідно тієї ксерокопії акту, яка є у розпорядженні позивача - так в акті зокрема зазначені відомості про засіб комерційного обліку електричної енергії споживача на дату складання акту 18 січня 2020 р. і серед цих відомостей зазначенні покази лічильника №032273 станом на 18 січня 2020 р. - 017093, а ці покази представники відповідача могли отримати тільки після того, як позивач допустив їх до квартири, де встановлений лічильник №032273, та допустив до самого цього засобу обліку електричної енергії. В ксерокопії акту №011898 відключення електроживлення до квартири зазначено порушення підпунку 5 п.8.4.2 Правил 312. Згідно ж приписів п.8.4.2 Правил 312 здійснюється визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії і здійснюється саме оператором системи на підставі відповідного акта про порушення - тож ні позивач, будь-який інший споживач квартири не міг в принципі порушити ці приписи. Більш того в акті №011898 вказано, що облік електричної енергії порушено нібито шляхом самовільного підключення електропроводки до електромережі, що взагалі не є власністю відповідача. У п.7.5 Правил 312 відсутні повноваження оператора системи на припинення постачання електричної енергії споживачу за тим приводом, що споживачем було порушено облік електричної енергії шляхом самовільного підключення електропроводки до електромережі, що не є власністю оператора системи. Неправомірні дії відповідача порушили звичний уклад життя позивача, він змушений витрачати додатковий час на захист своїх прав, відмовитись від звичних зручностей, налагоджувати своє життя за поневірянь по судах, нести додаткові витрати для поновлення своїх порушених прав, що викликає у нього душевні страждання та заподіює йому моральну шкоду. Оскільки працівники відповідача вищезазначеними неправомірними діями завдали позивачу моральну шкоду, то він має право вимагати відшкодувати її і бажає отримати відшкодування моральної шкоди від відповідача у спосіб, передбачений ст.23 ЦК України, а саме грошима, а розмір відшкодування моральної шкоди, визначений судом у грошовому виразі, очікує не менше як у сто тисяч гривень. 100 тисяч гривень - це не оцінка позивачем розміру моральної шкоди - це його сподівання у стані, в якому він наразі перебуває, що суд визначить саме такий розмір моральної шкоди з врахуванням ним вимог розумності і справедливості. Обов`язок відповідача відшкодувати моральну шкоду, завдану позивачу вищезазначеними неправомірними діями, випливає з положень ст.1167 ЦК України, а також з положень п.4 та п.5 ч.1 ст.4 та п.4 ч.3 ст.10 і ст.22 ЗАКОНУ №1023-ХІІ. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом. У відповідності до норми ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» суд за власної ініціативи зобов`язаний при задоволенні вимог споживача одночасно вирішити і питання щодо відшкодування йому моральної (немайнової) шкоди. А також просить спростувати факти безоблікового споживання електричної енергії за актом АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» № 011898 від 18.01.2020 року та самовільного підключення електропроводки до електромережі, що не є власністю АТ ДТЕК. Представник відповідача надав до суду письмовий відзив на позов, зазначивши, що між сторонами відсутні будь-які договірні стосунки щодо постачання електричної енергії. Крім того, позивачем обрано неправильний спосіб захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч.6, 10, 19, 20 п.5.5.5. ПРРЕЕ, споживач електричної енергії зобов`язаний забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України; узгоджувати з оператором системи нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності; своєчасно вживати відповідних заходів для усунення виявлених порушень; не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача. Згідно п. 8.2.5 ПРЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил. Судом встановлено, що 18 січня 2020 року представниками АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» складено акт про порушення № 011898, в якому зазначено, що у квартирі [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] порушено підпункт 5 п.8.4.2 - самовільне підключення після відключення до інших мереж без порушення схеми обліку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку, порушення правил користування енергією. Розрахунок збитків, спричинених внаслідок виявлених порушень Правил користування електричною енергією, здійснюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії , затвердженої постановою НКРЕУ від 4 травня 2006 року № 562. Відповідно до Протоколу № 07/20 від 25.02.2020 року засідання комісії про розгляду акту про порушення № 011898 від 18.01.2020 року прийнято рішення нарахування провести у відповідності з підпунктом 8.4.11 та за формою 5 ПРРЕЕ зі змінами та доповненнями, виходячи з величини розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії, обчисленої на підставі дозволеної потужності для даної точки обліку, зазначеної в Договорі, за період з 18.07.2019 року по 18.01.2020 року в розмірі 8224,74 грн. - за 3245 кВт*г не облікованої електричної енергії. Так, Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії. Відповідно до п. 8.2.7 Правил, у разі незгоди споживача з фактом безоблікового споживання електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду для підтвердження факту безоблікового споживання електричної енергії та стягнення вартості необлікованої електричної енергії. Таким чином, законом передбачено лише звернення до суду оператора системи для підтвердження факту безоблікового споживання електричної енергії та стягнення вартості необлікованої електричної енергії, звернення до суду споживача для спростування факту безоблікового споживання електричної енергії споживачем законом не передбачено Так, відповідно до змісту ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст..16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому такий акт не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, а отже спростування фактів безоблікового споживання електроенергії не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку даним, зазначеним в акті щодо факту без облікового споживання електроенергії споживачем. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодження здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи вищевикладене, те, що позивачем не доведено підстав для стягнення моральної шкоди, передбачених законом, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» про звільнення позивача від сплати судового збору, судові витрати (судовий збір) компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed