Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України посилаючись на те, що він народився [INFO] в селі Коршів Коломийського району Івано-Франківської області. Після закінчення Коршівської школи навчався в Коршівському СПТУ №2, яке закінчив 23 серпня 1973 року. З 27 лютого 1980 року працював в Будівельному управлінні «Коломияпромбуд», а з 16 січня 1981 року його переведено в Івано-Франківське СУМВ. З 23 липня 1992 року його переведено із Івано-Франківського СУМБ в МП « Коломиябуддеталь», де пропрацював до 05 лютого 1996 року. Вказує, що проживав в [ADDRESS], але по сімейних обставинах виписався з квартири 27 вересня 1989 року. Так як я виписався з квартири в 1989 році, то не зміг поміняти паспорт громадянина СРСР на паспорт громадянина України. В даний час звернувся за призначенням пенсії до Пенсійного фонду, однак у зв'язку з відсутністю паспорта громадянина України, йому не можуть призначити пенсію, а видати паспорт громадянина України теж не можуть , так як у нього у паспорті немає відмітки про прописку. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, оскільки встановлення факту постійного його проживання на території України має важливе для нього значення. Представник заінтересованої особи Коломийського районного відділу Управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення заявника, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] народився [INFO] в селі Коршів, Коломийського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 10 вересня 1955 року (а.с.9). Заявник навчався в Коршівському СПТУ №2, яке закінчив 23 серпня 1973 року, що стверджується копією Атестату [NUMBER] виданого 23 серпня 1973 року (а.с.8). З 27 лютого 1980 року [PERSON] працював в Будівельному управлінні «Коломияпромбуд», з 16 січня 1981 року переведений в Івано-Франківське СУМВ, а з 23 липня 1992 року переведений до МП « Коломиябуддеталь», де пропрацював до 05 лютого 1996 року, що підтверджується копією трудової книжки, виданої на імя заявника 16 січня 1981 року (а.с.4-7). 07 квітня 1989 року заявнику [PERSON] ВВС Коломийського міськвиконкому Івано- Франківської області, видано паспорт громадянина СРСР(а.с.10-12) Як видно з копій паспорта, заявник проживав в [ADDRESS], однак виписався з даної адреси 27 вересня 1989 року. Судом також встановлено, що заявник [PERSON] паспортом громадянина України не документувався, що видно з відповіді начальника РВ УДМС від 25 січня 2017 року. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 3 Закону України від 18.01.2001 року "Про громадянство України" визначено належність до громадянства України. Частиною першою цієї норми права передбачено, що громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; Так, згідно зі ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Відповідно до вказаного закону Указом Президента України 27.03.2001 року затверджений „ Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень", який є чинним на даний час зі змінами від 30.05.2012року. Згідно пункту 7 вказаного Порядку... встановлення належності до громадянства України стосується: а)громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 рбку або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: Відповідно до пункту 8 вказаного Порядку... для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України « Про громадянство» особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б)копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в)судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Той факт, що [PERSON] станом на 24.08.1991 року постійно проживав на території України стверджується трудовою книжкою, а також поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили фактичне проживання заявника станом на 24 серпня 1991 року в с.Коршів Коломийського району, тобто проживання заявника на території України. Згідно ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до ст. 258 ЦПК України у заяві фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують цей факт. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Наведені заявником обставини знайшли своє підтвердження в письмових доказах та показаннях свідків, а тому суд вважає доведеним факт проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року, що є підставою для визнання громадянства України з цієї дати. На підставі наведеного,

Outcome: approved