Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Ужгородської міської ради про визнання права власності на підвальне приміщення (підвал). Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 27 липня 2016 року вона, [PERSON] отримала довідку, відповідно до якої вона дійсно постійно, безперервно, відкрито та відповідно до свого цільового призначення використовує підвальне приміщення загальною площею 36,7 м.кв з 2000 року, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . Дане також підтверджується технічним паспортом від 24.06.2016 року виготовленим ФОП [PERSON] . Також зазначає, що свідками підтверджено той факт, що вона [PERSON] дійсно добросовісно, безперервно, доглядає за підвальним приміщенням (підвалом), яке знаходиться в [ADDRESS] , тобто фактично вступила в управління та розпорядження даним майном. В зв`язку з вищезазначеним, з посиланням на приписи ст. ст. 328,344 ЦК України просить суд визнати за нею, [PERSON] право власності на підвальне приміщення (підвал), яке знаходиться в [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Зокрема зазначила, що підвальне приміщення на [ADDRESS] , було поділено між всіма мешканцями будинку. У будинку є 9 квартир. Квартира в якій вона проживає є приватизована та має намір приватизувати й свій кусочок підвального приміщення. Представник відповідача Ужгородської міської ради в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Надіслав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що всі дії щодо володіння, користування та розпоряджання підвальними приміщеннями площею 36,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] повинні здійснюватись за згодою всіх співвласників будинку за вказаною адресою. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у будинку [ADDRESS] зазначаються принаймі декілька співвласників нежитлових приміщень, про яких позивач в позовній заяві та матеріалах до неї не згадує. Зважаючи на викладене та за відсутності погодження всіх співвласників квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку [ADDRESS] заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на підвальне приміщення пл.36,7 кв.м. по [ADDRESS] . Послався на приписи ч.2 ст. 382 ЦК України. Окрім цього, представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності . 21.05.2018 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву. 05.04.2019 року позивачем подано до суду заяву про повідомлення розгляду справи. 14.11.2019 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи. 08.07.2020 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи. 01.10.2020 року представником відповідача подано до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. 04.12.2020 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи. 11.03.2021 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи. 25.03.2021 року представником відповідача подано до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. 28.05.2021 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Заслухавши вступне слово позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали\~ справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні\~обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для\~ розгляду справи і\~ вирішення спору по суті суд приходить до наступного. За\~правилами\~ч.1\~ст.13\~ЦПК\~України\~суд\~розглядає\~ справи\~не\~інакше\~як\~за\~зверненням особи,\~ поданими\~відповідно\~до\~цього\~Кодексу,\~в\~межах\~ заявлених\~ нею\~вимог\~і\~на\~підставі\~ доказів,\~ поданих\~ учасниками\~ справи\~або\~витребуваних\~судом\~у\~ передбачених\~цим\~ Кодексом\~ випадках.\~ Відповідно\~до\~ч.1\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~кожна\~сторона\~повинна\~довести\~ті\~ обставини,\~ на\~які\~ вона \~ посилається\~ як\~на\~підставу\~ своїх\~вимог\~або\~заперечень,\~ крім\~випадків,\~ встановлених\~ цим\~ Кодексом.\~ Частиною 5\~даної статті\~передбачено,\~що\~ докази\~ подаються\~ сторонами\~ та\~іншими\~ учасниками \~справи\~,\~ а\~ч.6\~ що\~ доказування\~не\~може\~ ґрунтуватися\~ на\~припущеннях.\~ Згідно\~з\~ч.7\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~суд\~не\~може\~збирати\~докази,\~що\~стосуються\~предмета\~спору,\~ з\~ власної ініціативи,\~крім\~витребування\~доказів\~судом\~у\~випадку,\~коли\~ він\~має\~сумніви\~ у\~ добросовісному\~ здійсненні\~ учасниками\~справи\~їхніх\~процесуальних\~прав\~ або\~виконанні\~ обов`язків\~ щодо\~доказів,\~ а\~ також\~ інших\~випадків,\~передбачених\~цим\~Кодексом. Доказами\~є\~будь-які\~дані,\~на\~підставі\~яких\~суд\~встановлює\~ наявність\~або \~відсутність\~ обставин\~ (фактів),\~ що\~обґрунтовують\~вимоги\~і\~заперечення\~учасників\~справи,\~та\~інших обставин,\~ які\~мають\~ значення \~ для\~вирішення\~справи\~(ч.\~1\~ст.\~76\~ЦПК\~України). Принцип\~захисту\~судом\~порушеного\~права\~особи\~ будується\~при\~встановленні\~ порушення \~ такого права.\~Так,\~кожна\~особа\~має\~право\~звернутися\~до\~суду\~за\~захистом\~свого\~ цивільного\~ права\~ у\~ разі\~його\~ порушення,\~невизнання\~ абао\~оспорення\~ (ч.1\~ст.\~15\~ЦК\~України). Відповідно\~до\~ч.\~1\~ст.\~16\~ЦК\~України\~кожна\~особа\~має\~право\~ звернутися\~до\~суду\~за\~ захистом\~ свого\~особистого\~немайнового\~або\~майнового\~ права\~та\~інтересу.\~Частина\~2\~ст.\~ 16\~ЦК\~України\~передбачає\~ способи\~захисту\~цивільних\~прав\~та\~інтересів. Як встановлено судом позивач [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] та постійно, безперервно, відкрито та відповідно до свого цільового призначення використовує підвальне приміщення - 36.7 кв.м. , яке знаходиться по вищевказаній адресі, що підтверджується довідкою ТОВ «Наш Добробут» № 768 від 24.06.2016 року . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 124692255 від 21.05.2018 року на нерухоме майно в будинку [ADDRESS] зазначаються декілька співвласників нежитлових приміщень, отже дана будівля є багатоквартирний будинок. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право власності на житло від 27.12.1995 року, виданого згідно з рішенням від 27.12.1995 р. №186. Предметом\~указаного\~спору\~є\~право\~на\~об`єкт\~нерухомого\~майна, а саме підвальне приміщення у багатоквартирному будинку. У\~справі\~відсутні\~докази\~ про\~належність\~територіальній\~ громаді\~або будь кому іншому на\~праві\~власності\~ підвальне приміщення у багатоквартирному будинку [ADDRESS] . Статтею 143 Конституції України\~визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Статтями\~328,\~329 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені\~законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із\~закону\~або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У\~статті 1 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР\~«Про місцеве самоврядування в Україні»\~(далі - Закон № 280/97-ВР) зазначено, що\~право комунальної власності - це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах належним їй майном як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. Відповідно до частини другої\~статті 10 Закону від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»(далі - Закон №2482-XII) власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Крім того, законодавцем розмежовано поняття допоміжного та нежитлового приміщень у багатоквартирному будинку. Зокрема, у\~статті 1\~ Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»\~\~зазначено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Нежитлове приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин. Офіційне тлумачення цих положень зробив Конституційний Суд у рішенні від 2 березня 2004 року №-4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), де зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків, підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього (пункт 1.1). З огляду на викладене вбачається, що спірні приміщення є допоміжними, і не перебували у комунальній власності. Аналогічну правову позицію висловила Велика палата Верховного Суду у Постанові від 15 травня 2019 року\~\~№522/7636/14-ц. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»\~багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. У відповідності до\~ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»\~власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку (ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Згідно\~зі\~статтею\~369\~ЦК\~України\~співвласники\~майна,\~що\~є\~у\~спільній\~сумісній\~власності,\~володіють\~і\~користуються\~ним\~спільно,\~якщо\~інше\~не\~встановлено\~домовленістю\~між\~ними.Розпоряджання\~майном,\~що\~є\~у\~спільній\~сумісній\~власності,\~здійснюється\~за\~згодою\~всіх\~співвласників,\~якщо\~інше\~не\~встановлено\~законом. У\~частині\~другій\~статті\~382\~ЦК\~України\~передбачено,\~що\~усі\~власники\~квартир\~та\~нежитлових\~приміщень\~у\~багатоквартирному\~будинку\~є\~співвласниками\~на\~праві\~спільної\~сумісної\~власності\~спільного \~майна\~ багатоквартирного\~будинку.\~Спільним\~майном\~багатоквартирного\~будинку\~є\~приміщення\~загального\~корис тування\~(у\~тому\~числі\~допоміжні),\~несучі,\~огороджувальні \~та\~несуче-огороджувальні\~конструкції\~ будинку,\~механічне,\~ електричне,\~ сантехнічне\~та\~інше\~обладнання\~всередині\~або\~за\~ межами\~будинку,\~ яке\~обслуговує\~більше\~одного\~житлового\~або\~нежитлового\~приміщення,\~а\~також\~будівлі\~і\~споруди,\~які\~призначені\~для\~задоволення\~потреб\~усіх\~співвласників\~багатоквартирного\~будинку\~та\~розташовані\~на\~прибудин-ковій\~території,\~а\~також\~права\~на\~земельну\~ділянку,\~на\~якій\~розташований\~багатоквартирний\~будинок\~ та \~йогоприбудинкова\~територія,\~у\~разі\~державної\~реєстрації\~таких\~прав. Рішенням Конституційного Суду України від 2 березня 2004 р. № 4-рп/2004\~(справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) надано офіційне тлумачення та зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Крім цього,\~рішенням Конституційного Суду України від 09.11.2011 року у справі № 14-рп/2011\~встановлено, що за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям "мешканці" треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт - допоміжні приміщення. Згідно\~з\~Рішенням\~Конституційного\~Суду\~України\~від\~09\~листопада\~2011\~року\~№\~14-рп/2011\~у\~справі\~ щодо\~ офіційного\~тлумачення\~положень\~пункту\~\~ 2\~статті\~10\~Закону\~України\~«Про\~приватизацію\~ державного\~ житлового\~фонду»\~власники\~квартир\~дво-\~або\~ багатоквартирних\~житлових\~ будинків\~ та\~житлових\~приміщень\~у\~гуртожитку,\~незалежно\~від\~підстав\~набуття\~права\~власності\~на\~такі \~квартири,\~ житлові\~приміщення,\~є\~співвласниками\~допоміжних\~приміщень\~у\~будинку\~чи\~гуртожитку,\~технічного\~обладнання,\~елементів\~зовнішнього\~благоустрою. З аналізу зазначених вище норм вбачається, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення) та знаходяться у спільній сумісній власності мешканців будинку. Відповідно до\~ст. 6 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»: співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників; брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника; одержувати інформацію про технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, умови його утримання та експлуатації, витрати на утримання спільного майна багатоквартирного будинку та надходження, отримані від його використання;\~\~безоплатно одержувати інформацію про суб`єктів права власності на всі квартири та нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку і площу таких квартир та приміщень у порядку і межах, визначених законом; ознайомлюватися з рішеннями (протоколами) зборів співвласників, листками опитування, робити з них копії; на відшкодування винною особою збитків, завданих спільному майну багатоквартирного будинку, у розмірі, що відповідає частці кожного співвласника; інші права, визначені законом. Окрім цього, саме по собі користування підвальним приміщенням, яке знаходиться у спільній сумісній власності мешканців будинку за адресою: [ADDRESS] не дає підстави для виникнення права власності на підвальне приміщення. Статтею\~392\~ЦК\~України\~передбачено,\~що\~позов\~про\~визнання\~права\~власності\~може\~бути\~пред`явлено,\~по-перше,\~якщо\~особа\~є\~власником\~майна,\~але\~її\~право\~оспорюється\~або\~не\~визнається\~іншою\~особою;\~по-друге,\~якщо\~особа\~втратила\~документ,\~який\~засвідчує\~її\~право\~власності. Відповідно\~до\~статті\~328\~ЦК\~набуття\~права\~власності\~-\~це\~певний\~юридичний\~склад,\~з\~яким\~закон\~пов`язує\~виникнення\~в\~особи\~суб`єктивного\~права\~власності\~на\~певні\~об`єкти,\~суд\~при\~застосуванні\~цієї\~норми\~повинен\~встановити,\~з\~яких\~саме\~передбачених\~законом\~підстав,\~чи\~у\~який\~передбачений\~законом\~спосіб\~позивач\~набув\~права\~власності\~на\~спірний\~об`єкт\~та\~чи\~підлягає\~це\~право\~захисту\~у\~порядку,\~передбаченому\~статтею\~392\~ЦК\~України. За\~загальним\~правилом\~кожна\~особа\~має\~право\~на\~захист\~свого\~цивільного\~права\~лише\~в\~разі\~його\~порушення,\~невизнання\~або\~оспорювання\~(частина\~перша\~статті\~15\~ЦК\~України,\~частина\~перша\~статті\~4\~ЦПК\~України). У\~абзаці\~2\~пункту\~11\~постанови\~Пленуму\~Верховного\~Суду\~України\~від\~18\~грудня\~2009\~року\~№\~14\~«Про\~судове\~рішення\~у\~цивільній\~справі»\~судам\~роз`яснено,\~що,\~оскільки\~правом\~на\~звернення\~до\~суду\~за\~захистом\~наділена\~особа\~в\~разі\~порушення,\~невизнання\~або\~оспорювання\~саме\~її\~прав,\~свобод\~чи\~інтересів,\~а\~також\~у\~разі\~звернення\~до\~суду\~органів\~та\~осіб,\~яким\~надано\~право\~захищати\~права,\~свободи\~та\~інтереси\~інших\~осіб\~або\~державні\~та\~суспільні\~інтереси\~(частини\~перша\~та\~друга\~статті\~3\~ЦПК\~України\~2004\~року),\~то\~суд\~повинен\~встановити,\~чи\~були\~порушені,\~невизнані\~або\~оспорені\~права,\~свободи\~чи\~інтереси\~цих\~осіб,\~а\~якщо\~були,\~то\~вказати,\~чи\~є\~залучений\~у\~справі\~відповідач\~відповідальним\~за\~це.\~Таким\~чином,\~суд\~повинен\~встановити,\~чи\~були\~порушені,\~невизнані\~або\~оспорені\~права,\~свободи\~та\~інтереси\~цих\~осіб,\~і\~залежно\~від\~встановленого\~вирішити\~питання\~про\~задоволення\~позовних\~вимог\~або\~відмову\~в\~їх\~задоволенні. Крім\~того,\~оскільки\~допоміжні\~та\~нежилі \~приміщення\~-\~це\~різні\~частини\~ багатоквартирного\~ будинку,\~які\~відрізняються\~між\~собою\~своїм\~призначенням,\~тому\~при\~розгляді\~спору\~слід\~виходити\~не\~лишез\~характеристики\~спірного\~приміщення,\~але\~й\~з\~того,\~чи\~є\~це\~приміщення\~допоміжним,\~в\~якому\~чи\~в\~частині\~якого\~може\~знаходитися\~технічне\~обладнання\~будинку\~(інженерні\~комунікації\~та\~технічні\~пристрої,\~які\~необхідні\~для\~забезпечення\~санітарно-гігієнічних\~умов\~та\~безпечної\~експлуатації\~квартир\~тощо),\~ без\~ доступу\~ до\~якого\~ експлуатація\~житлового\~будинку\~є\~неможливою,\~чи\~використовувалось\~воно,\~чи\~якась\~з\~його\~частин,\~для\~обслуговування\~будинку. Від\~вирішення\~цього\~питання\~залежить\~те,\~чи\~є\~спірне\~приміщення\~спільною\~частковою\~власністю\~власників\~приватизованих\~квартир,\~оскільки\~відповідно\~до\~цивільного\~законодавства\~України\~розпорядження\~майном\~при\~спільній\~частковій\~власності\~проводиться\~за\~згодою\~всіх\~співвласників,\~а\~за\~відсутності\~згоди\~-\~спір\~вирішується\~судом. Частиною\~3\~статті\~12\~ЦПК\~України\~передбачено,\~що\~кожна\~сторона\~повинна\~довести\~обставини,\~які\~мають\~значення\~для\~справи\~і\~на\~які\~вона\~посилається\~як\~на\~підставу\~своїх\~вимог\~або\~заперечень,\~крім\~випадків,\~встановлених\~цим\~Кодексом. Згідно\~з\~частиною\~1\~статті\~76\~ЦПК\~України\~доказами\~є\~будь-які\~дані,\~на\~підставі\~яких\~ суд\~ встановлює\~ наявність\~або\~відсутність\~обставин\~(фактів),\~що\~обґрунтовують\~вимоги\~і\~заперечення\~учасників\~справи,\~та\~ інших\~обставин,\~які\~мають\~значення\~для\~вирішення\~справи. Відповідно\~до\~частини\~1\~статті\~77,\~частини\~1\~статті\~79,\~частини\~1\~статті\~80\~ЦПК\~України\~належними \~є\~ докази,\~які\~містять\~інформацію\~щодо\~предмета\~доказування,\~достовірними\~є\~докази,\~на\~підставі\~яких\~можнавстановити\~дійсні\~обставини\~справи,\~достатніми\~є\~докази,\~які\~у\~своїй\~сукупності\~дають\~змогу\~дійти\~висновку\~про\~наявність\~або\~відсутність\~обставин\~справи,\~які\~входять\~до\~предмета\~доказування.\~Частиною\~6\~статті\~81\~цього\~Кодексу\~передбачено,\~що\~доказування\~не\~може\~ґрунтуватися\~на\~припущеннях. Верховний\~Суд\~у\~ході\~касаційного\~перегляду\~судових\~рішень\~неодноразово\~наголошував\~щодо\~необхідності\~застосування\~категорій\~стандартів\~доказування\~та\~зазначав,\~що\~принцип\~змагальності\~забезпечує\~пов ноту\~дослідження\~обставин\~справи.\~Зазначений\~принцип\~передбачає\~покладання\~тягаря\~доказування\~на\~сторони.\~Одночасно\~цей\~принцип\~не\~передбачає\~обов`язку\~\~суду\~вважити\~доведеною\~та\~встановленою\~обставину,\~про\~яку\~сторона\~стверджує.\~Така\~обставина\~підлягає\~доказуванню\~таким\~чином,\~аби\~задовольнити,\~ як правило,\~стандарт\~переваги\~більш\~вагомих\~доказів,\~тобто\~коли\~висновок\~про \~існування\~стверджуваної\~ обставини\~з\~урахуванням\~поданих\~доказів\~видається\~більш\~вірогідним,\~ніж\~протилежний. Подібний\~висновок\~викладений\~у\~постановах\~Верховного\~Суду\~від\~02.10.2018\~у\~справі\~№\~910/18036/17,\~від\~23.10.2019\~у\~справі\~№\~917/1307/18,\~від\~18.11.2019\~у\~справі\~№\~902/761/18,\~від\~04.12.2019\~у\~справі\~№\~917/2101/17. Натомість\~позивачкою\~не\~було\~належними\~та \~допустимими\~доказами\~доведено\~ факт\~ приналежності\~спірних\~приміщень.\~Окрім\~цього,\~не\~було\~наведено\~жодної\~обставини,\~яка\~ б\~ давала\~ можливість\~вважати,\~що\~позивачка\~на\~законних\~підставах\~володіє\~спірними\~приміщеннями.\~Більш\~того,\~позивачка\~\~у\~позовній\~заяві\~ визнає,\~що\~спірні\~приміщення\~ знаходяться\~у\~її\~фактичному\~ володінні\~.\~ Саме\~по\~собі\~користування\~приміщеннями\~спільного\~користування\~житлового\~будинку\~не\~дає\~підстави\~для\~виникнення\~права\~власності\~на\~займані\~приміщення,\~так\~як\~і\~проведення\~реконструкції,\~ремонту\~чи\~інших\~ робіт\~без\~відповідного\~погодження\~проведення\~таких. Правові\~та\~організаційні\~засади\~створення,\~функціонування,\~взаємодії\~власників\~жилих\~та\~нежитлових\~приміщень\~багатоквартирного\~будинку,\~захисту\~їхніх\~прав\~та\~виконання\~обов`язків\~щодо\~спільного\~утримання\~багатоквартирного\~будинку\~регулюються\~Законами\~України\~"Про\~об`єднання\~співвласників\~багатоквартирного\~будинку"\~та\~ ЗУ Про\~особливості\~здійснення\~права\~власності\~у\~багатоквартирному\~будинку". Правовідносини\~щодо\~володіння,\~користування\~та\~розпорядження\~спільною\~власністю\~також\~регу люються\~положеннями\~Цивільного\~кодексу\~України\~(далі\~-\~ЦК\~України). Частиною\~другою\~статті\~382\~ЦК\~України\~передбачено,\~що\~усі\~власники\~квартир\~та \~нежитлових\~ приміщень\~у\~багатоквартирному\~будинку\~є\~співвласниками\~на\~праві\~спільної\~сумісної\~власності\~спільного майна\~багатоквартирного\~будинку.\~Спільним\~майном\~багатоквартирного\~будинку\~є\~приміщення\~загального\~користування\~(у\~тому\~числі\~допоміжні),\~несучі,\~огороджувальні\~та\~несуче-огороджувальні\~ конструкції\~ будинку,\~механічне,\~електричне,\~сантехнічне\~та\~інше\~обладнання\~всередині\~або\~за\~межами\~будинку,\~ яке\~ обслуговує\~більше\~одного\~житлового\~або\~нежитлового\~приміщення,\~а\~також\~будівлі\~і\~споруди,\~які\~призначені\~для\~задоволення\~потреб\~усіх\~співвласників\~багатоквартирного\~будинку\~та\~розташовані\~на\~прибудинковій\~території,\~а\~також\~права\~на\~земельну\~ділянку,\~на\~якій\~розташований\~багатоквартирний\~будинок\~та\~його\~прибудинкова\~територія,\~у\~разі\~державної\~реєстрації\~таких\~прав. Відповідно\~до\~частини\~другої\~статті\~369\~ЦК\~України\~розпорядження\~майном,\~що\~є\~у\~спільній\~сумісній\~власності,\~здійснюється\~за\~згодою\~співвласників. Що стосується вимог позивача про визнання права власності на підставі ст. 344 ЦК України, суд виходить з наступного. Правові висновки про особливості набуття права власності на майно у такий спосіб, як набувальна давність, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18). Інститут\~набувальної\~давності\~за\~своєю\~правовою\~природою\~покликаний\~усунути\~юридичну\~невизначеність\~поняття\~фактичного\~володіння\~майном,\~ввести\~до\~цивільного\~обороту\~вибулі\~з\~нього\~нерухомі\~речі,\~чим\~забезпечити\~стабільність\~цивільних\~правовідносин. Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ,\~не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва,\~а базується на сукупності на обставинах, зазначених у частині першій\~статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. У\~постанові\~Великої\~Палати\~Верховного\~Суду\~від\~14\~травня\~2019\~року\~у\~справі\~№\~910/17274/17 \~ (провадження\~№\~12-291гс18)\~зроблено\~висновок,\~що\~ «умовами\~набуття\~права\~ власності\~за\~ набувальною\~давністю\~на\~підставі\~статті\~344\~ЦК\~України є:\~наявність\~суб`єкта,\~здатного\~ набути\~у\~ власність\~певний\~об`єкт;\~законність\~об`єкта\~володіння;\~ добросовісність\~заволодіння\~ чужим\~ майном;\~відкритість\~володіння;\~безперервність\~володіння;\~сплив\~установлених\~строків\~володіння;\~відсутність\~норми\~закону\~про\~обмеження\~або\~заборону\~набуття\~права\~власності\~за\~набувальною\~давністю.\~Для\~окремих\~видів\~майна\~(нерухоме\~майно,\~транспортні\~засоби,\~цінні\~папери)\~ право\~ власності\~за\~ набувальною\~давністю\~виникає\~виключно\~на\~підставі\~рішення\~суду.\~Набуття\~відповідною\~особою\~права\~власності\~за\~набувальною\~давністю\~можливе\~лише\~за\~наявності\~всіх\~ указаних\~ умов\~у\~сукупності.\~ За\~змістом\~частини\~першої\~статті\~344\~Цивільного\~кодексу\~України\~добросовісність\~ особи\~має\~ існувати\~саме\~на\~момент\~заволодіння\~нею\~чужим\~майном,\~що\~є\~однією\~з\~умов\~набуття\~права\~власностіна\~таке\~майно\~за\~набувальною\~давністю.\~Після\~заволодіння\~чужим\~майном\~подальше\~володіння\~особою\~таким\~майном\~має\~бути\~безтитульним,\~тобто\~таким\~фактичним\~володінням,\~яке\~не\~спирається\~ на\~ будь-яку\~правову\~ підставу\~володіння\~чужим\~майном.\~ Володіння\~майном\~ на\~підставі\~ певного\~ юридичного\~ титулу\~ виключає\~застосування\~набувальної\~давності.\~При\~вирішенні\~спорів\~має\~значенняфакт\~добросовісності\~заявника\~саме\~на\~момент\~отримання\~ним\~майна\~(заволодіння\~майном),\~тобто\~на\~той\~початковий\~момент,\~який\~включається\~в\~повний\~давнісний\~строк\~володіння\~майном,\~ визначений\~ законом.\~Володілець\~ майна\~ в\~момент\~його\~заволодіння\~не\~ знає\~(і\~не\~повинен\~знати)\~ про\~ неправомірність\~заволодіння\~ майном.\~ Крім\~того,\~позивач\~як\~володілець\~майна\~повинен\~ бути\~ впевнений\~у\~тому,\~ що\~на\~ це\~майно\~ не\~претендують\~інші\~особи\~і\~він \~отримав\~це\~майно\~за\~таких\~ обставин\~і\~з\~таких\~підстав,\~ які\~є\~ достатніми\~для\~отримання\~права\~власності\~на\~нього». При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідно враховувати, зокрема, наступне: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном. Аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю застаттею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного законодавства і цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення добросовісність поведінки заявника на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того,\~позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно,\~яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Разом із цим, в ході судового розгляду позивачем не було доведено того, що відбулося добросовісне заволодінням чужим майном або безхазяйною річчю, оскільки доказів того, що спірне майно є чужим майном, або належить будь-якій іншій особі, яка позивачу невідома, не надано. Отже, позивач не довів наявності підстав для набуття нею права власності на спірне нерухоме майно за давністю володіння, оскільки він не може вважатися добросовісним володільцем спірного підвального приміщення, власник якого є відомим, за відсутності доказів його відмови від права власності на належне майно, а відкритість і безперервність користування нерухомим майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що підвальне приміщення не має власника, або ж воно є безхазяйним. Відповідно\~до\~ст.\~89\~ЦПК\~України,\~ суд\~ оцінює\~докази\~ за\~своїм\~внутрішнім\~ переконанням,\~ що\~ ґрунтується\~на\~всебічному,\~повному,\~ об`єктивному\~та\~безпосередньому\~ дослідженні\~ наявних\~ у\~ справі\~доказів.\~Жоден\~доказ\~ не\~має\~ для\~суду\~наперед\~ встановленого\~ значення.\~ Суд\~ оцінює\~ належність,\~ допустимість,\~ достовірність\~ кожного\~доказу\~ окремо,\~а\~ також\~ достатність\~ і\~ взаємний\~ зв`язок\~ доказів\~ в\~їх\~сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи\~з\~принципу\~процесуального \~рівноправ`я\~сторін,\~ та\~враховуючи\~ обов`язок\~ кожної\~ сторони\~ довести\~ті\~обставини,\~на\~які\~вона\~посилається,виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи\~ належність,\~ допустимість,\~ достовірність\~та \~достатність\~ кожного\~ доказу\~ окремо,\~а також\~ достатність\~і\~ взаємний\~зв`язок\~ в їх\~ сукупності\~за\~своїм\~ внутрішнім\~ переконанням,\~ що\~ ґрунтується\~ на\~всебічному,\~ повному, \~об`єктивному\~ та\~ безпосередньому\~ дослідженню\~наявних\~у\~ справі\~доказів, враховуючи той факт, що приміщення підвалу є допоміжним приміщенням житлового будинку і воно знаходиться у спільній сумісній власності мешканців будинку за адресою: [ADDRESS] і таке спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку (ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»), суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з підстав та мотивів\~\~ викладених вище. Судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed