Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося ПАТ «КБ «Хрещатик» в особі Одеського регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно, а саме просить звернути стягнення на нерухоме майно квартиру № 19 у будинку № 18 по вул. 25-ї Чапаєвської дивізії в м. Одесі, загальною площею 32,5 кв.м., житловою площею 17,0 кв.м., яка є предметом іпотеки за іпотечним договором, посвідченим 01.08.2007р. [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 3056 і належить [PERSON], з метою реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів для задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «Хрещатик» та погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 541 від 24.07.2007р. в сумі 117\~598,55 грн., а саме: прострочені відсотки 27\~774,99 грн., пеня за прострочення сплати відсотків 29\~548,71 грн., пеня за прострочення сплати кредиту 60\~274,85 грн. та просить встановити початкову ціну нерухомого майна для його подальшої реалізації в розмірі 452\~823 грн., а також стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1\~763,98 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилався на те, що згідно кредитного договору № 541 від 24.07.2007р. (додаткова угода № 1 від 23.05.2008р., додаткова угода № 2 від 30.09.2008р., додаткова угода № 3 від 30.09.2010р.) позивач надав [PERSON] кредит на поточні потреби в сумі 270\~000 грн., під 19 % річних, строком на 56 місяців, терміном повернення 28.02.2012р. З метою належного виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] укладено 01.08.2007 року іпотечний договір на підставі якого було надано у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру № 19 в будинку № 18 по вул. 25-ї Чапаєвської дивізії в м. Одесі, загальною площею 32,5 кв.м., житловою площею 17 кв.м., реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 19582211, власником якого є відповідач. ПАТ «КБ «Хрещатик» в особі Одеського регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» свої зобовязання виконав, надавши відповідачеві кредит в розмірі та строки передбачені кредитним договором. Через неналежне виконання умов кредитного договору, а саме позичальником було порушено п.п. 5.3.1, 5.3.2, п.5.3 кредитного договору, у звязку з чим, станом на 22.01.2016р. у позичальника утворилась заборгованість у розмірі 117\~598,55 грн., а саме: прострочені відсотки 27774,99 грн., пеня за прострочення сплати відсотків 29548,71 грн., пеня за прострочення сплати кредиту 60274,85 грн. За даних обставин позивач змушений був звернутися до суду з заявленими вимогами. Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить розглянути справу у відсутності представника позивача, про що надав письмове клопотання. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлялася за адресою згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. Третя особа в судове засідання також не зявився в судове засідання. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст.\~10, ч.1 ст.60 ЦПК України,\~кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Так, в судовому засіданні встановлено, що 24.07.2007 року між ПАТ КБ «Хрещатик» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 541, відповідно до якого позичальнику було надано кредитні кошти в сумі 270\~000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом 19 % річних, строком на 56 місяців, терміном повернення 28.02.2012р. (а.с. 8-11). 01.08.2007 року в забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] за кредитним договором\~\~№ 541, між ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] відповідно до якого в іпотеку Банку було передано квартиру № 19 у будинку № 18 по вул. 25-ї Чапаєвської дивізії в м. Одесі, загальною площею 32,5 кв.м., житловою площею 17,0 кв.м., що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири (а.с. 12-16, 17-18). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 23-24) станом на 22.01.2016 року за [PERSON] рахується заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 24.10.2014р. по 22.01.2016р. становить 27\~774,99 грн., пені за прострочення погашення кредиту із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки складає 60\~274,85 грн., пені за прострочення погашення відсотків із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки складає 29548,71 грн., що в загальному розмірі становить 117\~598,55 грн. Судом встановлено, що на цей час Позичальник заборгованість не погашає та продовжує ухилятися від виконання зобовязання за договором. 29.07.2015 року [PERSON] надсилалася досудова вимога (а.с. 29). Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Визначений розмір пені відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захистуцивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. В порядку ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до частини 2\~статті 16 Цивільного кодексу України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року визначено, що з урахуванням положень частини третьої статті\~33, статті\~36, частини першої статті\~37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимогіпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої\~статті 16 ЦК\~має право вимагати застосування його судом. Пунктом 6.3. розділу 6. «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя» Договору іпотеки передбачене право Іпотекодержателя прийняти у власність предмет іпотеки у разі настанні передбачених договором випадків які надають Іпотекодержателю право на задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки. Статтею 36 Закону України «Про іпотеку»\~визначено, що застереження в іпотечному договору про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати, зокрема, передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому\~статтею 37 цього Закону. Статтею 37 Закону України «Про іпотеку»\~визначено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог Іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Згідно висновку про вартість майна від 18.07.2007 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «ОФ «АБАКУС» (а.с.19-22) вартість квартири № 19 у будинку № 18 по вул. 25-ї Чапаєвської дивізії в м. Одесі, загальною площею 32,5 кв.м., житловою площею 17,0 кв.м. складає 452\~823 грн. З огляду на вищенаведені обставини, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 214 ЦПК України,\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі\~ст. 88 ЦПК України,\~стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір в розмірі 1378 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача (а.с. 44).

Outcome: approved