Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Комунальне підприємство «Водопостачання та водовідведення Звенигородської міської ради Черкаської області» звернулося до Звенигородського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення нарахованої витрати води в результаті несанкціонованого втручання в роботу квартирного засобу обліку. Позовні вимоги мотивовані тим, що з грудня 2014 року по даний час Відповідач не здійснює оплату за споживання води. Відповідач фактично отримував послуги постачання холодної води тому і оплачував послуги позивача у відповідності показників квартирного засобу обліку води. Станом на лютий 2016 року заборгованість за послуги постачання холодної води за грудень 2014 року становить 60 гривень 60 копійок. Відповідач, який проживає за адресою [INFO] - є користувачем послуг позивача з централізованого водопостачання. Так, 11.02.2016 року при перевірці було виявлено, що Відповідач самовільно зняв квартирний засіб обліку води, не здійснював оплату за отримані послуги та систематично відмовлявся допускати представника позивача -контролера до засобу обліку води, тим самим порушив Постанову Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, якою затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Наказ Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 р. № 190, яким затверджено Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України. Про що було складено відповідний Акт. Враховуючи наведене позивач просить стягнути з [PERSON] на користь комунального підприємства «Водопостачання та водовідведення Звенигородської міської ради» нарахованих витрат води в результаті несанкціонованого втручання засобу обліку в розмірі 11 526,12 гривні, а також стягнути з [PERSON] на користь комунального підприємства «Водопостачання та водовідведення Звенигородської міської ради» судові витрати в розмірі 1378,00 грн. В судовому засіданні представник позивача КП «Водопостачання та водовідведення Звенигородської міської ради Черкаської області» [PERSON] позов підтримала, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Через канцелярію суду подав письмове заперечення, у якому зазначив, що позивачем застосовано закон, який не поширюється на правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг фізичним особам-громадянам, оскільки Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджені Наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 р. № 190 є обов`язковими лише для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, якими він не є. Відтак вважає, що підстав для стягнення з нього 11465,52 грн. немає. Також вказує, що термін експлуатації його лічильника без періодичної повірки минув у серпні 2014р., відтак подальші нарахування плати за надані послуги із його застосуванням є незаконними.\~Саме з цього часу нарахування повинні були здійснюватися за нормами споживання. Відтак вважає, що стягнення з нього плати за надані послуги за грудень 2014р., розрахованої на підставі показів лічильника, є незаконним. Враховуючи наведене відповідач просив у задоволенні позову відмовити. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши доводи сторін приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Згідно рішення Звенигородської міської ради № 51-20/V від 24.03.2010 року КП «Водопостачання та водовідведення Звенигородської міської ради Черкаської області» визначено виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення на території м. Звенигородка. Відповідач [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житло № 002173 від 31.08.1999 р. є власником квартири № 6 по вул. Кірова ([PERSON]), 38-Б в м. Звенигородка, Черкаської області. Встановлення квартирного засобу обліку відповідачу було здійснено 01.08.2010 р., що підтверджується відповідним актом. У даному акті вказано, що при самовільному знятті пломби розрахунки проводяться по пропускній спроможності труби згідно з Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення. Відповідно до технічної документації встановленого засобу обліку води відповідачем, термін його експлуатації без проведення періодичної повірки 4 роки. Періодична повірка квартирного засобу обліку води відповідача не здійснювалась з моменту встановлення. Договір про надання житлово-комунальних послуг у письмовій формі між сторонами не укладався. Згідно акту від 11 лютого 2016 року обстеження стану отримання послуг централізованого водопостачання у квартирі [ADDRESS] встановлено, що квартирний засіб обліку води відсутній. Зі слів власника квартири [PERSON] він зняв його самостійно. Даний акт підписано відповідачем. Вирішуючи даний спір суд керується наступним. Між сторонами існують правовідносини з надання житлово-комунальних послуг, які регулюються нормами глави 2 Житлового кодексу України, Закону України від 10.01.2002р. №2918-III«Про питну воду та питне водопостачання», Закону України від 24.06.2004р. №1875-IV«Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630. Згідно ч.1 ст.16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Статтею 19 цього Закону передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до п. 8 Правил № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення. Зі змісту вищенаведених нормативно-правових актів вбачається, що відносини з надання комунальних послуг з постачання холодної води мають ґрунтуватись на підставі письмового договору. Разом з тим, відповідно до ч.1ст.218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Надання позивачем послуг з водопостачання та водовідведення до житлового приміщення відповідача підтверджується тими обставинами, що відповідач періодично в добровільному порядку здійснював оплату послуг позивача, встановив засіб обліку води, що підтверджено відповідним актом, крім того звертався неодноразово в т.ч. до суду з вимогами про укладення договору про надання послуг з водопостачання з урахуванням зазначених ним умов, тому суд вважає доведеним наявність між сторонами фактичних правовідносин з надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим зобов`язання, що витікають з цих правовідносин, мають виконуватись належним чином. За положеннями ч. 3 ст. 20\~Закону України № 1875-IV від 24.06.2004 р. «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний, зокрема, забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918-III від 10.01.2002 р., споживачі питної води зобовязані, зокрема, вчасно повідомляти підприємства питного водопостачання про виявлені пошкодження на об'єктах централізованого питного водопостачання і водовідведення, які їм належать або якими вони користуються; не перешкоджати здійсненню контролю за технічним станом інженерного обладнання в приміщеннях; утримувати в належному технічному і санітарному стані водопровідні мережі та обладнання; забезпечувати безперешкодний доступ відповідальних представників підприємств питного водопостачання до власних водопровідних мереж та обладнання для контролю за рівнем споживання питної води, а також для виконання відключення і обмеження споживання відповідно до встановленого порядку. Разом з тим, позивач як на підставу відповідальності за безоблікове водокористування посилається на Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України затверджених Наказом Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008 р. № 190. Вказує, що саме ці Правила встановлюють правові норми поведінки, як споживача так і виконавця послуг з централізованого комунального водопостачання та водовідведення при виявлені порушень пов'язаних з без обліковим водокористуванням (втручання у роботу водяного лічильника, самовільне приєднання до централізованої комунальної мережі та інше), а також регулюють порядок відшкодування збитків, завданих при без обліковому водокористуванню. І розрахунок збитків здійснений позивачем на підставі саме п. 3.3, 3.4 даних Правил. Проте, суд вважає такі посилання безпідставними, оскільки пунктом 1.1 Правил № 190, встановлено, що ці Правила визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України і є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод. Таким чином, дані Правила застосовуються у правовідносинах між виробником (надавачем) таких послуг і їх споживачами - юридичними особам, фізичними особами-підприємцями. Відповідач не є суб`єктом господарювання, відтак застосування названих Правил до правовідносин, що склалися між сторонами по даній справі, не було. Права, обов`язки та відповідальність відповідача як споживача і позивача як виконавця зазначених комунальних послуг регламентується\~ Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від\~\~\~21 липня 2005 року № 630\~(далі Правила затверджені\~постановою Кабінету Міністрів України від\~\~\~21 липня 2005 року № 630). Відповідно до п.п. 17, 21 зазначених Правил затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від\~\~\~21 липня 2005 року № 630, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Інші наслідки користування названими видами послуг без засобів обліку цими Правилами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від\~\~\~21 липня 2005 року № 630 не передбачені. Відтак позовна вимога про стягнення з відповідача нарахованих витрат води в результаті несанкціонованого втручання засобу обліку в розмірі 11465,52 грн. задоволенню не підлягає. Стосовно стягнення з відповідача нарахованої плати за надані послуги за грудень в сумі 60 грн. 60 коп. суд зазначає наступне. Згідно п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.17, 21 Правил затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від\~\~\~21 липня 2005 року № 630, послуги з водопостачання та водовідведення плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до ст.67 Житлового кодексу України (далі ЖК) плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною 2 статті 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Постановою КМУ від 6 серпня 2014 р. № 409 Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування, встановлено норми споживання житлово-комунальних послуг. Відповідно до вказаної постанови встановлено соціальний норматив для користування послугами з централізованого постачання холодної води - 2,4 куб. метра на одну особу на місяць за наявності централізованого постачання гарячої води та 4 куб. метри на одну особу на місяць за відсутності централізованого постачання гарячої води. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 29.12.2012 р. № 409 « Про затвердження тарифу на послуги з централізованого водопостачання для населення» тариф з централізованого водопостачання для населення за 1 куб.метр становить 12.12 грн. Враховуючи соціальний норматив та виходячи з розміру оплати виставленої відповідачу за грудень 2014 р., останній повинен був спожити 5 куб. метрів, що не відповідає вказаному нормативу. Відтак суд приходить до висновку, що нарахування за грудень здійснювалося відповідачу не на підставі установлених нормативів (норм) споживання. Такий висновок підтверджується і зазначенням у наданому позивачем взаєморозрахунку з Абонентом (а.с. 12), відповідно до якого у графі «вид нарахування» зазначено «лічильн.». Також нарахування за показами лічильника вбачається з наданої позивачем копії квитанції за грудень 2014 р. (а.с. 117). Крім того здійснення нарахування на підставі показів лічильника було підтверджено і представником позивача у судовому засіданні. Згідно ст.68 ЖК наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Обовязок споживача послуг централізованого водопостачання та водовідведення своєчасно вносити плату за отримання таких послуг закріплений також у ст. 22 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання» та ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію. Відповідно до п. 15 Правил затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від\~\~\~21 липня 2005 року № 630 засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Враховуючи, що засіб обліку встановлений у квартирі відповідача не пройшов періодичну повірку, плата за надані послуги повинна була здійснюватися згідно з нормативами (нормами) споживання. Відтак, позивачу належить право вимагати оплати наданих послуг від відповідача саме у розмірі визначеному на підставі розрахунків здійснених за нормами споживання, однак не у заявленому розмірі. Іншого розрахунку суду позивачем надано не було. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відтак вказана вимога задоволенню не підлягає. Також у відповідності до вимог\~ст. 88 ЦПК України\~слід стягнути з позивача\~\~на користь відповідача\~сплачений ним судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят п"ять) гривень 60 копійок за перегляд заочного рішення.\~

Outcome: approved