Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із означеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що її дочка - відповідач по справі [PERSON], зловживає алкогольними напоями, вихованням своєї малолітньої дитини [PERSON], [INFO], не дбає про неї матеріально. Дочка проживає з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Батько дитини [PERSON] також веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, ніде не працює та вихованням дочки не займається. Просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO], встановити над дитиною опіку та призначити її опікуном, а також стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, однак не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні, пояснили, що батько дитини [PERSON] - помер. Малолітня дитина [PERSON] у судовому засіданні показала, що її батьки [PERSON] та [PERSON] зловживають спиртними напоями, не піклуються про неї та не виконують передбачених законодавством батьківських обов'язків. Представники третьої особи служби у справах дітей Резніченко О.А., Анохіна Н.В. у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували. Відповідач у судове засідання неодноразово не з'являється, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, що вбачається з поштових повідомлень. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до цивільних, сімейних правовідносин і регулюються нормами цивільного законодавства: ст. ст. 55, 58-60, 292 ЦК України; ст. ст. 150, 155, 164 - 166, 180,181, 243, 249 Сімейного Кодексу України; п. 7, 15,16 Постанови ПВС України " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3, відповідно до яких позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківський обов'язок по вихованню дітей і ухиляються від його виконання. Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення ними повноліття, піклуватися про стан здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 17.01.2012 року відповідач [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Згідно до висновку органу опіки та піклування Новотроїцької РДА Херсонської області від 26.09.2016 року № 09-19/343, вбачається, що відповідач [PERSON] може бути опікуном. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, веде безвідповідальний спосіб життя, не працює, вихованням дочки не займається. Притягалась до адміністративної відповідальності та на її поведінку неодноразово надходили скарги. Показами свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджено факт неналежного виконання батьківських обов'язків [PERSON] відносно своєї дочки [PERSON]. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частина 8 ст. 7 СК України також передбачає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. В судовому засіданні встановлено факт винної поведінки відповідачкою та свідомого нехтування у відповідності до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» своїми батьківськими обов'язками щодо своєї малолітньої дочки, та той факт, що відповідач не займаються його вихованням, не піклується про фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчування, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності суд розцінює як ухилення відповідачкою від виховання дитини, оскільки вона є повнолітньою та повністю розуміє всю відповідальність за долю своєї малолітньої дочки. Ці факти відповідно до ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України є підставою для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач та адвокат довели доказами факти ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків щодо батьківського піклування відносно неповнолітнього сина та факт існування підстав для позбавлення дитини батьківського піклування. Аналізуючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що вказані дії відповідачів, які не надають належної матеріальної допомоги на утримання позивача, тривалий час не спілкуються з ним, не займаються та не цікавиться його розвитком, здоров'ям та оздоровленням, і таке інше, що дозволило б вважати вихованням та участю в розвитку дитини, свідчать про те, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Одночасно судом роз'яснюється, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Зважаючи на дану норму, суд вважає необхідним встановити опіку над [PERSON], [INFO] та призначити опікуном [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на те, що, відповідач зобов'язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 55, 58 - 60, 292 ЦК України; ст.ст. 150,155, 164 - 166, 243, 249, 180, 181 Сімейного Кодексу України; п.п. 7, 15,16 Постанови ПВС України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 і

Outcome: approved