Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 113348,80 гривень, а також судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.10.2016 р. в м.Києві по проспекту Науки сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ніссан» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Ауді» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 21.04.2017р. [PERSON] визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди. Позивач посилається на те, що згідно висновку, викладеного в звіті № 586 про оцінку автомобіля «Ауді» д.н. [NUMBER] від 31.10.2016 р., наданого суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу Ауді становить 213348,80 гривень. Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0908001 від 23.08.2016 р. та за результатами розгляду справи МТСБУ, позивачу було виплачено страхове відшкодування в розмірі 100000 гривень. Позивач на підставі положень ст. 1194 ЦК України просить стягнути з відповідача різницю між розміром завданої шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням, а також понесені витрати на складання звіту, сплату судового збору та витрати на правничу допомогу. Представником позивача подана заява про розгляд справи у його відсутність та надав згоду на ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся за місцем проживання, судова повістка повернулись за закінченням терміну її зберігання. На підставі положень ст. 280 ЦПК України, суд, за загодою позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.10.2016 р. в м.Києві по проспекту Науки сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ніссан» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Ауді» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 21.04.2017р. [PERSON] визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди. В силу ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню. Позивач є власником пошкодженого транспортного засобу «Ауді» д.н. [NUMBER] . Відповідно до Звіту № 586 про оцінку автомобіля «Ауді» д.н. [NUMBER] від 31.10.2016 р., наданого суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу Ауді, становить 213348,80 гривень. За проведення зазначеного дослідження позивачем були сплачені грошові кошти в розмірі 1300 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 129 від 31.10.2016 р. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На підставі ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленомузаконодавством,включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст.12 зазначеного Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. В ході розгляду справи встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України на підставі положень ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сплатило [PERSON] регламентну виплату в сумі 100000 гривень. Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на викладене, в даному випадку позивач набув право на отримання відшкодування шкоди від відповідача, як особи, винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди в розмірі, що становить різницю між розміром визначеної матеріальної шкоди та проведеною регламентною виплатою, всього в сумі 113348,80 гривень, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог. Враховуючи зазначене позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 113348,80 гривень, а також витрат та проведення оцінки матеріального збитку підлягають задоволенню . Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені ним на сплату судового збору в розмірі 1133,49 гривень. Однак, не підлягають стягненню з відповідача витрати, понесені позивачем на отримання правничої допомоги в зв`язку з їх необґрунтованістю. Відповідно до умов Договору № 01/09/2017 від 06.09.2017 р., укладеного з адвокатом Прокопчук О.В. замовник оплачує послуги надані за договором та суму гонорару в повному обсязі на підставі додаткової угоди про оплату юридичних послуг та правової допомоги, що є невід`ємним додатком до даного договору. Така угода про оплату юридичних послуг та правової допомоги надана суду не була. Крім того, суду не надано обґрунтованого розрахунку понесених витрат на правову допомогу із зазначенням виду наданих послуг, часу, витраченого на їх надання, та їх вартості. Враховуючи на викладене, суд не знаходить підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу в зв`язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Outcome: approved