Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Заступник керівника Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області, діючий в інтересах держави в особі головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, Чаплинської селищної ради Херсонської області, звернувся до суду із вказаним позовом, зазначаючи про те, що під час проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства, провідним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Чаплинському, Новотроїцькому, Іванівському, Генічеському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадатсру в Херсонській області було встановлено, що [PERSON] самовільно зайняв земельну ділянку сільськогосподарського призначення, загальною площею 8.0 га із земель резервного фонду Григорівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області під посів ярового ячменю без правовстановлюючих документів. Вказаний факт зафіксовано в Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 12 квітня 2018 року №80-ДК/114/АП/09/01/-18 та в Акті обстеження земельної ділянки №80-ДК/50/АО/10/01/18 від 12.04.2018 року. Вказані акти було складено в присутності [PERSON] та вручено йому під підпис. В подальшому, за порушення земельного законодавства відповідачу було винесено припис з вимогою усунути виявлені порушення протягом 30 днів, який також йому було вручено особисто під підпис. Постановою провідного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Чаплинському, Новотроїцькому, Іванівському, Генічеському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадатсру в Херсонській області від 12 квітня 2018 року, за самовільне зайняття земельної ділянки і заподіяння Григорівській сільській раді Чаплинського району Херсонської області шкоди в розмірі 13258.22 грн., [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. який відповідно до квитанції №43 від 12.04.2018 року сплачено [PERSON] 12 квітня 2018 року. Посилаючись на самовільне зайняття і використання відповідачем земельної ділянки із земель державної власності за відсутності документів, що засвідчують його право власності або право користування вищезазначеною земельною ділянкою, що є порушенням ст.ст. 125, 126 Земельного Кодексу України, внаслідок чого сільській раді було завдано істотної шкоди, яка добровільно не відшкодована, позивач, відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, просив стягнути з [PERSON] на користь Григорівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області заподіяні збитки в розмірі 13258 грн. 22 коп. та понесені судові витрати; а також вилучити у [PERSON]. із користування земельну ділянку, площею 8 га, яка розташована на території с. Григорівка Григорівської сільської ради Присивашської об'єднаної громади Чаплинського району Херсонської області, вартістю 194963 грн. 60 коп. та повернути її головному управлінню Держгеокадастру у Херсонській області. В судовому засіданні прокурор Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області Антоненко М.С. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини позову. В його обґрунтування додатково пояснила, що постановою по справі про адміністративне правопорушення встановлено наявність винної поведінки [PERSON], що виразилося у самовільному зайнятті земельної ділянки розміром 8 га. під посівом ярового ячменю без правовстановлюючих документів, що завдало шкоди розпоряднику земель сільськогосподарського призначення на території Херсонської області в розмірі обрахованому відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, затвердженого Постановою КМУ від 25.078.2007 року №963. Вказана постанова набрала чинності та виконана у повному обсязі. Отже обставини встановлені у цій постанові мають преюдиціальне значення та відповідно до п. 7 постанови пленуму Верховного суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», в даному випадку суд не вирішує вину відповідача, а лише вирішує питання про розмір відшкодування. Крім того просила суд вилучити вказану земельну ділянку у відповідача та повернути її головному управлінню Держгеокадастру у Херсонській області, оскільки на час подання позову, відповідач користувався спірною земельною ділянкою. Також просила суд вирішити питання по судовим витратам. Представник головного управління Держгеокадастру у Херсонській області за довіреністю Кобець А.П. повністю підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Представник Григорівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх заперечень спочатку вказував, що вважав, що земельна ділянка, яка ним була засіяно не належить до земель державно/комунальної власності, а на праві приватної власності належала [PERSON] В подальшому вказував, що ним було засіяно 20 га під посів ярового ячменю на земельній ділянці, що правомірно перебуває у нього в користуванні та засіяно 1.5 га поруч з його земельною ділянкою. Вказану земельну ділянку, яка є предметом даного спору ним не оброблялася та не засівалася. Штраф дійсно ним було сплачено добровільно, однак вказує, що він злякався відповідальності, тому сплатив штраф, хоча земельну ділянку не займав. В подальшому вказував, що всього ним було засіяно 8 га., однак будь яких документів він не має. Спочатку вважав, що засіяв земельну ділянку державної власності, а потім вважав що це змелена ділянка [PERSON] Заслухавши пояснення прокурора, свідка, відповідача та дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 116 Земельного Кодексу України, права користування земельними ділянками громадяни набувають за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. В ст. ст.125, 126 Земельного Кодексу України зазначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно зазначеного вище Закону право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Пунктом «б» ч. 1 ст. 211 ЗК України передбачено, що за самовільне зайняття земельної ділянки громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства . Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. ст. 90, 95, 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки повертаються їх власникам або землекористувачам з передачею останнім незібраного врожаю без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що під час проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства, провідним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Чаплинському, Новотроїцькому, Іванівському, Генічеському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадатсру в Херсонській області Лавріненко В.О. було встановлено, що [PERSON] самовільно зайняв земельну ділянку сільськогосподарського призначення, загальною площею 8.0 га із земель державної власності Григорівської сільської ради Присивашської об'єднаної громади Чаплинського району Херсонської області під посів ярового ячменю без правовстановлюючих документів, що зафіксовано в Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 12 квітня 2018 року №80-ДК/114/АП/09/01/-18. Того ж дня було складено Акт обстеження земельної ділянки №80-ДК/50/АО/10/01/18, яким зафіксовано, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення загальною площею 8.0 га із земель державної власності Григорівської сільської ради Присивашської об'єднаної громади Чаплинського району Херсонської області використовується без правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності чи користування (оренди) даною земельною ділянкою, що відповідно до ст.. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» є самовільним зайняттям земельної ділянки та порушує вимог ст. ст. 125, 126 Земельного Кодексу України. Як вбачається з матеріалів справи, вказані акти було складено в присутності [PERSON]. та вручено йому під підпис, що підтверджено долученими до позову актами та визнано в судовому засіданні відповідачем. З метою усунення встановлених порушень вимог земельного законодавства, провідним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Чаплинському, Новотроїцькому, Іванівському, Генічеському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадатсру в Херсонській області Лавріненко В.О. винесено припис №80-ДК/0028/ПР/03/01/18 від 10.04.2018 року, відповідно до якого [PERSON] зобов'язано усунути відповідні порушення протягом 30 днів, шляхом оформлення правовстановлюючих документів на право користування земельною ділянкою або шляхом звільнення цієї ділянки, а також складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення. 12 квітня 2018 року постановою провідного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Чаплинському, Новотроїцькому, Іванівському, Генічеському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадатсру в Херсонській області Лавріненко В.О., [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. за самовільне зайняття земельної ділянки і заподіяння Григорівській сільській раді Присивашської об'єднаної громади Чаплинського району Херсонської області шкоди в розмірі 13258.22 грн.. Відповідно до квитанції №43 від 12.04.2018 року, [PERSON] того ж дня сплатив належну суму штрафу у розмірі 170 грн., який було визначено постановою провідного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Чаплинському, Новотроїцькому, Іванівському, Генічеському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадатсру в Херсонській області Лавріненко В.О. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як зазначає Пленум Верховного Суду України в п.12 та 14 Постанови №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до ст. 211, 212 ЗК України, ст.22, 1166, 1192 ЦК України особами, що її заподіяли. У свою чергу ч.1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст.. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Суд вважає, що в ході розгляду справи повністю знайшло підтвердження порушення відповідачем вимог земельного законодавства, що виразилося у самовільному зайнятті земельної ділянки та використання її без правовстановлюючих документів, що спричинило збитки. Зазначені обставини відповідачем у встановленому законом порядку належними та допустимим доказами не спростовані. Надані позивачем пояснення в обґрунтування своїх заперечень не сприймаються судом, оскільки вони надані з метою уникнення відповідальності, та є непослідовними, нелогічними. Так в ході розгляду справи відповідач неодноразово змінював свої пояснення то визнаючи обставини позову, то заперечуючи їх. Спочатку вказував про те, що ним засівалася вказана земельна ділянка та він вважав що вона належить іншій особі, в подальшому вказував на те, що вказана ділянка ним не засівалася та він обробляв лише земельну ділянку що належить йому, а в подальшому взагалі заперечував факт обробляння земельної ділянки та засівання її зерновими культурами. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], суду пояснила, що працює заступником начальника відділу у Чаплинському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області. На момент перевірки дотримання вимог земельного законодавства, яка здійснювалася на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області вона працювала на посаді провідного державного інспектора. Разом із землевпорядником Григорівської сільської ради [PERSON] було виявлено, що земельна ділянка державної власності засіяна під культурою ярового ячменю. Після виявлення порушення було складено акт обстеження земельної ділянки та з'ясовано хто саме може користуватися цією земельною ділянкою. Із інформації сільської ради було з'ясовано, що користуватися земельною ділянкою можуть суміжні користувачі [PERSON] та [PERSON] В ході бесіди було встановлено, що саме [PERSON] використовує дану земельну ділянку, оскільки [PERSON] засіяв свою земельну ділянку посівами озимого пшениці, тоді як ділянка [PERSON] була засіяна яровим ячменем. Під час бесіди [PERSON] вказав, що саме він засіяв земельну ділянку площею 8 га, без будь-яких документів. Вказує, що у [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою саме на цю земельну ділянку та розроблена технічна документація, однак вона не була затверджена, що свідчить про самовільне її використання. Посилання ж відповідача на те, що ним було засіяно земельну ділянку, що належить на праві приватної власності [PERSON] не відповідає дійсності, оскільки під час перевірки було встановлено, що земельна ділянка останнього межує із земельною ділянкою, яка була засіяна відповідачем та з приводу якої виник спір. Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки [PERSON], який складено згідно вимог «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання ділянки не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу», затвердженого постановою КМУ від 25 липня 2007 року №963, сума збитків складає 13258.22 грн. Оскільки внаслідок самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки держава в особі Григорівської сільської раді Присивашської об'єднаної громади Чаплинського району Херсонської області не отримала дохід, який могла отримати від використання землі за цільовим її призначенням, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування збитків відповідно в розмірі визначеному позивачем. Щодо вимоги про вилучення у [PERSON]. із користування земельної ділянки, площею 8 га, яка розташована на території с. Григорівка Григорівської сільської ради Присивашської об'єднаної громади Чаплинського району Херсонської області, вартістю 194963 грн. 60 коп. та повернення її головному управлінню Держгеокадастру у Херсонській області, суд зазначає наступне. Статтею 212 ЗК України визначено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду. Згідно зі ст.. 211 цього Кодексу громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок. Стаття 152 Земельного кодексу України передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. В ході судового розгляду справи, представником головного управління Держгеокадастру у Херсонській області було надано акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки від 06.07.2018 року №275/ДК369/АП/09/01-18 з якого вбачається що станом на 06 липня 2018 року припис, виданий [PERSON], щодо усунення порушення в 30-денний термін виконано у повному обсязі, земельна ділянка від посіву ярового ячменю звільнена. У свою чергу з матеріалів справи вбачається, що на день звернення до суду відповідачем у добровільному порядку спірну земельну ділянку від посівів звільнено не було, та їх повернення можливо лише за рішенням суду, а тому позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Надані позивачем докази, досліджені в судовому засіданні є належними та допустимими та свідчать про наявність винної поведінки відповідача, що завдало істотних збитків охоронюваним інтересам держави. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати також підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved