Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] вказує, [INFO] померла [PERSON] , яка за життя склала заповіт, посвідчений Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою від 01 вересня 1993 року за № 3231, за яким заповідала все своє майно позивачу по справі [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08.04.1993 року [PERSON] належала Ѕ частина квартири, що знаходиться в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом та успадкував Ѕ частину квартиру [ADDRESS] . Інша Ѕ частина вищезазначеної квартири належала, відповідно до свідоцтва про право власності від 08.04.1993 року, [PERSON] , який приходився пасинком [PERSON] , був розумово відсталим, в зв`язку з чим знаходився на її утриманні, що дає підстави вважати, що після смерті [PERSON] , [PERSON] успадкувала після свого пасинка Ѕ частину квартири [ADDRESS] , так як постійно проживала та була зареєстрована разом з непрацездатним [PERSON] , а також здійснювала за ним догляд до дня його смерті [INFO] . Маючи намір належним чином оформити свої спадкові права, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення факту перебування [PERSON] , який помер [INFO] на утриманні [PERSON] яка померла [INFO] , так як відсутні документи, яки б підтверджували даний факт. Тому позивач, як спадкоємець (за заповітом) після смерті [PERSON] , не може реалізувати своїх прав на Ѕ частину вищезазначеної квартири, в зв"язку з чим змушений звертатись до суду із даним позовом про визнання за ним права власності у порядку спадкування за заповітом на зазначену квартиру. В судовому засіданні представник позивач [PERSON] позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача територіальної громади м. Прилуки в особі Прилуцької міської радипозовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення з наведених позивачем підстав. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення з наведених позивачем підстав. Вислухавши пояснення сторін, третіх осіб та свідків, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав: В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] була мачухою [PERSON] , який хворів, йому викликали швидку та міліцію, а також він лікувався у Валківській психлікарні, до своєї смерті проживав разом з [PERSON] , яка за ним доглядала. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень статті 293, 315 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення вимог про встановлення факту перебування [PERSON] , який помер [INFO] на утриманні померлої [INFO] [PERSON] з квітня 1993 року по час смерті, оскільки матеріалами справи підтверджено даний факт та заявником надано достатньо доказів на обґрунтування своїх вимог. з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в м. Прилуки, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцького міськвиконкому Чернігівської області, зроблено запис за № 722( а.с.7). з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в м. Прилуки, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцького міського управління юстиції в Чернігівській області, зроблено запис за № 619( а.с.9). з копії свідоцтва про право власності на житло від 08 квітня 1993 року вбачається що квартира, яка знаходиться в [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с.6). згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Ярмак Н.О., державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори, [PERSON] , яка померла [INFO] заповіла все своє майно [PERSON] , яке складається із Ѕ частини квартири [ADDRESS] (а.с.10). згідно довідки № 024/3-09-№ 748 від 26.02.2019 року виданої комітетом самоорганізації населення № 3 мікрорайону Рокитний, на час смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані наступні особи: спадкодавець [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Прилуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації [PERSON] зареєстрував 20.12.2003 року право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , про що зроблено запис 263/5 в книзі 19 (а.с.11). договором купівлі-продажу частки квартири підтверджується факт продажу [PERSON] Ѕ частини квартири [ADDRESS] [PERSON] (а.с.12). Виходячи зі змісту ст. 5 ЦК України до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення. Зважаючи на те, що смерть спадкодавця відбулась у 1996 році, суд вважає за необхідне керуватись матеріальними нормами ЦК 1963 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин. Так, ст. 524 ЦК 1963 року, визначає можливість спадкоємства за законом і за заповітом, та вказує, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини, відповідно до ст. 525 ЦК 1963 року визнається день смерті спадкодавця, а місцем згідно ст. 526 ЦК 1963 року - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 531 ЦК 1963 року до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Відповідно до ст. 548 ЦК 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 2003 року, правила книги шостої (Спадкове право) ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Outcome: approved