Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] в м. Жмеринці, є рідним братом її діда [PERSON] , який помер [INFO] в с. Тарасівці Жмеринського району Вінницької області, а позивачка [PERSON] є двоюрідною внучкою [PERSON] ; визначити позивачці додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , тривалістю у три місяці після набрання чинності судовим рішенням у даній справі. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рідний брат позивачки [PERSON] по лінії батька [PERSON] - [PERSON] помер в м. Жмеринка [INFO], залишивши у спадщину земельну ділянку (пай) розміром 4,16 умовних кадастрових гектарів. Вперше про це вона дізналась лише в 2017 від односельців, оскільки не знала членів своєї родини по лінії батька, та розпочала збір документів на підтвердження родинних відносин із померлим. У жовтні 2017 позивачка звернулась до нотаріуса Жмеринської міської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на земельну ділянку, пред`явивши наявні у неї докази родинних відносин зі спадкодавцем, однак їй усно було відмовлено та порекомендовано звернутись до суду. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 30.05.2018 було встановлено факт родинних відносин між нею та [PERSON] , і позивачка повторно звернулась до нотаріальної контори, однак 24.07.2018 їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через пропуск встановленого законом строку подання заяви про прийняття спадщини. В подальшому вказане рішення Жмеринського міськрайонного суду, як і рішення Тиврівського районного суду про встановлення факту родинних відносин [PERSON] з [PERSON] , були скасовані через наявність між позивачкою та відповідачем по справі [PERSON] спору про право. Вважає себе спадкоємцем четвертого ступеня споріднення п`ятої черги спадкоємців, а [PERSON] - спадкоємцем п`ятого ступеня споріднення. Встановлення того факту, що [PERSON] та [PERSON] були рідними братами, а позивачка є двоюрідною внучкою спадкодавця [PERSON] необхідно їй для оформлення права на спадщину [PERSON] - вищезазначену земельну ділянку. Причиною пропушення строку подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини в строк до 09.01.2015 вказала ті обставини, що про смерть [PERSON] , як і про його існування взагалі, вона дізналась лише в 2017 і не могла подумати, що більше ніхто не прийняв спадщину після його смерті. Крім того, з 2017 вона розпочала займатися встановленням родинних відносин, звертаючись до нотаріуса та в суд. У зв`язку із вищевикладеним, просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. [PERSON] вказала, що не має іншої можливості, як тільки через суд, встановити факт родинних відносин з померлим спадкодавцем [PERSON] , так як останній народився в Російській Федерації і достатніх даних щодо місця проживання батьків [PERSON] та [PERSON] , а відтак і місця народження [PERSON] у них немає. Позивачка неодноразово зверталася до органів РАЦС з проханням здійснити запити до аналогічних органів Російської Федерації, однак вказати, до якого саме органу РАЦС потрібно надсилати запити не могла, тому отримувала усні відмови. Після смерті батька [PERSON] в 1999, коли позивачці було всього три роки, її мати почала проживати з іншим чоловіком, і зв`язки із родиною по лінії батька було втрачено. Її бабуся, мати покійного батька, не мала бажання спілкуватися із нею, не показувала батьківських фото, не розповідала нічого ані про батька, ані про його родичів. В судове засідання представник відповідача - Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином та завчасно, що не перешкоджає подальшому розгляду справи за його відсутності. Заяв, заперечень чи клопотань до суду не надходило. Свідок [PERSON] суду повідомила, що навесні 2017 до неї звернулася давня знайома [PERSON] із проханням дізнатися, чи проживають ще в с. Тарасівка родичі покійного [PERSON] , оскільки після смерті того залишилася земельна ділянка, якою тимчасово користується сільська рада. Через свою сваху, яка працює продавцем у сільському магазині і знає багатьох мешканців села, їй вдалося дізнатися номер телефону [PERSON] , який вона повідомила [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона родом із с. Потоки Жмеринського району. Її сусідами були [PERSON] та [PERSON] , яким в один час із її батьками надали земельний пай. Коли почалося розпаювання земель, що відбувалося уже після смерті [PERSON] , їхня земля була передана сільській раді. Вона знала, що у [PERSON] був рідний брат [PERSON] , якого вона неодноразово бачила, будучи дитиною. Вона пам`ятає, що коли батьки копали колодязь, їм допомагав [PERSON] разом зі своїм рідним братом [PERSON] . Сам [PERSON] представляв [PERSON] як свого рідного барата. Той часто приїжджав в с. Потоки зі своїм сином - [PERSON] , із яким свідок часто гралася. Проявивши свою громадську свідомість, вона зателефонувала до [PERSON] , яка проживає на території тієї ж сільської ради, звідки колись приїжджав [PERSON] , із проханням знайти його. Як виявилось, і [PERSON] , і його син [PERSON] вже повмирали, але вдалося знайти дочку [PERSON] - [PERSON] (позивачку у справі). Це відбувалося у 2017 році. В [PERSON] була сестра [PERSON] , яка проживала спочатку разом із ними у батьківській хаті сестер. Згодом біля батьківської хати [PERSON] побудували собі новий будинок. Обоє [PERSON] були розумово відсталими, дітей у них не було. Свого часу [PERSON] переконала [PERSON] продати новий будинок та перейти назад до батьківської хати. Сама ж [PERSON] переїхала до квартири в м. Жмеринка. Коли [PERSON] захворіла, сестра [PERSON] віддала її до будинку інвалідів, де [PERSON] з часом померла. [PERSON] проживав відтоді самотньо, про нього піклувалися свідок та її батьки. Згодом [PERSON] його також відвезла до будинку інвалідів, де [PERSON] і помер після 2006 року. Повідомила, що [PERSON] при житті казала, що не хоче віддавати свій пай [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] був її сусідом в с. Потоки. [PERSON] та [PERSON] були рідними братами, [PERSON] проживав в с . Станіславчик Жмеринського району. [PERSON] проживав разом зі своєю дружиною [PERSON] . Коли вони почали будувати новий будинок, [PERSON] часто приїжджав допомагати їм. У [PERSON] був ще один брат, але він вже давно помер. Наразі їй відомо, що і [PERSON] , і його брат [PERSON] померли. Чи були діти у [PERSON] , їй невідомо, а те, що у [PERSON] з [PERSON] дітей не було, знає достеменно. [PERSON] помер у психоневрологічному диспансері в м.Жмеринка. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечив проти задоволення позовних вимог [PERSON] з підстав того, що після сметрі [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, яким при житті той не розпорядився. Відповідач [PERSON] як спадкоємець п`ятої черги спадкування прийняв спадщину, подавши відповідну заяву до Жмеринської районної нотаріальної контори в строк, визначений рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 07.09.2016. Представник відповідача вважає, що позивачем не надано належних доказів щодо наявності родинних відносин між нею та спадкодавцем. Позивач не надала жодних доказів, підтверджуючих неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця через недоведеність факту родинних відносин, а також не надала доказів звернення до відповідних органів з метою визначення (встановлення) родинного зв`язку із померлим [PERSON] та для чого їй це потрібно. Посилання позивачки як на причину суттєвого пропуску строку для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця на свою необізнаність з приводу смерті спадкодавця вважає безпідставним та таким, що не свідчить про поважність причин пропуску зазначеного строку. Позивачка жодним чином не довела про певні об`єктивні, непереборні та істотні труднощі, які виникли у неї та стали перешкодою для своєчасного звернення до нотаріальної контори. Відтак вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши надані суду докази, встановив наступні фактичні обставини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 06.10.2013 уклали шлюб. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] народився [INFO] в с. Тарасівка Жмеринського району. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно копій свідоцтв про смерть серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] (місцем народження вказано Росія) - [INFO] , а [PERSON] - 10.07.2014 (а.с. 10,11,12). Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Діброва» (а.с. 13). [PERSON] народився [INFO] в с. Карантон Тимітонського району Якутії, що вбачається із копії паспорта, виданного 13.07.1998 Жмеринським РВ УМВС України (а.с.15). Як вбачається із відповіді на адвокатський запит, [PERSON] , [INFO] , дійсно знаходився на утриманні та повному державному забезпеченні в Жмеринському психоневрологічному будинку-інтернаті з 15.09.1998 по [INFO]. Помер [INFO] там же (а.с.16). Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа за №59626974 (а.с.17). Постановою державного нотаріуса Жмеринської міської державної нотаріальної контори Антал Л.С. позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку із пропуском строку для подання заяви нею про прийняття спадщини (а.с. 18). Згідно із заявою [PERSON] від 10.10.2016, останній прийняв спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] на підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 07.09.2016 (а.с. 41 зворот). Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18.12.2018 дане рішення було скасоване, так як у заявлених позовних вимогах вбачається спір про право (а.с.28-30). Вказані докази суд приймає до уваги, так як у сукупності вони узгоджуються між собою за правовим змістом, не суперечать один одному і ніким не оскаржуються, у зв`язку з чим доходить висновку, що факт який просить встановити представник позивача, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( статті 1220, 1222, 1270 ЦК України ). Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто за змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався цим правом на прийняття спадщини через відсутність іншої необхідної інформації, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Згідно роз`яснень викладених у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 вбачається, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які викладені в інформаційному листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», де в п.2 зазначено, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати зави про встановлення родинних відносин із спадкодавцем. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293, п.1 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів. Частиною 1 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК (в редакції 1963 року) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення факту, зокрема факту родинних відносин між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] має для позивача юридичне значення, оскільки від встановлення факту родинних відносин залежить виникнення права на спадщину. Факт родинних відносин між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а саме те, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братами, а [PERSON] є двоюрідною внучкою [PERSON] , знайшов своє підтвердження в вищезазначених досліджених в судовому засіданні документах. Крім того, зазначений факт підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] Суд не приймає заперечення представника відповідача, так як вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. За таких обставин суд вважає, що факт родинних відносин знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними, оскільки позивачка в трирічному віці втратила батька, її виховував вітчим. По лінії батька вона знала лише бабусю, але та категорично відмовлялась спілкуватися та надавати будь-яку інформацію про покійного батька [PERSON] . Отже, після 1999 року вона нічого не знала про можливих родичів свого батька, будь-які зв`язки із своєю родиною по лінії батька було втрачено. Дізналася про наявність у неї двоюрідного діда та його смерть лише у 2017 зі слів односельчанки [PERSON] - [PERSON] , що підтверджують свідки у судовому засіданні, та з того часу почала займатися оформленням спадщини. Ставлячи вимогу застосування до позовних вимог [PERSON] строків позовної давності, представником відповідача не надано належних доказів обізнаності позивачки щодо наявності у неї двоюрідного діда, у подальшому його смерті та належного йому майна. Доводи представника відповідача ґрунтуються лише на його припущеннях, у зв`язку із чим заява останнього задоволенню не підлягає. На підставі ст.ст.81, ст.264, ст.265, п. 5 ч.2 ст.293, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.354 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд -

Outcome: approved