Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до територіальної громади с.Нетяжино Прилуцького району в особі Нетяжинської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO], відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі - право на земельну частку (пай), площею 5,73 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Авангард» на підставі сертифікату [NUMBER], виданого за рішенням Прилуцької державної адміністрації від 06 серпня 1996 року №311. Проте, будучи єдиним спадкоємцем за законом першої черги, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, оскільки, позивач вважаючи, що він й так вступив в управління та володіння спадковим майном, своєчасно не звертався до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Тому, позивачем і подано позов про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті батька. Позивач в судове засідання не з»явився, проте згідно заяви його представника, просили суд розглянути справу без їх участі. Заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з"вився, проте надіслав заяву, згідно якої просить суд розглянути справу без участі його представника. Заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO], та його батьком записаний [PERSON] (а.с.11). У відповідності до довідки міськрайонного управління у Прилуцькому районі та м.Прилуках Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 10 жовтня 2017 року №М-113/0-0.182-115/150-17, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) [PERSON] належить право на земельну частку (пай) в колективній власності КСП «Авангард» Прилуцького району Чернігівської області розміром 5,73 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі сертифікату серії [NUMBER] за рішенням Прилуцької державної адміністрації від 06 серпня 1996 року №311, сертифікат зареєстровано 20 серпня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №99. Відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23 лютого 1998 року, [PERSON] помер [INFO], про що в книзі реєстрації актів про смерть 23 лютого 1998 року зроблено запис за №02. Згідно листа Прилуцької районної державної нотаріальної контори від 20 листопада 2017 року №3286/01-16 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20 листопада 2017 року №49931989, судом встановлено, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], спадкова справа не заводилась. Спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину не звертались. Виходячи зі змістуст. 5 ЦК України до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їхвиникнення. Зважаючи на те, що смерть спадкодавця відбулась у 1998 році, суд вважає за необхідне керуватись матеріальними нормами ЦК 1963 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин. Так, ст. 524 ЦК 1963 року, визначає можливість спадкоємства за законом і за заповітом, та вказує, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини, відповідно до ст. 525 ЦК 1963 року визнається день смерті спадкодавця, а місцем згідно ст. 526 ЦК 1963 року - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідност. 529 ЦК 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином,з огляду на вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що [PERSON] у відповідності до ст. 549 ЦК 1963 року є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO], та приймаючи до уваги, що позивач фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, тому позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved