Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. про визнання виконавчого напису № 189 від 25.01.2019 року таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29.03.2007 року між ним та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір № 11129149000 на суму 10 935 доларів США. 29.03.2007 року був укладений договір застави, предметом якого став транспортний засіб марки Дача Логан, синього кольору, модель Camry, д.н. [NUMBER] . Через заборгованість зі сплати кредиту на початку 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом про дострокове погашення кредиту. Рішенням суду від 23.08.2011 року позовні вимоги банку частково задоволені, стягнуто з нього 4964 долара США. Рішенням суду апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вказує, що заборгованість сплачена в повному обсязі. Проте 07.02.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. відповідно до виконавчого напису, виданого 25.01.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С., стягнуто з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 11129149000 від 29.03.2007 року в сумі 71 256, 13 грн. Зазначає, що відповідно рішення суду та виконавчого провадження заборгованість по вказаному кредиту ним погашена в повному обсязі, будь-яких договорів з ТОВ «Вердикт Капітал» він не укладав. Вважає, що виконавчий напис вчинений з грубим порушенням порядку вчинення нотаріальних дій та порушенням строку на протязі якого відповідач мав право звернутися з заявою про вчинення нотаріального напису, приватний нотаріус не перевірив безспірність вимог заявника. За таких обставин, просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С. № 189 від 25.01.2019 року таким, що не підлягає виконанню. Крім того, просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.03.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 15.03.2019 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С., зареєстрованого в реєстрі за № 189 від 25.01.2019 року про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору № 11129149000 від 29.03.2007 року, укладеного між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» на загальну суму 71 256,13 грн. 25.04.2019 року за вх. № 10406 до суду надано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечив проти доводів позовної заяви та просив відмовити у задоволенні позову. Зокрема у відзиві зазначено, що твердження позивача, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства за відсутності безспірності наявної заборгованості боржника та прострочення виконання зобов`язання на увагу не заслуговують, оскільки спростовуються в повній мірі. Крім того, борг за кредитним договором [PERSON] в повному обсязі виконаний не був, а ні перед первісним кредитором, а ні перед новим кредитором, що і було підставою для вчинення виконавчого напису. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Зокрема зазначив, що борг перед кредитором він погасив в повному обсязі, підстав для вчинення виконавчого напису нотаріусом не було, при тому, що процесуальний строк для пред`явлення заяви про вчинення виконавчого напису сплив. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на викладене у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що Укрсиббанк відступив право вимоги ДельтаБанку, а ДельтаБанк в свою чергу відступив право ТОВ «Вердикт Капітал». Борг існує, довідки банку про те, що борг погашено немає. Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. На запит суду надіслав належним чином завірені копії матеріалів справи про вчинення ним виконавчого напису від 25.01.2019 року № 189. Пояснень щодо позову не надав. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.08.2011 року позов ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 29.03.2007 року № 11129149000, укладеного між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк», задоволено частково: стягнуто з відповідачів [PERSON] і [PERSON] солідарно заборгованість в сумі 4964,44 доларів США на користь банку, в позові про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором в сумі 1266,77 доларів США відмовлено, стягнуто судові витрати. В задоволенні зустрічного позову відмовлено (а.с. 6). Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 21.12.2011 року скасовано рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 серпня 2011 року в частині стягнення солідарно з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 4964,44 долари США та судових витрат в рівних частках в сумі 355 грн.61 коп. з кожного, в задоволенні позову ПАТ „УкрСиббанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат відмовлено, в іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с. 7). На виконання рішення суду 22.08.2012 року виданий виконавчий лист. Постановою державного виконавця Ленінського відділу ДВС Кіровоградського МУЮ Донченко М.М. закінчено виконавче провадження з примусового виконання на підставі виконавчого листа № 2-205/11 виданого 22.08.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна від 29.03.2007 року № 11129149000 в сумі 4 964,44 дол. США та понесені судові витрати, з підстав сплати боргу в повному обсязі (а.с. 12). 25.01.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 189, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», який є правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» - 71 256, 13 грн. заборгованість за кредитним договором № 11129149000 від 29.03.2007 року (а.с. 13). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги, заперечує безспірність заборгованості за кредитним договором № 11129149000 від 29.03.2007 року щодо погашення якої вчинено оспорюваний виконавчий напис, пославшись на повне виконання рішення суду, яким стягнуто з нього заборгованість за вказаним договором кредиту. Як вбачається з матеріалів справи виконавче провадження, яке було відкрито на підставі виконавчого листа з виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна від 29.03.2007 року № 11129149000, постановою державного виконавця від 07.11.2013 року закінчено з підстав виконання рішення суду, тобто сплаченої заборгованості в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус під час вчинення виконавчого напису не надав оцінки документам на підтвердження безспірності заборгованості, не перевірив факт надання стягувачем всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, помилково надав стягувачу в позасудовому порядку право на примусове виконання зобов`язання боржником, при тому, що зобов`язання [PERSON] перед ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», на момент звернення відповідача до приватного нотаріуса, було виконано боржником в повному обсязі у виконавчому провадженні. За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений з порушенням чинних норм закону, оскільки вказану у виконавчому написі заборгованість не можна вважати безспірною, вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ч. ч. 1, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, компенсація витрат на правову допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами, в порядку ст.ст. 76-83 ЦПК України. Згідно договору про надання правової допомоги у цивільній справі від 20.02.2019 року, укладеного між [PERSON] (клієнт) та Стахєєвим О.О. (адвокат), за взаємним погодженням сторін, за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар у погодженому розмірі та строки з урахуванням складності справи та строки її розгляду (а.с. 50). Актом приймання-передачі виконаних робіт від 22.05.2019 року за договором про надання правової допомоги та розрахунковою квитанцією серії ААА № 003334 підтверджено оплату суми наданих послуг в розмірі 5000,00 грн. замовником перед виконавцем (а.с. 156,157). При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. З матеріалів справи вбачається, що окрім перелічених в акті приймання-передачі виконаних робіт виконавцем, підтверджено тільки представництво адвокатом Стахєєвим О.О. інтересів клієнта у суді першої інстанції, яке відбулось в одному судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги складність справи та виконані адвокатом роботи по даній справ, витрачений ним час, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд приходить до висновку, що розмір заявлених вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу сумі 5000,00 грн. не є співмірним, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат понесених ним на оплату юридичних послуг підлягають частковому задоволенню та стягненню з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] витрат на правову допомогу в сумі 2500 грн. за представництво адвокатом інтересів клієнта у суді першої інстанції. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн..

Outcome: approved