Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просить суд постановити рішення яким стягнути з відповідача [PERSON] загальну суму боргу за договором кредиту в розмірі 21766,57 грн., а також понесені судові витрати: судовий збір 217,67 грн. Судом залучено до участі в справі в якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фламенко». Заявлені ПАТ КБ «Приватбанк» позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.01.2006 року ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до договору № DNH4KP50630131 надав [PERSON] кредит у розмірі 1818,70 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.04.2007 року. Відповідач прийняті на себе за договором кредиту зобов'язання щодо своєчасного його погашення не виконувала, допустила виникнення заборгованості станом на 02.03.2012 року в розмірі 21766,57 грн., яка складається з наступного: 1775,36 грн. заборгованість за кредитом; 7271,14 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 11207,38 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1012,69 грн. штраф (процентна складова). Враховуючи наведене просить стягнути з відповідача [PERSON] загальну суму боргу за договором кредиту в розмірі 21766,57 грн., а також понесені судові витрати: судовий збір 217,67 грн. Заявлені позовні вимоги просили задовольнити вказуючи на положення ст..ст. 526, 527, 530 ЦК України. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, а також вказував суду на те, що відповідно до заяви позичальника [PERSON] позивачем було перераховано кошти на розрахунковий рахунок підприємства торгівельно-сервісної мережі ТОВ «Фламенко» в сумі 1319 грн. для придбання мобільного телефону «Нокія 7610» який згідно до даної заяви визначається і предметом застави, вказував що позивачем всі умови відповідно до даної заяви виконано, а тому вважав дані вимоги обґрунтованими. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона дійсно 31.01.2006 року мала намір отримати кредит на придбання мобільного телефону, для чого дійсно зверталась до ПАТ КБ «Приватбанк» та підписала заяву у даного позичальника, і мала його отримувати на умовах, які зазначені у заяві, яку вона особисто підписувала на одному аркуші. З «Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам»її ніхто не знайомив та вона їх не підписувала. Про те, що за використання та неповернення кредитних коштів цими Умовами передбачена додаткова відповідальність їй ніхто не повідомляв. Після оформлення документів представник банку відповів їй, що пакет документів передасть в офіс на розгляд керівництва і після прийняття рішення зателефонує їй. В той же день він зателефонував і повідомив, що в наданні кредиту відмовлено. Крім того зазначила, що вона особисто ні яких коштів в банку не отримувала і телефон в магазині не отримувала. Також вказувала, що 02.03.2010 року вона звернулась до органів МВС,з приводу протиправних дій ПАТ КБ «Приватбанк» та для того щоб отримати відповідний документ з магазину «Фокстрот» про те, що за рахунком-фактурою № ФБ-225 від 31.01.2006 року, мобільний телефон Nokia 7610 не продавався. На що, магазин «Фокстрот», надав відповідь, що 01.02.2006 року товариством АКБ «Приватбанк» було перераховано грошові кошти у розмірі 1399,00 грн., проте ні вона самн - відповідачка не зверталась до магазину з вимогою про надання їй згідно рахунку-фактури № ФБ-225 від 31.01.2006 року, мобільний телефон Nokia 7610, ні АКБ «Приватбанк» не звертався до магазину з вимогою про повернення зайво сплачених коштів. Телефон, який вона хотіла придбати, вона придбала через інший кредитний договір з ЗАТ «Альфа-Банк» який було укладено 01.02.2006 р., але в іншому магазині «Мобілочка». Враховуючи наведене просила в задоволенні заявлених позовних вимог відмовити. Представник відповідачки у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідачка мала намір отримувати кредит виключно на умовах, які передбачені у заяві позивача, з якими вона ознайомлювалася та підписувала. З додатковими «Умовами надання споживчого кредиту» її ніхто не знайомив та вимоги позивача, які ґрунтуються на цих умовах незаконні. Більш того, цими Умовами передбачена подвійна відповідальність кредитора за невиконання обов'язків у вигляді пені та штрафу, а сама пеня не відповідає вимогам закону, оскільки перевищує подвійну ставку НБУ. Крім того, відповідач просить застосувати до спірних стосунків строк позовної давності, а також наголошував на недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог, в останнє судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фламенко» в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлвся належним чином, причини неявки суду не повідомив, обґрунтування щодо причин неявки суду не надав, тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності. Суд, проаналізувавши пояснення сторін, проаналізувавши надані по справі докази: розрахунок заборгованості за кредитом, заяву позичальника № DNH4KP50630131, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, правовстановлюючі документи позивача та інше вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.01.2006 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір кредиту № DNH4KP50630131 відповідно до якого останній був наданий кредит в розмірі 1818,70 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 30.04.2007 року включно. Згідно умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Кредитним договором № DNH4KP50630131 передбачено, що відповідач доручила Банку без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту в сумі 1399,00 грн. на поточний рахунок підприємства торгівельно-сервісної мережі ТОВ «Фламенко», а також комісію компанії, зазначену в п.2.2 Умов. Товар за даною заявою позичальника є предметом застави та відповідно до п.2.3, 2.4, 2.5 Умов до договору являється забезпеченням зобов»язання. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №DNH4KP50630131 відповідачка свої зобов'язання не виконала, що призвело до виникнення заборгованості по кредиту станом на 02.03.2012 року в розмірі 21766,57 грн. Однак, судом неодноразово оголошувалась по справі перерва та зобов»язувалось надати представника позивача докази щодо виникших договірних зобов»язань між ПАТ КБ «Приватбанк» та підприємством торгівельно-сервісної мережі ТОВ «Фламенко», однак представником позивача дані вимоги було проігноровано та доказів щодо договірних відносн які склались між даними організаціями суду не надано, таким чином судом не здобуто доказів як щодо перерахування позивачем на рахунок даної торгівельної організації коштів на придбання даного товару, так і щодо отримання даного товару відповідачкою, а також представником позивача не надано доказів щодо предмету застави, його реалізації тощо. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Тому, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними належним чином, а тому задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене та на підставі ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 179, 212, 214, 215, 223, 292, 294 ЦПК України, суд, - ВИРІШИВ: У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - відмовити. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні при проголошенні судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Суддя ун. № 759/10872/13-ц пр. № 2/759/200/14 РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 14 січня 2014 року Святошинський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - І.В.П"ятничук, при секретарі - К.Ю.Іванові, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Фламенко» про стягнення заборгованості, суд,- ВСТАНОВИВ:

Outcome: dismissed