Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування вартості навчання за державні кошти у сумі 146 160, 59 грн., посилаючись на те, що відповідач балу зарахована на бюджетну форму навчання на перший курс медичного факультету «медико-профілактична справа» Національного медичного університету імені О.О. Богомольця. Між сторонами укладено угоду про підготовку та працевлаштування фахівців з вищою медичною освітою, відповідно до якої відповідач зобов'язувалась прибути після закінчення ВНЗ на місце направлення та відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням-відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджету вартість навчання в установленому порядку. 22.06.2015 р. відповідач була відрахована в зв'язку із закінченням навчання та направлена до Управління охорони здоров'я Чернігівської ОДА для проходження інтернатури та подальшої роботи за державним замовленням. Всупереч умовам договору, відповідач закінчивши навчання на бюджетній формі навчання за місцем направлення не з"явилась та жодних доказів про поважні причини неявки не надала. У зв'язку з зазначеним позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь фактичні затрати на навчання відповідача за державним замовленням, вартість навчання, що включає в себе виплачену відповідачеві стипендію. В судове засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в ньому. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, посилаючись на те, угода між сторонами була укладена з приводу навчання відповідача за спеціальністю «Медико-профілактична справа», яку в 2012 р. остання змінила на спеціальність «Педіатрія», однак у зв'язку з зазначеним, зміни в угоду не вносились, нових договорів не укладалось. У зв'язку з вказаним укладена угода припинила свою дію в 2012 р. Крім вказаного, зазначили, що позивачем не надано доказів розрахунку вартості навчання, зокрема законодавством не передбачено повернення стипендії, що була виплачена студенту ВНЗ, якщо його академічні успіхи передбачали виплату стипендії. Від представника третьої особи в судове засідання надійшли письмові пояснення, у відповідності до яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу за відсутності їх представника. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, Наказом №1343/л-1 від 26.07.2008 р. відповідач була зарахована на бюджетну форму навчання на перший курс медичного факультету «медико-профілактична справа» Національного медичного університету імені О.О. Богомольця. Відповідно до ст. 2 Указу Президента України від 23 січня 1996 року № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації відпрацювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання. Відповідно до п. п. 4, 6 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992, керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду за формою згідно з додатком N 1. 01.09.2008 р. між сторонами, а саме Національним медичним університетом ім. О.О. Богомольця та студентом 1 курсу, спеціальність «медико-профілактична справа» [PERSON] укладено Угоду про підготовку та працевлаштування фахівців з вищою медичною освітою. Відповідно до вказаної угоди відповідач зобов'язувалась прибути після закінчення ВНЗ на місце направлення та відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням-відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджету вартість навчання в установленому порядку. Наказом №1884/л1 від 22.06.2015 р. відповідач відрахована з університету у зв'язку закінченням навчання з 26.06.2015 р. У відповідності до списку персонального розподілу, наданого позивачем, відповідач направлена після закінчення навчання до Чернігівської ОДА для проходження інтернатури та подальшої роботи за державним замовленням лікарем-хірургом. Як вбачається з листа Управління охорони здоров'я Чернігівської ОДА від 15.04.2016 р. про доїзд випускників 2015 р., [PERSON] для зарахування в інтернатуру до Управління не звертались. Суд критично оцінює вказаний список персонального розподілу, як належний та допустимий доказ, оскільки з нього не вбачається відомостей про повідомлення відповідача про направлення її саме до вказаного закладу. Позивачем не надано суду доказів про вручення відповідачу листка-направлення до Чернігівської ОДА. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 року №882, стипендія виплачується за рахунок коштів загального фонду державного бюджету або коштів відповідних бюджетів. Розмір стипендії визначається відповідно до установленого Кабінетом Міністрів України розміру мінімальної ординарії (звичайної) академічної стипендії з урахуванням типу навчального закладу, умов та напрямку навчання, успішності стипендіата. Позивачем надано в судовому засіданні розрахунок, затверджений першим проректором з науково-педагогічної роботи, від 07.07.2016 р., у відповідності до якого вартість навчання відповідача за рахунок державних коштів з вересня 2009 року по червень 2015 року становить 146 160, 59 грн. Так, як вбачається з розрахунку, наданого позивачем до позовної заяви (а.с. 7), він здійснений за спеціальністю «Педіатрія», в той час як Угода про підготовку та працевлаштування фахівців з вищою медичною освітою була укладена з відповідачем, як студентом за спеціальністю «медико-профілактична справа». У відповідності до Диплому спеціаліста [NUMBER], відповідач закінчила в 2015 р. Національний медичний університет ім. О.О. Богомольця та отримала повну вищу освіту за спеціальністю «педіатрія». Позивачем не надано суду доказів переведення відповідача зі спеціальності «медико-профілактична справа» на спеціальність «педіатрія», доказів внесення змін до Угоди про підготовку та працевлаштування фахівців з вищою медичною освітою, або укладення іншої угоди у зв'язку з переведенням. При цьому позивачем надано розрахунок з 2009 р. по 2015 р., без врахування здійсненого переведення студента на навчання за іншою спеціальністю. З матеріалів справи та доказів наданих позивачем не вбачається первинних бухгалтерських документів, та наказів, згідно яких встановлено розмір та виплачено відповідачу стипендію та у який спосіб, а також не вбачається доказів про розмір таких витрат за кожний навчальний рік, зокрема, з урахуванням переведення відповідача з однієї спеціальністю на іншу, доказів про розмір державних коштів виділених на кожний навчальний рік для кожного студента, який проходив навчання у Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця, у тому числі, для відповідача. У зв'язку з зазначеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, не доведеними, оскільки не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, та не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed