Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 11 лютого 1994 року відділом записів актів громадського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів, актовий запис №185. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11 лютого 1994 року зареєстрував шлюб з відповідачем, в якому мають вже повнолітнього сина. Зазначає, що подружнє життя поступово погіршувалось через несумісність характерів, втрати поваги один до одного, між ними виникали постійні суперечки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вже більше трьох років вони проживають окремо, не ведуть спільний побут та господарство, втратили один до одного почуття любові, поваги, довіри та взаємодопомоги. Стверджує, що на даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, а тому примирення та подальше збереження формально існуючого шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить їхнім інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву, в якій позов підтримує, просить розглядати справу у його відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена в порядку передбаченому ст.74 ЦПК України, через оголошення в газеті „Високий замок", а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у її відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини та причини позову, повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини сторін, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 11 лютого 1994 року у відділі записів актів громадського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №185. В шлюбі у них народився син, який на даний час досяг повноліття. Сімейне життя між сторонами не склалось, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 1994 року, міцної сім'ї вони не утворили, між ними систематично виникали непорозуміння, які привели до розпаду сім'ї. Вже більше трьох років вони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні відносини та проживають окремо. Позивач категорично стверджує, що вони втратили один до одного почуття любові, довіри та взаєморозуміння, без яких повноцінна сім'я існувати не може, і відновлення сімейних стосунків неможливе; переконаний, що не буде вживати заходів для збереження формально існуючого шлюбу. Наведені обставини приводять суд до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечить інтересам сторін, сім'я розпалась остаточно та шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. А відтак, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 243,60грн. судового збору. На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved