Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що 11 лютого 2012 року вона надала відповідачеві [PERSON] грошову позику в сумі 15000 грн., зі щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 грн., з кінцевим строком повернення до 11 лютого 2013 року. Після закінчення обумовленого строку відповідач добровільно не повернув позику. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики в сумі 24000 грн. (в тому числі: основний борг - в сумі 15000 грн., відсотки за користування позикою - в сумі 9000 грн.) та витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився, причин своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленнями за адресою місця його проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Судову повістку про виклик відповідача в судове засідання на 22 серпня 2014 року вручено відповідачеві під розписку. Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання на 09 вересня 2014 року повернена до суду з відміткою поштового відділення „за закінченням терміну зберігання". Відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до вимог ч.1 ст.77 ЦПК України сторони, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місяця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Таким чином, судові повістки вважаються врученими відповідачеві [PERSON] належним чином. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу заочно, за відсутності відповідача [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 11 лютого 2012 року позивач [PERSON] надала відповідачеві [PERSON] грошову позику в сумі 15000 грн., зі щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 грн., з кінцевим строком повернення до 11 лютого 2013 року. 11 лютого 2012 року на підтвердження укладення договору позики та його умов відповідач [PERSON] склав розписку, якою підтвердив факт отримання ним в позику від [PERSON] грошових коштів в сумі 15000 грн., підтвердив обумовлений сторонами розмір щомісячних відсотків за користування кредитом в твердій грошовій сумі по 750 грн. та підтвердив обумовлений сторонами строк повернення позики до 11 лютого 2013 року. Таким чином, між сторонами був укладений та виконаний договір позики. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позичальник [PERSON] не виконав свого боргового зобов'язання у визначений сторонами строк, оскільки не повернув позикодавцеві [PERSON] позику в сумі 15000 грн. та не сплатив відсотки за користування позикою в сумі 9000 грн., із розрахунку: 750 грн. х 12 місяців (з 11 лютого 2012 року по 11 лютого 2013 року). Таким чином, відповідач [PERSON] прострочив виконання свого грошового зобов'язання перед позивачем [PERSON] на загальну суму 24000 грн. Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованість за договором позики від 11 лютого 2012 року в сумі 24000 грн. Згідно ст.88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved