Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] до Вінницької міської ради з вимогами визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ( дата смерті- 26.10.1998р.) на будинок №32 по вул. Тропініна в м. Вінниці за [PERSON]. Позовні вимоги аргументовані тим, що 26.10.1998 року померла мати позивача, [PERSON], за життя якої житловий будинок, що належав їй на праві приватної власності та розташований по вул. Тропініна, 30, м. Вінниця, був знесений, і в 1991 році було побудовано новий житловий будинок, що згідно техпаспорту позначається літерою «Д», однак мати позивача не встигла оформити на новозбудований будинок правовстановлюючі документи, що унеможливлює позивача, як спадкоємця, реалізувати в повному обсязі свої спадкові права, оскільки нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на новостворений будинок. Вищевказане і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі позов підтримує в повному обсязі, просив судові витрати залишити за позивачем. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи без його участі, покладається на розсуд суду. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: 26 жовтня 1998 року померла [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть серія І-АМ № 030735, виданого 26.10.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області.(а.с. 18). Рішенням виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих № 549 від 29.07.1971 року та Додатком № 1 по вул. Тропініна, 30 зареєстровано за землекористувачем 600 кв. м. (а.с. 10-12). Судом встановлено, що [PERSON] на праві особистої приватної власності належав жилий будинок літ. «А», розташований по вул. Тропініна, 30 у м. Вінниці, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на будівництво № 3970 від 20.01.1970року, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради депутатів трудящих, [PERSON] є власником цілого будинку, що розташований по вул. Тропініна, 30, м. Вінниця, (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження серія IV-УР №016983, виданого 12.10.1961 року сільською радою Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, матірю [PERSON], яка після одруження змінила прізвище на [PERSON], є [PERSON] дошлюбне прізвище якої було [PERSON]. (а.с. 7-9). Як вбачається з копії спадкової справи після смерті померлої [PERSON] -10 листопада 1980 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла вищевказаний жилий будинок своїй дочці - [PERSON], позивачці у справі. ( а. с. 83-93) Додатком 3/60 до рішення виконкому Вінницької міської ради від 4 червня 1987 року № 200 існуючому будинку по вулиці Тропініна в м. Вінниці присвоєно № 32. Як вбачається з листа КП «ВМБТІ» № 2895 від 08.07.2015 року на запит нотаріуса згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 14726 на житловий будинок № 32 (30) по вул. Тропініна в [PERSON] за [PERSON], станом на 29.12.2012 року зареєстровано право власності в цілому на підставі свідоцтва №3970 про право особистої власності на будівлі, Вінницьким міським житловим управлінням, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих № 364 від 30.05.1968 р. Станом на 27.05.2015 року на земельній ділянці розташований житловий будинок літ. «Д», а житловий будинок літ. «А» - знесено, при цьому існуючому будинку № 32 (30) по вул. Тропініна в м [PERSON] 04.06.1987 року присвоєний № 32, (а.с. 17). Постановою державного нотаріуса Другої Вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] від 17 липня 2015 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок № 30 по вул. Тропініна у м. Вінниці у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на новостворений жилий будинок. ( а. с. 19) Як вбачається з даних технічного паспорту на будинок 32 по вул. Тропініна у м. Вінниці даний будинок складає площу 148, 9 кв. м., рік забудови 1991. ( а. с. 13-16 ) Судом встановлено, що реєстрація права власності на вказаний будинок не проводилась. Суд бере до уваги, що правовідносини щодо побудови спадкодавцем відповідного житлового будинку, який згідно технічної документації позначається літерою «Д», а також набуття спадкодавцем відповідного речового права відносно такого об?єкту нерухомого майна, виникли під час дії Цивільного Кодексу УРСР (1963 року), (надалі по тексту ЦК УРСР), який підлягає до застосування разом з іншими нормативно-правовими актами, що діяли у відповідний період часу включно до кінця 1991 року. Відповідно до статті 86 ЦК УРСР право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24 травня 2001 року, зареєстрованого в міністерстві Юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них прибудовані до 5 серпня 1992 року. Згідно п. 11 Додатку 1 до Інструкції 1966 р. правовстановлюючими документами, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, в даному випадку, (оскільки мова йде про будівництво будинку), - є рішення виконкому, місцевої Ради депутатів трудящих про відвід земельної ділянки установам, підприємствам і організаціям і про дозвіл цього будівництва та акт державної комісії про прийняття будинку (будинків) та введення їх в експлуатацію. Відповідно до п. п. 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" N 7 від 4 жовтня 1991 року у приватній власності громадян можуть перебувати жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах. Право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до вимог абзацу 1 ст. 105 ЦК УРСР громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо). Ч.2 ст. 256 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Визначаючись, щодо задоволення позовних вимог, суд бере до уваги, що позивачем надано належні та допустимі докази того, що спадкодавцем було дотримано вимоги чинного законодавства, яке діяло на відповідний період часу будівництва жилого будинку. Згідно роз?яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріплених в абзаці 2 п. 6 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де зазначено про необхідність розмежовування права на спадщину як майнового права (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна, тобто спадкоємець у будь-якому разі не позбавляється права на спадщину, навіть за умови відсутності на неї правовстановлюючих документів, при цьому необхідно обрати правильний спосіб захисту права спадкоємця, в тому числі шляхом звернення до суду не з позовом про визнання права власності на спадщину, а з позовом про визнання права на спадщину, після чого, в разі наявного відповідного рішення суду, такий спадкоємець набуває права на спадщину та можливості узаконити таке будівництво, в тому числі з використанням так званої «будівельної амністії», що на даний час передбачено Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" щодо прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт" від 13 січня 2015 року № 92-VIII та наказом Мінрегіону №79 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорії складності , які збудовано без дозволу на виконання будівельних робіт». Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що будівництво спірного житлового будинку №32 по вул. Тропініна у м. Вінниці було здійснено, відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці, що підтверджено матеріалами справи, отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі та вважає визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ( дата смерті- 26.10.1998р.) на будинок №32 по вул. Тропініна в м. Вінниці за [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved