Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

В лютому 2019 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому зазначила, що 05 квітня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис №368. В шлюбі у них народилася донька, [PERSON] [INFO] . Позивач просить розірвати їх спільний з відповідачем шлюб і в обґрунтування своїх вимог зазначає, що вони з чоловіком мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що з 2009 року як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства і не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім`я розпалась остаточно і примирення є неможливим. Ухвалою судді від 05 березня 2019 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено судове засідання. У судове засідання позивач не з`явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій доповнила позовні вимоги та просила змінити дошлюбне прізвище « [PERSON] », доньку залишити проживати разом з нею, в решті позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 05 квітня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, актовий запис №368. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім`ї неможливе, через що позивач відмовляється від примирення. Вказані обставини відповідачем у заяві про визнання позову не заперечувались. Враховуючи, що визнання відповідачем позову, не порушує прав та інтересів інших осіб, то відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд приймає таке визнання як підставу для задоволення позову, а тому укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому позов в частині іменування позивачки шлюбним прізвищем також підлягає до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір за вимогу про визначення місця проживання дитини.

Outcome: approved