Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Виноградівського району, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON], про визнання прав та обовязків забудовника в порядку спадкування за законом Вимоги позову мотивовано тим, що 03.05.2016 року померла мати позивача [PERSON], яка фактично проживала за адресою: Воловецький район, селище Воловець, вул.Карпатська, 25/16. , яка заповіт не залишила. Батько позивача [PERSON] помер 06.06.2006 року. Після смерті матері позивача залищилося спадкове майно, а саме - житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: Виноградівський район, с.Теково, вул.Миру, 56, що належав покійній на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.03.2003 р., реєстровий номер 831, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори [PERSON] У цьому будинку зареєстрований та проживає позивач, однак у встановленому порядку оформити права на спадщину він не має можливості оскільки ще за життя матері та за її згоди він розпочав реконструкцію житлового будинку, який на даний час є спадковим майном. Всі дозвільні документи оформлялися на ім'я матері позивача, яка протягом останніх років хворіла і ця документація була втрачена. В зв'язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері, позивач звернувся до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON], де йому було в усному порядку розяснено про неможливість прийняття спадщини через стан спадкового будинку, підданого реконструкції, через яку технічні характеристики будинку змінилися та рекомендовано звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явилися, однак представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи у їхню відсутність та про те, що заявлені позовні вимоги підтримують повністю, просяить суд такі задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради про день, час та місце розгляду справи будучи повідомленим належним чином своєчасно, в судове засідання також не зявився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позовних вимог. Третя особа приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] про день, час та місце розгляду справи будучи повідомленою належним чином своєчасно, в судове засідання також не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. В судовому засіданні встановлено, що 03.05.2016 року померла мати позивача [PERSON], яка фактично проживала за адресою: Воловецький район, селище Воловець, вул.Карпатська, 25/16., яка заповіт не залишила. Батько позивача [PERSON] помер 06.06.2006 року. Після смерті матері позивача залищилося спадкове майно, а саме - житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: Виноградівський район, с.Теково, вул.Миру, 56, що належав покійній на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.03.2003 р., реєстровий номер 831, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори [PERSON] За життя матері та за її згоди позивач розпочав реконструкцію житлового будинку, який на даний час є спадковим майном. Всі дозвільні документи оформлялися на ім'я матері позивача, яка протягом останніх років хворіла і ця документація була втрачена. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої (ст.1261 ЦК України ), зареєстрований та прожживає у спадковому будинку. Інших спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, немає. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. В зв'язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері позивач звернувся до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON], де йому було в усному порядку розяснено про неможливість прийняття спадщини через стан спадкового будинку, підданого реконструкції, через яку технічні характеристики будинку змінилися та рекомендовано звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Разом з тим, у відповідності до п.8 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Згідно інформаційного листа ВССУ № 24-150/0/4-13 28.01.2013 року, виходячи зі змісту частин першої, другої статті 331 ЦК, частини першої статті 182 ЦК та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 (зі змінами і доповненнями станом на 22 січня 2009 року), право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва обєкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (частина третя статті 331 ЦК), відтак статтею 331 ЦК не передбачено можливості визнання права власності на недобудоване нерухоме майно в судовому порядку. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої ВССУ у своєму Листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. [PERSON] нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Разом з тим, у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно зясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Пунктом 8 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Згідно Довідки КП Виноградівського РБТІ за № 831 від 13.10.2016 року залишок житлового будинку з надвірними будівлями в с.Теково, вул. Миру, 56, Виноградівського району становить 14%. Таким чином, суд прийшов до переконання, що до позивача в порядку спадкування мають перейти права і обовязки забудовника, які належали його матері [PERSON], спадкоємцем якої є позивач, щодо обєкту нерухомості - житлового будинку, який знаходиться в с.Теково, вул. Миру, 56, Виноградівського району. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Outcome: approved