Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно договору позики, укладеного 14 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], останньому передана у власність грошова сума в розмірі 250 000 доларів США, що станом на 02 вересня 2014 року за курсом НБУ становить 3252500,00 грн. За умовами договору позики відповідач зобов'язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів на першу вимогу. Проте, відповідач, при пред"явлені вимоги не виконав свого зобов'язання по поверненню позики. Тому позивач і просить суд стягнути з відповідача на його користь загальну суму заборгованості за договором позики в розмірі 3252500 грн. 00 коп. та 3654 грн. 00 коп. судових витрат. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, пояснивши суду, що з відповідачем вони являються добрими знайомими, так [PERSON] працював керуючим Прилуцького відділення Полікомбанку. Чи то 14 чи 15 березня 2013 року [PERSON] позичив [PERSON] 120 000 доларів США. 14 березня 2013 року розписки про отримання коштів [PERSON] не писав, потім в кінці серпня на початку вересня 2013 року [PERSON] протягом трьох днів позичив [PERSON] 120 000 доларів США, які позивач сам позичив у своїх знайомих по 40 000 доларів США, про отримання яких [PERSON] розписки знову ж таки не писав. Потім позивач ще у січні 2014 року позичив відповідачу ще 780 000,00 грн. і лише тоді відповідач написав розписку про отримання 291 000 доларів США. Коли знайомі позивача почали вимагати повернути позичені кошти, [PERSON] написав їх спільному знайомому розписку на отримання 40000 доларів США, а [PERSON] на 250000 доларів США. Дана розписка була написана за три неділі до Великодня у 2014 році в кабінеті Полікомбанку тоді коли кредитори почали вимагати кошти у [PERSON] Представники позивача адвокати [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що розписку від 14 березня 2013 року дійсно писав, але під примусом і фактично кошти в розмірі 250 000,00 доларів США не отримував. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно розписки від 14 березня 2013 року, [PERSON] передав у позику [PERSON] грошові кошти в розмірі 250 000 доларів США (а.с.6). Відповідно до вимоги від 12 червня 2014 року, [PERSON] звертався до [PERSON] з вимогою повернути кошти, передані йому у власність згідно договору позики від 14 березня 2013 року (а.с.7). Згідно розрахунків заборгованості позивача за договором позики від 14 березня 2013 року, заборгованість [PERSON] становить 250 000,00 доларів США, що станом на 02 вересня 2014 року згідно курсу НБУ становить 3 252 500,00 грн. Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №3668/3669/14-24 від 15 січня 2015 року, підпис від імені [PERSON] в розписці від 14 березня 2013 року виконаний рукописним способом пастою кулькової ручки без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів. Підпис від імені [PERSON] та рукописний текст в розписці від 14 березня 2013 року виконаний [PERSON] ймовірніше за все під впливом тимчасових збиваючих факторів природного характеру (незвичайний стан виконавця підпису: хвилювання, стрес тощо). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред"явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред"явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватись на свідченням свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що оскільки в судовому засіданні позивачем не було доведено факт отримання відповідачем 14 березня 2013 року позики в розмірі 250 000 доларів США, і як сам [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дана розписка від 14 березня 2013 року саме 14 березня 2013 року не була написана відповідачем, а була написана відповідачем за три дні до Великодня 2014 року без передачі в момент написання будь-яких коштів в присутності інших осіб, яким [PERSON] був винен також кошти, відповідачу кошти позичав частинами, про отримання яких позивач розписки не брав, крім того враховуючи висновок експерта за результати проведення судово-почеркознавчої експертизи, згідно до якого підпис від імені [PERSON] та рукописний текст в розписці від 14 березня 2013 року виконаний [PERSON] ймовірніше за все під впливом тимчасових збиваючих факторів природного характеру (незвичайний стан виконавця підпису: хвилювання, стрес тощо), а тому в задоволенні позову про стягнення боргу за договором позики слід відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає, оскільки в задоволенні позову відмовлено, витрати відповідача, пов"язані з проведеннями судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 1476,00 грн. необхідно стягнути з позивача на користь відповідача.

Outcome: approved