Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 31.05.2017 року звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому прохає визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 4,10 умовних кадастрових гектарів, вартістю 131863,79 грн. розташовану в межах території Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області. Мотивувала тим, що з 19.05.1979 року вона працюла в колгоспі «Україна» та була його членом. Її прізвище не було включене до списку громадян - членів КСП «Україна», які мають право на земельну частку (пай), що додавався до Державного акту на право колективної власності на землю та сертифікат на право на земельну частку (пай) вона не отримала. Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Україна» отримало 05 грудня 1996 року серії ПЛ-24 № 22. З названої дати вона набула право на земельну частку (пай) в розмірі 4,10 умовних кадастрових гектарів, вартістю 131863,79 грн.(з урахуванням індексації) в спільній частковій власності членів названого КСП. Таким чином, вона позбавлена правовстановлюючого документу на землю і змушена звернутися до суду за захистом порушеного права. У судове засідання позивач [PERSON] направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує . Представники відповідачів - Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області, Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області та третьої особи відділу у Глобинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечення на позов не направили. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний звязок у сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], з 19.05.1979 року працювала в колгоспі «Україна» та була його членом. Вказане підтверджується записами в трудовій книжці серія УКР № 2513186 позивача. Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Україна» отримало 05.12. 1996 серії ПЛ-24 № 22. З архівної довідки від 12.01.2016 року № 04-02/53 вбачається, що відповідно до розпорядження представника Президента України у Глобинському районі № 42 від 11 лютого 1993 року зареєстровано колективне сільськогосподарське підприємство «Україна» смт. Градизьк та його Статут. Пунктом 1.4 Статуту зазначено: «КСГП є правонаступником колгоспу…». Відповідно до розпорядження голови Глобинської райдержадміністрації №85 від 26.02.1997 р. колективне сільськогосподарське підприємство «Україна» (с-ще Градизьк) перереєстровано в закрите акціонерне товариство «Україна».Пунктом 3.3 Статуту зазначено: «Товариство є правонаступником колективного сільськогосподарського підприємства «Україна». Глобинського району Полтавської області».Відповідно до розпорядження голови Глобинської райдержадміністрації №481 від 21.07.1999 року ЗАТ «Україна» перереєстровано в колективне сільськогосподарське підприємство «Україна» в зв»язку зі зміною організаційно-правової форми. Пунктом 1.1.1 Статуту зазначено: «КСП «Україна» … створене шляхом реорганізації ЗАТ «Україна» і є його правонаступником». Відповідно до розпорядження голови Глобинської райдержадміністрації №345а від 26.05.2000 р. колективне сільськогосподарське підприємство «Україна» перереєстровано в приватне сільськогосподарське підприємство «Градизьк» в зв»язку зі зміною назви та організаційно-правової форми підприємства. Пунктом 3.3.1 Статуту зазначено: «Підприємство є юридичною особою з дня його державної реєстрації і являється правонаступником КСП «Україна». 22.04.2009 року проведена державна реєстрація припинення за судовим рішенням щодо визнання ПСП «Градизьк» банкрутом. Відділ у Глобинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надав письмову інформацію про те, що КСП «Україна» отримало Державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ-24 №22 від 05.12.1996 року. У додатку до Державного акту (списку осіб, які набули право на земельну частку (пай)) прізвище [PERSON] не значиться. Нормативно грошова оцінка земельної частки(паю) по колишньому КСП «Україна», площею 4,10 умовно кадастрових га., станом на 11.05.2017 року, складає 131863,79 гривень з урахуванням індексації. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому та залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)" у разі виявлення після розробки проекту факту не включення одного чи кількох громадян, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська рада чи райдержадміністрація приймає одне з рішень (розпоряджень) або про коригування проекту землеустрою організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); або про надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки(паю). Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7„Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами цивільного кодексу, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі вона відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України,власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Встановивши, що [PERSON] на момент видачі КСП «Україна» Державного акту на право колективної власності на землю була членом названого підприємства, суд вбачає підстави для визнання за нею права на земельну частку (пай). Згідно ч.2 ст. 24 Конституції України не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суди в усіх необхідних випадках мають застосовувати Конституцію, як акт прямої дії. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Право позивача на земельну частку (пай) було порушено в 1996 році, до суду вона звернулася лише 02.06.2017 року, належних доказів, які б свідчили про поважність пропуску звернення до суду, не надав. Проте, заяви від відповідача про застосування позовної давності не надійшли, тому суд її самостійно не застосовує. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на викладене позов задовольняється повністю.

Outcome: approved