Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про визнання права власності на буд.90 по вул.Корольова в с.Кропивне Ніжинського району: на 1 / 3 частку даного будинку, як за колишнім членом колгоспного двору,\~ на 1 / 6 частку в порядку спадкування після матері [PERSON], яка померла 10 травня 1995 року, на 1 / 2 частку в порядку спадкування після батька [PERSON], який помер 24 лютого 2000 року. Позов обгрунтовується тим, що даний будинок мав статус колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року у якому проживали і були прописані спадкодавці [PERSON], [PERSON] та позивач [PERSON]. Спадщину після [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] та позивач [PERSON], після смерті [PERSON] спадщину прийняв позивач. У зв»язку з віднесенням будинку до суспільної групи колгоспного двору та відсутності правовстановлюючих документів на нього із визначенням часток співвласників позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку оформити належне право власності на нерухоме майно. Просить позов задовольнити. Відповідно до заяви від 02 квітня 2019 року позивач [PERSON] підтримує позов, просить розглянути справу за відсутності. Згідно заяви від 31 січня 2019 року сільський голова Ніжинської сільської ради Ніжинського району [PERSON] проти позову не заперечує, просить розглянути справу за відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. \~ \~ \~ \~ Із врахуванням поданих сторонами доказів суд приходить до слідуючих висновків. Згідно копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 24 квітня 1989 року житловий будинок №90 по вул.Корольова в с.Кропивне Ніжинського району належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON], що підтверджується також копіями довідок КП «Ніжинське МБТІ» від 27 червня 2018 року та 05 липня 2018 року. Відповідно до довідки-виписки з погосподарської книги Ніжинської сільської ради Ніжинського району від 20 листопада 2018 року у вищезазначеному будинку, який мав статус колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Приписами ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР (в ред. від 18 липня 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Із врахуванням викладеного [PERSON], [PERSON], [PERSON] станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на даний будинок, їх частки є рівними - по 1 / 3. [PERSON] померла 10 травня 1995 року в с.Крапивна Ніжинського району, спадщина останньої прийнята її чоловіком [PERSON] та сином-позивачем [PERSON], оскільки вони проживали разом із спадкодавцем на час відкриття її спадщини, що підтверджується копією довідки Ніжинської сільської ради від 20 листопада 2018 року. Згідно витягу зі Спадкового реєстру від 20 листопада 2018 року відомості щодо заведення спадкової справи після [PERSON] відсутні. [PERSON] помер 24 лютого 2000 року в с.Кропивне Ніжинського району, спадщина останнього прийнята позивачем [PERSON], оскільки він проживав разом із спадкодавцем на час відкриття його спадщини, що підтверджується копією довідки Ніжинської сільської ради від 20 листопада 2018 року, та подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що підтверджується копіями матеріалів спадкової справи після [PERSON]. Докази на підтвердження інших осіб, які здійснили дії по прийняттю спадщини [PERSON], [PERSON], станом на час розгляду справи відсутні. Постановою приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу [PERSON] від 11 жовтня\~ 2018 року відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на законом у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Спадкодавці [PERSON] та [PERSON] не втратили права на належні їм по 1 / 3 частці вказаного будинку, які входять до складу їх спадщини, цивільна правоздатність спадкодавців, як фізичних осіб, відповідно до ст.25 ЦК України припинилась у момент їх смерті, відсутність правовстановлюючих документів на будинок перешкоджає позивачу [PERSON] оформити прийняту спадщину після [PERSON] та [PERSON], що є підставою для визнання права власності на будинок за позивачем [PERSON] в порядку спадкування із врахуванням заявлених вимог. Рішенням державного реєстратора [PERSON] від 30 жовтня 2018 року позивачу відмовлено у реєстрації права власності на вказаний будинок. Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Позивач [PERSON] та спадкодавці [PERSON], [PERSON], як члени колгоспного двору, не втратили права на даний будинок по 1 / 3 частці, у зв"язку з чим наявні правові підстави для визнання цього права в порядку цивільного судочинства, що є підставою для задоволення позову в цій частині. Визнання представником відповідача позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що є також підставою в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved