Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом 04.10.2019 року, який було уточнено 08.11.2019 року, в якому просить суд: стягнути на його користь з КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №249» Криворізької міської ради кошти за проходження профілактичного медичного огляду в сумі 157 грн. 72 коп.; кошти за вимушений прогул у зв`язку із безпідставним відстороненням його від роботи в сумі 1832 грн. 98 коп. разом 1990 грн. 70 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що він працює сторожем в дитячому дошкільному закладі №249 Криворізької міської ради з 30.10.2017 року. 03.04.2019 року адміністрацією установи довено до відома наказ від 03.01.2019 року №20 про проходження працівниками чергового медичного профілактичного огляду, у зв`язку із чим ним була написана та подана заява на ім`я завідуючої в якій він зазначив, що відповідно до ст. 169 КЗпП України та Постанови КМУ від 23.052001 року №559 керівництвом закладу проводиться оплата даного заходу, визначається установа та надається оплачуваний час для проходження огляду. Через те, що керівництвом не були виконані дані вимоги, виконати наказ від 03.01.2019 року №20 він не мав можливості. На своє звернення згідно з Законом України "Про звернення громадян» відповіді він так і не отримав. Натомість 28.05.2019 року йому довели до відома наказ від 28.05.2019 року №102 «Про не допуск до роботи» у зв`язку із не проходженням профілактичного медичного огляду. Після чого він звернувся із черговою заявою до керівництва КДНЗ (ясла-садок) №249, а саме [PERSON] для отримання особистої медичної книжки для проходження профілактичного огляду вже за власні кошти. Проходження лікарів та здача відповідних аналізів потребувало часу за який він не отримував заробітну плату. 10.06.2019 року він разом з копіями чеків про оплату обстежень надав керівнику установи оформлену особисту медичну книжку з пройденим оглядом. Дії керівника [PERSON] щодо відсторонення його від роботи з 28.05.2019 року по 10.06.2019 року на 14 діб та проходження профілактичного огляду за власні кошти (огляд дермо венеролога, аналіз крові на РМП, дослідження на наявність кишкових інфекцій та гельмінтози) нанесли йому матеріальних збитків: за профілактичний медичний огляд - 157,72 грн.; за відсторонення від роботи з 28.05.2019 року по 1.06.2019 року (14 діб) : мінімальна заробітна плата в травні - червні 2019 року складала 4173 грн. на місяць . Розмір місячного окладу 0,95 ставки складає 3964,35 грн. на місяць (4173*0,95), недотримання за травень 3964.35:31*4 доби = 511,53 грн., недоотримання за червень - 3964,35: 30 * 10 діб = 1321,45 грн., разом 1832,98 грн. Ухвалою суду від 14.11.2019 року відкрито спрощене позовне провадження по справі. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, представник відповідача Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №249» Криворізької міської ради на виконання вимог ст.178 ЦПК України подав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає їх необґрунтованими та залишити позовну заяву без руху. Свої заперечення представник мотивує тим, що позивачем не було повністю усунено недоліків зазначених в ухвалі суду від 09.10.2019 року. Крім того, [PERSON] не у повній мірі сплачений судовий збір та не направлено уточненої позовної заяви на адресу відповідача, порушено строк про усунення недоліків. Також, позивачем не підтверджено належними засобами доказування причино-наслідковий зв`язок між нанесенням збитків особою [PERSON] та необхідністю відшкодувати збитки у зазначеному розмірі дошкільним навчальним закладом. З позовної заяви вбачається, що спір стосується відшкодування збитків у вигляді компенсації за пройдений черговий профілактичний медичний огляд. Відтак позовна заява подана до неналежного відповідача, а винна поведінка КЗ «Дошкільний начальний заклад (ясла-садок) №249 не доказано належними доказами. Позивач не подавав до суду відповідь на відзив. Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористались, подавши заяви, кожен окремо, про розгляд справи без їх участі. Позивач [PERSON] пред`явлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, представник відповідача Петрушкевич О.В. - заперечував щодо задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін з урахуванням поданих ними заяв. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] було прийнято на посаду сторожа з 01.11.2017 по 2-му розряду на 0,95 ставки з окладом згідно штатного розпису, що підтверджується наказом КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №249» від 30.10.2017 року №39-к/тр (а.с. 2). Положеннями ч.1 ст. 17 Закону України «Про охорону праці» та статтею 169 КУЗпП передбачено, що роботодавець зобов`язаний за свої кошти забезпечити фінансування та організувати проведення попереднього (під час прийняття на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, щорічного обов`язкового медичного огляду осіб віком до 21 року. За результатами періодичних медичних оглядів у разі потреби роботодавець повинен забезпечити проведення відповідних оздоровчих заходів. Медичні огляди проводяться відповідними закладами охорони здоров`я, працівники яких несуть відповідальність згідно із законодавством за відповідність медичного висновку фактичному стану здоров`я працівника. Порядок проведення медичних оглядів визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Перелік професій, працівники яких підлягають медичному оглядові, термін і порядок його проведення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці. Постановою Кабінету Міністрів України №559 від 23.05.2001 року із змінами «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним медичним оглядам, порядку проведення цих оглядів та видачі особистих медичних книжок» затверджено перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним медичним оглядам, до якого зокрема включено навчальні заклади, крім вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації. Наказом КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №249» №20 від 03.01.2019 року «Про проходження медичного профілактичного огляду працівниками закладу» було встановлено проходження огляду для працівників закладу всіх категорій у термін І огляд з 01.04.2010 року по 15.04.2019 року, ІІ огляд з 01.10.2019 року по 15.10.2019 року та за ухилення від проходження огляду абр несвоєчасне проходження огляду є порушенням трудової дисципліни не виконання м своїх посадових обов`язків та не допускаються до роботи. (а.с. 3). На ім`я завідуючої [PERSON] позивачем була надана заява про неможливість проходження медичного огляду у зв`язку із тим, що в порушення норм законів керівництвом дошкільного закладу не було проведено оплату медичного огляду та не визначено медичний заклад у якому пройти огляд (а.с. 4). Також, листом виконкому Криворізької міської ради №П 2293 від 01.07.2019 року [PERSON] було повідомлено, про те що роботодавець зобов`язаний забезпечити фінансування та організувати проведення попереднього та періодичних медичних оглядів працівників (а.с. 5). Як, вказував [PERSON] у зв`язку із не проведенням організації щодо проходження медичного огляду, керівництвом КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №249», він не пройшов медичний огляд. Наказом КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №249» №102 від 28.05.2019 року сторожа [PERSON] , було відсторонено від виконання своїх посадових обов`язків з 28.05.2019 року у зв`язку із відсутністю проходження медичного огляду (а.с. 6). 31.05.2019 року [PERSON] звернувся із заявою про надання копій медичних документів для проходження медичного огляду (а.с. 7). Наказом КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №249и №115 від 10.06.2019 року «Про допуск до роботами [PERSON] у зв`язку з проходженням щорічного планового медичного огляду» (а.с. 9). 21.08.2019 року позивач звернувся із заявою до завідуючої КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №249 з вимогою надання документів для звернення до суду (а.с. 10). Листом КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №249 №1 від 20.09.2019 року [PERSON] відмовлено у наданні документів (а.с. 11). Як слідує зі ст.55 Конституції України та ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі трудових. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та КЗпП України. Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст.5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також у збереженні роботи. Статтею 46 КЗпП України передбачено випадки, коли власник або уповноважений ним орган може відсторонити працівника від роботи у зв`язку з невиконанням ним узятих зобов`язань. Відсторонення від роботи допускається: -у разі з`явлення на роботі в нетверезому стані або стані наркотичного чи токсичного сп`яніння; -у разі відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; -в інших випадках, передбачених законодавством. Відсторонення передбачає недопущення працівника на певний термін до роботи, яку він зобов`язався виконувати відповідно до трудового договору. Під час відсторонення від роботи дія трудового договору не припиняється, але працівник тимчасово до роботи не допускається. При цьому на період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце. Відсторонення від роботи оформляється наказом (розпорядженням) роботодавця, з викладенням підстав та строків відсторонення, з яким працівник має ознайомитись негайно під розпис, адже таке рішення має істотне значення у реалізації права працівника на працю. Якщо працівника, відстороненого від роботи, не звільнено з роботи відповідно до закону, він має право бути допущеним до роботи після усунення підстав, або закінчення визначеного строку відсторонення, з якими пов`язувалося відсторонення працівника від роботи. Якщо в наказі (розпорядженні) про відсторонення працівника від роботи не визначено строк відсторонення, то про допуск його до роботи видається наказ (розпорядження). В наказі повинні бути викладені підстави відсторонення та його термін. Згідно наказу №102 від 28.05.2019 року КЗ підставою для відсторонення від роботи було непроходження медичного огляду. При цьому, судом не встановлено, що позивачем умисно було порушено порядок проходження медичного огляду, навпаки працівник прагнув пройти вказаний медичний огляд відповідно до норм чинного законодавства з покладення проведення та організацією даного огляду роботодавцем. Таким чином,суд не вбачає законних підстав для видання такого наказу,що тягне за собою його скасування. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного суду України,викладеними у пункту 10 Постанови від 24грудня 1999р № 13«Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»,якщо буде встановлено,що на порушення статті 46КЗпП роботодавець із власної ініціативи беззаконних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати,суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (стаття235КЗпП). Враховуючи, що вимога позивача про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення позивача від робочих обов`язків, задоволена, - вимога про стягнення на його користь середнього заробітку за час незаконного відсторонення від роботи у період з 28.05.2019 року по 10.06.2019 року (14 діб), також підлягає задоволенню. При розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд виходить з пунктів 2, 3, 5, 8 Постанови Kабінету Mіністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», згідно з якими середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. В ході судового розгляду відповідач не надав, а суд не здобув доказів щодо ухилення [PERSON] від проходження медичного огляду, однак у порушенням вимог ст..17 Закону України «Про охорону праці» наведені повністю спростовані позивачем. Здійснюючи відсторонення від роботи працівника роботодавець зобов`язаний діяти на підставі, у межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачені законом, неупереджено, дотримуватись принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення: Хоча і відсторонення від роботи по суті не є дисциплінарним стягненням, проте власник мав би все-таки зажадати пояснень працівника, проте цього не зробив. Права позивача суд вважає порушеними та вони підлягають судовому захисту, а незаконний наказ підлягає скасуванню. Разом з тим, наведений позивачем розрахунок в частині визначення розміру середньоденної заробітної плати позивача суд вважає помилковими, оскільки вони суперечать ст.117 КЗпП України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 у зв`язку із чим наводить свій розрахунок. Середній заробіток працівника судом розраховується відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок), що також відповідає п.21 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці». Згідно з п.2 Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку, а саме, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Як роз`яснено в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 3 «Про практику застосування судами про оплату праці», при визначенні сум, що підлягають стягненню по оплаті праці, у тому числі середньому заробітку, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів. Так, позивач був відсторонений від виконання своїх посадових обов`язків з 28.05.2019 року, тобто останніми повними місяцями його роботи в КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №249» Криворізької міської ради є квітень та березень 2019 року. З реєстру застрахованих осіб слідує, що заробітна плата [PERSON] в березні 2019 року склала 3519 грн. 16 коп., в квітні 2019 року - 3548 грн. 55 коп., тобто сумарно 7067 грн. 71 грн. Фактично позивач за березень 2019 року відпрацював 160 годин, а квітень 2019 року - 224 години, що сумарно становить 384 фактично відпрацьованих годин (що слідує з бухгалтерської довідки). Таким чином, середньогодинний заробіток позивача становить з розрахунку: (3519,16 грн. + 3548,55 грн.) : 384 год. = 18,41 грн./год. Середньомісячне число робочих годин в розрахунковому періоді відповідно до графіка змінності становить 192 год. (з розрахунку: (160 + 224) : 2). Отже, середньомісячна заробітна плата відповідно до графіка змінності складає 3534 грн. 72 коп. з розрахунку: 18,41 грн./год. * 192. Середньоденний заробіток при 40-годинному робочому тижні складатиме: 3534,72 грн. / 163 год. = 21,69 * 8 = 173,52 грн., де 167,5 год. - середньомісячне число робочих годин в розрахунковому періоді відповідно до 40-годинного робочого тижня, передбаченого ст.50 КЗпП України (планові години роботи в березні 2019 року - 159 год., в квітні 2019 року - 167 год.). Відповідно до ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням розміру середньоденного заробітку 173 грн. 52 коп., розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку становитиме 173,52 * 14 = 2 429 грн. 28 коп. З огляду на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення коштів у зв`язку із безпідставним відстороненням від посади в розмірі 1832 грн. 98 грн., яка хоча й невірно розрахована, однак не перевищує проведений судом розрахунок, тому суд, дотримуючись принципу диспозитивності, вважає за можливе стягнути з відповідача кошти у зв`язку з безпідставним відстороненням від роботи розмірі 1832 грн. 98 коп. та 157,92 грн. за профілактичний медичний огляд, який мав забезпечити відповідач за власні кошти. Доводи позивача щодо неналежного відповідача суд не приймає до уваги, оскільки відповідачем у трудових спорах є роботодавець,у даному випадку є юридична особа КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №249 Криворізької міської ради. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України суд враховує, що позивачем заявлено майнову вимогу про стягнення середнього заробітку за незаконне відсторонення від посади , суд вважає за необхідне суму судового збору 840 грн. 20 коп. стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved