Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивач 01.09.2015 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому після збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги постачання теплової енергії за період з березня 2012 року по квітень 2013 року в сумі 1774,84грн., за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року в сумі 2375,99 грн., а також пеню в сумі 674,76 грн.; три проценти річних в сумі 194,28грн.; інфляційні витрати в сумі 1\~942,38 грн. та сплачений судовий збір в сумі 243,60грн. Позов обґрунтовано тим, що між Концерном «МТМ» та фізичною особою [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №601066 від 01.02.2007 року (далі - Договір). На виконання умов вказаного Договору позивач постачає теплову енергію в нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: м.Запоріжжя, вул.Г.Сталінграду, буд.32, прим.73, яке належить відповідачу [PERSON] на праві власності. В порушення п.6.4 Договору, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює оплату за спожиту теплову енергію, в звязку з чим утворилась заборгованість за вказані періоди на загальну суму 4250,83 грн. Крім того в звязку з несвоєчасною оплатою споживачем за теплову енергію, відповідно до п.7.2.8 Договору, відповідачу нарахована пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення по день фактичної оплати за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року в сумі 674,76 грн. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки відповідач прострочила виконання грошових зобовязань, нараховані інфляційні витрати за весь час прострочення в сумі 1942,83 грн. та три відсотки річних від простроченої суми в сумі 194,28 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позові, просила їх задовольнити. Пояснила, в нежитлове приміщення, власником якого є відповідачка [PERSON], Концерн «МТМ» постачає теплову енергію, нарахування оплати за спожиту теплову енергію здійснюється згідно із діючими тарифами. Відповідачка в порушення умов укладеного Договору №601066 від 01.02.2007 року не здійснює оплату за спожиту теплову енергію, в звязку з чим утворилась заборгованість. Підставою для припинення нарахувань оплати за теплову енергію є акт про відключення приміщення від централізованого теплопостачання, підписаний, зокрема, представником підприємства теплопостачання, який надається у відповідну комісію на затвердження. Такий акт представником позивача не підписувався, зміни до умов Договору №601066 від 01.02.2007 року не вносилися, договір є діючим та не розірваним, Концерн «МТМ» не припиняло постачати тепло на будинок, де розташовано приміщення відповідача. Самовільне відключення приміщення від мережі централізованого опалення не є підставою для припинення сплати за надані послуги, в звязку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з теплопостачання за вказані періоди, а також пеню, три проценти річних та інфляційні витрати. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за послуги з центрального опалення та центрального постачання гарячої води у нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Г.Сталінграду, буд.32 приміщення 73, мотивує тим, що дійсно вказане нежитлове приміщення належить [PERSON] на праві власності як фізичній особі. В зазначеному приміщенні з 2006 року не існує централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відключення було здійснено відповідно до проекту реконструкції, в якому зазначено, що централізоване опалення замінено на електричне конверторне, гаряче водопостачання відключене 17.01.2006 року, а також відповідно до рішення міжвідомчої комісії з розгляду питань, повязаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради від 26.10.2006р. Відключення від централізованого теплопостачання підтверджується технічними умовами, наданими ВАТ «Запоріжжяобленерго» та ВРЕЖО №2, схемою підключення та розмежування балансових меж ВАТ «Запоріжжяобленерго» та відповідачем, висновком на проект реконструкції Жовтневої державної СЕС м. Запоріжжя №0810 від 25 жовтня 2005 року, згідно якого прийнята система опалення відповідає вимогам СНтП 2.04.05.-91. Час відключення від централізованого опалення та гарячого водопостачання завізований головним інженером ВРЕЖО №2. Також вказує, що зазначене відключення було здійснено у відповідальності до вимог Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2007 року №1268), та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури ти житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року №4 (із змінами, внесеними наказом Мінжитлокомунгоспу від 06.11.2007 року №169 який набув чинності з 09.12.2007р.). Оскільки позивач не постачає теплову енергію та гаряче водопостачання в приміщення, яке належить відповідачу, то у відповідача не виникло зобовязань перед позивачем. В звязку з чим позовні вимоги вважає безпідставними та просить відмовити в задоволенні вимог в повному обсязі. Після оголошення перерви за клопотання представника відповідача, представник відповідача та відповідач в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду повідомлені належним чином. Суд вислухавши доводи представників сторін, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню через наступне. Відповідно до вимог ст.626 ч.1 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Частинами 1, 2\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1, 2\~ст. 714 ЦК України\~встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Частиною 1\~ст. 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з\~ст.655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.ст.\~610,\~611 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).\~ За приписами ч.1 ст. 546 ЦК України,\~виконання\~зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч.3\~ст. 549 ЦК України\~пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.\~ Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовідносини у сфері теплопостачання регулюються, зокрема,\~Цивільним кодексом України,\~а також Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,\~ Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. № 1198. За змістом ст.ст.\~1,\~13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», \~послуги з надання теплової енергії в гарячій\~воді є одним з видів комунальних послуг. Відповідно до\~ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово\~комунальні послуги»\~споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Суб'єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Теплопостачальна організація - суб'єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Частиною 6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч.ч.5,6\~ст. 25 Закону України «Про теплопостачання»\~у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно п.1 Правил користування тепловою енергією, затверджених\~Постановою КМУ від 03.10.2007 року №1198 (далі Правила), вказані Правила визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії. Пунктом 3 Правил передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно договору. Згідно п. 4 Правил, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, укладеного між споживачем і теплопостачальною організацією. Пунктом 14 Правил передбачений обов'язок споживача укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання. Згідно п.23 Правил, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Згідно п. 40 Правил, споживач теплової енергії зобов'язаний, зокрема: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил; погоджувати з теплопостачальною організацією нові підключення і відключення та переобладнання системи теплоспоживання, які є причиною збільшення або зменшення обсягу споживання теплової енергії; повідомити теплопостачальну організацію про своє бажання щодо припинення споживання теплової енергії відповідно до договору; не допускати переобладнання системи теплоспоживання, яке призводить до порушення теплового балансу будинку, будівлі (споруди). Згідно п. 1.1. Статуту Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», Концерн «МТМ» створено на підставі рішення Запорізької міської ради від 11.01.2002р. № 17, згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Пунктом 2.1. Статуту зазначено, що основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу Концерну. \~Пунктом 2.2. Статуту встановлено, що основним предметом діяльності Концерну „МТМ" є виробництво та розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також для побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій і її збут. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], яка зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS], є власником нежитлового приміщення №73 в будинку №32 по вул. Героїв Сталінграду в м. Запоріжжі, загальною площею 68,0 кв.м. Вказані обставини підтверджуються довідкою сектору адресно-довідкової роботи УДМСУ в Запорізький області, рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №144/7 від 28.04.2005р. «Про переведення квартири [ADDRESS] до нежитлового фонду» та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим виконавчим комітетом Запорізької міської ради від 24.06.2005р. Право власності відповідача на вказане нежитлове приміщення зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 19.07.2005р. Згідно акту від 28.03.2013 року, складеного представником Концерну «МТМ», нежитлове приміщення №73 в будинку 32 по вул.Г.Сталінградув м.Запоріжжі знаходиться на першому поверсі девятиповерхового житлового будинку, та система опалення спільна з будинком. 01.02.2007р. між Концерном «МТМ» та фізичною особою [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №601066 (далі - Договір). Згідно п. 6.4 Договору, споживач зобовязаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перераховувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації заборгованість за спожиту теплову енергію. Згідно п. 6.2. Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Згідно п.6.3. Договору, підставою для розрахунків Споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання - передачі. Згідно наданих позивачем копій рахунків, актів приймання-передачі теплової енергії, а також реєстрів рознесених рахунків і актів та реєстрів відправлення кореспонденції, Концерн «МТМ» в особі Філії Концерну «МТМ» Жовтневого району згідно договору №601066 від 01.02.2007 року кожного місяця у періоди з березня 2012 року по квітень 2013 року включно та з жовтня 2014 року по квітень 2015 року включно, направляли власнику нежитлового приміщення [PERSON] рахунки за спожиту теплову енергію та акти приймання-передачі теплової енергії, але належним чином підписані акти відповідач [PERSON] позивачу не повернула, оплату за спожиту теплову енергію своєчасно та належним чином не здійснювала. Згідно пункту 6.6.2. Договору, у разі неотримання [PERSON] приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, акт підписується Теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період. 25.09.2013 року позивачу направлено претензію про сплату заборгованості за договором станом на 01.09.2013 року в розмірі 1\~774,84 грн. Також судом встановлено, що 04.12.2013р. Концерн «МТМ» звернувся до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором №601066 від 091.02.2007р. за період з березня 2012 року по квітень 2013 року в розмірі 1774,84 грн. 25.12.2013р. за вказаною заявою Хортицьким районним судом м.Запоріжжя Концерну «МТМ» було видано судовий наказ №337/7816/13-ц, провадження №2н/337/924/2013 про стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення у нежитлове приміщення та централізовано постачання гарячої води, яке розташовано за адресою: м.Запоріжжя, вул..Г.Сталінграду, 32, приміщення №73 за період з березня 2012 року по квітень 2013 року в сумі 1774,84 грн. та судовий збір в розмірі 114,70грн. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22.12.2014р. вищевказаний судовий наказ було скасовано. Згідно п. 2 ч.8\~ст.105-1 ЦПК України\~у разі скасування судового наказу, заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Таким чином, судом встановлено, що в порушення умов Договору, відповідач [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює оплату за спожиту теплову енергію в звязку з чим утворилась заборгованість за послуги теплопостачання за вказані позивачем періоди на загальну суму 4250,83 грн., яку суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача. Під час розгляду справи представник відповідача не заперечував того факту, що відповідач [PERSON] не здійснює позивачу оплату за теплопостачання, не оспорював розрахунок наданий позивачем та період нарахування. При ухваленні рішення суд визнає правильним наданий позивачем розрахунок суми заборгованості по оплаті наданих послуг з теплопостачання до спірного приміщення, який відповідає встановленому законодавством порядку і затвердженим тарифам, відповідачкою та її представником не спростований. Крім того, судом встановлено, що відповідно до п. 7.2.8 Договору № 601066 від 01.02.2007 р., в разі несплати або несвоєчасної сплати споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у пунктів 6.3 Договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати, споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати. Суд при ухваленні рішення враховує, що розрахунок пені зроблений позивачем відповідно до умов Договору, з врахуванням положень ст.258 ЦК України, є обґрунтованим, не суперечним\~нормам діючого законодавства, відповідачем та її представником не оспорювався, в звязку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Також, суд доходить до висновку про правомірність нарахування позивачем на суму заборгованості інфляційних збитків та трьох процентів річних. Розрахунок вказаних сум відповідачкою та її представником також не оспорювались та спростовувались. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідачки про те, що договір №601066 від 01.02.2007 р. є формальним та не діючим, що нежитлове приміщення за адресою: м.Запоріжжя, вул.Г.Сталінграду, 32, приміщення №73 відключено від мережі централізованого опалення з дотриманням відповідної процедури, передбаченої чинним законодавством, а відтак нарахування плати за централізоване опалення є неправомірним, через наступне. З договору №601066 від 01.02.2007 р. вбачається, що сторони, підписавши його, досягли згоди щодо всіх істотних умов, необхідних для договорів, в тому числі щодо умов та порядку передачі теплової енергії, розрахунків за теплову енергію. Заперечень, зауважень до умов договору [PERSON] на час укладання не мала. Умови договору з моменту його підписання сторонами не переглядались, не змінювались. Крім того, при ухваленні рішення суд враховує, що відповідач [PERSON] з квітня 2007 року до періоду виникнення заборгованості, сплачувала позивачу за теплову енергію відповідно до Договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №601066 від 01.02.2007р., це підтверджується розрахунком суми нарахувань та оплат, наданих позивачем. Вказані обставини спростовують доводи представника відповідача, що в 2006 році відбулось відключення приміщення від мережі централізованого опалення з дотриманням усіх необхідних процедур та з цього часу позивач не постачає теплову енергію в приміщення відповідача. Оскільки приміщення, яке належить на праві власності [PERSON], знаходяться на першому поверсі багатоквартирного будинку та має спільну з будинком централізовану систему опалення, відключення від цих мереж можливе за умови дотримання вимог чинного законодавства. На сьогодні порядок відключення приміщень від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання регламентується Наказом Міністерства будівництва України № 4 від 22.11.2005 року «Про порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» (зі змінами внесеними наказом Мінжитлокомунгоспу за № 169 від 06.11.2007 року) (далі - Порядок)\~. Даний документ передбачає можливість відключення від централізованого опалення та гарячого водопостачання тільки будинку в цілому (а не окремого приміщення) за рішенням загальних зборів та за згодою всіх власників приміщень у житловому будинку. Для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії (далі - Комісія) з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. Згідно з пунктом 2.2 зазначеного Порядку Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та відповідно до неї. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Затвердження акта на черговому засіданні Комісії є підставою для перегляду сторонами умов договору про надання послуг з централізованого опалення. Таким чином, єдиною підставою для зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, який має бути затверджений відповідною Комісією, а при відсутності зазначеного акта, відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним. На сьогоднішній день відповідач [PERSON] не надав Концерну «МТМ» затвердженого Комісією акта про відключення приміщення від ЦО та ГВП. Враховуючи зазначене, підстави для припинення нарахування відповідачу плати за послуги теплопостачання у позивача відсутні, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за теплову енергію. Таку ж правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові по справі № 6-9цс11від 16 травня 2011 року, яка прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, це судове рішення є обов'язковим для всіх судів України і суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Встановлені судом обставини та аналіз вищезазначених норм свідчать про те, що відповідач [PERSON], в порушення діючих норм законодавства та умов Договору №601066 від 01.02.2007р., свої зобовязання не виконує, плату за спожиті послуги, надані позивачем, своєчасно не здійснює, має заборгованість за спожиті послуги, тому, відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги позивача \~у частині стягнення заборгованості за спожиті послуги станом за період з березня 2012 року по квітень 2013 року та з жовтня 2014 року по квітень 2015 року, а також пені, три проценти річних та інфляційних витрат доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню. Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати, а саме сплачений судовий збір у\~ сумі 243 грн. 60 коп. Повний текст рішення виготовлено 04.11.2015р.

Outcome: approved