Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» грошову суму у розмірі 100000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] в період часу з 31.01.2018 року по 03.01.2019 року перебував у трудових відносинах з акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське», - працював гірником очисного забою, звільнений у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров`я. Робота на підприємстві є небезпечною та шкідливою для здоров`я, оскільки це постійний контакт із шкідливими речовинами, пилом та контрастними температурами. Здійснення такої трудової діяльності створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров`ю працівника із-за неможливості повного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. 16 квітня 2018 року на АТ «Ш/у «Покровське» стався груповий нещасний випадок (спалах метано-повітряної суміші), кількість постраждалих 7 працівників, серед яких [PERSON] В результаті травмування на виробництві позивач отримав опік полум"ям вибуху ІІ-ІІІ ступеня обличчя, правої вушної мушлі, правої верхньої кінцівки, термоінгаляційна травма, ссадна, забиття голови, тулуба, самовправлений вивих правого надколінника. За результатами медичного освідчення в міжрайонній медико-соціальній експертній комісії 3 січня 2019 року позивачу встановлено стійку втрату працездатності на 50 %, встановлено другу третю інвалідності. Внаслідок зазначеного пошкодження здоров`я, унаслідок фізичної дії небезпечних і шкідливих умов праці (робота в шахті), в результаті отримання каліцтва позивачу заподіяно моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що у віці 44 років втратив професійну працездатність на 50 %, має серйозні порушення здоров`я із стійкими розладами функцій організму (систематичне нездужання і послаблення), обумовленими наслідками трудового травмування, все це призвело до порушення звичного способу його життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення його нормальних життєвих зв`язків; позивач вимушений тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ, неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров`я; позивач відчуває тривогу перед майбутнім, має критичне відношення до себе як до неповноцінного громадянина в трудовому та соціальному відношенні. Моральну шкоду [PERSON] оцінює у розмірі 100000,00 гривень. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] , представник позивача адвокат Павлова О.О. про дату, час проведення судового засідання повідомлені належним чином відповідно до ст. 130 ЦПК України, на виклик не з`явилися, надали в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали. Представником приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» [PERSON] Б [PERSON] (діючий на підставі довіреності) на позовну заяву [PERSON] , в порядку ст. 278 ЦПК України, подано відзив, з яких вбачається, що відповідач вважає позовні вимоги безпідставно завищеними, заявлена сума компенсації не відповідає вимогам розумності та справедливості, оскільки згідно усталеної практики розгляду судами справ цієї категорії розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності та при 10 % має дорівнювати 3000 гривень, 30 % - 9000 гривень, 80 % - 24000 гривень. Відповідачем позов визнано частково, не має заперечень проти присудження моральної компенсації в сумі 20000,00 гривень. Окремо заявлено письмове клопотання про розгляд справи в відсутність представника відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. [PERSON] перебував у трудових відносинах з акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» з 31.01.2018 р. по 03.01.2019 р., працював на посаді гірника очисного забою з повним робочим днем у шахті, звільнений на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров`я (такі відомості підтверджено копією трудової книжки а.с. 12-14). 16 квітня 2018 року о 22:50 годині на дільниці з видобутку вугілля № 7 АТ «Шахтоуправління «Покровське» стався груповий нещасний випадок, серед постраждалих [PERSON] Згідно ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нещасний випадок це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактору чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть. З Акту про нещасний випадок (за формою Н-1), складений 20.06.2018 року вбачається, що 16 квітня 2018 року бригада шахтарів дільниці отримали наряд на виконання робіт, зокрема [PERSON] виконував виймання верхньої ніші та кріплення верхнього сполучення лави, приблизно о 22:50 годині стався спалах метано-повітряної суміщі на верхньому сполученні 2 південної лави блоку 7, викликано оперативний взвод для проведення гірничорятувальних робіт. Внаслідок аварії постраждали 7 робітників, які отримали травми різного ступеня тяжкості, за наданням першої допомоги вони були видані на поверхню шахти з подальшою госпіталізацією до медичного закладу, зокрема, [PERSON] було доставлено до опікового центру комунальної медичної установи «Міська лікарня № 3» м. Краматорськ (а.с. 15-21). Згідно виписки з історії хвороби № 2914 [PERSON] 16.04.2018 року поступив на стаціонар в КМУ «Міська лікарня № 3», діагноз комбінована травма, опік полум`ям вибуху І ІІ ступеню обличчя, правої вушної раковини, правих верхніх кінцівок (2 % площі тіла), термоінгаляційна травма І ступеню, садна та забиття голови і тулубу, самовправний вивих правого надколінка, виписаний 18.04.2018 року (тобто наступного дня) на амбулаторне лікування у хірурга, травматолога за місцем проживання (а.с. 33). Згідно записів в медичній карті амбулаторного хворого 19.04.2018 року [PERSON] оглянутий хірургом, травматологом Мирноградської центральної міської лікарні, зафіксовано скарги на біль в правому вусі та виску, правому колінному суглобі, сухість у роті, призначено лікування (а.с. 79 83). Згідно висновку магнітно-резонанскої томографії правого колінного суглоба від 27.04.2018 року у [PERSON] зафіксовано ознаки деформуючого остеоартрозу правого колінного суглоба, артрозу надколінна-стегнового суглоба, розриву заднього рогу медіального меніска зі зміщенням фрагмента вперед, пошкодження передньої хрестоподібної зв`язки (а.с. 34). 23 травня 2018 року [PERSON] консультований травматологом науково-дослідного інституту травматології і ортопедії Донецького національного меди чного університету рекомендовано оперативне втручання (а.с. 35). Згідно епікризу № 5271/576 [PERSON] з 20.06.2018 року по 26.07.2018 року перебував на лікуванні в травматичному відділенні Мирноградської центральної міської лікарні, діагноз закритий розрив передньої хрестоподібної зв`язки медіального меніску правого колінного суглоба; рекомендовано уникати фізичних навантажень, ношення ортезу колінного суглобу, оперативне лікування (пластика передньої хрестоподібної звязки правого колінного суглоба) а.с. 37. 21 серпня 2018 року [PERSON] консультований в ТОВ «Лікувально-діагностичний центр «Альянс» завідуючим кафедри неврології та нейрохірургії, - рекомендовано оперативне втручання (а.с. 43). Згідно виписного епікризу № 3404 [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні кісткової патології Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету з 23.08.2018 року по 12.09.2018 року, діагноз наслідки виробничої травми, скарги на біль та обмеження в рухам в правовому колінному суглобі; в плановому порядку 27.08.2018 року проведена операція: артроскопічна пластика передньої хрестоподібної зв`язки, часткова резекція медіального меніска правого колінного суглоба, дебрідмент, мікрофрактурізація медіального міщелка правого стегна (а.с. 42). Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] з 25.09.2018 року по 08.10.2018 року знаходився на лікуванні в неврологічному відділенні з діагнозом синдром вегето-судинної дистонії (а.с. 29). З протоколів засідання лікувально-консультативної комісії, копій листків непрацездатності (копії долучено до матеріалів справи) вбачається, що [PERSON] безперервно знаходився на лікуванні за наслідками виробничого травмування 16.04.2018 року 255 днів. 3 січня 2019 року [PERSON] первинно оглянутий в Міжрайонній травматологічній МСЕК м. Покровська, та за трудовим каліцтвом позивачу встановлено 50 % втрати професійної працездатності, визнано інвалідом 3 групи, прийнято висновок про умови та характер праці, а саме позивачу протипоказана робота з важкою фізичною працею, тривала ходьба, підземні умови праці (підтверджено довідками серійний номер 12ААБ № 057237, серійний номер 12 ААА від 067495 (а.с. 22). На підставі зазначених доказів позивач [PERSON] ґрунтує заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з отриманням ним травмуванням, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про часткове задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Приписами ст. 173 КЗпП України\~за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, фати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку, мають право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого їм органу. Аналогічна правова позиція була зазначена Конституційним Судом України в рішенні від 08.10.2008р. по справі № 1-32/2008 та Верховним Судом у постанові від 04.07.2018р. по справі №210/5023/15-ц. Згідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. №7, від 30 вересня 1994р. №11 та від 25 травня 1998 р. №15, від 24.10.2003р. №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП). У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З Акту нещасного випадку № 42ж від 20.06.2018 року вбачається, що підприємством, з яким [PERSON] перебував в трудових відносинах, та на якому отримав виробниче травмування з втратою 50 % професійної працездатності є акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», відповідач по справі. Суд акцентує увагу, що якщо засоби виробництва прийнято в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, то умови праці мають бути безпечними. Травмування позивача мало місце під час виконання ним трудових обов`язків, при цьому згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Актом про проведення розслідування нещасного випадку стверджується, що наявна вина працедавця, яка полягала у основній причині настання аварії технічних причинах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих виробничих факторів, незадовільний технічний стан виробництва. Згідно роз`яснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп\\2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Факт спричинення [PERSON] моральної шкоди є доведеним, оскільки будь-яких додаткових висновків, експертиз в даному випадку не потрібно, наявна втрата працездатності позивача, та встановлення позивачу третьої групи інвалідності. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сукупність наданих позивачем доказів: трудова книжка позивача, трудова книжка позивача, Акт Н-1 про нещасний випадок, епікризи, довідки МСЕК, - підтверджують факт завдання позивачу моральної шкоди. Суд вважає, що отримавши травмування з причини нещасного випадку на виробництві, позивач зазнав фізичну біль, хворобливі відчуття, а також страждання у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як наслідок беззаперечно настали зміни у його життєвих і виробничих зв`язках, неможливість їх поновлення. Також, за поясненнями [PERSON] (викладені в позовній заяві) тривале лікування викликало в нього постійним дискомфорт, не вважаючи себе старим чоловіком, позивач відчуває своє неповноцінність, що обмежує його у спілкуванні не тільки в родині, а й в суспільстві, тому що наслідки виробничої травми (сліди опіків, кульгання та кашель) постійно його супроводжують, через фізичну слабкість, головний біль, нудоту позивач не може піднімати важкі речі, виконувати тривалу роботу. Крім того, суд зазначає, що згідно записів в медичній карті амбулаторного хворого 25.09.2018 року [PERSON] оглянутий психіатром, скарги на часті головні болі, запаморочення, порушення сну, підвищену дратівливість, поганий настій, нав`язливі спогади щодо аварії на виробництві, с трах за свій стан здоров`я (а.с. 44). При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалесі Балкандалі проти Сполученого Королівства», але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Суд, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення стану здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності досить в молодому віці, втрату виробничих здібностей, наявність провини позивача в отриманому каліцтві а також вимоги розумності, виваженості і справедливості, - вважає необхідним задовольнити вимоги щодо компенсації моральної шкоди, стягнувши з акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача [PERSON] грошову суму у розмірі 30000,00 гривень. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Так, позивач [PERSON] в порядку п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судових витрат, тому передбачений п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного закону розмір мита підлягає стягненню в дохід держави з приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (розмір визначено з урахуванням дати подачі позову до суду). Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України, ст. ст.153,\~237-1 КЗпП України,

Outcome: partial