Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Тульчинського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання втрати права користування жилим приміщенням та усунення перешкод здійснення права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником ? частини житлового будинку по [ADDRESS]. В даній частині будинку зареєстровані [PERSON], однак він не проживає в даній частині будинку з 2006 року. На його прохання виписатись із належного йому будинку, відповідач відмовляється та знятися з реєстраційного обліку не бажає, в зв'язку з чим порушує право власності позивача і перешкоджає використовувати його права на власний розсуд, тому за захистом своїх прав він змушений звернутись до суду. В зв'язку з цим, просить суд, постановити рішення, яким визнати втрату права користування жилим приміщенням, усунути порушення його права власності та зобов'язати відповідачів виписатись з належного йому будинку. Представник позивача по дорученню в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, на його задоволенні наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно належним чином повідомлений про дату і час слухання справи згідно наявного повідомлення про вручення поштового відправлення, і відомостей про причину своєї неявки до суду не надав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив: Згідно копії договору купівлі-продажу від 31.03.1992 року, позивачу належить ? частина житлового будинку по [ADDRESS], Вінницької області (а.с. 6,7). Відповідно до копії домової книги, [PERSON] прописаний в житловому будинку [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідач продовжує рахуватись зареєстрованим в будинку позивача, однак, там не проживає з 2006 року. Таким чином, позивачу на праві власності, яке підтверджено належним чином оформленим та зареєстрованим правовстановлюючим документом, належить частина житлового будинку, в якому залишаються бути зареєстровані відповідачі у справі. Реєстрація місця проживання хоча і не спричиняє за собою виникнення права користування житловим приміщенням, проте обмежує майнові інтереси власників, пов'язані з правом розпорядитися ним. Оскільки відповідач добровільно не змінює реєстрацію місця проживання, то ним порушено право власності позивача і його право вимоги захисту порушеного права є законними. Тому перешкоди, які створені цією реєстрацією мають бути усунуті шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням . Відповідно до ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадяни України протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зобов'язані зареєструвати місце свого проживання. [PERSON] понад сім років проживає в іншому місці, а зареєстрований в будинку позивача, чим порушує права позивача і є таким, що втратив право на користування житлом, в якому його зареєстровано. Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник має право на судовий захист свого права власності та на підставі ст. 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, відповідно до ст.71, 72 ЖК України, судом не встановлено підстав для збереження жилого приміщення за відповідачем, тому є підстави для визнання її особою, що втратила право користування жилим приміщенням, як особа, що тривалий час понад шість місяців в ньому не проживає. Згідно ст.. 107 ЖК України, [PERSON] втратив право на користування жилим приміщенням. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved