Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що на підставі рішення Іванівського районного суду Київської області від 30.09.2015 року позивач разом з дружиною [PERSON] усиновив [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , внесено зміни до актових записів про народження дітей та в графі батько вказано « [PERSON] », в графі мати « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON] та переїзду до іншого місця проживання між позивачем та дітьми стосунки значно погіршилися, склались неприязні відносини, діти категорично відмовляються з спілкуватися з позивачем. [PERSON] переконаний , що більше не може виховувати даних дітей, проживати разом з ними і бути їм батьком. В заявленому позові просить суд скасувати усиновлення [PERSON] щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та виключити з актових записів про народження дітей відомості про батька [PERSON] .. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлений позов в повному обсязі та пояснив суду, що він та [PERSON] усиновили трьох дітей. Після розірвання шлюбу відносини між ним та дітьми погіршились, відповідачка заборонила дітям з ним спілкуватись. Має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей. Просив суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні визнала заявлений позов в повному обсязі та пояснила суду, що у вересні 2015 року подружжя Тарабан усиновили трьох дітей, вказане рішення сторони прийняли разом. Вважає, що позивач [PERSON] ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дітей та матеріально дітей не утримує. Вважає, що позивач не справляється зі своїми обов`язками як батько. Просила суд позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день та місце розгляду справи увідомлена своєчасно та належним чином. До суду від [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог та про розгляд справи у її відсутність, що дає суду підстави для розгляду справи та ухвалення рішення у відсутність відповідачки по справі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області у судове засідання не з`явився, про день та місце розгляду справи увідомлений своєчасно та належним чином. До суду від начальника відділу надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, проти позовних вимог не заперечує, що дає суду підстави для розгляду справи та ухвалення рішення у відсутність представника третьої особи по справі. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов є не обґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають трьох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження видане 24.10.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іванківського міжрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 8 від 17.05.2012 року, батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] ), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження видане 24.10.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іванківського міжрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №6 від 15.06.2010 року, батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] ), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження видане 24.10.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іванківського міжрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №2 від 22.01.2014 року, батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] ). Сторони в судовому засіданні визнали, що рішенням Іванківського районного суду Київської області від 30.09.2015 року [PERSON] разом з [PERSON] усиновили [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , внесено зміни до актових записів про народження дітей та в графі батько вказано « [PERSON] », в графі мати « [PERSON] ». Суду не надано копію вказаного рішення для перевірки достовірності вказаного факту. Сторони в судовому засіданні визнали, що рішенням Баришівського районного суду Київської області розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] .. Суду не надано копію рішення. В судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу сторони стали проживати окремо, подружні стосунки припинили, спільного господарства не ведуть, відповідачка проживає разом з усиновленими дітьми. Частиною 2 ст. 207 Сімейного кодексу України передбачено, що усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно п.п. 1, 3 ч. 1 та ч. 4 ст. 238 даного Кодексу, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Усиновлення скасовується від дня набрання чинності рішенням суду. У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідносин із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача; виявлення після усиновлення розумової неповноцінності або спадкових відхилень у стані здоров`я дитини, які істотно утруднюють або унеможливлюють процес виховання, про наявність якого усиновлювач не був попереджений при усиновленні; поновлення у дієздатності батьків дитини, до яких він був дуже прив`язаний і не може забути про них після усиновлення, що негативно впливає на його емоційний стан, і т. п. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей, яка ратифікована Законом України № 3017-VI від 15.02.2011 року із застереженням та заявою, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Згідно із ст.238 Сімейного кодексу України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо:1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. В ході судового розгляду судом не здобуто, а позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в обґрунтування ч.3 ст.238 СК України, які б свідчили, що між усиновлювачем і дитиною склалися незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх обов`язків. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем [PERSON] надано лише копії свідоцтв про народження дітей. Зі змісту позовної заяви та пояснення позивача у судовому засіданні, суд вважає, що дана ситуація не підпадає під п.3 ст.238 Сімейного кодексу України, оскільки позивач посилається тільки на неприязні стосунки з матір`ю дитини, які призвели до розірвання шлюбу між ними тобто взаємовідносини між батьками не склалися. Відсутність контакту між батьками не є підставою для скасування усиновлення. Крім того, відповідно до ст.ст. 150-155 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, зобов`язані турбуватися про неї в повному обсязі та нести відповідальність за її здоров`я, життя, утримання та розвиток. Судом встановлено, що позивач у 2015 році добровільно звернувся до компетентних органів з заявою про усиновлення дітей, але у подальшому відносини між подружжями погіршились, що призвело до розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач підтвердив, що у нього наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей, вважає що оскільки він з дітьми майже не спілкується, то підстав для сплати аліментів не має. Позивач [PERSON] не звертався до органів опіки та піклування з приводу встановлення режиму спілкування з дітьми, свідомо самоусунувся від виконання покладених на нього обов`язків, як батька по вихованню дитини. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, суди мають приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції та ст.14 Закону України «Про охорону дитинства" дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню. Згідно із вимогами ч.4 ст.232 Сімейного кодексу України, усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Таким чином, на позивача з моменту усиновлення були покладені батьківські обов`язки щодо дітей, які були ним усиновленні. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» дитина має право на сім`ю, спілкування з обома батьками та на піклування як з боку матері, так і з боку батька. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянутої), що набрала чинності для України з 01.09.2011 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Таким чином, враховуючи, що скасування усиновлення з підстави, передбаченої ч. 3 ст. 238 СК України, в даному випадку є неможливим, оскільки відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили, що усиновлення перестало забезпечувати сімейне виховання та суперечить інтересам дітей. Враховуючи вищенаведені обставини, судом об`єктивних причин для скасування усиновлення не встановлено. Суд не приймає до уваги визнання позову відповідачкою та представником відповідача, оскільки задоволення позову буде суперечити вимогам чинного законодавства та інтересам дітей. З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову [PERSON] до Органу опіки та піклування Баришівської районної державної адміністрації Київської області, [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Відділ реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області про скасування усиновлення та виключення відомостей про батька з актових записів про народження дітей. Встановлені судом обставини підтверджуються: -Копією паспорта [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] ; -копією ідентифікаційного номера [PERSON] № [NUMBER] -копією паспорта [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] ; -копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії І- від 24.10.2015 року, батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] ; -копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії І-ОК від 24.10.2015 року, батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] ; -копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії І-ОК від 24.10.2015 року, батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] ; За даних обставин заявлений позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed