Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 16 жовтня 2020 року звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Управління міського господарства», третя особа [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 3782,72 грн, що є сумою матеріальної шкоди, 50000,00 грн., що є сумою моральної шкоди, та судові витрати в розмірі 15500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що 31.08.2016 року приблизно о 09.00 годині поблизу будинку № 2 по вулиці Таманова в м. Покровську, Донецької області, водій КП «Управління міського господарства» [PERSON] , виконуючи наряд зі встановлення сміттєвого баку, порушив правила безпеки під час виконання навантажувально-розвантажувальних робіт із застосуванням автомобіля ГАЗ3307, державний номер [NUMBER] , внаслідок чого сміттєвим баком він був травмований, у зв`язку з тим, що в цей час він намагався викинути сміття в один з раніше встановлених сміттєвих баків. Після отримання ним тілесних ушкодження була викликана катера швидкої допомоги, яка доставила його у прийомний покій відділу Покровської районної лікарні, де в подальшому він був госпіталізований до хірургічного відділення. Внаслідок даної події він отримав чисельні тілесні ушкодження, а саме: закрита тупа травма грудної клітини, закриті перелами 4, 5, 6 ребер справа по середній пахвовій лінії зі зміщенням 5 ребра, з пошкодженням правої легені, що ускладнилися надходженням розлитої підшкірної емфіземи грудної клітини, з 4 по 10 ребра справа, посттравматичною пневмонією середньої частки правої легені, які утворилися при виконанні наряду водієм [PERSON] з встановлення сміттєвого баку, і які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день. Крім того, він також отримав тілесні ушкодження у вигляді забитої рани волосистої частини голови, яка розташовано по верхньому краю лівого тім`яного бугра, і які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень. 31 серпня 2016 року було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12016050410002139, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ст. 128 КК України. По вказаному кримінальному провадженню Красноармійським міськрайонним судом Донецької області було прийнято ухвалу про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 272 КК України в зв`язку із закінченням строків давності. Внаслідок отриманих травм позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 31.08.2016 року по 14.09.2016 року, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 1281-560. Також був змушений продовжити лікування амбулаторно, що підтверджується медичною картою амбулаторного хворого від 15.09.2019 року. Внаслідок вчинення кримінального правопорушення відносно нього водієм КП «Управління міського господарства» [PERSON] позивач зазнав матеріальної шкоди у вигляді витрат на лікування в розмірі 3782,72 грн, що підтверджується платіжними документами. Згідно висновку Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 1256 від 20.07.2018 року було встановлено, що суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень стали наслідком злочинної недбалості з боку водія КП «Управління міського господарства» [PERSON] , що проявилися в тому, що він не виконав свої функціональні обов`язки, а саме не надійно закріпив контейнер, допустив знаходження сторонньої особи в робочій зоні роботи машини та зоні дії маніпулятора, що є недотриманням вимог п. 3.1, п. 3.12, п. 7.1, п. 7.5 та п. 7.12 НПАОП 90.00-1.05-00 «Правил охорони праці при збиранні, вивозі та знешкодженні побутових відходів». Моральна шкода полягає в тому, що після протиправних дій водія КП «Управління міського господарства» [PERSON] змінився спосіб життя позивача, ні відповідач, ні сам водій не зробили жодних дій, щоб компенсувати матеріальні збитки позивачу, які йому довелося понести внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Він тривалий час перебував на лікуванні, пережив сильний біль в ребрах та голові, був змушений звернутися до адвоката за правовою допомогою, кожного дня переживав сильне душевне хвилювання, яке виражалося в безсонні, втраті апетиту, головному болі. Крім того, у позивача змінився спосіб життя, замість того, щоб спілкуватися з рідними та сусідами, їздити на рибалку , він був вимушений лікуватись, витрачати на це гроші, звертатись до адвоката. Все це завдало йому моральної шкоди, яку він оцінює в 50000,00 грн, Ухвалою судді від 19 жовтня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 10 листопада 2020 року. 10 листопада 2020 року до суду надійшло клопотання представника відповідача КП «Управління міського господарства» про відкладення розгляду справи в зв`язку з введенням на території України карантину (а.с. 29-30). 10 листопада 2020 року підготовче засідання було відкладено на 24.11.2020 року. 24 листопада 2020 року до суду повторно надійшло клопотання представника відповідача КП «Управління міського господарства» про відкладення розгляду справи в зв`язку з введенням на території України карантину (а.с. 37-38). Ухвалою суду від 24 листопада 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 07 грудня 2020 року. 07 грудня 2020 року розгляд справи було відкладено на 13 січня 2021 року в зв`язку з неявкою в судове засідання представника відповідача з невідомих причин. В судове засідання позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача Комунального підприємства «Управління міського господарства» в судове засідання не з`явився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 51-52). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 50). З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини на які посилались сторони, як на підставі своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатній і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що 31.08.2016 року приблизно о 09.00 годині поблизу будинку № 2 по вулиці Таманова в м. Покровську, Донецької області, водій КП «Управління міського господарства» [PERSON] , виконуючи наряд зі встановлення сміттєвого баку, порушив правила безпеки під час виконання навантажувально-розвантажувальних робіт із застосуванням автомобіля ГАЗ3307, державний номер [NUMBER] , внаслідок чого сміттєвим баком був травмований позивач [PERSON] , у зв`язку з тим, що в цей час він намагався викинути сміття в один з раніше встановлених сміттєвих баків. Після отримання позивачем [PERSON] тілесних ушкодження була викликана катера швидкої допомоги, яка доставила його у прийомний покій відділу Покровської районної лікарні, де в подальшому він був госпіталізований до хірургічного відділення. Внаслідок даної події позивач [PERSON] отримав чисельні тілесні ушкодження, а саме: закрита тупа травма грудної клітини, закриті перелами 4, 5, 6 ребер справа по середній пахвовій лінії зі зміщенням 5 ребра, з пошкодженням правої легені, що ускладнилися надходженням розлитої підшкірної емфіземи грудної клітини, з 4 по 10 ребра справа, посттравматичною пневмонією середньої частки правої легені, які утворилися при виконанні наряду водієм [PERSON] з встановлення сміттєвого баку, і які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день. Крім того, він також отримав тілесні ушкодження у вигляді забитої рани волосистої частини голови, яка розташовано по верхньому краю лівого тім`яного бугра, і які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 34 від 22 лютого 2017 року (а.с. 10-13). 31 серпня 2016 року було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12016050410002139, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ст. 128 КК України. По вказаному кримінальному провадженню Красноармійським міськрайонним судом Донецької області було прийнято ухвалу про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 272 КК України в зв`язку із закінченням строків давності (а.с. 21-22). Внаслідок отриманих травм позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 31.08.2016 року по 14.09.2016 року, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 1281-560. Також був змушений продовжити лікування амбулаторно, що підтверджується медичною картою амбулаторного хворого від 15.09.2019 року (а.с. 4). Внаслідок вчинення кримінального правопорушення відносно водієм КП «Управління міського господарства» [PERSON] позивач зазнав матеріальної шкоди у вигляді витрат на лікування в розмірі 3782,72 грн, що підтверджується платіжними документами (а.с. 18). Згідно висновку спеціалістів Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 1256 від 20.07.2018 року було встановлено, що суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень стали наслідком злочинної недбалості з боку водія КП «Управління міського господарства» [PERSON] , що проявилися в тому, що він не виконав свої функціональні обов`язки, а саме не надійно закріпив контейнер, допустив знаходження сторонньої особи в робочій зоні роботи машини та зоні дії маніпулятора, що є недотриманням вимог п. 3.1, п. 3.12, п. 7.1, п. 7.5 та п. 7.12 НПАОП 90.00-1.05-00 «Правил охорони праці при збиранні, вивозі та знешкодженні побутових відходів» (а.с. 7-9). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. В зазначеному випадку судом встановлено, що шкода була завдана [PERSON] , який працював водієм на автомобілі ГАЗ-3307 КО-413 в Комунальному підприємстві «Управління міського господарства», що підтверджується наказом № 21 від 05.04.2013 року (а.с. 19), шкоду було ним завдано під час виконання трудових обов`язків, а саме, під час виконання наряду зі встановлення сміттєвого баку із застосуванням автомобіля ГАЗ3307, державний номер [NUMBER] . Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача КП «Управління міського господарства» матеріальної шкоди в розмірі 3782,72 грн. підлягають задоволенню. Судом встановлено, що внаслідок винних дій водія КП «Управління міського господарства» [PERSON] позивачу [PERSON] було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що змінився спосіб життя позивача, ні відповідач, ні сам водій не зробили жодних дій, щоб компенсувати матеріальні збитки позивачу, які йому довелося понести внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Позивач тривалий час перебував на лікуванні, пережив сильний біль в ребрах та голові, був змушений звернутися до адвоката за правовою допомогою, кожного дня переживав сильне душевне хвилювання, яке виражалося в безсонні, втраті апетиту, головному болі. Крім того, у позивача змінився спосіб життя, замість того, щоб спілкуватися з рідними та сусідами, їздити на рибалку , він був вимушений лікуватись, витрачати на це гроші, звертатись до адвоката та правоохоронних органів. В подальшому позивач був вимушений витрачати час на вирішення питань, пов`язаних з захистом своїх прав в суді. Необхідність виконувати зазначені дії через протиправні дії відповідача внесла незручності в його повсякденне життя. Вказані вище обставини, спричинили ряд негативних наслідків та моральні втрати і страждання для позивача. У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 20000,00 грн., при цьому суд керується принципами розумності та справедливості, виходить з характеру та глибини моральних страждань позивача, їх тривалості, що узгоджується з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4 ( зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5), де вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 3782,72 грн та в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 15500,00 грн згідно наданого договору про надання правової допомоги від 23.09.2016 року (а.с. 15), додаткової угоди від 20.01.2020 року (а.с. 20), квитанцій до прибуткового касового ордеру на загальну суму 15500,00 грн. (а.с. 13), розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу від 01.02.2018 року, згідно яким всього витрати на правову допомогу склали 7500,00 грн (а.с. 14). Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів ( договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заяа залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Враховуючи викладені обставини справи, а саме те, що з вересня 2016 року, тобто майже відразу після отримання тілесних ушкоджень, позивач [PERSON] був вимушений звертатися за правничою допомогою, витрачаючи на це грошові кошти, враховуючи складність справи, а також пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (44,22 % від заявлених позовних вимог), суд вважає, що, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, за надання правничої допомоги адвокатом Ільющенко Ю.А. на користь позивача [PERSON] має бути стягнуто 6854,10 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, який станом на час звернення до суду з позовом складав з позовних вимог немайнового характеру - 840,80 грн та з позовних вимог майнового характеру - 840,80 грн, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1681,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial