Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 18.12.2018 року мотивуючи тим, що згідно особового рахунку №88050-0 відповідач, за період з 01.02.2013 року по 01.12.2018 року має заборгованість за опалення та підігрів води в розмірі 17 111 грн. В добровільному порядку зобовязання щодо сплати коштів за надані послуги відповідач не виконує, тому позивач просив стягнути з відповідача вказану суму боргу на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа» та судові витрати в розмірі 1762,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у\~ відсутності представника КП БМР «Білоцерківтепломережа», вимоги позивач підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, від представника відповідача [PERSON], за довіреністю у справі, до суду подано заяву про розгляд справи у відсутності сторони відповідача, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо їх стягнення. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому,що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 12 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с.6) [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 2-189, виданий 29.01.2013 року державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори [PERSON], є власником квартири № 316, що розташована за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Вернадського, 4. З розрахункового листа абонента по особовому рахунку №88050-0 (а.с. 3-4), відкритого за адресою: [ADDRESS], вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву води перед КП БМР Білоцерківтепломережа» за період з\~ 01.02.2013 року по 01.12.2018 року в розмірі 17 111,52 грн. Встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджено матеріалами справи (а.с.12) і позивач, в порядку досудового врегулювання спору, направляв відповідачу лист з вимогою щодо сплати заборгованості (а.с. 5), однак заборгованість залишилась не сплаченою. Згідно п. 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновок Верховного Суду викладений у постанові від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц). Відповідно до ч.1, ч. 4 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобовязує. Згідно із ст. 322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Плата за комунальні послуги ( централізоване опалення, централізоване постачання гарячої води ) береться за затвердженими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в установленому поряду тарифами та вноситься щомісячно. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з центрального опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії ( теплопостачальна організація ). Судом встановлено, що на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги", відповідно до рішення Білоцерківської міської ради від 23.12.2005 року за № 388 виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква є КП «Білоцерківтепломережа». В матеріалах справи наявні копії постанов, з додатками, Національної комісії регулювання електроенергетики України про затвердження тарифів на теплову енергію та про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб'єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, в даному випадку комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа». Отже, згідно вищенаведених правових норм\~ обовязком відповідача, як власника житлового приміщення та споживача послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, є своєчасна оплата цих послуг згідно затверджених в установленому порядку тарифів. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують\~ вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, визнання відповідачем позову, суд, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позов обґрунтований, тому підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач сплатив при подачі позову судовий збір в розмірі 1762 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2684\~ від 14.11.2018 року\~ (а.с.6). Таким чином, враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі 881 грн. та повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 881 грн.

Outcome: approved