Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

В червні 2019 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом уточненим в процесі розгляду. В позовній заяві зазначає, що 12.09.2014 року між ним та Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» було укладено кредитний договір №SAMDNWFC00009120837 та отримано картку із встановленим кредитним лімітом у розмірі 3000 гривень, відсоткова ставка 3,5 % річних. 20.07.2018 року шляхом шахрайських дій, з картки позивача [PERSON] було знято кредитні кошти в розмірі 66715,00 грн. Позивач повідомив про це відповідача за телефоном гарячої лінії 3700 та звернувся до найближчого відділення АТ КБ «Приватбанк», де була отримана виписка по карті/рахунку [NUMBER] за 20.07.2018 року, з якої йому стало відомо про викрадення коштів. Одночасно зі зняттям коштів без відома позивача, невідомими було збільшено кредитний ліміт до 23000,00 грн. та на рахунок позивача № [NUMBER] підключено послугу «Миттєва розстрочка» на загальну суму 51000 грн. (договір № 18072016278871, № [NUMBER] та № [NUMBER] на 17000 грн. кожен). 21.07.2018 року позивач звернувся до Шевченківського відділення поліції Дніпровського ВП Головного управління національної поліції в Запорізькій області, де за його заявою порушено кримінальне провадження № 12018080080002533 від 22.07.2018 року, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України. Як вказує позивач, він не вчиняв будь-яких розпоряджень на списання грошових коштів зі свого рахунку шляхом подання платіжних доручень до АТ «КБ «ПриватБанк», ані письмово, ані в електронному виді з використанням електронної системи «Приват24», або у будь-як інший спосіб. Крім того, не здійснював будь-яких дій, що могли б призвести до списання грошових коштів третіми особами. Послугу «Миттєва розстрочка» позивач не оформлював. Відповідно до виписки по карті/рахунку [NUMBER] за 01.06.2018, 10.05.2019 позивачу щомісячно нараховуються відсотки на залишок на картковому рахунку в розмірі 4561,44 грн. як щомісячний платіж за послугою «Миттєва розстрочка яку позивач не оформлював. Всього за період з 20.07.2018 року по 10.05.2019 року з рахунку позивача в рахунок сплати щомісячних платежів за послугою «Миттєва розстрочка» списано 45438,96 грн. 12.09.2018 року позивач звернувся до відповідача листом, в якому посилаючись на вищевикладені обставини просив відповідача призупинити нарахування відсотків кредитом та списати заборгованість, на що листом від 16.10.2018 року № 20.1.0.0.0/7- 180912/3640 Банк відповів відмовою, тому позивач змушений звернутись до суду. Згідно заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 104) просить суд розірвати кредитний договір № SAMDNWFC00009120837 від 12.09.2014 року, ще був укладений між позивачем та Акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк». Припинити нарахування по картці/рахунку позивача № [NUMBER] в ПАТ КБ «ПриватБанк» щомісячних платежів за миттєвими розстрочками № [NUMBER] , № [NUMBER] та [NUMBER] на загальну суму 51000,00 грн. та заборгованості по ним, які були оформлені на позивача 20.07.2018 року та скасувати раніше нараховані платежі та заборгованість по ним. Зобов`язати відповідача Акціонерне товариство "Комерційний банк «Приватбанк» здійснити перерахунок сплачених позивачем коштів за період з 20.07.2018 року па 21.12.2019 року на картку/рахунок № [NUMBER] в розмірі 23617,87 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №SAMDNWFC00009120837 від 12.09.2014 року. Відповідачем було надано відзив на позовну заяву. Відповідно до змісту якого відповідачем позов не визнається за наступних підстав. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, клієнт несе відповідальність за всі операції, які були здійснені по його рахунку. Зняття коштів з рахунку позивача стало можливо внаслідок дій осіб, які фактично використовували номер телефону позивача чи інших персональних даних, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не несе відповідальність за дії вчинені шахраями та завдані ними збитки, цю відповідальність несуть винні особи. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Вважає, що позивачем було проявлено недбалість. Просить у задоволенні позову відмовити. Ухвалою від 01.11.2019 року було закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду по суті. Ухвалою від 29.11.2019 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано від АТ «КБ «ПриватБанк» відповідні матеріали. Витребувані докази АТ «КБ «ПриватБанк» до суду надані не були. Також на ухвалу суду не надходили повідомлення про неможливість подання доказів. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, посилаючись на вищевказані обставини. Пояснив, що нікому пін-код картки при проведенні вказаних операцій не передавав, ніколи не оформлював заявку на «Миттєву розстрочку», картка знаходиться у позивача, а після закінчення строку її дії, картка була перевипущена банком і видана йому. Представник позивача [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не попередив. Стаття 223 ЦПК України визначає наслідки неявки в судове засідання учасника справи, а саме: неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи також у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, надав відзив на позовну заяву, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, суд вбачає не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вважає за можливе розглядати справу без участі представника відповідача. Вислухавши позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, дослідивши відзив відповідача, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 12.09.2014 року між [PERSON] та Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» було укладено кредитний договір №SAMDNWFC00009120837 та отримано картку із встановленим кредитним лімітом у розмірі 3000 гривень, відсоткова ставка 3,5 % річних. Так, факт перебування сторін у договірних відносинах визнано сторонами, і в силу ч. 1 ст.82 ЦПК України цей факт доказуванню не підлягає. 20.07.2018 року внаслідок дій третіх осіб з картки [PERSON] було знято кредитні кошти в розмірі 66715,00 грн., що підтверджено випискою по рахунку № [NUMBER] (угода № SAMDNWFC00009120837) від 20.07.2018 року. (а.с.4,5). Згідно витягу з кримінального провадження № 12018080080002533, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України 22.07.2018 р.за зверненням [PERSON] про те, що 20.07.2018 року невстановлена особа шляхом обману, заволоділа грошовими коштами у розмірі 66715, 00 грн. з банківської карти «Приват Банк» № [NUMBER] , що знаходиться в користуванні [PERSON] 1951 р.н., тим самим спричинивши останньому матеріальну шкоду на вказану суму. ( а.с. 6). Позивач [PERSON] повідомив про вказані обставини відповідача за телефоном гарячої лінії 3700 та звернувся до найближчого відділення АТ КБ «Приватбанк», де була отримана виписка по карті/рахунку [NUMBER] за 20.07.2018 року, з якої йому стало відомо про викрадення коштів. Вказані обставини відповідачем АТ «КБ «ПриватБанк» не спростовувались та визнавались, а тому у відповідності до ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. 20.07.2018 р. одночасно зі зняттям коштів без відома позивача було збільшено кредитний ліміт по карті до 23000,00 грн. та на рахунок позивача № [NUMBER] підключено послугу «Миттєва розстрочка» на загальну суму 51000 грн. (договір № 18072016278871, № [NUMBER] та № [NUMBER] на 17000 грн. кожен). (а.с.11, 2 сторона). 12.09.2018 року позивач звернувся до відповідача листом, яким зауважив на незаконному списанні з його рахунку грошових коштів та підключенні послуг «Миттєва Розстрочка» та просив відповідача призупинити нарахування відсотків за кредитом та списати заборгованість, на що листом від 16.10.2018 року № 20.1.0.0.0.7/180912/3640 Банк відповів відмовою (а.с.15). Згідно до виписки по карті/рахунку [NUMBER] за 01.06.2018-10.05.2019 позивачу щомісячно нараховуються відсотки на залишок на картковому рахунку в ромірі 4561,44 грн., як щомісячний платіж за послугою «Миттєва розстрочка» яку позивач не оформлював. Ухвалою від 29.11.2019 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано від АТ «КБ «ПриватБанк» відомості про проведені транзакції (операції) за рахунком № [NUMBER] в ПАТ КБ «ПриватБанк» за 20.07.2018 року, з детальним наданням відомостей, за допомогою яких саме засобів вони були вчинені та із зазначенням: часу і місця їх виконання, інформації щодо того, за чим розпорядженням були проведені дані операції та у який спосіб, з наданням відповідних підтверджуючих документів; Інформацію щодо наявності звернень [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою підключення послуги миттєва розстрочка за картковим рахунком № [NUMBER] ; Відомості щодо оформлених за картковим рахунком № [NUMBER] в ПАТ КБ «ПриватБанк» миттєвих розстрочок з вказівкою: де, коли саме, ким, на підставі якої угоди та на яку суму вони оформлювалися, а також та у зв`язку з чим заборгованість по ним рахується за картковим рахунком № [NUMBER] в ПАТ КБ «ПриватБанк», який було замінено на картковий рахунок № [NUMBER] , з наданням відповідних підтверджуючих документів; Відомості щодо оформлення угоди № 18072016278872 та 18072016278873, по яким обліковується заборгованість позивача у розмірі 1700,00 грн., з вказівкою: де, коли та між якими сторонами вони оформлювалися; Відомості щодо наявності звернень [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» у період з 20.07.2018 року по 20.09.2018 року щодо блокування карткового рахунку № [NUMBER] та повідомлення Банк про втрату/викрадення карти, несанкціонованих транзакцій за його рахунком. Відповідачем вказану ухвалу у строк до 26.02.2020 року виконано не було. Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Враховуючи невиконання відповідачем ухвали суду від 29.11.2019 року суд вбачає підстави для застосування наслідків передбачених ч. 10 ст. 84 ЦПК України та здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, а також визнати обставини на які посилається позивач, а саме не вчинення позивачем будь-яких розпоряджень на списання грошових коштів зі свого рахунку шляхом подання платіжних доручень до АТ «КБ «ПриватБанк», ані письмово, ані в електронному вигляді з використанням електронної системи «Приват24», а також не оформлення позивачем послуги «Миттєва Розстрочка». Всього за період з 20.07.2018 року по 21.12.2019 року позивач здійснив поповнення власної картки/рахунку № [NUMBER] а розмірі 23617,87 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № SAMDNWFC00009120837 від 12.09.2014 року, що підтверджено копіями банківських виписок, наявними в матеріалах справи. Відповідно до п. 1.1.2.1.13. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови) Клієнт зобов`язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти, стікеру, ПІНу, сім-карти мобільного телефону, отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищевказаних випадків необхідно звернутися до відділення Банку за телефонами 3700 (безкоштовно) по Україні. Згідно п. 1.1.2.1.21. Умов та правил, клієнт зобов`язаний негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка до Колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, то стала відома Клієнту про втрату/викрадення Карти, Стікеру PayPass, сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунках (а також по рахунках 3-іх осіб). Пунктом 1.1.3.1.7. Умов та правил передбачено, що Банк зобов`язаний в разі виникнення Овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення Власника або Довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Правилами, про втрату/крадіжку Картки або про можливість несанкціонованого використання Картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням Картки. Пунктом 2.1.4.52.3 визначено клієнт дає свою згоду на те, що за замовчуванням при видачі карти Банк блокує можливість використання картки в мережі Інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій у країні і за кордоном.. Відповідно до п. 2.1.4.57.4. Суми коштів по операціях, які оскаржуються Клієнтом, повертаються на поточний рахунок Клієнта після повного врегулювання питання з протилежною стороною - банком, який представив операцію до оплати, відповідно до Правил Міжнародних платіжних систем.. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що позивач [PERSON] є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. Згідно зі ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Відповідно до вимог пункту 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Відповідно до п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного Банку України від 05 листопада 2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] здійснив всі визначені заходи, які передбачені в даному випадку щодо доведення своєї невинуватості у здійсненні зазначених дій, а отже, як користувач картки не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням положень пункту 37.2. статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, ПАТ КБ «Приватбанк» не надав доказів, які б спростовували доводи позивача про те, що банківською карткою позивач не користувався, не втрачав, іншим особам не передавав, ПІН-коду нікому не повідомляв, та взагалі під час здійснення банківських операцій з картковим рахунком перебував у місці їх вчинення Така ж правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року № 6-71цс15, в якій зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Пропорядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61 -3239св 18), від 20 червня 2018 року у справі №691/699/16-ц, (касаційне провадження №61 -16504св 18) вказану правову позицію підтримав. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] як користувач картки своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, списання грошових коштів з карткових рахунків [PERSON] відбулося не за його розпорядженням і він не повинен нести відповідальності за такі операції; виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, [PERSON] повідомив про цей факт банк та звернувся до правоохоронних органів, враховуючи наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимов в повному обсязі. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», результат вирішення даної цивільної справи, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з АТ КБ «ІІриватБанк» в дохід держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved