Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 26.11.2014 року було укладено договір позики, відповідно до умов якого він позичив останній 30 000 євро, які відповідач зобов»язалася повернути в строк до 31.12.2014 року. 26.02.2015 року відповідач повернула частину заборгованості в розмірі 3 550 євро, в зв»язку з чим, на час подання заяви сума основного боргу складає 26 450 євро. Оскільки в указаний в розписці термін відповідач борг повністю йому не повернула, тому він був вимушений звернутися до суду з даним позовом, просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 28092, 48 євро, яка складається з основного боргу - 26450,00 євро, суми процентів - 1430,19 євро, 3% річних 212,29 євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до курсу НБУ станом на 23.03.2015 року складає 696131.65 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача на користь його довірителя суму боргу в розмірі 29742,52 євро, яка складається з основного боргу 26450,00 євро, суми процентів 2930,23 євро, 3% річних 362,29 євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до курсу НБУ станом на день складання заяви становить 695618,06 грн. Відповідач в судове засідання не з»явилася, належним чином повідомлялася судом про день та час розгляду справи за відомим суду місцем її реєстрації. Суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував також представник позивача в судовому засіданні. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26.11.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач позичив відповідачеві 30 000 євро, які остання зобов»язалася повернути в строк до 31.12.2014 року. (а.с. 5). 26.02.2015 року відповідач повернула частину заборгованості в розмірі 3 550 євро. В указаний в розписці термін відповідач борг позивачу не повернула в повному обсязі. Зважаючи на те, що відповідач не повернула позивачу в повному обсязі суму боргу, останній був вимушений звернутися до суду, просив суд в останній редакції заяви про уточнення позовних вимог про стягнення з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 29742,52 євро, яка складається з основного боргу 26450,00 євро, суми процентів 2930,23 євро, 3% річних 362,29 євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до курсу НБУ станом на день складання заяви становить 695 618,06 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає другій стороні ( позичальникові) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості . Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Вищевказаний договір позики від 26.11.2014 року був укладений сторонами відповідно до вимог діючого законодавства, підписаний відповідачем, не визнаний недійсним і є чинним на момент розгляду справи. Позивач в своїх позовних вимогах просить суд про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 29742,52 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на день складання позову складає 695618,06 грн. Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved