Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги він обгрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 24 листопада 2001 р. зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Залізничного районного управління юстиції у м.Києві. Від даного шлюбу у сторін народилися діти: сини - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя, несумісністю характерів та відсутністю взаєморозуміння. З весни 2008 року не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. Спроби зберегти сім»ю бажаних результатів не дали. В ході розгляду справи позивач в повному обсязі підтримав позовні вимоги про розірвання шлюбу і просив суд шлюб між сторонами розірвати, оскільки їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. [PERSON] зазначив, що формальне перебування у шлюбі з відповідачем перешкоджає їм обом влаштувати особисте життя. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча повідомлялась судом належним чином про місце і час слухання справи за місцем реєстрації. Судова повістка повернулась до суду за закінчення її терміну збергінання. В силу положень ст.74 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про місце і час судового розгляду. На підставі ст. 224 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні судом достовірно встановлено, що 24 листопада 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Залізничного районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 866. Від шлюбу подружжя подружжя має неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права і обов»язки. Судом встановлено, що з весни 2008 року сторони не підтримують шлюбних стосунків та окремо проживають. Сторони не ведуть спільне господарство, не пов»язані спільним побутом. Шлюб існує формально. Зазначені обставини були встановлені при розгляді справи в судовому засіданні. Подальше існування сім»ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім»ї. Крім. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Як зазначалось судом вище, сторони у справі не мешкають разом, не ведуть спільне господарство, не пов'язані спільним побутом, кожен з них має власні інтереси. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сім'я існує формально, а отже шлюб між сторонами може бути розірваний. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved