Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , в якому просять: стягнути з відповідача 8/9 частину доходів від використання спільної власності в розмірі 177 333 грн. Вимоги позову мотивовані тим, що кв. [ADDRESS] належить на праві власності: 8/9 частини позивачу; 1/9 частина неповнолітньому [PERSON] . Перебуваючи за кордоном позивач довідалась, що в належній їй квартирі проживають сторонні особи, яким в оренду житло передає [PERSON] . Отже, відповідач користувалась квартирою з червня 2017 року, та без згоди позивача здавала її в оренду третім особам. Відповідач відмовляється врегулювати вказане питання мирним шляхом, у зв`язку з чим позивач вимушена звертатись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 11.03.2019 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 25.11.2019 до суду зі сторони відповідача надійшов відзив на позов, у відповідності до якого вказує на те, що кв. [ADDRESS] відповідач здавала в оренду лише декілька місяців, й лише для того щоб оплатити комунальні платежі, які позивач не сплачує вже тривалий час. Зокрема, позивачем не надано жодних доказів з приводу отримання відповідачем доходу в розмірі 199 500 грн. На підставі вказаного просить відмовити в задоволенні позову. 12.03.2020 ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладене в ньому. Відповідач та її представник в судовому засіданні вимоги позову не визнали, посилаючись на викладене в позовній заяві. . Допитана в процесі судового розгляду свідок [PERSON] вказувала на те, що тривалий час в кв. [ADDRESS] проживали сторонні особи, ким вони приходяться позивачу та відповідачу не знає. Вказувала на те, що мешканці квартири змінювались, вважає, що квартира здавалась в оренду. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до наступного. Встановлено, що кв. [ADDRESS] на праві власності належить позивачу - 8/9 частини; та відповідачу - 1/9 частина. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Плоди, продукція та доходи від використання майна, що є у спільній частковій власності, надходять до складу спільного майна і розподіляються між співвласниками відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 359 ЦК України). В позові позивач просить стягнути з відповідача частину доходів від використання спільної власності за період з червня 2017 року по січень 2019 року в розмірі 177 333 грн. На підтвердження своїх вимог позивач надала до суду нотаріально засвідчену заяву [PERSON] , в якій останній зазначає, що проходячи повз будинок [ADDRESS] звернув увагу, що в квартирі [ADDRESS] горить світло. Він піднявся до квартири, двері якої йому відкрив чоловік іншої національності та повідомив про те, що йому в найм квартиру здала [PERSON] . В подальшому він неодноразово бачив, що в квартирі горить світло. Коли він підійшов до квартири з адвокатом, їм відчинила двері дівчина та повідомила, що в квартирі винаймає кімнату на підставі договору оренди за ціною 3 000 грн. + 500 грн. комунальні платежі. Крім вказаного, позивачем надано до суду листи з Деснянського УП ГУНП у м. Києві та довідку, які містять інформацію про звернення адвоката Крестянінової Л.В. щодо проживання в кв. [ADDRESS] сторонніх осіб. Також до суду надано незавірену належним чином, неналежної якості копію «Договор аренды жилого помещения» від 20.04.2018, укладеного між [PERSON] та [PERSON] щодо оренди кв. [ADDRESS] , у відповідності до якого орендна плата становить 3 000 грн. + 500 грн., строк дії договору «по домовленості". Крім вказаного, позивачем надані копії пояснень [PERSON] , [PERSON] , надані Деснянському УП ГУНП у м. Києві 24.10.2018. В заяві, поданій до суду 06.03.2019 сторона позивача посилалась на те, що період за який заявлені позовні вимоги підтверджується показами свідків [PERSON] , [PERSON] , копія договору оренди від 20.04.2018. Зазначала, що відповідач не укладала будь-яких інших договорів оренди, не посвідчувала їх з метою уникнення оподаткування, у зв`язку з чим надати їх можливості немає. Щодо розміру вимог позову, позивач посилається на інформацію щодо середньої ринкової вартості оренди кімнати або 3-х кімнатної квартири по [ADDRESS] з 2017-2018 р.р. У відповідності до ст. ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ст.ст. 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази отримання відповідачем в період з червня 2017 по січень 2019 року доходів від здачі в оренду кв. [ADDRESS] в розмірі 199 500 грн. Покази свідків, а також дані з Деснянського УП ГУНП у м. Києві та невідомого походження копія договору оренди від 24.10.2018, не є достатніми доказами на підтвердження вказаних обставин, оскільки не містять в собі чітко визначених розмірів доходів, отриманих відповідачем, даних щодо періоду отримання вказаних доходів, при цьому рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Разом з тим, довідка УП ГУНП не є процесуальним документом, на підставі якого встановлються ті чи інші обставини, а носить інформативних характер з приводу здійснених працівниками поліції дій. Остання містить інформацію щодо проживання в спірній квартирі сторонніх осіб, проте не свідчить про отримання відповідачем будь яких доходів, їх розмір та період. З огляду на вказане, відсутність в матеріалах справи доказів про отримання відповідачем доходів в визначений в позові період та розмірах, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у звязку з недоведеністю.

Outcome: dismissed