Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів з вимогою усунення перешкод у користуванні власністю, посилаючись на те, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно САЕ №953891 від 24.03.2014 року [PERSON], є власником будинку №28 по вул. Актюбінській в м. Запоріжжя. Зазначений будинок позивач отримав у власність як спадщину за заповітом після своєї бабусі. Інших співвласників будинку немає. Відповідачі також не є співвласниками цього будинку. У вищевказаному будинку зареєстровані громадяни України, іменовані як відповідачі - [PERSON], [INFO] зареєстрований з 27.12.1982 року, [PERSON], [INFO] зареєстрований з 07.07.2001 року, [PERSON], [INFO] зареєстрована з 22.02.1985 року. Цей факт підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №04-07/3/11472 від 29.05.2017 року. Фактично зазначені особи не мешкають в його будинку №28 по вул. Актюбінській в м. Запоріжжя більше 10 років. На підтвердження цього було складено Акт про не проживання від 12.08.2017 року за участю свідків про те, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на цей час і останні 3 роки в будинку №28 по вул. Актюбінській в м. Запоріжжя фактично не проживають, особистих речей зазначених громадян не виявлено, спальних місць (спальних речей) та інших ознак, що вказують на фактичне проживання зазначених громадян за цією адресою також не має. Фактично відповідачі мешкають у власному будинку за адресою: 69000, м. Запоріжжя, вул. Подільська, б. 25/1. Відповідачі не є членами родини позивача та витрат на утримання будинку не несуть, комунальні послуги не сплачують. Згоди на їх реєстрацію та подальше проживання у будинку позивач не давав. На цей час позивача право власності на зазначений будинок не оскаржено, правовстановлюючий документ (свідоцтво про право власності на нерухоме майно) не анульовано і не визнано недійсним. Відповідачі знятися с реєстрації в будинку позивача добровільно не бажають. Реєстрація відповідачів у належному будинку позивача, позбавляє йому можливості повноправно здійснювати свої права власника, на власний розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном придбаним для вільного використання та проживання в ньому. Окрім того комунальні послуги обчислюються позивачу із врахуванням відповідачів що також завдає йому матеріальних збитків, оскільки за себе вони не сплачують. Позивач просить усунути йому перешкоду в здійсненні права власності в придбаному їм будинку №28 по вулиці Актюбінській в м. Запоріжжя шляхом визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] таким, що позбавлені права користування приміщенням житлового будинку № 28 по вулиці Актюбінській в м. Запоріжця та стягнути з відповідачів на його користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. У судовому засіданні позивач не був присутній, через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити (а.с.81). Відповідачі також в судове засідання не зявились, через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи без їх участі та проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с.82-84). Крім того, в судове засідання не зявився представник третьої особи, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що вбачається з її матеріалів, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надав (а.с.23-24, 49-50, 58-59, 67-68, 79-80). Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін в загальному порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством. На підставі ст. 174 ЦПК України, суд приймає визнання відповідачами позову, яке не суперечить змісту закону та не порушує права сторін, тому ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно САЕ №953891 від 24.03.2014 року [PERSON], є власником будинку №28 по вул. Актюбінській в м. Запоріжжя (а.с.4). Зазначений будинок позивач отримав у власність як спадщину за заповітом після своєї бабусі. Інших співвласників будинку немає. Відповідачі також не є співвласниками цього будинку. У вищевказаному будинку зареєстровані громадяни України, іменовані як відповідачі - [PERSON], [INFO] зареєстрований з 27.12.1982 року, [PERSON], [INFO] зареєстрований з 07.07.2001 року, [PERSON], [INFO] зареєстрована з 22.02.1985 року. Цей факт підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №04-07/3/11472 від 29.05.2017 року (а.с.8). Фактично зазначені особи не мешкають в будинку №28 по вул. Актюбінській в м. Запоріжжя більше 10 років. На підтвердження цього було складено Акт про не проживання від 12.08.2017 року за участю свідків про те, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на цей час і останні 3 роки в будинку №28 по вул. Актюбінській в м. Запоріжжя фактично не проживають, особистих речей зазначених громадян не виявлено, спальних місць (спальних речей) та інших ознак, що вказують на фактичне проживання зазначених громадян за цією адресою також не має (а.с.54). Фактично відповідачі мешкають у власному будинку за адресою: 69000, м. Запоріжжя, вул. Подільська, б. 25/1. Відповідачі не є членами родини позивачка та витрат на утримання будинку не несуть, комунальні послуги не сплачують. Згоди на їх реєстрацію та подальше проживання у будинку позивача не давав. На цей час позивача право власності на зазначений будинок не оскаржено, правовстановлюючий документ (свідоцтво про право власності на нерухоме майно) не анульовано і не визнано недійсним. Відповідачі знятися с реєстрації в будинку позивача добровільно не бажають. Реєстрація відповідачів у належному будинку позивача, позбавляє йому можливості повноправно здійснювати свої права власника, на власний розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном придбаним для вільного використання та проживання в ньому. Окрім того комунальні послуги обчислюються позивачу із врахуванням відповідачів що також завдає йому матеріальних збитків, оскільки за себе вони не сплачують. Частиною 2 ст. 386 Цивільного Кодексу України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування і розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку (квартири) визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання члени сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у праве власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 321 ЦК України, ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інше не заборонені законом угоди. Згідно ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ч.3 ст.116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї" без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, «При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.» У звязку з вищевикладеним, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved