Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, позбавлення батьківських прав, так як відповідач аліменти не сплачує та не приймає у часті в утриманні та вихованні дитини, тому змушена звернутися до суду та просила, суд: - стягнути з [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з червня 2015 року по 01.02.2018 року у розмірі 12 952,13 грн.; - позбавити [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач та її представник заявлені уточнені вимоги підтримали та просили їх задовольнити, надавши пояснення аналогічно викладеному у позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Від третіх осіб до суду надійшли заяви про розгляд справи без участі їх представників не заперечуючи проти задоволення позову. Свідок [PERSON], в судовому засіданні дав покази, що є чоловіком [PERSON] і на даний час проживають в Державі Ізраїль, дружина [PERSON] кожен місяць посилає своїй мамі на утримання сина гроші в сумі 300 дол. США, тому, що її син проживає з бабусею, так як рідний батько не цікавиться сином, не надає матеріальної допомоги і має великий борг по аліментам на сина. Свідок [PERSON], в судовому засіданні дав покази, що проживає з мамою, коли вона на України, як мама виїжджає з новим чоловіком до Держави Ізраїль проживає разом з бабусею, якій мати присилає гроші на його утримання. Також вказав, що батько ним не цікавиться, грошей на утримання не дає, так як сам їх не має, батько не цікавиться його навчанням та його успіхами в спорті, останній раз бачив батька взимку 2017 року. Заслухавши пояснення позивача та її представника, повторну неявку відповідача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач, [PERSON], 09.09.1998 року зареєструвала шлюб з [PERSON] про що свідчить актовий запис №1447, що складений у відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Полтавської міської ради, від вказаного шлюбу у сторін народилась спільна дитина - [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 18.10.2010 року, встановлено, що шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що зареєстрований 09.09.1998 року у відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Полтавської міської ради, - розірвано. Рішення набрало законної сили. Як встановлено, після розірвання шлюбу, відповідач не цікавився своєю дитиною, та матеріально його не забезпечував, що вказує на самоусунення батька дитини від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Судом також встановлено, що неповнолітня дитина, [PERSON], проживає з бабусею, [PERSON], [INFO] та знаходиться на утриманні матері - [PERSON], яка забезпечує дитину всім необхідним для її нормальної життєдіяльності: купує харчові продукти, сезонним одяг, сплачує за навчання та за додаткові курси, необхідні для розвитку дитини, покриває витрати на медичний догляд, а також купує інші речі, яких потребує дитина. Згідно Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 02.11.2015 року по справі №545/991/15, встановлено, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання [PERSON], [INFO], задоволено, а саме:- стягнуто з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.06.2015 року до досягнення дитиною повнолітнього віку. Рішення набрало законної сили. На примусовому виконанні у Полтавському районному ВДВС ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/545/991/15 від 02.11.2015 року, що виданий Полтавським районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON] у розмірі - 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність, готувати її до самостійного життя, праці. Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно з довідкою-розрахунком Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області №2487 від 22.02.2018 року, судом встановлено, що загальна сума заборгованості по аліментах у відповідача [PERSON], станом на 01.02.2018 становить 42 490,75 грн. (а.с. 28 на звороті). Отже, суд вважає, що подані позивачем докази по справі свідчать про те, що в зв'язку із не сплатою відповідачем [PERSON] стягнутих аліментів за виконавчим листом № 545/ 545/1639/15-ц, провадження № 2/545/991/15, виданого Полтавським районним судом Полтавської області, на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], згідно наданого розрахунку утворилась заборгованість по неустойці (пені) за прострочення сплати аліментів за період з червня 2015р. по 01.02.2018р. становить - 12 952.13 грн. Частина 3 ст. 27 визначає, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, але відповідач в судові засіданні не з'являвся, докази про неявку з поважних причин не надавав, клопотань та заяв від нього не надходило, що суд вважає за умисне затягування судового процесу. Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування. Згідно ст. 150 СК України на батьків покладається обов'язок виховувати, ростити дитину, турбуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та інше. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства " , на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний, духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідно до п. 7 вищезазначеної Постанови, факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Згідно із ст. 164 СК України, однією з підстав позбавлення батьків батьківських прав є ухиляння від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно із п.8 Постанови КМУ від 24.09.2008 року (зі змінами та доповненнями) "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини " , якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення їх батьківських прав. Згідно Довідки Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 2766 від 08.08.2017 року, встановлено, що на утриманні [PERSON], [INFO], жительки [ADDRESS], - знаходиться її син [PERSON] - [INFO]. Дитина проживає разом з матір"ю. Згідно висновку органу опіки і піклування Полтавської РДА Полтавської області № 1930/01-29 від 02.07.2018р. встановлено, що комісія з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно його сина [PERSON] [INFO] Отже, наведені факти свідчать про те, що гр. [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання та виховання неповнолітнього сина. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 164 СК України, оскільки однією з підстав позбавлення батьків батьківських прав є ухиляння від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, що доведено позивачем на підставі ст. 81 ЦПК України наявними доказами у справі. За даних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, позбавлення батьківських прав, є обґрунтованим , доведені в судовому засіданні та підтверджені належними в суді доказами, а тому підлягає задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved