Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги він обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 07 липня 2012 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя, шлюб та сім»ю та несумісність характерів. Постійні непорозуміння та сварки, які виникали між сторонами з приводу побутових питань, розподілу сімейних обов'язків, спричиняли напружені відносини в сім'ї та негативно впливають на психологічний стан їхньої неповнолітньої доньки. Сторони не підтримують шлюбні стосунки, з жовтня 2015 року сторони окремо проживають. Сторони не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. Спроби позивача зберегти шлюб бажаних результатів не дали. В ході розгляду справи позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі і просив суд шлюб розірвати, оскільки збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем неможливе. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечували, однак заперечили проти викладених позивачем обставини, зазначивши, що основною причиною розірвання шлюбу є втрата почуття любові та поваги між сторонами. [PERSON] уточнила, що вони з відповідачем окремо проживають з листопада 2015 року. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 07 липня 2012 р. між сторонами у справі був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 361. Від цього шлюбу подружжя має неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені. З листопада 2015 року вони окремо проживають. Строни категорично заперечують подальше існування сім»ї, вважають примирення не можливим. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки. Враховуючи викладене, зважаючи на позицію сторін з приводу пред»явленого позову і їх категоричні заперечення з приводу подальшого існування сім»ї, можливого примирення, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в зв»язку з втратою між сторонами взаєморозуміння, почуття любові та поваги.

Outcome: approved