Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON] , який керував автомобілем, що належить ТОВ «Комплекс Агромарс», його автомобілю завдано шкоди, а тому просить стягнути з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 88 810 грн. витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 3 000 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Позивач в суді просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Зазначив, що з вини [PERSON] , який керував автомобілем, що належить ТОВ «Комплекс Агромарс» йому завдано матеріальні збитки. Залишки від автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] він продав. Представник позивача в суді просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. 01 грудня 2016 року представник відповідача подав заперечення проти позову, в якому зазначив, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу, який зазнав конструктивної загиблі. Відтак суд, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Згідно ліміту за шкоду заподіяну майну по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ "НАСК "Оранта" сплатила позивачу 50 000 грн., в якості відшкодування збитків завданих власнику транспортного засобу «Mitsubishi Lancer». Відповідач не погоджується з позицією позивача про стягнення з нього 91 810 грн., з огляду на те, що позивач не надав підтвердження вартості працездатних складових транспортного засобу для можливості визначення реальних збитків, які зазнав позивач. Вважає, що зазначені витрати мають бути компенсовані безпосередньо особою винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в саме [PERSON] . Крім того зазначає, що в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, а тому просив в цій частині позовних вимог також відмовити. Представник відповідача в суді проти задоволення позову заперечив, просив відмовити в задоволені вказаного позову. Третя особа [PERSON] , будучи повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивач є власником автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] , на момент дорожньо-транспортної пригоди 28 червня 2015 року перебував з ТОВ «Комплекс Агромарс» у трудових відносинах. Для виконання службових обов`язків відповідачем був ввірений [PERSON] службовий автомобіль SCANIA P д.н.з [NUMBER] , який належить ТОВ «Комплекс Агромарс». З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Комплкек Агромарс» та ПАТ «НАСК «Оранта» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що видано Поліс №АІ/58270776. 28 червня 2015 року відповідач на службовому автомобілі SCANIA P д.н.з [NUMBER] допустив порушення Правил дорожнього руху України і здійснив зіткнення з автомобілем автомобілем «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Вину [PERSON] встановлено вироком Вишгородського районного суду Київської області від 09 лютого 2016 року, який 11 березня 2016 року набрав законної сили. З повідомлення про отримання переказу фізичними особами від 06 квітня 2016 року вбачається, що ПАТ "НАСК Оранта" перерахувало [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн. З звіту про визначення вартості матеріального збитку від 19 жовтня 2015 року наданого позивачем вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] визначений за витратним підходом складає 377 404 грн. 37 коп., ринкова вартість КТЗ визначена за порівняльним підходом може складати 138 809 грн. 88 коп., вартість матеріального збитку внаслідок ДТП складає 138 809 грн. 88 коп. Крім того позивачем надано звіт про ринкову вартість колісного транспортного засобу № 203/10 від 20 листопада 2015 року, згідно якого середня ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] на дату складання звіту складає 33 800 грн. (залишків транспортного засобу). Відповідно до висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи № 966/18-54 від 07 вересня 2018 року вартість автомобіля Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] на дату проведення експертизи залежно від строку експлуатації автомобіля, пробігу, його фактичного технічного стану після ДТП від 28 червня 2015 року, складає 25 098 грн. 83 коп. Вартість вказаного транспортного засобу до настання ДТП складала 142 974 грн. 17 грн. Різниця між вартістю даного транспортного засобу до та після ДТП складає 122 826 грн. 66 коп. Відтак вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] перевищує його ринкову вартість. Вказаний автомобіль є фізично знищеним, відновлювальний ремонт якого є економічно недоцільним. Вказаний висновок № 966/18-54 від 07 вересня 2018 року є вірним, який ґрунтується на матеріалах справи про перелік та локалізацію пошкоджень транспортного засобу, узгоджується з іншими доказами по справі і сумнівів у суду не викликає, є науково обґрунтованим і мотивованим, а тому береться судом до уваги при вирішенні спору. Судовий експерт Панткевич - Лень М .А . , в суді показав, що при проведенні експертного дослідження існує різниця в цінах через те, що по першому питанню встановлювалась вартість на момент проведення експертного дослідження, а по другому та третьому питаннях ціна бралась на момент дорожньо-транспортної пригоди. Вказана вартість є офіційною. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, ухвала, або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вичинені вони цією особою. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до вимог чинної ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з роз`яснень даних у п. 15 постанови Пленуму ВССУ України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 4 від 01 березня 2013 року якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Вартість залишків автомобіля позивача, які він продав, на дату проведення експертизи залежно від строку експлуатації автомобіля, пробігу, його фактичного технічного стану після ДТП складала 25 098 грн. 83 коп. Як встановлено в суді позивач ствердив, що залишки пошкодженого автомобіля він продав. Відтак різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП з урахуванням страхового відшкодування становить 97 727 грн. 83 коп. ( 122 826 грн. 66 коп. - 25 098 грн. 83 коп.). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Оскільки винний у заподіянні шкоди [PERSON] перебував в трудових відносинах з ТОВ «Комплекс Агромарс» та під час дорожньо-транспортної пригоди виконував свої трудові обов`язки, крім того ТОВ «Комплекс Агромарс» є володільцем транспортного засобу, відтак цивільну відповідальність по відшкодуванню шкоди слід покласти на з ТОВ «Комплекс Агромарс», в силу викладених вимог Закону. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП з урахуванням страхового відшкодування становить 72 826 грн. 66 коп. ( 122 826 грн. 66 коп. - 25 098 грн. 83 коп. - 50 000 грн.) і саме цю суму слід стягнути на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди завданої знищенням його автомобіля. Розмір страхового відшкодування є недостатнім для повного відшкодування завданої шкоди, а тому різницю між страховою виплатою та фактичним розміром завданої шкоди слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 72 826 грн. 66 коп. Крім того з відповідача слід стягнути витрати за проведення оцінки КТЗ в розмірі 1 000 грн., які особа мусила зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) відповідно до вимог ст. 22 ЦК України. Вартість вказаних витрат понесених позивачем підтверджується квитанцією № 63 від 30 жовтня 2015 року, на суму 1 000 грн., коли ще 2000 грн. сплачено згідно квитанції за послуги автоонлайну з продажу автомобіля і до реальних збитків завданих в результаті ДТП не відносяться і відшкодуванню не підлягають. Що стосується стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., то підстав для цього судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Оскільки, [PERSON] не доведено та не надано відповідні докази, які підтверджують здійснення ним витрат на правничу допомогу адвоката, зокрема не надано документального підтвердження витрат на правову допомогу (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), а тому суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ТОВ «Комплекс Агромарс» на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Відповідно до вимог ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Беручи до уваги викладене, судом виявлено порушене право позивача, яке підлягає захисту, а позов про це частковому задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: partial