Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до\~відповідача про стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 19 жовтня 2018 року о 17.05 год., в м. Дніпро на пр. Мануйлівський, 57 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу Volkswagen Caddy , д.р.н. [NUMBER] під керуванням відповідача по справі, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована в ПрАТ "Страхова компанія « УНІКА» згідну поліса ОСЦПВВНТЗ № АМ/4076160, який діяв на дату ДТП та транспортного засобу - Geely MR7151A, д.р.н. [NUMBER] під керуванням позивача по справі. Вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2018 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2020 року, справа № 201/4749/19 встановлено, що на момент ДТП [PERSON] у трудових відносинах з ТОВ «АФХ Трейд» не перебував. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована страховою компанією ПрАТ «СК «УНІКА» на підставі полісу № АМ/4076160. Відповідно до звіту експерта автотоварознавця № 2512/18/18 від 12.12.2018р., вартість матеріального збитку (тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля) завданого позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу складає 30375,44 гривен, а вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 40967,36 гривень. 01.02.2019 року страховою компанією на рахунок СТО, на якому відбувався ремонт автомобіля, було виплачене відшкодування в розмірі 29375,44 грн., що частково задовольнило майнові вимоги позивача. Розмір не відшкодованого матеріального збитку складає 7495,18 грн. Умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу Volkswagen Caddy , д.р.н. [NUMBER] , передбачено франшизу в розмірі 1000,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 2100,00 грн. та плачений судовий збір. Відповідач правом на подачу письмового відзиву на позов не скористався. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.10.2018 о 17:05 годині водій [PERSON] , керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN Caddy», н.з. [NUMBER] , рухаючись у м. Дніпро пр. Мануйлівський, 57, не вибрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «GEELYMR7151A», н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який зупинився попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. Згідно постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована страховою компанією ПрАТ «СК «УНІКА» на підставі полісу № АМ/4076160. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.ч.1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У п.п. 14, 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно до ч. 3 п. 14 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01 березня 2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки зазначено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку у межах страхових сум. зазначених у страховому полісі, страхова компанія відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На підставі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-69цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована страховою компанією ПрАТ «СК «УНІКА» на підставі полісу № АМ/4076160. Згідно ст. 7 Закону України Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено в обов`язковому випадку проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування. Як свідчить звіт експерта автотоварознавця № 2512/18/18 від 12.12.2018р., вартість матеріального збитку, тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля, завданого позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу складає 30375,44 гривен, а вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 40967,36 гривень. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. 01.02.2019 року страховою компанією на рахунок СТО було виплачене відшкодування в розмірі 29375,44 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 067546 від 01.02.2019 року, отримувач ФОП [PERSON] . Як зазначає позивачу у своєму позові ним були сплачені витрати на відновлювальні роботи пошкодженого автомобіля Geely MR7151A, д.р.й. [NUMBER] в розмірі 7495,18 грн. На підтвердження даного факту позивач надав квитанцію АТ КБ «ПриватБанк» від 27.03.2019 року на вказану суму, однак суд не приймає вказану квитанцію як доказ понесення позивачем матеріальної шкоди, оскільки отримувачем у квитанції значиться ФОП [PERSON] , в той час як відповідно до Акту № 8 від 04.02.2019 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) виконавцем є ФОП [PERSON] . А отже вимоги позивача в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 7495,18 грн. задоволенню не підлягають, як недоведені належними доказами. За приписами п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Умовами договору № АМ4076160 страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу Volkswagen Caddy , д.р.н. [NUMBER] , передбачено франшизу в розмірі 1000,00 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню франшиза в розмірі 1000,00 грн., а також витрати позивача на проведення експертизи в розмірі 2100,00 грн. При вирішенні питання про стягнення судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до договору про надання правової допомоги від 04.12.2020 року, укладеним між позивачем та адвокатським бюро «Демарчук Миколи «Центр правового врегулювання», за правову допомогу, передбачену в Розділі 1 Договору клієнт сплачує адвокатському бюро винагороду (гонорар). Розмір винагороди Адвокатського бюро при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього Договору та Актах. Відповідно до акту передачі-приймання виконаних робіт до договору від 04.12.2020 року сторони домовились, що гонорар за надання професійної правничої допомоги складає фіксований розмір 3000,00 грн., які були сплачені позивачем відповідно до квитанції АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 18.12.2020 року та які підлягають стягненню частково, а саме в сумі 390 грн. пропорційно розміру задоволених вимог. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 79,36 грн. пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial