Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

До Любешівського районного суду Волинської області 18 липня 2018 року звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 10 травня 2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області зареєстровано шлюб за актовим записом №13. Від цього шлюбу [INFO] у них народилась дочка [PERSON], [INFO] - син [PERSON], [INFO] - дочка [PERSON]. Рішенням Любешівського районного суду від 08 червня 2018 року в справі №162/132/18 шлюб між нею та відповідачем розірвано. Позивач вказала, що разом з дітьми проживає у [ADDRESS], самостійно утримує та виховує їх, власними силами намагається матеріально забезпечити своїх дітей усім необхідним, а відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дітей. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, змушена звернутися до суду для примусового стягнення аліментів. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], сина [PERSON] та дочки [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 (одній тисячі) гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 05 вересня 2018 року у справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений ухвалою строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та клопотання про проведення судового засідання з викликом сторін. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за наступних обставин. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі- СК України) батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст.141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Отже відповідач, як батько, зобов'язаний брати участь у вихованні та утриманні своїх дітей нарівні з позивачем. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що сторони по справі 10 травня 2003 року зареєстрували шлюб, від якого в них народились: [INFO] дочка [PERSON], [INFO] син [PERSON], [INFO] дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження дитини серії [NUMBER] від 03 червня 2004 року, серії [NUMBER] від 23 квітня 2008 року та серії [NUMBER] від 22 серпня 2011 року відповідно. Діти перебувають на утриманні позивача, яка разом з ними проживає у будинку своїх батьків у [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї №2305 від 11 липня 2018 року, виданою Любешівською селищною радою. Позивач працює продавцем у приватного підприємця [PERSON], де отримує мінімальну заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи №1 від 16 липня 2018 року, виданою приватним підприємцем [PERSON] Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, даною нормою на законодавчому рівні визначено мінімальний гарантований розмір аліментів, прив"язкою якого є прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який визначається Законом. Відповідно до ст.182 СК України, враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоров'я відповідача, його матеріальне становище, відсутність інших утриманців, суд, дотримуючись меж позовних вимог, визначає аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, вважаючи, що такий їх розмір буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК рішення у межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання.

Outcome: approved