Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, який в ході судового розгляду справи уточнив та просив суд виселити [PERSON] з неповнолітніми дітьми [PERSON] [INFO]; [PERSON] [INFO]., а також [PERSON] з будинку № 10 по вїзду Ольгінського м. Харкова зі зняттям їх з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 22.02.2008 р. був укладений кредитний договір №020/P-08. Відповідно до умов кредитного договору банк надав [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 150000.00 доларів США строком до 21.02.2018 р В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 22.02.2008 р. укладено договір іпотеки № 020/P-08, згідно умов якого [PERSON] передав в іпотеку житловий будинок загальною площею 186.50, житловою площею 161.90 кв.м, розташований за адресою: м. Харків, Ольгінський в"їзд, 10. Свої зобовязання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконував, в звязку з чим 19.10.2012 року судом було винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок №10 по вїзду Ольгінського м.Харкова, шляхом його продажу банком. В порушення умов іпотечного договору відповідачі зареєструвалися у спірному житловому будинку без письмового дозволу банку. На вимогу банку про добровільне виселення з будинку відповідачі не реагують. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав посилався на те, що згідно до чинного законодавства України на примусове стягнення нерухомого житлового майна накладено мораторій і у позивача відсутнє право на звернення стягнення на нерухоме майно, а також особи, що проживають в цій нерухомості, жодним чином не порушують права та законні інтереси позивача. Представник Центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді Київського району м.Харкова в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, та представника відповідача [PERSON] дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: 22.02.2008р. між позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] був укладений кредитний договір №020/Р-08-02 та відповідно до умов якого відповідачу [PERSON] надано кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 150000.00 доларів США строком до 21.02.2018 p., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленим кредитним договором. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 22.02.2008р. між позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] укладено договір іпотеки № 020/Р-08-02, згідно з умовами якого [PERSON] передав в іпотеку житловий будинок загальною площею 186.50, житловою площею 161.90 кв.м, з надвірними будівлями: льох літ. «В», навіс літ.»Д», вбиральня літ. «І», споруди № 1-4, зливна яма, який розташований за адресою: м. Харків, Ольгінський в-д, буд. 10. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.10.2012р. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 020/Р-08 від 22.02.2008р. звернуто стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок за адресою: м. Харків, Ольгінський в-д, буд. 10, шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Рішення суду набрало законної сили і відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді вказаної справи. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно до роз'яснень, які містяться в п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин примусове виселення згідно зі ст. 39, 40, 109 ЖК України здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов, якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або повного власника або в інший погоджений сторонами строк. Згідно наданих до суду довідок КП «Благоустрій» відповідачка [PERSON] з неповнолітніми дітьми [PERSON], [PERSON] у спірному житловому будинку зареєстровані і проживають з 08.04.2009 р., а відповідач [PERSON] з 24.09.2014 р. В звязку з ухваленням рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки 27.05.2014 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» направив відповідачам вимогу про добровільне звільнення предмету іпотеки житлового будинку № 10 по в'їзду Ольгінському в м. Харкові, разом із усіма зареєстрованими у предметі іпотеки членами сімї та іншими мешканцями. (а.с.20) Добровільно звільнити житловий будинок відповідачі не бажають. Виходячи з наведеного, суд дійшов до висновку, що на час укладення договору іпотеки відповідачка [PERSON] з неповнолітніми дітьми [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у житловому будинку переданому в іпотеку не проживали. Їх вселення в будинок здійснено без згоди іпотекодержателя. За таких обставин вимоги банку про виселення відповідачів з житлового будинку, який є предметом іпотеки, підлягають задоволенню як такі, що ґрунтуються на законі та умовах договору. На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн. з кожного по 121,80 грн.

Outcome: approved