Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом про стягнення моральної шкоди у зв'язку із трудовим каліцтвом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» і в обґрунтування позовних вимог зазначив, що у період з 13 листопада 2008 року по 3 жовтня 2013 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем у справі ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», працювавши за професією електрослюсарем підземним з повним робочим днем у шахті. Відповідачем він був звільнений на підставі частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України за станом здоров*я. 18 червня 2013 року під час виконання ним трудових обов*язків з ним стався нещасний випадок, у зв*язку з чим він перебував на стаціонарному лікуванні з 18 червня 2013 року по 1 липня 2013 року з діагнозом: ОЧМТ, струс головного мозку, забита рана лобу. Потім він перебував на амбулаторному лікуванні з 2 липня 2013 року - у лікаря невропатолога, а з 18 по 29 липня 2013 року на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Красноармійської центральної районної лікарні, з 5 по 19 серпня 2013 року його госпіталізовано до першого неврологічного відділення Комунальної лікувально-профілактичної установи «Донецьке обласне клінічне територіальне медичне об*єднання» для лікування і встановлено діагноз: ОЧМТ (на виробництві 18 червня 2013 року, струс головного мозку) у виді двосторонньої пірамідної недостатності, вегетативної дисфункції з кризами, переважно симпато-адреналової направленості, епісиндрома, з загально судомними генералізованими паркосизмами, помірного вести було-атактичного синдрома, вираженого астено-невротичного синдрома. Висновками МСЕК вперше 3 жовтня 2013 року, а також повторно 1 листопада 2016 року йому встановлено третю групу інвалідності та 50% втрати професійної працездатності. До повторного огляду МСЕК стан його не поліпшився, йому протипоказана важка фізична праця, підземні умови, робота на висоті, біля води, вогню, робота з механізмами, які рухаються. Лікування позивач продовжує і зараз, стан його здоров*я нестабільний, постійно виражені приступоподібні головні болі, які супроводжуються підвищенням артеріального тиску, нудотою, затрудненням під час ходьби, запаморочення, судомні приступиз втратою свідомості, поганий сон, бистре стомлення, загальна слабкість, дзвін у вухах, зниження пам*яті. Фактично без болі він не може ворухнутися. І у зв*язку з цим, а також через зміну умов його життя, зниження життєвої активності, систематичного нездужання і послаблення організму внаслідок одержання ним трудового каліцтва ним отримані моральні страждання, які він оцінює у 100000 гривень, які він просить стягнути з відповідача на його користь. В судове засідання позивач та представник третьої особи не з*явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви з клопотанням розглянути справу за їх відсутності, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, третя особа залишила розгляд даної справи на розсуд суду. Представник позивача у суді повністю підтримав позов, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, викладеними у позовній заяві, наполягав на задоволенні вимог позивача. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначивши, що, на їх думку, позивач на підтвердження факту отримання моральних страждань доказів суду не надав, навівши лише узагальнені фрази, винен повністю у нещасному випадку і у тих наслідках, що сталися. Оскільки вини підприємства у нещасному випадку немає, просили відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази, суд вважає встановленими у судовому засіданні наступні обставини. Позивач [PERSON] працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем у шахті на підприємстві відповідача з 13 листопада 2008 року до 3 жовтня 2013 року включно після чого був звільнений за частиною другою статті 40 Кодексу законів про працю, що підтверджується його трудовою книжкою (а.с. 10). 18 червня 2013 року з [PERSON] під час виконання трудових обов'язків стався нещасний випадок за наступних обставин: під час огляду людських карет монорейкової дороги ДМКУ-6 № 3 [PERSON] встановив, що на з*єднанні тяги з кареткою замість з*єднувального металевого пальця, встановлена скоба М-24. [PERSON] самостійно вирішив замінити скобу на з*єднувальний палець. О 9 годині 30 хвилин 18 червня 2013 року [PERSON] витягнув скобу М-24 з провушини з*єднання каретки з тягою і спробував встановити з*єднувальний металевий палець у провушину. В цей час відбувся з*їзд каретки по балці МРД, внаслідок чого зі з*єднання з кареткою вийшла тяга, яка вдарила [PERSON] по голові. Особами, які допустили у даному випадку порушення законодавства про охорону праці, визнано [PERSON], гірничого майстра дільниці № 1 ДП «ВК «Краснолиманська» та [PERSON], електрослюсаря підземного дільниці № 1 ДП «ВК «Краснолиманська», про що свідчить акт № 7 від 20 червня 2013 року про нещасний випадок, пов*язаний з виробництвом складений за формою Н-1, акт проведення розслідування за наслідками нещасного випадка (а.с. 24-27, 36-56). У період з 18 червня до 1 липня 2013 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Димитровської міської центральної лікарні з приводу отримання виробничої травми з діагнозом: ГЧМТ, струс головного мозку, забита рана лоба. У період з 18 по 29 липня 2013 року перебував у стаціонарі неврологічного відділення Красноармійської центральної районної лікарні із діагнозом: ГЧМТ, струс головного мозку синдромом ВСД по гіпертонічному типу, стійкою цефалгією, вестибулопатією, астеноневротичним синдромом, з 5 по 19 серпня 2013 року - в 1 неврологічному відділенні Комунальної лікувально-профілактичній установи «Донецьке обласне клінічно-територіальне медичне об*єднання» з діагнозом: ГЧМТ (на виробництві 18 червня 2013 року, забій головного мозку) у вигляді 2-сторонньої пірамідної недостатності, вегетативної дисфункції з кризами, переважно симпато-адреналової направленості, епісиндрому, із загально судомними генералізованими паркосизмами; помірного вести було-атактичного синдрому; вираженого астено-невротичного синдрому (а.с. 14-17). 3 жовтня 2013 року вперше, а 9 жовтня 2014 року повторно на два роки, [PERSON] встановлено третю групу інвалідності у зв*язку з трудовим каліцтвом та 50% втрати професійної працездатності, що підтверджується довідками МСЕК. Позивачу протипоказана важка фізична праця, підземна праця, на висоті, біля води, вогню, з механізмами, які рухаються, може бути слюсарем поверхні, вахтером, гірничим робітником поверхні. Рекомендований нагляд і лікування невропатолога, сурдолога, медикаментозне лікування (а.с. 9-10). Від наслідків отриманої 18 червня 2013 року виробничої травми [PERSON] лікувався у період з 25 березня до 3 квітня 2014 року, з 21 до 30 квітня та з 17 до 28 вересня 2015 року, перебуваючи на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Комунальної лікувально-профілактичної установи «Родинська міська лікарня» з діагнозом: наслідки перенесеної ЧМТ (травма виробнича 18 червня 2013 року - забій головного мозку, двостороння рефлекторно- пірамідна недостатність, вегетативної дисфункції, з кризами симпато-адреналової направленості, епісиндромом з генералізованими загально судомними параксизмами, помірним вести було-атактичним синдромом, астено-невротичним синдромом, стадія декомпенсації) (а.с. 18-23). Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок душевних страждань, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній особі, неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується, на підставі положень частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України, особою, яка її завдала, за наявності її вини. Завдана під час виконання своїх трудових (службових) обов'язків шкода працівнику на підставі статті 2371 Кодексу законів про працю України, відшкодовується юридичною особою - власником або уповноваженим ним органом у разі, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Про право на відшкодування моральної шкоди потерпілій особі внаслідок дій або бездіяльності юридичної особи висловився Конституційний суд України у своєму рішенні у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту „б" підпункту 4 пункту 3 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзаців другого, третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (справа про страхові виплати) від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008. Враховуючи надані суду докази, суд вважає, що позивачеві спричинені моральні страждання, пов'язані із втратою ним 50% працездатності, отриманням ним фізичних страждань і болю, який він відчував протягом тривалого періоду та відчуває до цього часу, що є прямим наслідком нещасного випадку, який стався з позивачем 18 червня 2013 року, але сума, заявлена позивачем у 100000 гривень, механізм розрахунку якої представник позивача пояснити не зміг, є завищеною і не відповідає отриманим ним моральним стражданням. З урахуванням ступеня вини позивача у нещасному випадку, який стався 18 червня 2013 року, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним у відшкодування позивачеві спричиненої йому моральної шкоди, стягнути з відповідача на його користь 20000 гривень. Суд вважає, що до вимог позивача згідно з умовами положень статті 268 Цивільного кодексу України, позовна давність не поширюється. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 487,20 гривень, оскільки позивач на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VІ звільнений від зазначених витрат при подачі позову до суду, визначений на час звернення позивача за захистом свого права до суду. На підставі статей 1167, 1172 Цивільного кодексу України, статті 2371 Кодексу законів про працю України

Outcome: partial