Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради Нікопольського району Дніпропетровської області та Служба у справах дітей Марганецької міської ради Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є бабусею неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дитини є [PERSON] , яка їй доводиться донькою, та батьком дитини є [PERSON] . У зв`язку з тим, що відповідачка про свою дитину не піклується, одружилась, має іншу сім`ю та не має наміру виховувати і утримувати свою доньку, змушена забрати неповнолітню [PERSON] до себе Дитина по сьогоднішній день мешкає разом з нею та її чоловіком [PERSON] . Їй відомо, що відповідачка перебуває на обліку та отримує державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] . Кошти, які відповідачка отримує, вона витрачає на власні потреби. Згідно з характеристикою КЗ «ННВК № 15», [PERSON] навчається в школі з 1-го класу, вихованням та утриманням займається дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] , які приділяють належну увагу дитині та приймають активну участь у житті онучки. Дідусь та бабуся приводять та забирають онуку з гімназії, відвідують батьківські збори, приймають участь в організації та проведенні позашкільних заходів для учнів класу. Відповідачі, як мати, так і батько, не допомагають фінансово утримувати дитину, знаючи, що донька потребує нормального харчування, лікування, навчання. Вважає, що відповідачі не можуть здійснювати свої батьківські обов`язки, у них взагалі відсутній батьківський інстинкт, оскільки шість років вони не цікавляться своєю донькою, не приймають участі у її житті, свідомо самоусунулись від участі у житті своєї доньки, і це не є вимушеним кроком, це є їх вільний вибір. Крім того, останні роки вони схильні до зловживання спиртними напоями. 31 липня 2015 року [PERSON] у приватного нотаріуса відмовився від виховання та утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та одночасно надав свою згоду на усиновлення або оформлення опіки. Весь цей час відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не відвідують дитину, життям доньки не цікавляться, не виявляють бажання спілкуватись з дитиною, приймати участь у її вихованні та надавати певну допомогу, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Тому, на підставі викладеного, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх доньки [PERSON] , [INFO] . А також стягнути з [PERSON] аліменти на користь дитини [PERSON] , [INFO] , на ім`я одержувача - законного представника - [PERSON] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, стягнути зі [PERSON] аліменти на користь дитини [PERSON] , [INFO] , на ім`я одержувача - законного представника - [PERSON] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Призначити її опікуном дитини [PERSON] , [INFO] . В судове засідання [PERSON] не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності, на задоволенні позову наполягає та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.65). Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про розгляд справи, в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.72). Крім цього, 29 жовтня 2020 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від неї надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначила наступне. Вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який, на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2011 року, було розірвано. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу вона разом з донькою проживала у батьків та з часом придбала собі житло, де проживала до 2017 року. При цьому, на той час вона не мала офіційної роботи, а тому домовилась зі своєю матір`ю, що її донька буде проживати разом з нею. З часом та в останні роки батьки почали налаштовувати доньку проти неї, а згодом заборонили її відвідувати. Останні декілька місяців стосунки між нею та батьками покращились, вони почали дозволяти бачитися з донькою та пообіцяли в подальшому не чинити перешкоди в спілкуванні з нею. Тому, на підставі викладеного, проти задоволення позову не заперечує (а.с.64). Представник відповідачки [PERSON] , яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 0407-0001081 від 25 серпня 2020 року, позовні вимоги до своєї довірительки також визнала та проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв на адресу суду від нього не надходило. Конверт, який був направлений за адресою його місця проживання та перебування, повернувся з відміткою «За строками зберігання» (а.с.30). Відповідно до ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Представник третьої особи Служби у справах дітей Нікопольської міської ради в судове засідання не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить суд розгляд справи проводити за його відсутності, на задоволенні позову наполягає та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.66). Представник Служби у справах дітей Марганецької міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.73). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як встановлено судом, [INFO] народилася [PERSON] , про що свідчить актовий запис № 236, складений 16 березня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.5). Як вбачається з витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до ст.ст.126, 133, 135 СК України, [PERSON] , в графі батько вказано: [PERSON] , в графі мати зазначена: [PERSON] . При цьому, дані відомості до актового запису були внесені на підставі ст.133 СК України (а.с.7). Відповідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, [PERSON] 05 квітня 2013 року зареєструвала шлюб зі [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.6). Як вбачається з характеристики, виданої КЗ «ННВК №15», [PERSON] є ученицею 3 класу, старанна, працелюбна, виявляє інтерес на вивчення англійської мови. До виконання громадських доручень завжди ставиться сумлінно, приймає активну участь у житті класу. Активну участь у житті дитини приймають дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] . Вони приводять та забирають онуку з гімназії, відвідують батьківські збори, приймають участь в організації та проведенні позашкільних заходів для учнів класу (а.с.8). Службою у справах дітей Нікопольської міської ради від 21 січня 2020 року було складено акт про обстеження умов проживання [PERSON] , згідно якого умови проживання для [PERSON] є задовільними, в кімнатах чисто, охайно, в наявності газ, опалення, побутова техніка (а.с.51). 31 липня 2015 року [PERSON] у приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Рачкової О.А. склав заяву, відповідно до якої відмовився від виховання та утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.9). 04 грудня 2019 року [PERSON] склала пояснювальну записку, згідно якої проти позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] не заперечувала (а.с.47). Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради № 732 від 09 вересня 2020 року було затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її доньки [PERSON] (а.с.44-46). Виконавчим комітетом Марганецької міської ради Дніпропетровської області № 15/20-1306 від 15 жовтня 2020 року було затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] (а.с.59-60). Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради № 733 від 09 вересня 2020 року було затверджено висновок про можливість призначення [PERSON] опікуном [PERSON] (а.с.42-43). Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.164 СК України, батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зокрема, п.п.15.16, роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виховання своєї доньки [PERSON] , [INFO] , а саме: не піклуються про її фізичний і духовних розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають їй доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, суд приходить висновку, що [PERSON] та [PERSON] підлягають позбавленню батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] . Суд вважає також за необхідне роз`яснити відповідачам, що при зміні своєї поведінки та обставин, які були підставою для позбавлення їх батьківських прав, згідно із ст.169 СК України, вони мають право звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.4 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Таким чином, враховуючи ту обставину, що [PERSON] , яка доводиться малолітній [PERSON] бабусею, виявила бажання виховувати дитину, суд приходить до висновку про правомірність призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] , [INFO] . Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від прибутку його матері, батька або у твердій грошовій сумі. Як вбачається з викладених позовних вимог, [PERSON] просить суд стягнути зі [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини кожного щомісяця з усіх видів заробітку та доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує положення ст.182 СК України, позицію сторін та вважає за необхідне стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини у розмірі - 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ст.79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову, на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи. За таких обставин, оскільки позивачка при подачі позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 1 681 грн. 60 коп., дана сума судового збору підлягає стягненню з відповідачів на її користь, з кожного по 840 грн. 80 коп. (а.с.4). На підставі викладеного,

Outcome: partial