Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь з відповідачки [PERSON] грошові кошти за реалізований товар в сумі 6534 гривень та понесені судові витрати в сумі 243 гривень 60 копійок. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені позовні вимоги повністю підтримала і в обґрунтування їх пояснила, що в середині 2011 року між нею і відповідачкою [PERSON] було досягнуто домовленості щодо реалізації належного їй товару в обумовленому асортименті та кількості. Частина товару переданого відповідачці була нею реалізована, а інша частина в квітні 2013 року була повернута, однак грошові кошти за реалізований товар без урахування комісійної плати не були повернуті. Борг не повернутих грошових коштів за реалізований товар становить 3352 гривень. Згодом, [PERSON] взяла ще товар на загальну суму 7534 грн., та в подальшому з цієї суми грошові кошти в розмірі 1000 грн. було повернуто позивачеві, а залишок, у розмірі 6534 грн. [PERSON] зобов'язувалася повернути на протязі двох місяців. Однак на даний час в добровільному порядку вирішити дане питання не можливо, оскільки відповідач ухиляється від свого зобов'язання щодо повернення грошових коштів, тому позивач звернулася до суду для примусового стягнення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та не заперечує проти їх задоволення. Вказує, що дійсно в 2011 році за домовленістю з позивачем взяла під реалізацію належний останній товар на загальну суму понад 3 тисячі гривень. В подальшому на протязі 2012 року також брала товар на реалізацію на суму яка з урахуванням раніше взятого товару становила 7534 гривень. Вказує, що на звернення позивача з приводу повернення грошових коштів за товар повернула [PERSON] частину грошових коштів в сумі 1000 гривень, а решту мала повернути на початку 2013 року. Однак на даний час грошові кошти у неї відсутні та можливості сплатити суму боргу не має. Суд вислухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача, дослідивши надані докази, вважає встановленими наступні факти і відповідні ним правовідносини. Позивач [PERSON] на протязі декількох років займалася підприємницькою діяльністю, а саме роздрібною торгівлею промислових товарів. В середині 2011 року між нею та [PERSON] було досягнуто домовленості, згідно якої відповідачка зобов'язалась за дорученням позивача та за плату реалізувати належний їй промисловий товар в обумовленому між ними асортименті та кількості. Відповідач, прийнятий для реалізації товар частково реалізувала, однак кошти за реалізований товар позивачці не повернула. Борг за реалізований товар становить 3352 гривень. Дані обставини та сума боргу підтверджуються копією розписки від 10.12.2012 року, який підписаний відповідачкою [PERSON]. Згодом, відповідач отримала ще товар, вартість якого з урахуванням раніше отриманого становила 7534 грн., з яких 1000 грн. була повернута [PERSON], та на теперішній час сума боргу складає 6543 грн. Даний факт визнаний як позивачем так і відповідачем, а отже доказування не потребує. Згідно ст.ст.526, 610, 612 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання / неналежне виконання/. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов"язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд оцінивши докази надані позивачкою в обґрунтування заявлених позовних вимог, вважає, що неналежне виконання прийнятих зобов"язань відповідачкою [PERSON] найшло своє підтвердження в судовому засіданні, тому настають наслідки передбачені ст.611 ЦК України, які полягають у відшкодуванні матеріальних збитків. Докази позивача не спростовані відповідачем [PERSON], тому з урахуванням вищезазначеного суд вважає, що заявлений позов законний, обґрунтований і підлягає задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають задоволенню понесені позивачем судові витрати в сумі 243 гривень 60 копійок - сплачений судовий збір. На підставі викладеного і

Outcome: approved