Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заподіяну злочином майнову шкоду в розмірі 10300,00 грн. та 8000,00 грн. моральної шкоди. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 10 жовтня 2013 року в період з 14.00 по 15.10 хв, у [ADDRESS], невідомий викрав велосипед марки «Cube Analog 29", чорно-білого кольору, який йому належав. У зв'язку із цим він звернувся в Галицького РВ із заявою про залучення його як потерпілого внаслідок кримінального правопорушення до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013150050003581 від 11 жовтня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 185 КК України. У ході досудового слідства, [PERSON] подав явку з повинною, визнаючи викрадення велосипеда, що належав йому. А також вказав, що продав його незнайомому чоловікові за 1000,00 грн. 06 червня 2014 року Галицьким районним судом було розглянуто кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України та засуджено на 3 роки позбавлення волі. Завдану йому майнову шкоду під час досудового розслідування та провадження справи в суді йому відшкодовано не було, а подати позовну заяву у нього не було змоги. Таким чином, злочином йому було завдано матеріальної шкоди на суму 10 300 грн., виходячи із ціни велосипеда. Крім того, позивач вказує, що внаслідок винних та неправомірних дій відповідача йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, яких позивач зазнав через втрату свого майна, оскільки тривалий час збирав гроші на придбання даного велосипеда, 2 роки він був змушений працювати по вихідних щоб зібрати гроші на дану покупку. Покликається на те, що після викрадення його велосипеда, йому довелось ходити пішки, це виснажувало його, він отримував моральний дискомфорт від того, що доводилось їздити на громадському транспорті. Також вказує, що він готувався до змагань з велоспорту, де призовим місцям було передбачено матеріальну винагороду, внаслідок вчиненого злочину не зміг прийняти участі у змаганні, що значно пригнітило його морально. Також був змушений відмовитись від поїздки в гори з друзями, що неабияк засмутило його. Вказані вище обставини спричинили ряд негативних наслідків, що призвело до його психічного виснаження, моральних страждань, порушення сну, нервозності та головних болей від перенесеного стресу внаслідок втрати його майна. Позивач оцінює моральну шкоду в розмірі 8000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просила позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, зі згоди представника позивача, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 06 червня 2014 року відповідача [PERSON] було визнано винним за ст. 185 ч.2 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі (а.с.5-12). Як вбачається із вищевказаного вироку, [PERSON], 10 жовтня 2013 року, в обідній період часу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, перебуваючи по [ADDRESS], шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «Cube Analog 29», вартістю 10300,00 грн., який належить [PERSON], чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму. В судовому засіданні встановлено, що завдану позивачу майнову шкоду під час досудового розслідування та провадження справи в суді відшкодовано не було. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи та вищенаведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що заподіяна позивачу майнова шкода підлягає стягнення з відповідача в повному обсязі, оскільки така заподіяна з вини відповідача та станом на день винесення рішення не відшкодована. Крім цього, розмір майнової шкоди підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення вищевказаних статей, а також те, що відповідачем [PERSON] не надано суду жодних заперечень проти позову чи спростування позовних вимог, як в частині стягнення з нього відшкодування майнової, так і в частині відшкодування моральної шкоди, відтак суд бере до уваги пояснення [PERSON] з приводу заподіяння йому моральної шкоди протиправними діями відповідача [PERSON], яка полягала удушевних та фізичних стражданнях, яких позивач зазнав через втрату свого майна, оскільки тривалий час збирав гроші на придбання даного велосипеда, 2 роки був змушений працювати по вихідних, щоб зібрати гроші на дану покупку; після викрадення велосипеда йому довелось ходити пішки, що виснажувало його. Вказані вище обставини, спричинили ряд негативних наслідків, що призвело до його психічного виснаження, моральних страждань, порушення сну, нервозності та головних болів від перенесеного стресу внаслідок втрати його майна. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, однак, не у сумі, яку визначив позивач, а у розмірі 5000,00 грн., яку суд вважає достатньою. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави слід стягнути 551,20 грн. судового збору за позовну вимогу майнового характеру та 551,20 грн. судового збору за позовну вимогу немайнового характеру. На підставі викладеного та

Outcome: approved