Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Орган опіки та піклування Рахівської РДА, діючи в інтересах малолітньої дитини, [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що службою у справах дітей Рахівської РДА розглянуто матеріали щодо стану виконання батьківських обов'язків громадянина [PERSON] щодо своєї дочки [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на обліку служби у справах дітей, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Сім'ю неодноразово відвідували працівники служби у справах дітей спільно з фахівцями соціальної роботи рахівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, працівниками Сектору кримінальної міліції у справах дітей Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області та працівниками навчального закладу. Проводилися профілактично-роз"яснювальні роботи з батьком. Мати малолітньої [PERSON] [INFO] померла. Протягом останніх 8 років, батько вихованням дочки не займався, матеріально не забезпечує, не приймає будь-якої участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини. Життям дитини не цікавиться, і взагалі не згадує про неї. Всі питання щодо виховання вирішувала тітка [PERSON], повністю опікувалася над дитиною, виховувала та утримувала її. Відповідач має на утриманні ще трьох малолітніх дітей, постійного заробітку немає. У зв'язку з наведеним просили позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача Даскало Г.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Заслухавши представника позивача, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959р.), Конвенції ООН про права дитини (1989р.), міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. ст. 150, 164 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Свідоцтвом про народження [PERSON], серії [NUMBER] стверджено, що відповідач, [PERSON] являється останній батьком, а матір'ю записана [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] померла. Встановлено, що малолітня [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, якими є невиконання її батьком [PERSON] своїх батьківських обов'язків. Зокрема останній вихованням дочки не займається, матеріально не забезпечує, не приймає будь-якої участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини. Життям дитини не цікавиться, і взагалі не згадує про неї. Сім'ю відповідача неодноразово відвідували працівники служби у справах дітей спільно з фахівцями соціальної роботи Рахівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, працівниками Сектору кримінальної міліції у справах дітей Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області та працівниками навчального закладу. Проводилися профілактично-роз"яснювальні роботи з батьком. Вихованням та утримання дитини займалася її тітка [PERSON]. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] №03-18/456 від 2 вересня 2014 року, малолітня [PERSON] на даний час перебуває в Закарпатському центрі соціально-психологічної реабілітації для дітей в м. Свалява. При цьому висловлено доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON]. Між тим, встановлено, що відповідач [PERSON] має на утриманні ще трьох малолітніх дітей, постійного заробітку немає, проживає в найманому будинку, такі обставини зокрема стверджені листом служби у справах дітей Іршавської РДА №01-12/216 від 12 червня 2014 року. За роз'ясненнями п., п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками і є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В залежності від конкретної ситуації в сім'ї позбавленню батьківських прав можуть передувати превентивні заходи впливу на батьків (бесіди, попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ, надання сім'ї необхідної допомоги, накладення адміністративної відповідальності), відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав (ст. 170 СКУ). Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків (одного з них). Якщо вони не в змозі розумно керувати своїми діями та вчинками з причини, що від них не залежать (тяжке психічне захворювання, слабоумство, інвалідність тощо), то, за загальним правилом, їх не можна позбавити батьківських прав. Таким чином, наявність вини батьків належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. Судом достеменно встановлено, що превентивні заходи впливу, зазначені вище, на відповідача [PERSON] до позитивного результату не привели, а відтак він не являється інвалідом, психічно хворою чи слабоумною людиною, натомість є особою молодого віку, працездатною, отже очевидна свідома умисна поведінка останнього щодо ухилення від обов'язку належного виховання дитини, тобто не піклування про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, відсутність інтересу її вихованням, не забезпеченням необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявлення інтересу до її внутрішнього світу, що є причиною для позбавлення його батьківських прав. І це, на думку суду, буде відповідати інтересам дитини, з огляду на матеріали справи, які вказують в яких умовах проживала дитина та якого виховання зазнавала. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 гривні.

Outcome: approved