Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 21 квітня 2013 року ним через термінал самообслуговування ПАТ КБ «Приватбанк» було внесено на свій картковий рахунок № [NUMBER] 4000 грн. 21 квітня 2013 року позивачем зроблено переказ грошових коштів в сумі 2445 грн. 10 коп. з карткового рахунку № [NUMBER] на інший картковий рахунок. 23 квітня 2013 року позивачем проведена оплата товару в магазині «Варус» на суму 73 грн. 25 коп., після чого залишок на картковому рахунку № [NUMBER] складає 1542,59 грн. 24 квітня 2013 року з вказаного карткового рахунку було безпідставно списано грошові кошти в сумі 1542 грн. 59 коп. на погашення кредиту за договором № б/н від 13 жовтня 2005 року. 09 грудня 2013 року через термінал самообслуговування на вказаний картковий рахунок позивачем було внесено 2500 грн., які в подальшому були безпідставно списані відповідно до умов кредитного договору. Позивач розпорядження на списання грошових коштів з його рахунку банку не надавав, грошові кошти з карткового рахунку списані безпідставно. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 4042, 59 грн. та 5000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що станом на 09 грудня 2013 року за позивачем рахується прострочена заборгованість за кредитним договором, що призвело до списання грошових коштів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено в судовому засіданні, 13 жовтня 2005 року на підставі письмової заяви [PERSON] між сторонами укладено кредитний договір, за яким банк відкрив позивачу картковий рахунок та видав кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 5 000 грн. зі сплатою базової процентної ставки 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Вказаний договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положення ст. 627 ЦК України встановлюють, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди. Відповідно до п.4.6 Умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку списання грошових коштів із своїх рахунків, у валюті кредиту або у валюті, відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів не наданих у кредит, у межах сум, які підлягають сплаті банку за заявою та цими умовами, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у випадку настання строку платежів по іншим договором клієнта в розмірі, встановленому цими договорами, в межах платіжного ліміту картрахунку. Банк проводить списання коштів у грошовій одиниці України з рахунку клієнта в розмірі еквівалентном сумі заборгованості по договору. При укладенні договору позивач погодився на умови про надання кредиту як такі, що його влаштовували. На момент укладення вказаного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін. Відповідно до ч.2 ст. 1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках встановлених договором між банком і клієнтом. Пунктом 26.1 ст. 26 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платник при укладенні договорів із банком має право передбачати договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Відповідно до п.5.2 Правил користування платіжною картою передбачено право банку погашати кредит шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору. Таким чином суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення коштів, оскільки дії відповідача щодо списання грошових коштів з карткового рахунку було обумовлено укладеним між сторонами кредитним договором, в зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону і не знайшли свого об'єктивного підтвердження вході судового засідання. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору". Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.2). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. З огляду на те, що неправомірні дії з боку відповідача і вина останнього в судовому засіданні не доведена, вимоги позивача щодо відшкодування йому моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed