Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача борг за надану теплову енергію в сумі 86 394, 97 грн. та судові витрати в розмірі 2102 грн. Представник позивача надав до суду заяву, якою просить судове засідання проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена рекомендованими листами, направленими за адресою реєстрації особи та які повернулися до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання, що розцінюється судом як небажання особи отримувати судові виклики. Ухвалою суду від 15 квітня 2020року відкрито спрощенепозовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства «Теплоененергетик» до [PERSON] про стягнення боргу за отриману послугу з централізованого теплопостачання. Згідно ст.280 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Статтею 13 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" централізоване опалення віднесено до комунальних послуг. Відповідно до ст.24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача є, зокрема, своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання. Статтею 19 цього Закону передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Судом встановлено, що [PERSON] мешкаєза адресою: [ADDRESS] ,що підтверджується довідкою № 6831 від 06.12.2019 року КП «ЖЕО» № 1МРМК»(а.с.6), а відтак є споживачем теплової енергії, яку надає КП «Теплоененергетик». В зв`язку з чим заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2009 по 28.02.2020 року становить 59 146,77 грн. Згідно статті 162 Житлового кодексу України, власник квартири зобов`язаний оплачувати всі комунальні платежі вчасно. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, крім іншого є: договори та інші правочини. Цивільні права особа здійснює та виконую є у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ст. ст. 13, 14 ЦК України). Згідно п.2 ч.2 ст. 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (Надалі - ЗУ № 2189-VIII) Виконавець зобов`язаний: підготувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Відносини повинні здійснюватися виключно на договірних засадах, в ст. 7 ч. 2 п. 1 ЗУ № 2189-VIII зазначено що, споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Згідно ч. 1 ст.9 даного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Проте відповідач не звертався до КП «Теплоенергетик» з метою укласти письмовий договір. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у справа № 638/11034/15-й (постанова 10 грудня 2018 року) та Верховний Суд України у справі № 6-2951цс15, (постанова від 20.04.2016). Зі свого боку позивач договірні зобов`язання виконує в повному обсязі, у відповідності до вимог чинного законодавства України. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання щодо своєчасності плати за отримані послуги належним чином не виконує, чим порушує вимоги статті 526 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності ж до статті 525 Цивільного кодексу України -односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три відсотки річних від простроченої суми. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання. У відповідності до п. 31 Правил у разі несвоєчасного внесення споживачем платежів за надані послуги виконавець має право нарахувати пеню у розмірі, встановленому законом та договором. Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житло-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Крім того, на підставі ст.ст. 549, 625 ЦК України, боржнику який прострочив виконання боргового зобов`язання, вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних, а саме: до основного боргу(за тепло) інфляційні витрати в сумі - 19 324,60 грн., 3% річних від простроченої суми - 5 758,83 грн., пеню в розмірі - 2 164,77 грн.(а.с.8-11). На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved