Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БМП Планета-Міст» про стягнення належних працівнику при звільненні сум, середнього заробітку за час затримки розрахунку, а також моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивував тим, що він, [PERSON] з 16.06.2012 р. по 16.10.2012 р. працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «БМП Планета-Міст» монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 4-го розряду. За весь час роботи підприємство нараховувало, але не виплачувало позивачу заробітну плату та інші виплати. З 17.10.2012 р. [PERSON] звільнився з роботи за власним бажанням, оскільки не бажав більше працювати безоплатно. Відповідач при звільненні не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі та навіть не повідомив її розмір. На вимогу [PERSON] в день звільнення та отримання трудової книжки (16.10.2012 р.) виплатити йому заборгованість, відповідач відповів відмовою, пославшись на відсутність у нього коштів. Послідуючі усні та письмові неодноразові звернення позивача до відповідача після звільнення з вимогою виплатити заборгованість по заробітній платі, а також надати довідку про розмір цієї заборгованості ТОВ «МБП Планета-Міст» ігнорує. [PERSON] намагався в досудовому порядку вирішити питання про погашення відповідачем заборгованості по заробітній платі. Зокрема, звертався зі скаргою до Держаної інспекції України з питань праці. Проте листом цієї Інспекції від 14.10.2013 р. його повідомлено про те, що перевіркою підприємства встановлено порушення законодавства про працю, його керівнику внесено припис про усунення порушень законодавства про працю та матеріали направлені до ГУ МВС України у м. Києві для відповідного реагування. Проте заробітна плата йому виплачена так і не була. На письмове звернення позивача до податкових органів з запитом про надання інформації про розмір заборгованості відповідача по зарплаті, [PERSON] було отримано лист Ірпінської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області від 29.09.2014р. № 3282/Г/26-55-17-05, з якого вбачається, що відповідач є боржником зі сплати єдиного соціального внеску., проте відомостей щодо розміру заборгованості не повідомлено. Оскільки позивачу не вдалось отримати від відповідача та контролюючих органів відомості про розмір заборгованості по заробітній платі, це розмір визначається ним самостійно на підставі довідки форми ОК-5 з Пенсійного Фонду України та розрахункових листків відповідача. Згідно розрахунку, що додається до позову, розмір заборгованості відповідача перед позивачем по зарплаті та іншим виплатам становить 15 029,25грн. Відповідно до розрахунку, середній (середньоденний) заробіток [PERSON] складає 174.90 грн. Таким чином, відповідач має сплатити позивачу середній заробіток за увесь час затримки розрахунку при звільненні, а саме - за наступного дня за днем звільнення до дати ухвалення судового рішення. Відшкодування середнього заробітку на підставі ст.117 КЗпП України визначається позивачем за період з 17.10.2012р. (наступного дня за днем звільнення) по дату підписання цієї позовної заяви (22.10.2014р.), розмір якого, згідно розрахунку, що додається, становить 88499,40 грн. В подальшому ним було подано заяву про збільшення позовних вимог до 92 522,10 грн., у відповідності до кількості робочих днів прострочення розрахунку при звільненні та розміру середньоденного заробітку позивача. Оскільки відповідач протягом двох років (з 17.10.2012 р. по день звернення до суд) не виплачує належні [PERSON] при звільненні кошти, то ця обставина призвела до його моральних страждань, які були викликані переживаннями стосовно його неможливості прогодувати себе та свою сім'ю, напруженими стосунками в сім'ї, що виникли з підстав неспроможності позивача забезпечити родину матеріально, що вимагало від нього вжиття додаткових заходів та зусиль організації свого життя, зокрема, він був вимушений позичати гроші у родичів, друзів та сторонніх осіб, що для [PERSON] є украй принизливим. Тому він вимушений звернутися до суду з метою захисту порушених відповідачем прав, що також пов'язано для нього з душевними переживаннями та моральним напруженням. На думку позивача з ТОВ «БМП Планета-Міст» підлягає стягненню на його користь моральна шкода в сумі 5000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча вчасно і належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак надав на адресу суду заяву в якій позов підтримав повністю, з урахуванням своєї заяви про збільшення позовних вимог, прохав його задовольнити і провести розгляд за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча вчасно і належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до ст. 224-226 ЦПК України Суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 16.06.2012 р. по 16.10.2012 р. працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «БМП Планета-Міст» монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 4-го розряду. За весь час роботи підприємство нараховувало, але не виплачувало позивачу заробітну плату та інші виплати. З 17.10.2012 р. [PERSON] звільнився з роботи за власним бажанням, оскільки не бажав більше працювати безоплатно. Відповідач при звільненні не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі. На вимогу [PERSON] в день звільнення та отримання трудової книжки (16.10.2012 р.) виплатити йому заборгованість, відповідач відповів відмовою, пославшись на відсутність у нього коштів. Послідуючі усні та письмові неодноразові звернення позивача до відповідача після звільнення з вимогою виплатити заборгованість по заробітній платі, а також надати довідку про розмір цієї заборгованості ТОВ «МБП Планета-Міст» ігнорує. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно вимог ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у встановлені законодавством строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено судом, відповідачем в день звільнення розрахунок з позивачем проведено не було, а отже, вимоги в частині стягнення з відповідача всіх сум, що належать йому при звільненні підлягають задоволенню. Оскільки з позивачем повного розрахунку з відповідачем проведено не було, періодом затримки розрахунку при звільненні є період з 17.10.2012 року (наступний день за днем звільнення) по 22.10. 2014 року, тобто, два роки. Середній заробіток позивача судом обраховується виходячи з його заробітку, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 „Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати". Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з розрахунків по заробітній платі за липень-серпень 2012 року, середньоденна заробітна плата позивача за цей період становить 174,90 грн. Відповідно, виходячи з загальної кількості робочих днів в продовж яких розрахунок так і не було проведено загальна сума заборгованості ТОВ «БМП Планета-Міст» перед позивачем, справі становить 92 522,10 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума 92 522,10 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. З приводу позовних вимог позивача про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в наслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди, відповідно до роз'яснень, які містяться в п.9 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», то він залежить від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачу внаслідок невиплати належних грошових сум заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях, втраті нормальних життєвих зв'язків, чим було порушено звичайний спосіб його життя та привело до постійних моральних страждань і потребувало додаткових зусиль з боку [PERSON] для організації свого життя. Враховуючи наведене, понесену позивачем моральну шкоду суд, виходячи з засад розумності, справедливості та виваженості, оцінює в 2500 грн., і вважає за необхідне стягнути її з відповідача. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору 1319,11 грн. ( 1075,51+243,60 грн.).

Outcome: partial