overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

В листопаді місяці 2016 року заявник звернувся до суду з даною заявою та пояснив, що 04 вересня 1979 року був прийнятий в Тихоокеанський океанологічний інститут ДВНЦ АН СССР на посаду стажера-дослідника відділу оптики океана і атмосфери, про що були зроблені записи в його трудовій книжці. В період часу з 07.09.1979 року по 11.01.2011 року заявник працював на різних роботах в підприємствах та організаціях різних форм власності про, що також були зроблені записи в трудовій книжці АТ-1 № 5542505 від 04 вересня 1979 року. Зарахування періоду роботи до пенсійного стажу потребує встановлення факту належності правовстановлюючого документу, так як в трудовій книжці АТ-1 № 5542505 від 04 вересня 1979 року було помилково записана дата його народження - 25 листопада 1956 року, що згідно паспорту громадянина України серії ВЕ 533496 від 16 жовтня 2001 року, дата його народження - 25 грудня 1956 року. Дана помилка перешкоджає заявнику, оформити пенсію за віком, що і спонукало його звернутись до суду з відповідною заявою. В судове засідання заявник, подав клопотання розглянути справу без його участі та просить задовольнити подану ним заяву. Заінтеренсована особа, тобто Управління Пенсійного фонду України в Чорнобаївському районі, подала клопотання з проханням розглянути наявну заяву без участі їх представника та не заперечує відносно її задоволення тому суд у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України проводив розгляд справи без участі даних осіб та здійснення звукозапису. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що клопотання заявника підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Змістом п.1 та 4 ч.1 ст.256 ЦПК України визначено можливість розгляду справ в судовому порядку пов"язаних з встановленням фактів на підставі доданих до матеріалів заяви доказів. У відповідності ж до наявних пояснень в заяві заявника та записів в належному йому паспорті серії ВЕ 533496 виданого 16 жовтня 2001 року Ворошиловським РВ УМВС підтверджено факт дати його народження, а саме 25 грудня 1956 року Факт трудової діяльності в Тихоокеанському океанологічному інституті ДВНЦ АН СССР на посаді стажера-дослідника відділу оптики океана і атмосфери стверджується записом в трудовій книжці АТ-1 № 5542505 від 04 вересня 1979 року, дипломом Г-1 № 672827 виданим 18.06.1979 року та науковою працею, з його ініціалами, зареєстрованої в Академії наук колишнього СССР Дальносхідного наукового центру Тихоокеанського океаноологічного інституту.. Таким чином суд вважає, що в судовому засіданні встановлено факт належності правоустановчого документа тому суд ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

В листопаді місяці 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 17 жовтня 2014 року вона уклала з відповідачем шлюб, зареєстрований у міському відділі державної реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 1103 від 17.10.2014 року. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Подружнє життя не складається, сторони втратили почуття кохання один до одного проживають з липня 2016 року окремо та мають різні погляди на сімейне життя. Спір про поділ майна відсутній. Подальше проживання разом суперечить спільним інтересам сторін, в звязку з чим позивачка звернулась до суду, підтримала позовні вимоги, просила задоволити, розглянувши справу без її участі та залишити їй прізвище набуте при укладенні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з"явився, позов визнав про, що подав відповідну заяву та просив розглядати справу без його участі, тому суд проводив розгляд справи без здійснення звукозапису у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення із наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Змістом ст.ст. 110 та 112 СК України визначено можливість розірвання шлюбу в судовому порядку за заявою однієї з сторін, в разі неможливості його подальшого збереження. В даному випадку, сторонами втрачено почуття кохання, а сам шлюб носить формальний характер, спір про поділ майна відсутній. Сторони подружніх стосунків не підтримують, відновлювати подружні стосунки позивач не бажає так, як це шкодить її інтересам, що являється підставою для задоволення позову . У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 551,20 грн. судового збору. Приймаючи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

В ллистопаді 2015 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, просила суд розірвати шлюб, укладений 11 червня 2010 році в Жовтневом відділі РАЦСу Криворізького міського управління юстиції, посилаючись на наступні обставини, що зареєструвавши шлюб не змогли створити міцну сімю, оскільки різні погляди на життя створювали непорозуміння та сварки. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обємі. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав. Допитавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 червня 2010 року у Жовтневому відділі РАЦСу Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що здійснено відповідний актовий запис № 281. Від шлюбних відносин сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом сімейні відносини сторони не підтримують протягом року, спільне господарство не ведуть. Відповідно до частини 3 ст. 105 СК України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Окрім того, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд може постановити рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімя сторін розпалась, зберегти її не можливо. Судом прийнято до уваги, що відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

В лютому 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Маршинецької сільради про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла його бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на ? частину домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS]. При житті спадкодавець заповіла йому своє майно. Однак, із-за своєї юридичної необізнаності, він пропустив строк для прийняття спадщини. Просив суд надати додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позов і просив суд задовольнити його. Представник відповідача, в судове засідання не з"явився, надавши суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутності та про те, що позов визнає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи судом встановлено, дійсно [PERSON], яка померла [INFO], при житті заповіла позивачу своє майно. Після її смерті позивач із-за своєї юридичної необізнаності не звернувся своєчасно із заявою до нотаріуса про оформлення спадщини. За таких обставин, суд вважає, що позивач з поважних причин не звернувся із заявою до нотаріуса про оформлення спадщини, у зв'язку з чим, йому можливо надати додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

В лютому 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Тарасовецької сільради про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла його матір [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельний та майновий паї, грошові вклади. При житті спадкодавець заповіла йому своє майно. Однак, із-за своєї юридичної необізнаності, він пропустив строк для прийняття спадщини. Просив суд надати додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позов і просив суд задовольнити його. Представник відповідача, в судове засідання не з"явився, надавши суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутності та про те, що позов визнає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи судом встановлено, дійсно [PERSON], яка померла [INFO], була матерю позивача та при житті заповіла йому своє майно. Після її смерті позивач із-за своєї юридичної необізнаності не звернувся своєчасно із заявою до нотаріуса про оформлення спадщини. За таких обставин, суд вважає, що позивач з поважних причин не звернувся із заявою до нотаріуса про оформлення спадщини, у зв'язку з чим, йому можливо надати додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

В лютому 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Маршинецької сільради про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла її бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на нерухоме майно. При житті спадкодавець заповіла їй все своє майно. Однак, із-за своєї юридичної необізнаності, вона пропустила строк для прийняття спадщини. Просила суд надати додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позов і просила суд задовольнити її вимоги. Представник відповідача, в судове засідання не з"явився, надавши суду заяву в якій позов визнає та просить розглянути справу у його відсутності. Суд, вислухавши позивачку, її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, дійсно [PERSON], яка померла [INFO], при житті заповіла позивачці своє майно. Після її смерті позивачка із-за своєї юридичної необізнаності не звернулася своєчасно із заявою до нотаріуса про оформлення спадщини. За таких обставин, суд вважає, що позивачка з поважних причин не звернулася із заявою до нотаріуса про оформлення спадщини, у зв'язку з чим, їй можливо надати додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

В лютому 2010 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Топорівської сільради про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла їх матір [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS]. При житті спадкодавець заповіла їм своє майно. Однак, із-за своєї юридичної необізнаності, вони пропустили строк для прийняття спадщини. Просили суд надати додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивачки повністю підтримали позов і просили суд задовольнити його. Представник відповідача, в судове засідання не з"явився, надавши суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутності та про те, що позов визнає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи судом встановлено, дійсно [PERSON], яка померла [INFO], при житті заповіла позивачкам своє майно. Після її смерті позивачки із-за своєї юридичної необізнаності не звернулися своєчасно із заявою до нотаріуса про оформлення спадщини. За таких обставин, суд вважає, що позивачки з поважних причин не звернулися із заявою до нотаріуса про оформлення спадщини, у зв'язку з чим, їм можливо надати додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

В лютому 2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором поставки, посилаючись на те, що 21 січня 2010 року між ним та відповідачем був складений договір на поставку будівельних матеріалів, відповідно до якого ним було доставлено відповідачу 22 тони мармурової крихти на суму 17600 грн. та обрізну дошку природної сушки в кількості 10 метрів кубічних на суму 54000 грн.. У зв"язку з тим, що відповідач у добровільному порядку не оплачує вартість отриманих товарів, просив стягнути в примусовому порядку заборгованість в сумі 71000 грн., а також судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором поставки в розмірі 71600 грн.. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з»явився, без поважних для суду причин. Суд зі згоди представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно 21 січня 2010 року між сторонами був складений письмовий договір поставки, відповідно до якого позивач зобов'язався поставити, а відповідач прийняти й оплатити товар у вигляді мармурової крихти у кількості 22 тон та дубової обрізної сухої дошки в кількості 10 метрів кубічних різної довжини. Пунктом 2.1. вказаного договору передбачено, що ціна однієї тони мармурової крихти складає 800 грн., одного кубічного метра дошки - 5600 грн., загальна вартість товару за договором складає 71600 грн., а згідно п. 5.1. договору відповідач зобов'язаний сплатити позивачу за поставлений товар не пізніше тридцяти календарних днів з моменту отримання товару у власність. Відповідно до письмової розписки відповідача від 28 січня 2010 року, він отримав від позивача матеріли вказані у договорі від 21 січня 2010 року в повному обсязі. Будь-яких претензій щодо отриманого товару, відповідач у даній розписки не виклав. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а згідно вимогам ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Приймаючи до уваги, що відповідач порушив свої зобов'язання щодо оплати позивачу вартості отриманого товару у строки передбачені договором поставки, складеного між ними 21 січня 2010 року та на даний час у добровільному порядку вартість отриманого товару не оплатив, суд вважає, що суму заборгованості за вказаним договором слід стягнути з нього на користь позивача в примусовому порядку. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати по справі. На підставі ст. ст. 525, 526, 611, 655, 712 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

В лютому 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідачка є матерю їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка перебуває на його утриманні. В даний час вони спільно не проживають, оскільки розірвали шлюб, відповідачка не приймає участь у вихованні дитини та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просив стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 400 грн. щомісяця. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просівши суд задовольнити позов. Відповідачка будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з"явилась, без поважних для суду причин. Суд зі згоди позивача ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно відповідачка є матерю неповнолітньої [PERSON], яка перебуває на утриманні позивача. Дитина на диспансерному обліку в лікарні не перебуває. Сторони подружніх відносин не підтримують. Відповідачка як матір зобов'язана приймати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини. Враховуючи, що не має чіткого встановленого доходу відповідачки, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з неї на утримання неповнолітньої дитини, в твердій грошовій сумі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

В лютому 2014 р. заявниця звернулася з даною заявою, в якій вказала, що [INFO] померла її мати- [PERSON]. Їй належали на праві власності земельні ділянки. Проте заявниця не може на даний момент оформити право власності на спадкове майно, оскільки у державному акті на право приватної власності на землю ІФ № 07-12-2/000080 та державному акті на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 827239 є розбіжності запису прізвища- вказано «[PERSON]» замість вірно- «[PERSON]». Просить встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючих документі- державного акту на право приватної власності на землю та державного акту на право власності на земельну ділянку. Заявниця в судове засідання не зявилась, подала до суду письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі, подану заяву підтримала. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з"явилася, подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечили. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання не проводилося. Дослідивши докази, на які заявнця посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає що заяву слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що 13 червня 1996 року видано державний акт на право приватної власності на землю ІФ № 07-12-2/000080, згідно якого земельна ділянка належить [PERSON]. 19 вересня 2008 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 827239, згідно якого земельна ділянка належить [PERSON]. Проте у вищевказаному документі прізвище власника вказано невірно, правильно повинно бути «[PERSON]». Наведене стверджуєтся: копією свідоцтва про народження заявниці, копією свідоцтва про смерть [PERSON] Встановлення даного факту [PERSON] необхідно для оформлення спадщини. На підставі ст. 256, 257, 259 ЦПК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказав, що 08 серпня 1994 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у виконкомі Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області, актовий запис за №73. В шлюбі неповнолітніх дітей не мають. Вказав, що сімейне життя не склалось через розбіжність поглядів та відсутність любові і взаємної поваги. Подружні стосунки припинено, спільного господарства не ведуть більше двох років. Оскільки він проживає з іншою жінкою, вважає неможливим збереження сім'ї з відповідачкою. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнала, пояснила, що з березня минулого року вони з позивачем проживають окремо, зберегти сім'ю неможливо. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 1994 року, шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області, актовий запис за № 73. В шлюбі неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають з березня 2013 року, подружні відносини не підтримують, позивач вважає неможливим поновлення подружніх стосунків, відповідач позов визнала, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача.

Outcome: approved