Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» грошову суму у розмірі 50000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті травмування на виробництві. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] в період часу 08.11.2017 року до 07.08.2019 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Шахтобудівельна компанія», працював на посадах проходчика, помічника начальника дільниці, звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Робота на підприємстві є небезпечною та шкідливою для здоров`я, оскільки це постійний контакт із шкідливими речовинами, пилом та контрастними температурами. Здійснення такої трудової діяльності створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров`ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. Під час виконання трудових обов`язків 13 квітня 2019 року з [PERSON] стався нещасний випадок, а саме при виконанні робіт з цементації купольної частини сполучення вентиляційного стволу при переміщенні конструкції полка сталося руйнування елементів перекриття на каркасі самовідривної опалубки, в результаті чого позивач впав з висоти 6-8 метрів разом з перекриттям, насосом та діжкою для цементного розчину через отвір до зумпової частини стволу. Внаслідок травмування позивач отримав множину поєднану травму тіла, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забиті рани волохатої частини голови, забої, садна грудної клітини, поперекової ділянки, лівого колінного суглобу, правої ступні. За результатами медичного освідчення в міжрайонній медико-соціальній експертній комісії 05.08.2020 року позивачу встановлено втрату працездатності на 50 % за трудовим каліцтвом при обставинах вказаного нещасного випадку, встановлено третю групу інвалідності. Внаслідок зазначеного пошкодження здоров`я, унаслідок фізичної дії небезпечних і шкідливих умов праці (робота в шахті), в результаті отримання каліцтва позивачу заподіяно моральну шкоду. Моральна шкода, згідно позовної заяви, полягає в тому, що [PERSON] втратив професійну працездатність на 50 %, має серйозні порушення здоров`я із стійкими розладами функцій організму (систематичне нездужання і послаблення, відчуття сильного головного болю), обумовленими наслідками трудового травмування, все це призвело до порушення звичного способу його життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення його нормальних життєвих зв`язків; позивач вимушений тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ, неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров`я, потребує реабілітаційного лікування; позивач відчуває тривогу перед майбутнім, має критичне відношення до себе як до неповноцінного громадянина в трудовому та соціальному відношенні. Моральну шкоду оцінює у розмірі 50000,00 гривень (а.с. 1-6). Ухвалою суду від 24.09.2019 року за позовною заявою [PERSON] до ТОВ «Шахтобудівельна компанія» відкрито провадження, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення; розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України (а.с. 49). 18.11.2019 року ТОВ «Шахтобудівельна компанія» на позовну заяву, в порядку ст. 278 ЦПК України, подано відзив, з викладенням наступних заперечень проти заявлених [PERSON] вимог. Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки позивачем не надано доказів наявності протиправних дій (поведінки) відповідача, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з втратою 50 % професійної працездатності, чим викликано моральні страждання. Так, при розслідуванні причин групового нещасного випадку, що стався 13.04.2019 року в Акті за формою Н-1/ П зафіксовано, що [PERSON] , займаючи посаду помічника начальника гірничопрохідницької дільниці № 1ВСП «Гірниче управління» здійснював керування роботою, і в його посадові обов`язки безпосередньо входило здійснення постійного контролю над додержанням встановлених технологічних режимів, норм, вимог охорони праці та техніки безпеки. Позивач грубо порушив п. п. 12 глави 5 розділу ІV, пункт 23 глави 3 розділу V «Правил безпеки у вугільних шахтах» (затвердж. наказом Державного комітету з промислової безпеки, охорони праці і гірничому нагляді № 62 від 22.03.2010 р.), п. 1.13 «Правил охорони праці при виконанні робіт на висоті» (затвердж. наказом комітету з промислової безпеки, охорони праці і гірничого нагляду № 62 від 27.03.2007 р.), п. 2.1, 2.4 Посадової інструкції начальника (заступника, помічника) дільниці ВСП «Гірниче управління» ТОВ «Шахтобудівельна компанія» (затвердж. 22.04.2016 року генеральним директором товариства). За таких обставин, відповідач вважає, що [PERSON] сприяв своїми діями настанню нещасного випадку, та внаслідок невиконання інструкції та своєї халатності до посадових обов`язків позивач наражав на небезпеку не лише на себе, а й інших робітників, що призвело до настання тяжких наслідків - загибелі прохідника [PERSON] , [INFO] . Позивач не висловив своєї незгоди з висновками комісії про обставини, причини нещасного випадку, в тому числі і щодо його безпосередньої, прямої провини, які зазначені в Акті розслідування нещасного випадку та не порушив в порядку ч. 2 ст. 22 Закону України питання про проведення розслідування нещасного випадку органом державного нагляду по охороні праці. ТОВ «Шахтобудівельна компанія» ґрунтує позицію по справі тим, що підприємством не порушувало законні права позивача, тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 237-1 КЗпП України. Увагу суду акцентовано також на тому, що на теперішній час проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 12019050410000811 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України за фактом недотримання правил безпеки при виконанні робіт з підвищеною небезпекою, що призвело до загибелі людини, та саме слідством буде встановлено осіб, винних у настанні нещасного випадку. Також відповідач просить суд при розгляді справи врахувати, що відповідно до висновку по важності виробничих травм № 1461/5 від 04.07.2019 року встановлено, що отримані пошкодження [PERSON] не відносяться до числа тяжких виробничих травм, при цьому довідка медико-соціальної експертної комісії з встановленням дати чергового переогляду позивача 05.08.2020 року свідчить про високу ймовірність одужання (а.с. 57-60). 28 січня 2020 року ТОВ «Шахтобудівельна компанія» до справи долучено додаткові пояснення, в яких увага суду акцентується на тому, що саме [PERSON] міг попередити настання нещасного випадку зі смертельним наслідком за умови додержання Правил безпеки у вугільних шахтах та добросовісного виконання посадових обов`язків. Позивачу необхідно було перевірити безпеку полку перекриття (його кріплення, видати вказівки на усунення недоліків) та не допускати находження людей на корпусі самовідривної опалубки під час його переміщення по стволу. Таким чином, відповідач вважає, що з урахуванням наявності у діях [PERSON] вини щодо порушення правил безпеки у вугільних шахтах та невиконання посадових обов`язків, внаслідок яких (причинно-наслідковий зв`язок) іншим працівникам було завдано майнову або моральну шкоду, позивач має нести цивільно-правову відповідальність щодо відшкодування шкоди на загальних підставах, зокрема, застосовуючи положення статті 1166 ЦК України. Нещасний випадок не пов`язаний з несподіваною дією джерела підвищеної небезпеки у вигляді підземних робіт, а стався з причини порушення правил безпеки під час виконання робіт на виробництві, тобто [PERSON] проявлено недбалість, через яку загинула людина та травмований сам позивач, тобто постраждала особа співпадає з винною особою. З огляду вказаного, відповідач просить застосувати до спірних відносин правовий висновок, викладений в постанові Верховного суду від 20.11.2019 року у справі № 296/2509-16-ц, за яким власник джерела підвищеної небезпеки отримав матеріальну шкоду від потерпілої фізичної особи на підставі статті 1166 ЦК України, хоча потерпіла особа має право відшкодування за статтею 1187 ЦК України за рахунок власника джерела. За таких обставин, відповідач просить відмовити в позові (а.с. 113). 17.10.2019 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на позовну заяву подано письмові пояснення з наданням відомостей, що [PERSON] перебуває на обліку Фонду, Мирноградським відділенням 23.08.2019 року було виплачено позивачу одноразову допомогу у разі встановлення стійкої втрати працездатності в розмірі 8529,75 гривень та призначено щомісячну страхову виплату в розмірі 15327,15 гривень (а.с. 51). Позиції сторін по справі підтримано безпосередньо в судовому засіданні. Позивач [PERSON] надав пояснення аналогічно письмово викладеним в позовній заяві, просить вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки грошова сума у розмірі 50000,00 гривень компенсує невелику кількість завданих моральних страждань (відчуття фізичного та душевного болю). Представник відповідача ТОВ «Шахтобудівельна компанія» Ковальова О.С. (уповноважена довіреністю) заперечувала проти позову, просить ухвалити рішення з урахуванням долучених до матеріалів справи відзиву та додаткових письмових пояснень. Представник третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Пупченко А.В. (уповноважена довіреністю) надала заяву про розгляд справи в її відсутність, ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. [PERSON] перебував в трудових відносинах з ТОВ «Шахтобудівельна компанія»: - з 08.11.2017 року по 30.05.2018 року - прохідник 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах; - з 30.05.2018 року по 07.08.2019 року - помічник начальника дільниці підземного гірничо-прохідної дільниці; звільнений відповідно до ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (відомості підтверджено копією трудової книжки - а.с. 10-13). 13 квітня 2019 року з [PERSON] під час виконання ним трудових обов`язків стався нещасний випадок. Згідно ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактору чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть. З Акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку гострого професійного захворювання (отруєння), аварії від 11.07.2019 року за формою Н-1/П (п. 4) вбачається, що 13.04.2019 року у період з 00:10 години до 00:40 години в нарядній підземної гірничопрохідницької дільниці № 1 ВСП «Гірниче управління» ТОВ «Шахтобудівельна компанія» помічник начальника дільниці [PERSON] видав робітникам наряд на виконання робіт у виробках вентиляційного та повітряподавального стволів, зокрема, [PERSON] , [PERSON] мали здійснювати цементацію (упрочнення) бетонного кріплення кутоподібного сполучення ВС № 3 з горизонтом 980 м; після отримання наряду робітники переодягнулися в робочий одяг, отримали необхідні засоби індивідуального захисту та направилися на місце виконання наряду; приблизно о 02:10 годині [PERSON] , [PERSON] завантажили у бадю підйому № 2 необхідну кількість цементу для упрочнення бетонного кріплення та разом з [PERSON] та гірничим майстром [PERSON] спустилися в шахту; [PERSON] залишаючись на перекритті опалубки приступив до підготовки насосної установки в робочий стан, після чого разом з Куліковим здійснили монтування гнучкого трубопроводу подачі цементного розчину насосною установкою до пакерів (пристрій для подачі розчину в свердловину за бетонне кріплення стволу); о 06:20 годині цементний розчин був повністю використаний, після чого робітники промили водою насосну установку та гнучкий трубопровід подачі розчину і підготовили устаткування до наступного циклу цементації; о 06:30 годині до перекриття змонтованого на каркасі опалубки на баді прибув [PERSON] , перевірив об`єм та якість виконаних робіт з цементації закріпного простору стволу, після чого вирішив вирівняти полок, який мав незначний перекіс в горизонтальній площі; [PERSON] голосовим сигналом дав команду на вирівнювання полку шляхом переміщення провідників № 2 та № 3 у синхронному режимі; [PERSON] знаходився безпосередньо біля насосної установки НБ-32, яка була встановлена на третьому сегменті перекриття опалубки ближче до 4 провідника, [PERSON] знаходився на відстані 1-1,5 м від [PERSON] на другому сегменті перекриття ближче до 2 провідника, [PERSON] знаходився біля 3 провідника, за який був зафіксований запобіжним поясом; о 06:40 годині [PERSON] голосовим сигналом подав команду на синхронне спускання по стволу другого та третього канатних провідників; в зв`язку з тим, що з електричної схеми управління запобіжними гальмами прохідницьких лебідок ПЛП-25Б № 2 та № 3 були виключені котушки соленоїда (знаходилися в несправному стані), розгальмування запобіжних гальм виконувалось попередньо шляхом примусового підняття соленоїда вручну; після проведення електрослюсарем [PERSON] певних маніпуляцій на пульті дистанційного управління діюча напруга була подана на комутаційні апарати включення електроприводів прохідницьких лебідок, після чого канатні провідники почали рух вверх; [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які в цей час знаходилися на полку, змонтованому на каркасі опалубки, побачили, що провідникові канати почали рух не за наданою командою « Вниз », а переміщалися вгору, вони відразу почали подавати голосову команду « Стоп » на прохідницький полок [PERSON] , який в свою чергу почав подавати електричні сигнали стволовій поверхні [PERSON] , але рух канатних провідників № 2 та № 3 вгору продовжувався; команда «стоп» електричною сигналізацією не була виконана, [PERSON] почав надавати команду «стоп» за допомогою селекторного зв`язку; голосові команди на зупинку лебідок по селекторному зв`язку також не сприймалися [PERSON] ; [PERSON] спробував застосувати аварійну кулепу з метою зняття електропостачання з розподільчого пункту, що живить електроприводи лебідки, декілька разів доклав значні зусилля на трос аварійної кулепи, але у зв`язку з несправним технічним станом аварійної кулепи відключення електропостачання не відбулось (експертне дослідження); за цей проміжок часу (35 - 40 секунд) кут перекосу конструкції полка, змонтованого на каркасі опалубки склав приблизно 30 градусів в горизонтальній площині між провідниками, в результаті чого сталося руйнування елементів перекриття на каркасі самовідривної опалубки - два внутрішніх (центральних) сегменти перекриттря опалубки, на яких розташовувались [PERSON] , [PERSON] , а також був розміщений нанос та діжка для проготування цементного розчину почали зсовуватися вниз з каркасу опалубки на сторону перекосу, так як вони не були скріплені між собою болтовим з`єднанням, а з каркасом опалубки - за допомогою спеціальних хомітув; похідник [PERSON] схопився руками за провідник та утримувався на ньому; [PERSON] та [PERSON] , які в цей час знаходилися на центральних сегментах перекриття каркасу опалубки почали зсовуватися разом з перекриттям з каркасу опалубки; коли підйом рухомих провідників досяг критичного значення, два центральних сегмента перекриття вийшли з опори верхнього кільця каркасу опалубки в результаті чого [PERSON] і [PERSON] впали разом з перекриттям, насосом та діжкою для цементного розчину через отвір вниз до зумпфової частини стволу; внаслідок цього [PERSON] , [PERSON] з висоти 6 … 8 метрів впали в обводнену частину зумпфу, зверху на [PERSON] впала насосна установка і притиснула його в воді до гірничої маси якою було заповнено зумпфові частину ствола; [PERSON] , який впав у зумпфову частину, опинившись у воді на відстані 2,5 - 3 м від [PERSON] самостійно підвівся на ноги та почав по породному похилу переміщатися на педальну частину стволу в напрямку хідника для чистки зумпфу; приблизно через 40 секунд з початку руху провідників, стволова поверхні [PERSON] звернула увагу на канатні провідники і, побачивши рух провідників № 2, № 3 натиснула на аварійну кнопку, рух провідників припинився; з вибою хідника чистки зумпфу до стволу прибіг прохідник [PERSON] та інші робітники; прохідники за допомогою канату маневрової лебідки до раструбу прохідницького полку на один метр підняли насос, яким був притиснутий потерпілий, та підняли [PERSON] на педальну частину сполучення стволу, ознак життя він не надавав; приблизно о 09:25 годині до місця нещасного випадку прибув медпрацівник бригади, який констатував [PERSON] , після чого він був виданий на поверхню; об 11:00 годині тіло [PERSON] доставлено до моргу м. Покровськ, після надання медичної допомоги [PERSON] був доставлений в травматологічне відділення Мирноградської центральної міської лікарні, [PERSON] - неврологічне відділення Покровської центральної районної лікарні (а.с. 14-39). Відповідно до п. 1 Акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку гострого професійного захворювання (отруєння), аварії від 11.07.2019 року за формою Н-1/П внаслідок травмування у [PERSON] діагностовано множину поєднану травму тіла, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забиті рани волосистої частини голови, забої, садна грудної клітини, поперекової ділянки, лівого колінного суглобу, правої ступні (а.с. 14-39). Згідно епікризу № 2975/262 [PERSON] знаходився у травматологічному відділенні Мирноградської центральної міської лікарні з 13.04.2019 року по 03.05.2019 року, діагноз: відкрита поєднана виробнича краніовертибротокаральна травма: забій головного мозку І ст. з двобічною, більше ліворуч, пірамідною недостатністю, постравматичною ВСД за гіпертонічним типом, вегетативною дісфункцією з сінкупальними станами, вазомоторною цефалгією; забій, розтягнення мязово-звязочного апарату шийного відділу хребта з розвитком постравматичної цервікальної радікулопатії з больовим, мязово-тонічним, корінцеим синдромами; забій грудної клітини; забій поперекового відділу хребта з люмбалгією; забійні рани, садна, гематоми мяких тканин голови, стовбура і кінцівок; скарги на рани голови, головну біль, біль в грудній клітині, поперековій області, лівому колінному суглобі, правій ступні (а.с. 42). Відповідно до висновків Медичного діагностичного центру від 15.04.2019 року: - МСКТ органів грудної клітини - у [PERSON] -ознак об`ємних утворень, запальних ті травматичних змін, лімфоаденопатії не виявлено (а.с. 40); - МСКТ органів головного мозку - у [PERSON] -ознак оболонкових і внутрішньомозкових гематом, вогнищ, забитих місць, дислокації, набряку мозку, переломів склепіння та основи черепа на момент дослідження не виявлено (а.с. 41); - МСКТ органів поперекового відділу хребта - у [PERSON] кістково-травматичних змін не виявлено, забій м`яких тканин поперекової області, початкові дегенеративні зміни хребта, ретролістез хребців, вибухне дисків з компресією дурального мішка, лівобічний сколіоз (а.с. 41). 22 квітня 2019 року [PERSON] оглянутий головним нейрохірургом Департаменту охорони здоров`я Донецької облдержадміністрації, підтверджено діагноз: відкрита поєднана виробнича краніовертибротокаральна травма (а.с. 44). Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3158-382 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Мирноградській центральній міській лікарні, діагноз відкрита поєднана виробнича краніоторакальна травма (13.04.2019 року); скарги на постійний головний біль, періодично посилюючий до виражених, головокружіння, хиткість при ходьбі, нудоту, іноді з`являється блювота, біль у шийному відділі хребта, оніміння в кінцівках, підвищену втомлюваність, поганий сон, біль у поперековому та грудній клітині, періодичну болі в області серця, короткочасні втрати свідомості, підвищення артеріального тиску (а.с. 43). [PERSON] первісно 05.08.2019 року оглянутий Міжрайонною медико-соціальною експертною комісією Обласного центру медико-санітарної експертизи, та прийнято висновок про втрату професійної працездатності на 50 % за трудовим каліцтвом 13.04.2019 року, зазначено про потребу в медичному та санітарно-курортному лікуванні (а.с. 45). Згідно довідки МСЕК м. Покровська серія 12 ААБ № 417466 від 05.08.2019 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 01.08.2019 року за трудовим каліцтвом (а.с. 46). На підставі зазначених доказів позивач [PERSON] ґрунтує заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з отриманням ним травмуванням, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих позивачем доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про часткове задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Приписами ст. 173 КЗпП України за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, фати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку, мають право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого їм органу. Аналогічна правова позиція була зазначена Конституційним Судом України в рішенні від 08.10.2008р. по справі № 1-32/2008 та Верховним Судом у постанові від 04.07.2018р. по справі №210/5023/15-ц. Згідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. №7, від 30 вересня 1994р. №11 та від 25 травня 1998 р. №15, від 24.10.2003р. №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП). У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно роз`яснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп\\2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. З Акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку гострого професійного захворювання (отруєння), аварії від 11.07.2019 року за формою Н-1/П вбачається, що підприємством, з яким [PERSON] перебував в трудових відносинах, та на якому отримав виробниче травмування з втратою 50 % професійної працездатності є ТОВ «Шахтобудівельна компанія», відповідач по справі. Суд вказує на безпідставність доводів представника відповідача про те, що вимоги [PERSON] є необґрунтованими, оскільки саме грубе порушення позивачем правил безпеки у вугільних шахтах призвело до групового нещасного випадку. Так, суд наголошує, що травмування позивача мало місце під час виконання ним трудових обов`язків, при цьому згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону № 2694-XII від 14.10.1992 року на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Актом розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії від 11.07.2019 року (форма Н-1/П) встановлено наступні причини нещасного випадку (падіння устаткування (обладнання) або їх конструктивних елементів): 1) організаційна: невиконання посадових обов`язків помічником начальника ПГПД № 1 [PERSON] , який перебуваючи разом з іншими потерпілими ( [PERSON] та [PERSON] ) на полку, змонтованому на каркасі самовідривної опалубки допустив виконання робіт з його переміщення по стволу (порушення п. 1 глави 5 розділу ІV, п. 23 глави 3 розділу V «Правила безпеки у вугільних шахтах»; п. п. 2.1, 2.4 Посадової інструкції начальника (заступника, помічника) дільниці ВСП «Гірниче управління» ТОВ «Шахтобудівельна компанія»; розділу 8.3 Технологічної карти на проходження та кріплення сполучення вентиляційного ствола № 3 блоку 11 ПрАТ «Ш/у «Покровське» з виробкою гор. 980 м. та зумпфовою частиною ствола; 2) технічні: недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки: виконання робіт по переміщенню самовідривної опалубки прохідницькими лебідками типу при несправній резервній системі сигналізації (аварійна кулепа), яка не забезпечила можливість аварійного відключення підйомних машин; незадовільний технічний стан виробничих обєктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, території (привід фіксуючого стопорного пристрою (храпковий механізм) лебідок ПЛП-25Б, ПЛП-25Б № 3 не в робочому стані; запобіжні гальма лебідок не в робочому стані (розгальмування виконується вручну за допомогою болта чи підкладки, або інших підручних засобів); при встановлені перемикача ланцюгу управління лебідками в режим «включено» включається світлова індикація «запобіжні гальма знято» без натискання на кнопку «гальма зняті», при цьому фактично запобіжні гальма затиснуті до барабану; прохідницькі лебідки не обладнані приладами контролю за натягом канатів; 3) організаційні: порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів, допущені працівниками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 14 - 39). Вказане свідчить, що травмування позивача на виробництві знаходиться серед іншого також в причинному зв`язку з не повним забезпеченням ТОВ «Шахтобудівельна компанія» безпечних умов праці (в Акті розслідування причин нещасного випадку зафіксовано, зокрема, незадовільний технічний стан виробничих об`єктів). Суд зазначає, що такий висновок суду відповідає іншим доказам по справі. Так, з наказу ТОВ «Шахтобудівельна компанія» № 677 від 12.07.2019 року «Про результати розслідування нещасного випадку зі смертельним випадком, який стався 13.04.2019 року о 06:50 годині» вбачається, що з метою недопущення надалі порушень, які призвели до нещасного випадку необхідно, зокрема, забезпечити проведення позапланового ремонту, ревізії, налагодження систем сигналізації і звязку, обладнання, машин та механізмів, які використовуються для проведення і армування ВС № 3 та ППС № 3 та прийняти в експлуатацію комісією (а.с. 66-70). Крім того, про недосконалість технологічного процесу, невідповідність вимогам безпеки, що стало однією з причин нещасного випадку також зазначено в протоколі огляду групового нещасного випадку (а.с. 80-82). Долучений до матеріалів справи протокол засідання комісії з питань охорони праці ТОВ «Шахтобудівельна компанія» № 2 від 19.08.2019 року, яким відповідно до вимог п. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», п.п. 3.3.3 п. 3.3 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального стархування України № 11 від 19.07.2018 року прийнято рішення про зменшення розміру одноразової допомоги [PERSON] на 50 % також не спростовує юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду (а.с. 83-86). Суд також відхиляє позицію ТОВ «Шахтобудівельна компанія» в частині оцінки позовних вимог як безпідставні, оскільки конкретні обставини та винні особи в настанні групового нещасного випадку, під час якого, зокрема, травмовано [PERSON] підлягають встановленню слідством під час досудового розслідування кримінального провадження № 12019050410000811 від 13.04.2019 року. Так, з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 13.04.2019 року за повідомленням ТОВ «Шахтобудівельна компанія» про нещасний випадок на виробництві, під час якого травмовано [PERSON] та [PERSON] , та загинув [PERSON] Покровським відділом поліції ГУ НП в Донецькій області проводиться досудове розслідування, кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 272 КК України, особи, яким повідомлено про підозру відсутні (а.с. 108). Згідно листа Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області № 4/1258/1101/0-3 від 05.12.2019 року матеріали кримінального провадження № 12019050410000811 за відповідним запитом спрямовано до СУ ГУ НП в Донецькій області (а.с. 104). Належно допустимі, достатні докази, що травмування позивача [PERSON] на виробництві, яке потягло втрату професійної працездатності, сталося з причини злочинних дій (зокрема, недбальства, на чому наполягає відповідач) під час розгляду справи ані сторонами, ані самостійно судом зібрано не було. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сукупність наданих позивачем доказів: трудова книжка, Акт розслідування спеціального розслідування нещасного випадку, виписки з історії хвороби, епікризи, довідки МСЕК, - підтверджують факт завдання моральної шкоди трудовим каліцтвом, та встановлюють наявність причинного зв`язку між спричиненою моральною шкодою та не забезпеченням ТОВ «Шахтобудівельна компанія» безпечних умов праці. Суд звертає увагу, що пояснення ТОВ «Шахтобудівельна компанія» серед іншого зводяться до твердження про наявність підстав для цивільно-правової відповідальності позивача [PERSON] щодо відшкодування в порядку ст. 1166 ЦК України майнової шкоди безпосередньо товариству (роботодавцю). Оцінка таких доводів може бути надана виключно при спірних відносинах сторін при заявлені вимог до позивача про відшкодування шкоди, разом з тим таких самостійних вимог претензійного характеру в даній справі відповідачем до позивача не висунуто. При цьому суд зазначає, що в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України до спірних відносин висновок Верховного суду, зазначений в постанові Верховного суду від 20.11.2019 року по справі № 296/2509/16-ц застосуванню не підлягає з огляду відмінності характеру судових проваджень, обставин цильних справ. По суті інших доводів представника відповідача (недоведеність позивачем факту існування на час розгляду справи невідновного стійкого ушкодження здоров"я; отримання пошкодження позивачем, які не відносяться до числі тяжких виробничих травм; зменшення розміру одноразової допомоги, в зв`язку з травмуванням на 50 %), - суд реагує наступним. Згідно ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення «Проніна проти України»). Доводи відповідача в зазначеній частині не дають підстави вказати на їх суттєвість в розгляді справи. Суд, сумуючи вищевикладене, дійшов висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров`ю. При цьому, суд враховує, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування (з матеріалів справи вбачається, що позивачу компенсується лікування, виплачуються щомісячні страхові виплати), що узгоджується з положенням ч. 3 ст. 23 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про охорону праці». Згідно роз`яснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп\\2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Суд вважає, що з причини виробничого травмування, позивач зазнав фізичну біль, хворобливі відчуття, а також страждання у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як наслідок беззаперечно настали зміни у його життєвих і виробничих зв`язках, неможливість їх поновлення. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі « Абдулазіз , Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства», але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Суд, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення стану здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності на 50 % в молодому віці (32 роки), встановлення 3 групи інвалідності, яка у відповідності до Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затв. Постановою КМУ № 1317 від 03.12.2009 р. встановлюється у разі функціональних порушень в організмі помірної важкості, в зв`язку з чим позивач не обмежений здійснювати трудову діяльність, наявність ступеня провини позивача в отриманому каліцтві, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості, - вважає необхідним частково задовольнити вимоги щодо компенсації моральної шкоди, стягнувши з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» на користь [PERSON] грошову суму у розмірі 25000,00 гривень. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Так, позивач [PERSON] , в порядку п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судових витрат, тому передбачений ст. 4 вказаного закону розмір мита підлягає стягненню в дохід держави з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» (розмір визначено з урахуванням дати подачі позову до суду та пропорційності задоволення позивних вимог). Відповідно до ст. 1167 ЦК України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial