Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» 15.04.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 19725 грн., обґрунтовуючи вимоги тим, що 13.12.2012 р. між сторонами був укладений кредитний договір, та відповідачу була відкрита кредитна лінія на суму 15000 грн., якою він скористався, але станом на 03.01.14р. свої обов'язки не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість на суму 19725 грн. Представник позивача до суду не зявився, просить справу розхглядати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити Представник відповідача заперечує проти задоволення позову, оскільки кредит [PERSON] не отримував, кредитні кошти були отримані в банку іншою особою внаслідок шахрайських дій, що встановлено вироком суду. Просить відмовити уповному обсязі. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13.12.2012 р. від імені [PERSON] з банком був укладений кредитний договір, та на ім'я відповідача була відкрита кредитна лінія на суму 15000 грн., внаслідок чого виникла заборгованість на суму 19725 грн. Кредитний договір було оформлено у вигляді заяви № 001-07029-131212, в якій зазначено, що клієнтом є [PERSON], який надав паспорт серія [NUMBER]. Однак, як вбачається з вироку Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 08.11.2013р. (провадження № 1-кп/331/594/13), копія якого долучена до матеріалів справи, паспорт [NUMBER] був використаний громадянином [PERSON] при вчиненні шахрайських дій по відношенню до АТ «Дельта Банк», які виразились у тому, що 13.12.2012р. обвинувачений [PERSON], маючи умисел на використання завідомо підробленого офіційного документа, діючи з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні точки продажу споживчих кредитів АТ «Дельта Банк», розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул..Анголенко, буд.11, з метою отримання споживчого кредиту у розмірі 15000 грн., надав інспектору вказаного банку підроблений паспорт [NUMBER] на імя [PERSON], виданий Заводським РВ ГУМВС України в Запорізькій області 18.02.2011р., з вклеєними в нього його фотографіями, а також довідку про присвоєння ідентифікаційного коду на ім'я [PERSON], і в подальшому по підробленому паспорту від імені [PERSON] отримав кредит в сумі 15000 грн. За вчинення вказаних дій [PERSON] засуджений по ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України, і з нього стягнуто на користь АТ «Дельта Банк» матеріальну шкоду в сумі 15000 грн. (а.с.63-66). Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 ст. 203 цього кодексу. Положеннями ч.1-3, 5 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Отже, судом встановлено, що [PERSON] не мав волевиявлення на отримання кредитних коштів від ПАТ «Дельта Банк», фактично [PERSON] не вчиняв будь-яких дій, які були направлені на реальне настання правових наслідків у вигляді отримання кредитних коштів. Окрім того, згідно наданого банком розрахунку [PERSON] не здійснював жодного разу погашення кредиту та вчиняв інші дії, які б вказували на виконання з його боку договірних відносин по сплаті кредитних зобов'язань (а.с.14). Внаслідок цього суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк» не обґрунтовані, не засновані на законі, а тому не підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed