Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

В.о. головного лікаря Прилуцького протитуберкульозного диспансеру [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить вирішити питання щодо примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу в стаціонарне відділення закритого типу (Обласний протитуберкульозний диспансер або Бахмацьку тублікарню) [PERSON], посилаючись на те, що остання перебуває на диспансерному обліку з 21.10.2015 з діагнозом мультирезистентний туберкульоз легень МБТ+. Психічні та поведінкові розлади внаслідок зловживання алкоголю, синдром залежності. Була госпіталізована в тубстаціонар, однак неодноразово у відділенні порушувала режим (знаходилась в нетверезому стані), оглянута наркологом 13.01.2016. Самовільно залишила відділення 25.04.2016. Від лікування в умовах стаціонару [PERSON]Ю відмовляється, чим створює особливу небезпеку та загрозу для здоров'я оточуючого населення. Подальша відмова хворого від проходження лікування може призвести до поширення захворюваності на туберкульоз серед населення, що призводить до порушення права на безпечну санітарно-епідеміологічну ситуацію необмеженого кола осіб. \~У судовому засіданні\~\~представник Прилуцького протитуберкульозного диспансеру, прокурор та представник заінтересованої особи вважають необхідним обов"язково госпіталізувати [PERSON]Ю до протитуберкульозного закладу. [PERSON], як особа, яка становить загрозу розповсюдження хвороби, у судове засідання не викликалася. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, проаналізувавши інші докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з слідуючих підстав. У пункті 12 ч.1\~ст.1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз»\~визначено, що туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікробактеріями туберкульозу. Відповідно до ч.3\~ст.20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз»\~ на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов'язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Згідно ст.11 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих, при цьому примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців.Продовження строку примусової госпіталізації таких осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування цього хворого. Як вбачається з висновку лікарської комісії лікарів-фтизіатрів Прилуцького протитуберкульозного диспансеру хвора [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку з 21.10.2015 з діагнозом мультирезистентний туберкульоз обох легень з деструкцією МБТ+. Психічні та поведінкові розлади внаслідок зловживання алкоголю, синдром залежності. Лікувалася в тубстаціонарі з 21.10.2015 до 25.04.2016. Постійно зловживала алкоголем та самовільно залишила відділення. У зв»язку з тим, що у хворої активна заразна форма туберкульозу, становить небезпеку для оточуючих, а тому потребує обов'язкової примусової госпіталізації для стаціонарного лікування до протитуберкульозного закладу (а.с. 3). Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що заява щодо примусової госпіталізації [PERSON] до протитуберкульозного закладу підлягає задоволенню, оскільки хвора становить небезпеку для оточуючих і від добровільного лікування в умовах стаціонару відмовляється, що повністю підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved