overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до відповідачів: [PERSON], [PERSON] про втрату ними права на користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона являється власником житлового будинку [ADDRESS], а відповідачі [PERSON], [PERSON], які є її дітьми, хоча і зареєстровані у вказаному будинку, проте з 2012 року за вказаною адресою не проживають. Усі витрати по оплаті за користування жилим приміщенням та за комунальні послуги покладені виключно на неї, відповідачі зазначеним житлом не цікавиться та відмовляються добровільно знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою, створюючи перешкоди позивачу у користуванні будинком. Позивач позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві та просила здійснювати розгляд справи у її відсутності, про що подала заяву. Про час і місце розгляду справи та виклик до суду відповідачів повідомлено, в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України, шляхом публікування оголошення в газеті «Свобода» №38 від 27.05.2015 року, однак відповідачі в судове засідання не з"явилися з невідомої суду причини. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини справи. Із реєстраційного посвідчення Тернопільського бюро технічної інвентаризації від 10.06.1993 р. вбачається, що житловий будинок з надвірними побудовами [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON]. Довідками Товстолузької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №97, №98 від 17.02.2015 р., №66 від 06.02.2015 р. стверджується, що відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані, проте не проживають в [ADDRESS]. У судовому засіданні свідок: [PERSON] показала, що сини позивача - відповідачі [PERSON], [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] з 2012 року не проживають. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні доведено факт не проживання відповідачів: [PERSON], [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS] більше одного року без поважних причин, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування вказаним будинком. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач на протязі тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, не цікавиться її станом здоров'я, фізичним розвитком, не надає коштів на утримання, не проявляє батьківських почуттів, піклування та турботи. Позивачка в судовому засіданні вимоги підтримала в повному обсязі. В останнє судове засідання позивачка направила заяву з клопотанням про судовий розгляд за власної відсутності. Відповідач не з"явився в судове засідання, хоча своєчасно повідомлявся судом про час та місце судового розгляду, а тому суд ухвалив здійснювати розгляд заочно, в порядку ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи при вирішенні спору поклався на думку суду з врахуванням висновку служби щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. З 07 вересня 2002 року по 24.02.2010 року сторони спору перебувалти в зареєстрованому шлюбі, і від даного шлюбу в подружжя народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає. що з дати розірвання шлюбу відповідач, як біологічний батько дитини, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, не цікавиться її станом здоров'я, фізичним розвитком, не надає коштів на утримання, не проявляє батьківських почуттів, піклування та турботи. Зокрема з інформаційної довідки, виданої Тернопільської ЗОШ № 4, за час навчання дитини в школі, ні класний керівник ні адміністрація школи батька дитини не бачили і з ним не спілкувалися, батько дитини сином не цікавився, не брав участі у навчально - виховному процесі. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.09.2010 року ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини, однак в матеріалах виконавчого провадження, за період з 2010 року п 2015 рік, жодних підтверджуючих документів про сплату аліментів немає. Згідно довідки управління соціального захисту населення від 08.12.2015 року, позивачка перебуває на обліку як отримувач тимчасової допомоги дітям з 01.11.2011 року по 30.04.2016 року. В 2014 року позивачка зверталася до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, й у червні 2014 року позов було задоволено. Органом опіки та піклування розглянуто матеріали про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON], [INFO], й за результатами розгляд даного питання складено висновок від 26.02.2016 року за №01-436\\01-10, за змістом якого вбачається про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини. Відповідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб - 25.10.2008 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3302. Від шлюбу мають двоє дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та сімейні обов"язки, шлюбні відносини між ними припинилися, шлюб носить формальний характер. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 14.07.2020 року справу номер 466/5252/20 передано до розгляду судді Донченко Ю.В. 29.07.2020 року з ВАДР ГУ ДМС України у Львівській області надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою судді від 30.07.2020 р. відкрито позовне провадження у даній справі, а справу призначено до слухання. В судовове засідання позивач не з"явилася, однак на адресу суду скерувала заяву, в якій позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримала, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові, просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з"явився, подав заяву, в якій не заперечив проти позову, погодився на розірвання шлюбу, також просив розглядати справу у його відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін, на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого позивач та відповідач в поданих клопотаннях до суду від 22.09.2020 року не заперечували. Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З"ясувавши дійсні обставини справи, права та обов"язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони проживають окремо, не ведуть спільне домашнє господарство, не підтримують подружніх стосунків, шлюб носить формальний характер. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення для справи. Оскільки, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, ніхто з них не бажає подальшого спільного проживання, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з вказаним позовом до відповідача про визнання останньою такою, що втратила право користування жилим приміщенням. а саме квартирою [ADDRESS]. В обгрунтування вказує, що вона є власником вищевказаної квартири на підставі Свідоцтва про право власності. Відповідач у квартирі була зареєстрована,як дружина сина позивача. Однак за рішенням суду шлюб між ними було розірвано. Відповідач залишили квартиру. Тривалий час в квартирі не проживає, її речей в квартирі немає, місце знаходження її невідоме. Просить суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням вищевказаної квартири. В судове засіданні позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до суду повторно не з"явилася. Причина її неявки суду невідома. На підставі наявних в справі доказахсуд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивач по справі [PERSON] є власником квартири,[ADDRESS]. Дана обставина стверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру від 14 березня 2001 року № [NUMBER] (а.с.4) . Згідно Довідки ф.№ 3 (а.с.6), виданої Центром комунального сервісу 17.08.2016 року № 1321, у спірній квартирі є зареєстрованою .як дружина сина [PERSON] ( відповідач по справі) Відповідно до Рішення Голосіївського райсуду м. Києва від 14 травня 2014 року (а.с.7) шлюбу між [PERSON] та [PERSON], який є сином позивачки- розірвано .Як встановлено вказаним судовим рішенням, починаючи з 2011 року між подружжям не велося спільного господарства, вони мали окремий бюджет. Факт непроживання відповідача у вищевказаній квартирі стверджується Актами про непроживання від 16.03.2016 року (а.с.8) , від 16.05.2015 року (а.с.9), від 18.08.2016 року (а.с.10). У відповідності до вимог ст.405 ЦК України члени сім"ї власника житла.які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону . Член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказуванняв цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб , показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду, лише ті докази,які мають значення для розгляду справи. Обставини,які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування , не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування . Кожна сторона має довести ті обставини. на які він посилається ,як на підставу своїх вимог і заперечень . Матеріали справи містять належні докази в на підтвердження тих обставин, що відносно відповідач по справі більше року не проживає у спірній квартирі, та не є членом сім"ї власника кваартири . тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з даним позовом до суду і просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку [NUMBER] з відповідними надвірними будівлями, загальною площею - 79,40 кв.м., житловою площею - 39,50 кв.м., що розташований по [ADDRESS] залишити у власності відповідача пральну машинку „LG F 1020ND" та бойлер; стягнути із відповідача на її користь грошову компенсацію половини вартості даного майна, в розмірі 2844 грн. 51 коп. Позовні вимоги підтверджує свідоцтвами про одруження, про народження дітей, довідкою про склад сім'ї, копією договору купівлі-продажу будинку та технічним паспортом на нього, довідкою про вартість будинковолодіння, гарантійними талонами та чеками на пральну машинку та бойлер. Представник позивача [PERSON] до суду не з'явилися, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Наслідки визнання позову розуміє. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене домовленістю між ними. Згідно з ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором. В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач під час спільного проживання вчиняв сварки, в тому числі і через ревнощі до інших чоловіків та у них різні погляди на життя. Позивач та відповідач спільно не проживають з квітня 2017 року, припинили шлюбні відносини та перестали вести спільне господарство. Сім"ю зберегти неможливо, а тому миритися з відповідачем не бажає, враховуючи його поведінку.\~ Просить\~ у підготовчому засіданні шлюб розірвати. У підготовчому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на ті ж обставини і докази, які зазначені у позовній заяві і дала пояснення. У підготовчому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачем та дав пояснення аналогічні поясненням позивача. Не згідний сплачувати судові витрати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні відносини, що призвели до розпаду\~ сімї. Сторони\~ спільно\~ не\~ проживають з квітня 2017 року\~ і\~ позивач миритися з відповідачем не бажає, враховуючи відношення відповідача до сімї, що є підставою неможливого спільного проживання і збереження шлюбу, що\~ суперечить\~ інтересам\~ позивачки. Відповідач також згідний на розірвання шлюбу. Вищенаведене підтверджується поясненнями позивача та відповідача у підготовчому засіданні. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу і подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, що\~ має\~ істотне значення. При таких обставинах відповідно до ст.112 СК України шлюб слід розірвати, врахувавши\~ інтереси\~ позивача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів мотивуючи свої вимоги тим , що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.09.2010 року . Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] ,[INFO]. Свої вимоги мотивуює тим , що відповідач по справі не надає матеріальної допомоги на утримання свого малолітньої доньки в добровільному порядку .Тому просить суд постановити рішення ,яким стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання доньки аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку , але не менше 30% прожиткового мінімумум для дитини певного віку , щомісячно . В судове засідання позивачка не з"явилася .Подала клопотання про розгляд справи за її відсутності та повним підтриманням позовних вимог . Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення . Вислухавши пояснення відповідача , дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява про стягнення аліментів підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами справі було укладено шлюб 28 лютого 2014 року , який було розірвано за рішенням суду 28.02.2014 року (а.с.2) . Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] ,[INFO] (а.с.6) . Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . В судовому засіданні сам відповідач не заперечив вимоги до нього про сплату аліментів на утримання своєї доньки . Відповідно до вимог ст.. 182ч.2 СК України , мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ,ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . При призначенні розміру аліментів суд враховує , що відповідач по справі в суді позов визнав , вказав , що не заперечує проти його задоволення, сам працює ,має доходи , тому суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів в розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходів ( заробітку ) , але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини певного віку ,щомісячно і до повноліття дитини . За таких підстав , суд вважає , що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 03.11.2004 року Широкогребельською сільською радою Хмільницького району Вінницької області, актовий запис № 8. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через різні погляди на життя та ведення справ сім'ї, вони постійно сперечаються. З травня 2015 року вони фактично разом не проживають, не підтримують жодних сімейних стосунків. Просить строк для примирення не надавати. Від шлюбу мають 2-х неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася. Через канцелярію суду подала заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав та проти його задоволення не заперечує. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], 03.11.2004 року одружилися, про що Широкогребельською сільською радою Хмільницького району Вінницької області в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 8 (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що між подружжям [PERSON] та [PERSON] фактично припинені шлюбні стосунки, примирення між сторонами та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи встановлені судом обставини, зокрема причини розірвання шлюбу, характер відносин між подружжям, наполягання сторін на розірванні шлюбу, прохання строк для примирення не надавати, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб між ними, який зареєстрований 02.06.2012 року виконкомом Березнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, актовий запис № 04. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через різні погляди на життя, сімейні стосунки та ведення справ у сім'ї. Крім того, відповідач постійно влаштовує сварки та скандали, втому числі в громадських місцях і присутності сторонніх людей, що ганьбить, ображає та принижує честь і гідність позивача. Відповідач не бере участі в матеріальному забезпечені сім'ї, не бажає влаштовуватись на роботу і увесь тягар забезпечення сім'ї лежить на позивачеві. Всі ці обставини призвели до взаємного відчуження та негативно впливають наь стан здоров"я позивача. Подружні відносини між ними припинено, кожен живе своїм життям, шлюб існує лише формально. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає можливим позовні вимоги задовольнити, оскільки матеріалами справи доведено, що спільне проживання і збереження сім'ї стало неможливим, шлюбні відносини припинені, шлюб між ними існує формально та суперечить їхнім інтересам. На підставі ст.ст. 110 ч. 1, 112, 114 ч.2, 115 ч.2 СК України та

Outcome: approved