Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стіл Агро» до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Головне Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Микільська сільська рада Солонянського району про визнання договорів на право користування земельних ділянок для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) недійсними та стягнення судового збору. В обґрунтування вимог зазначив, що між TOB «Стіл-Агро» та [PERSON] було укладено договори оренди земельних ділянок № 534 та 535 від 16.03.2009 р. кожна загальною площею 4,4386 та 4,42 га. Вищевказані Договори оренди земельних ділянок були зареєстровані у відділі Держкомзему Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок вчинені відповідні записи №№041012000154 та 041012000155. Відповідно до умов вказаних договорів Відповідач передав, а Позивач набув права на оренду зазначеної земельної ділянки, яка розташована на території Волоської сільської ради Дніпропетровського р-ну Дніпропетровської області. Однак, зареєструвати зазначені Договори в Реєстраційній службі Дніпропетровського районного управління юстиції Позивач на даний час не має можливості, оскільки там вже зареєстровані договори на право користування земельних ділянок для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), укладені між [PERSON] та [PERSON] . Предметом цих договорів є земельні ділянки, що знаходяться в орендному користуванні Позивача відповідно до вищевказаних укладених та зареєстрованих, у встановленому Законом порядку Договорів з Позивачем. З моменту укладання Договорів оренди земельної ділянки з Позивачем та [PERSON] і по теперішній час земельні ділянки не вибували з орендного користування Позивача. На теперішній час вони засіяні та використовуються Позивачем за призначенням. Це, зокрема, підтверджується фотографіями земельної ділянки, засвідченими Головою Волоської сільської ради, доданими до позовних заяв. Однак, відповідно до розділу 12 Договору жодної підстави для припинення або дострокового розірвання Договорів з Позивачем не виникало, жодних письмових змін або доповнень щодо припинення користування земельними ділянками Позивачем та [PERSON] не підписувалось. Жодних претензій або інших повідомлень від вказаного Відповідача щодо повернення йому земельних ділянок не надходило. Договора з Позивачем зареєстровані у відділі Держкомзему Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Зазначене підтверджується записом в тексті договору, посвідченим підписом відповідної посадової особи та печаткою. Договора є правомірним, діючим, нерозірваними сторонами у встановленому порядку, земельна ділянка використовується Позивачем, з орендного користування Позивача не вибувала. До закінчення строку дії Договору з Позивачем Відповідач-1 уклав Договори на право користування земельних ділянок для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), предметом яких є ті ж самі земельні ділянки. Договори на право користування земельних ділянок для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) з Відповідачем [PERSON] та [PERSON] зареєстрований в 2018 році Микільською сільською радою Солонянської о району. Укладання договорів оренди земельних ділянок Відповідача 2, а саме [PERSON] , з Відповідачем 1 щодо земельної ділянки, яка перебуває в орендному користуванні Позивача, є порушенням права орендаря самостійно господарювати на землі, передбаченого ст. 25 Закону та ст. 410 Цивільного кодексу України. На момент укладання Відповідача 1 Договори на право користування земельних ділянок для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) сторонами не додержано вимог Цивільного кодексу України. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Договори з Відповідачем 1 не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки земельні ділянки не вибували з орендного користування Позивача, Договори з Позивачем не припинений в установленому Законом порядку та є чинними. Отже, Договори на право користування земельних ділянок для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) між [PERSON] та [PERSON] укладені з порушенням вимог Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі» у зв`язку з чим мають бути визнані недійсними, а їх державну реєстрацію - скасовано. 13 вересня 2019 року ухвалою суду по справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року підготовче провадження по даній цивільній справі закрито, призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 17 березня 2021 року після відкриття провадження, в порядку ч. 11 ст.187 ЦПК України залишено позовну заяву без руху, наднои позивачу строк для усунення недоліків. До початку судового засідання представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі та треті особи не з"явились по не відомій суду причині та не повідомили про причини неявки. Представником Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровський області надано суду пояснення. Відповідно до інформації відділу у Дніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 26.11.2019 № 252/404-19-0.21 вказаро, що відповідно до Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі станом на 01.01.2013 р. зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1221481500:01:053:0001, площею 4,4386 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка розташована на території Волоської (нині Новоолександрівської) сільської ради Дніпропетровського (нині Дніпровського) району Дніпропетровської області. Земельна ділянка зареєстрована за гр. [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку: ЯА № 189429, реєстраційний номер 010512002248 від 05.08.2005 р. Відповідно до Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі згідно запису № 000394 від 26.07.2012 р. відділом Держкомзему у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області зроблено запис про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1221481500:01:053:0001 між гр. [PERSON] та TOB «Стіл Агро» (ЄДРПОУ 34229094). Земельна ділянка була передана в користування TOB «Стіл Агро» строком на 5 років згідно договору оренди реєстраційний номер 122140004001398 від 26.07.2012 (інформація щодо номеру та дати підписання договору відсутня). Також відділом у Дніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повідомлено: «Згідно інформації станом з 01.01.2013 р. отриманої за допомогою програмного забезпечення ведення Державного земельного кадастру (ПЗ «НКС»), та на момент підготування відповіді, вищезазначена земельна ділянка з кадастровим номером 1221481500:01:053:0001 знаходиться у приватній власності гр. [PERSON] ( державна реєстрація речового права на нерухоме майно № 13107296 від 29.01.2016 р.) та надана у користування на умовах емфітевзису гр. [PERSON] . Державна реєстрація сервітуту здійснена 02.08.2018 р. Микільською сільською радою Солонянського району. Строк дії речового права - 7 років». Щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1221481500:01:053:0042. Відповідно до інформації відділу у Дніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 26.11.2019 № 252/404-19-0.21 вказано, що відповідно до Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі станом на 01.01.2013 р. зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1221481500:01:053:0042, площею 4,4200 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка розташована на території Волоської (нині Новоолександрівської) сільської ради Дніпропетровського (нині Дніпровського) району Дніпропетровської області. Земельна ділянка зареєстрована за гр. [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку: IV-ДП № 063417, реєстраційний номер 332 від 07.05.2001 р. Відповідно до Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі згідно запису № 002554 від 30.12.2012 р. відділом Держкомзему у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області зроблено запис про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1221481500:01:053:0042 між гр. [PERSON] та TOB «Стіл Агро» (ЄДРПОУ 34229094). Земельна ділянка була передана в користування TOB «Стіл Агро» строком на 5 'років згідно договору оренди реєстраційний номер 122140004002645 від 30.12І2012 (підписано договір оренди б/н від 01.03.2011 р.) Також відділом у Дніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повідомлено: «Згідно інформації станом з 01.01.2013 р. отриманої за допомогою програмного забезпечення ведення Державного земельного кадастру (ПЗ «НКС»), та на момент підготування відповіді, вищезазначена земельна ділянка з кадастровим номером 1221481500:01:053:0042 знаходиться у приватній власності гр. [PERSON] ( державна реєстрація речового права на нерухоме майно № 12962429 від 15.01.2016 р.) та надана у користування на умовах емфітевзису гр. [PERSON] . Державна реєстрація сервітуту здійснена 02.08.2018 р. Микільською сільською радою Солонянського району. Строк дії речового права - 7 років». З огляду на вищевикладене Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області просить врахувати зазначені обставини в поясненнях щодо позовної заяви від 30.08.2019 TOB «Стіл Агро» та винести об`єктивне, законне та справедливе рішення по даній справі. Інші учасники в судове засідання не з`явилися з невідомої суду причини, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неяки суду не повідомили. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні встановлено, що між TOB «Стіл-Агро» та [PERSON] було укладено договори оренди земельних ділянок строком на п`ять років № 534 та 535 від 16.03.2009 р. кожна загальною площею 4,4386 (кадастровий номер 1221481500:01:053:0001) державну реєстрацію права (в державному реєстрі прав) здійснено приватним нотаріусом Зайченко І.А. Дніпропетровського міського нотаріального округу, про що свідчить Інформація Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку та 4,42 га (кадастровий номер 1221481500:01:053:0042) державну реєстрацію права (в державному реєстрі прав) здійснено приватним нотаріусом Зайченко І.А. Дніпропетровського міського нотаріального округу, про що свідчить Інформація Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку. Відповідно до додаткових угод №1/11 від 01.03.2011 року строк дії договорів № 534 та 535 від 16.03.2009 р. було продовжено ще на 5 років. Вищевказані Договори оренди земельних ділянок були зареєстровані у відділі Держкомзему Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок вчинені відповідні записи №№041012000154 та 041012000155. Відповідно до умов вказаних договорів Відповідач передав, а Позивач набув права на оренду зазначеної земельної ділянки, яка розташована на території Волоської сільської ради Дніпропетровського р-ну Дніпропетровської області. Однак, зареєструвати зазначені Договори в Реєстраційній службі Дніпропетровського районного управління юстиції Позивач на даний час не має можливості, оскільки там вже зареєстровані договори на право користування земельних ділянок для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), укладені між [PERSON] та [PERSON] . Предметом цих договорів є земельні ділянки, що знаходяться в орендному користуванні Позивача відповідно до вищевказаних укладених та зареєстрованих, у встановленому Законом порядку Договорів з Позивачем. З моменту укладання Договорів оренди земельної ділянки з Позивачем та [PERSON] і по теперішній час земельні ділянки не вибували з орендного користування Позивача. На теперішній час вони засіяні та використовуються Позивачем за призначенням. Це, зокрема, підтверджується фотографіями земельної ділянки, засвідченими Головою Волоської сільської ради, доданими до позовних заяв. Відповідно до розділу 12 Договору з Позивачем підставами для припинення дії та розірвання договору є: - закінчення строку, на який його було укладено; - придбання орендарем земельної ділянки у власність; - викуп (вилучення) земельної ділянки для суспільних потреб та примусове відчуження; - земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; - поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; - ліквідація юридичної особи - орендаря; - неможливість використання земельної ділянки внаслідок обставин, що не залежать від волі сторін (у разі зміни умов господарювання внаслідок змін у чинному законодавстві України); - добровільна відмова орендаря від договору з письмовим попередженням орендодавця не менше, ніж за 30 днів; - взаємна згода сторін; - рішення суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання іншою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню; - інші випадки, передбачені законом. Також розділом 12 Договору з Позивачем передбачено наступне: - зміна умов договору або його дострокове розірвання здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, у разі недосягнення згоди спір розв`язується у судовому порядку; - дострокове розірвання договору за взаємною згодою сторін може здійснюватись за умови письмового попередження зацікавленої сторони не пізніше, ніж за б місяців; - розірвання договору в односторонньому порядку не допускається; - передача прав та обов`язків за договором третім особам без письмової згоди орендаря не допускається. Однак, жодної з вищеперерахованих підстав для припинення або дострокового розірвання Договорів з Позивачем не виникало, жодних письмових змін або доповнень щодо припинення користування земельними ділянками Позивачем та [PERSON] не підписувалось. Жодних претензій або інших повідомлень від вказаного Відповідача щодо повернення йому земельних ділянок не надходило. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Статтею 93 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 4 Закону орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, та уповноважені ними особи. Статтею 6 Закону передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст. 13 Закону договір оренди землі - це договір, яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 14 Закону договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Статтею 17 Закону передбачено, що передача об`єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Відповідно до ст. 15 Закону (у редакції, діючій на дату укладання Договорів з Позивачем) істотними умовами договору оренди землі є: -об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); -строк дії договору; -орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; -умови використання та цільове призначення земельної ділянки, що передається в оренду; -умови збереження стану об`єкта оренди; -умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; -умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; -існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; -визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкту оренди чи його частини; -відповідальність сторін; -умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, а також порушення вимог ст.ст. 4-6, 11, 17 та 19 Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору, а також для визнання його недійсним відповідно до закону. За правилами ст.ст. 125-126 Земельного кодексу України (у редакції, діючій на дату укладання Договорів з Позивачем) право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди та його державної реєстрації. Згідно зі ст. 18 Закону (у редакції, діючій на дату укладання Договорів з Позивачем) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ст. 20 Закону). Договора з Позивачем, зареєстровані у відділі Держкомзему Дніпропетровського р-ну Дніпропетровської обл. Зазначене підтверджується записом в тексті договору, посвідченим підписом відповідної посадової особи та печаткою. Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Договора є правомірним, діючим, нерозірваними сторонами у встановленому порядку, земельна ділянка використовується Позивачем, з орендного користування Позивача не вибувала. Статтею 27 Закону передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Статтею 13 Цивільного кодексу України визначено межі здійснення цивільних прав. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватись моральних засад суспільства. До закінчення строку дії Договору з Позивачем Відповідач-1 уклав Договори на право користування земельних ділянок для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), предметом яких є ті ж самі земельні ділянки. Договори на право користування земельних ділянок для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) з Відповідачем [PERSON] та Відповідачем-1 - [PERSON] зареєстрований в 2018 році Микільською сільською радою Солонянської о району. Укладання договорів оренди земельних ділянок Відповідача 2, а саме [PERSON] , з Відповідачем 1 щодо земельної ділянки, яка перебуває в орендному користуванні Позивача, є порушенням права орендаря самостійно господарювати на землі, передбаченого ст. 25 Закону та ст. 410 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити даному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) в момент його вчинення вимог, встановлених ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України. На момент укладання Відповідача 1 Договори на право користування земельних ділянок для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) сторонами не додержано вимог ч.ч. 1 та 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, тому цей договір суперечить вимогами ст. 15 та ст. 25 Закону, ст. 13, ч.ч. 2, 5 ст. 319, ч. 3 ст. 409 та ч. 1 ст. 410 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Договори з Відповідачем 1 не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки земельні ділянки не вибували з орендного користування Позивача, Договори з Позивачем не припинений в установленому Законом порядку та є чинними. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 06.11.2009 № 6 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета та підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Судам необхідно враховувати, що згідно зі ст.ст. 4, 10 та 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим законам України. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків. Відповідна правова позиція щодо визнання договору земельної ділянки недійсною викладена у постановах Верховного Суду України від 06.02.2012 у справі № 6-104ц 11 та від 14.03.2012 у справі № 6-7цс12 за позовами власників земельних ділянок до TOB «Яромир- Агро», які були мотивовані тим, що частиною 1 ст. 15 Закону визначені істотні умови договору оренди землі, а відсутність хоча б однієї з цих істотних умов є відповідно до частини 2 ст. 15 Закону підставою для визнання договору недійсним. Вказані постанови Верховного Суду України відповідно до ст. 3607 Цивільного процесуального кодексу України є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із цим рішенням Верховного Суду України. Отже, Договори на право користування земельних ділянок для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) між [PERSON] та [PERSON] укладені з порушенням вимог Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі» у зв`язку з чим мають бути визнані недійсними, а їх державну реєстрацію - скасовано. Відповідно до вимог п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним та відновлення становища, яке існувало до порушення. За таких встановлених судом обставин, оспорюваний правочин слід визнати недійсним та скасувати його державну реєстрацію.

Outcome: approved