Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовною заявою, у якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], зареєстрований 19.02.1999 року на Одеській універсальної біржі товарів та послуг за № 613 та зареєстрований 16.03.1999 року в КП "ОМБТІ та РОН» під № 85. У судове засідання представник позивача звернувся з заявою, у якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, сповіщалися належним чином, причини неявки не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 19.02.1999 року [PERSON] уклала договір купівлі- продажу (далі - Договір), згідно з яким купила 1-кімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 37,1 кв.м, житловою площею 18,1 кв.м, у власників : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Від імені власників: [PERSON] та [PERSON] діяла [PERSON], на підставі довіреності серії ААО № 704414 р № 4-3164, посвідченої Шостою Одеською державною нотаріальною конторою 11.06.1998 року, а [PERSON], діяла від свого імені та від імені [PERSON], 1994 р.н., на підставі розпорядження Опікунської ради №121 Жовтневої райадміністрації від 15.02.1999 року. Зазначений договір був зареєстрований, за згодою сторін, на Одеській універсальної біржі товарів та послуг в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю 19.02.1999 року за № 613, що підтверджується оригіналом договору. Згідно до п.3 Договору № 613 від 19.02.1999 року, продавцями отримані гроші за продаж квартири до підписання зазначеного договору. Таким чином, усі зобов'язання по договору купівлі-продажу № 613 від 19.02.1999 року були виконані в повному обсязі. Оскільки на той час був чинним Закон України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, відповідно до ст.15 якого, сторони нотаріально не посвідчили договір купівлі-продажу. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України єдиним правовим способом захисту прав позивача буде визнання в судовому порядку договору купівлі-продажу дійсним. Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. У відповідності з ч.2 ст. 47 ЦК України (1963), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка підлягає нотаріальному засвідченню, а друга сторона ухиляється від нотаріального засвідчення угоди, суд вправі на вимогу сторони яка виконала угоду, визнати її дійсною. На підставі ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved