Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Згідно позовної заяви, заяви про збільшення позовних вимог, усних пояснень позивача в судовому засіданні, 09.06.2011 року прокуратурою м.Нетішина відносно нього було порушено кримінальну справу за ч.2 ст.368 КК України. 22.06.2011 року слідчий прокуратури м.Нетішин виніс постанову про накладення арешту на все його майно з метою виконання в майбутньому можливого вироку суду в частині конфіскації майна. 22.02.2012 року помічник прокурора м.Нетішин своєю постановою змінив обвинувачення на ч.4 ст.368-3 КК України. Вироком Нетішинського міського суду від 23.04.2012 року позивача визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.4 ст.368-3 КК України. Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 16.08.2012 року вказаний вирок скасовано, а матеріали справи направлено прокурору м.Нетішина для проведення додаткового розслідування. 07.09.2012 року орган досудового розслідування перекваліфікував обвинувачення [PERSON] з ч.4 ст.368-3 КК України на ч.1 ст.355 КК України. 31.01.2013 року Нетішинським міським судом винесено вирок, яким позивача визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.355 КК України, однак він був скасований ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 12.06.2013 року, а матеріали справи направлено прокурору м.Нетішин для проведення додаткового розслідування. Після цього, 07.03.2014 року заступник начальника СВ Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області Палій О.П. виніс постанову, якою закрив кримінальне провадження відносно [PERSON] у зв'язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України. Внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду позивач 34 місяці перебував під кримінальним переслідуванням. За цей час працівники органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність без наявності законних підстав провели огляд приватного приміщення, його особистий огляд, а фактично обшук, вилучивши його особисте майно. 09.06.2011 року без складання будь - яких процесуальних документів його незаконно позбавили волі більше ніж на 12 годин. Крім того, відносно позивача було обрано запобіжний захід, що обмежував його законні права і свободи, а внаслідок накладення арешту на майно, його було позбавлено можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, йому тричі пред'являли (перепред'являли) обвинувачення, двічі виносили обвинувальний вирок, він був присутній на 36 судових засіданнях, був вимушений брати участь у слідчих діях, які проводив орган досудового розслідування. Позивач зазначив, що незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду йому завдана моральна шкода в розмірі 1406250 гривень, згідно проведеного ним розрахунку за формулою професора [PERSON], яка рекомендована до застосування Міністерством юстиції України. Однак враховуючи реальний стан економіки та бюджету України, судову практику, позивач вважає, що до відшкодування йому підлягає завдана моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 140625 гривень. Моральна шкода полягає в тому, що він змушений був повністю змінити свій спосіб життя, направити всю свою енергію, волю та час на боротьбу за відстоювання своїх законних прав та чесного імені, жив у постійній напрузі та психологічному стресі, був позбавлений можливості приділяти достатню увагу членам сім'ї, внаслідок чого їх ставлення до нього змінилося. В цей час померла його мама, яка так і не дочекалася його виправдання. Після порушення відносно позивача кримінальної справи та пред'явлення обвинувачення робота підприємства, яким він керував, була припинена, ділові зв'язки розірвані. Притягненням його до кримінальної відповідальності та обранням запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд були порушені його нормальні життєві зв'язки, необхідні значні додаткові зусилля для організації життя та налагоджування попередніх стосунків і взаємовідносин із знайомими, родичами та керівниками господарств. Крім того, він вів активне соціальне життя, брав участь у виборчій компанії на посаду міського голови м.Нетішин, однак в результаті кримінального переслідування змушений був відмовитися від своїх планів щодо участі у громадсько - політичному житті міста. Внаслідок притягнення до кримінальної відповідальності, неодноразового направлення справи до суду, викликів до слідчого та суду, допитів, погроз слідчого, слухань справи в суді погіршився стан його здоров'я, тому він неодноразово звертався за медичною допомогою. В результаті кримінального переслідування позивачу було завдано психологічну біль та страждання, принижено його честь та гідність, він був позбавлений можливості реалізації своїх звичок та бажань, погіршилися його відносини з оточуючими людьми. Крім того, позивач вважає, що відшкодуванню йому підлягає також матеріальна шкода в розмірі 11600 гривень, які він сплатив адвокатам за надання юридичної допомоги під час незаконного кримінального переслідування. Згідно чинного законодавства, у разі виникнення права на відшкодування вказаної шкоди її розмір визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд в місячний термін з дня звернення громадянина, але для цього вони зобов'язані роз'яснити порядок поновлення порушених прав чи свобод та відшкодування шкоди. Проте, Нетішинський МВ УМВС України в Хмельницькій області не роз'яснив позивачу порядок поновлення його порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди, а отже, не виконав вимоги п.11 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» стосовно направлення йому відповідного повідомлення про можливість звернення протягом шести місяців з моменту його отримання до відповідних органів з метою відшкодування шкоди. Позивач вважає, що таким чином його було неправомірно позбавлено можливості захистити своє право у встановленому порядку, тому питання стягнення вказаної матеріальної шкоди має бути вирішено в судовому порядку. На підставі наведеного, позивач та його представник просили позов задоволити, стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 140625 гривень, матеріальну шкоду в сумі 11600 гривень. Представник прокуратури Хмельницької області Косік О.В. позов не визнав. Представник Державної казначейської служби України позов не визнала, вказавши, що позивач помилково ототожнює державу з її органом - Державною казначейською службою України, яка лише виконує рішення суду про стягнення коштів з Державного бюджету України, а не відповідає за зобов'язаннями держави або державних органів. Позивач жодним чином не обґрунтував та не довів, яку саме шкоду завдав йому орган Казначейства, яке його право порушив та в чому полягала протиправність діяння саме цього органу, як відповідача. Крім того, витрати на правову допомогу не підтверджені належними доказами, а застосована позивачем методика для розрахунку моральної шкоди є лише науковою рекомендацією і не може бути підставою для визначення розміру такої шкоди. Вислухавши позивача, його представника, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступних міркувань. В судовому засіданні встановлено, що 09 червня 2011 року відносно позивача [PERSON] було порушену кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.368 КК України. В ході досудового розслідування 09.06.2011 року [PERSON] обрано міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд, а 22.06.2011 року накладено арешт на його майно. Постанови про обрання запобіжного заходу та накладення арешту на майно були скасовані постановами прокурора м.Нетішин від 07.09.2012 року. 22 лютого 2012 року було змінено обвинувачення [PERSON] з ч.2 ст.368 КК України на ч.4 ст.368-3 КК України. 23 квітня 2012 року Нетішинський міський суд виніс вирок, яким визнав [PERSON] винним у скоєнні злочину передбаченого ч.4 ст.368-3 КК України. Вказаний вирок був скасований ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 16.08.2012 року, а матеріали справи направлено прокурору м.Нетішина для проведення додаткового розслідування. 07 вересня 2012 року прокурор м.Нетішин перекваліфікував обвинувачення [PERSON] з ч.4 ст.368-3 КК України на ч.1 ст.355 КК України. 31 січня 2013 року Нетішинським міським судом винесено вирок, яким позивача визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.355 КК України. Вказаний вирок був скасований ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 12.06.2013 року, а матеріали справи направлено прокурору м.Нетішин для проведення додаткового розслідування. В подальшому, 07.03.2014 року заступник начальника СВ Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області Палій О.П. виніс постанову, якою закрив кримінальне провадження № 12013240080000481 від 10.07.2013 року за фактом примушування до виконання цивільно - правових зобовязань [PERSON] у зв'язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України. Згідно ч.1, 2, 7 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. (досудового) слідства, прокуратури або суду. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Порядок відшкодування зазначеної шкоди визначений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Відповідно до п.1 ст.1, п.2 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі - Закон) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає зокрема у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення. Згідно п.п.4, 5 ст.3 Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги та моральна шкода. Відповідно до ч.1 ст.11, ст.12 Закону, у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор або суд зобов'язані роз'яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди. Розмір відшкодовуваної шкоди, зокрема сум, сплачених громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Згідно п.6 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04.03.96 року № 6/5/3/41 (далі - Положення), громадянинові, а у разі його смерті - його спадкоємцям відповідний орган, зазначений у п.11 цього Положення, одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства або з копією виправдувального вироку, що набрав законної сили, або постановою (ухвалою) суду (судді) направляє повідомлення, в якому роз'яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав. Повідомлення складається за формою, що встановлена в додатку до цього положення. У повідомленні зазначається перелік тільки тих вимог, на які даний громадянин має право претендувати. В п.11 Положення зазначено, що для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 ст.3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися, зокрема при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України - відповідно до цих органів. З матеріалів справи та листа Нетішинського МВ УМВС України № 10236 від 10.12.2014 року вбачається, що встановлений Законом обов'язок роз'яснення [PERSON] порядку поновлення його порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди не виконаний. Також відносно позивача не виконано вимоги п.п.6, 11 Положення і не направлено йому відповідне повідомлення про можливість звернення протягом шести місяців з моменту отримання останнього до відповідних органів за відшкодуванням шкоди. Суд вважає, що за таких обставин позивач був позбавлений можливості захистити своє право у визначеному законом порядку. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] набув права на звернення до суду за захистом свого порушеного права на відшкодування сум, сплачених ним у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги під час незаконного перебування під слідством та судом. З матеріалів даної справи та оглянутої в судовому засіданні кримінальної справи вбачається, що під час незаконного перебування під слідством та судом позивач [PERSON] отримував юридичну допомогу адвокатів: [PERSON], згідно договору про надання послуг захисника в кримінальному процесі від 10.06.2011 року, [PERSON], згідно угоди про надання юридичної допомоги та [PERSON], згідно ордера та договору про надання правової допомоги від 14.11.2012 року. Як вбачається з приходного касового ордеру № 47/11 від 10.06.2011 року, розписок від 29.06.2011 року, від 17.09.2012 року, квитанцій № 535610 від 24.12.2012 року, № 535623 від 11.04.2013 року, [PERSON] сплатив за надання правової допомоги адвокату [PERSON] 4000 гривень, адвокату [PERSON] - 7000 гривень, адвокату [PERSON] - 600 гривень. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду в розмірі 11600 гривень підлягають задоволенню. Згідно з ч.ч.5, 6 ст.4 Закону, п.17 Положення, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом, згідно з ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. В п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. З огляду на положення ст.23 ЦК України, ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» за наявності заподіяння громадянинові моральної шкоди її розмір визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених Законом із урахуванням вимоги розумності та справедливості. Незаконні дії органів досудового слідства, прокуратури у зв'язку із порушенням кримінальної справи, пред'явленням обвинувачення у вчиненні злочинів, обранням запобіжного заходу, завдали позивачу моральних страждань. Щодо нього відбувалось незаконне кримінальне переслідування, що в свою чергу призвело до порушення його нормальних життєвих зв'язків. Позивач страждав через приниження його честі, гідності, ділової репутації, а з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під час застосування до позивача міри запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд він був позбавлений конституційного права громадянина України вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час. При визначені розміру завданої [PERSON] моральної шкоду суд врахує вищевикладені обставини, тривалість, характер, глибину та обсяг його страждань, характер немайнових втрат, можливість відновлення попереднього стану, а також те, що позивач за час перебуванням під слідством і судом не був обмежений в здійсненні нормальних життєвих зв'язків, не були порушенні при цьому його трудові права та право власності. Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості та виходить з того, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Так, Законом України "Про державний бюджет України на 2014 рік" з 01.01.2014 року встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1218 гривень. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] перебував під слідством і судом з 09 червня 2011 року по 07 березня 2014 року, тобто 33 місяці. За таких обставин, виходячи із засад розумності, поміркованості і справедливості, з врахуванням конкретних обставин справи, характеру та обсягу моральних страждань, отриманих позивачем, суд вважає, що розмір моральної шкоди завданої [PERSON] за час перебування під слідством і судом необхідно визначити в розмірі 40194 гривні. Згідно ст.176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов'язаннями держави. Відповідно до п.16, пп.5 п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 14.04.2011 року № 460/2011, казначейство України є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в Казначействі України. Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" відшкодування моральної та матеріальної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Таким чином, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України. На підставі наведеного,

Outcome: approved