Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В позовній заяві вона вказала, що в вересні 2009 року між нею та відповідачем було досягнуто домовленості про те, що вона передасть йому у якості позики гроші, шляхом погашення його кредиту, де предметом застави виступало приміщення аптеки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а відповідач передасть їй у власність вказане приміщення аптеки. Всього позивачкою було передано відповідачу кошти у сумі 53000 доларів США, що підтверджується відповідними розписками від 19 вересня 2009 року на суму 35000 доларів США, від 19 вересня 2009 року на суму 10 000 доларів США, та від 23 березня 2010 року на суму 8000 доларів США. На даний момент позивачка передала [PERSON] всю обумовлену ними суму, однак, відповідач відмовляється переоформити право власності на аптеку на позивачку, тим самим не виконуючи взяті на себе зобов'язання. Також, вищезазначеними розписками передбачено, що відповідач зобов'язується повернути гроші з винагородою 25% річних. Оскільки, в добровільному порядку відповідач гроші не повертає, позивачка змушена була звернутися до суду з вищезазначеним позовом. В судовому засіданні позивачка та її представник змінювали позовні вимоги. В вересні 2016 року позивачка [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій вказала, що розпискою 19 вересня 2009 року, написаною [PERSON] передбачено, що відповідач передав їй борг по кредиту на суму 35 000 дол. США, а вона проводить всі розрахунки по кредиту власними коштами на його ім'я. [PERSON] зобов'язувався переписати (передати у власність) заставне майно (аптеку) [PERSON], або повернути борг з винагородою 25% річних від суми проплаченого боргу. На даний момент вона повністю погасила борг [PERSON] по кредиту (застава приміщення аптеки). Просить стягнути з [PERSON] на її користь борг в сумі 35000 доларів США з урахуванням вимог ст. 528 ЦК України. В серпні 2017 року позивачка [PERSON] зменшила позовні вимоги та просила не стягувати додатково з [PERSON] на її користь проценти за користування чужими грошовими коштами за договором від 19 вересня 2009 року щодо передачі їй боргу по кредиту на суму 35 000 дол. США. В заяві від 20 жовтня 2017 року позивачка [PERSON] вказала, що, враховуючи, що в розписках від 19 вересня 2009 року на суму 10 000 дол. США, від 23 березня 2010 року на суму 8 000 дол. США та від 19 вересня 2009 року щодо передачі боргу на суму 35 000 дол. визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, слід провести перерахунок вказаних сум в гривнях станом на 19 жовтня 2017 року по курсу 26.4254.66 грн. за долар США. Основний борг за вищезазначеними договорами складає 53 000 дол. США. Вважає, що крім цього, з відповідача необхідно стягнути відсотки, передбачені розписками від 19 вересня 2009 року на суму 10 000 дол. США та від 23 березня 2010 року на суму 8 000 дол. США в розмірі 25% річних за останні 5 років, що становить: З 10 000 дол. США- 12500 дол. (10 000/100*25% * 5 = 12500); з 8 000 дол. США - 10 000 дол. США. (8 000 / 100 * 25% * 5 = 10 000); а всього розмір відсотків становить 22 500 дол. США. Просить стягнути з з [PERSON] на її користь основний борг в сумі 53000 доларів США, що на 19 жовтня 2017 року складає 1400549,70 (один мільйон чотириста тисяч п'ятсот сорок дев'ять) гривні. 70 коп. та відсотки в сумі 22 500 доларів США, що на 19 жовтня 2017 року складає 594572, 99 (п'ятсот дев'яносто чотири тисячі п'ятсот сімдесят дві) гривні. 99 коп., а всього на суму 1995122,69 (один мільйон дев'ятсот дев'яносто п'ять тисяч сто двадцять дві грн. 69 коп. Позивачка та її представник в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні дала пояснення про те, що вона працювала в аптеці у [PERSON], який говорив про те, що аптека по вул. В. Великого, 2є в м. Чорткові Тернопільської області в заставі, її можуть забрати за борги, тому між ними була домовленість на словах, узгоджували з відповідачем по телефону повернення нею коштів за нього, після того він приїхав та залишав їй розписки про грошове зобов'язання та про повернення позики. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] суду пояснив, що його довірителькою було не вказано про кредитний договір, так як аптека була в заставі. Відомо, що існував один договір кредиту, де було заставне майно аптека. [PERSON] була орендарем та приватним підприємцем, а власником був [PERSON] [PERSON] тривалий час проводила підприємницьку діяльність.Борг на суму 35 000 доларів США це грошове зобов"язання, а на суму 10 000 та 8 000 доларів це позика.Просить уточнені позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнають. В запереченнях що позов [PERSON] є повністю безпідставний і не підлягає до задоволення, з наступних підстав. Щодо позовних вимог про стягнення боргу по грошовому зобов'язанню за розпискою від 19.09.2009 року, на якій є підпис тільки [PERSON], то [PERSON] в обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що зобов'язання [PERSON] перед нею виникло із розписки від 19.09.2009 р. на підставі ч. ч. 1, 3 ст. 528, ст. ст. 514, 509 ЦК України. При цьому, [PERSON] не надала доказів того, що між нею і [PERSON] виникли зобов'язання за розпискою від 19.09.2009 р., що вона вчинила (є стороною) правочину за цією розпискою. Розписка від 19.09.2009 р. є одностороннім правочином, на ній стоїть підпис тільки [PERSON] Позивачка [PERSON] не надала доказів того, що виконання боргу за кредитним договором [PERSON] може бути покладено на неї (на іншу особу). За двома різними правовими підставами одночасно, заміна кредитора у зобов'язанні не може бути проведена. Таким чином, виконання [PERSON] обов'язку сплатити борг по кредиту за [PERSON] внаслідок відступлення права вимоги може бути здійснений лише за згодою кредитора на підставі письмового двостороннього правочину про відступлення права вимоги. Розписка [PERSON] від 19.09.2009 року не є по своїй правовій природі правочином про відступлення права вимоги за договором кредиту. Щодо позовних вимог про стягнення боргу по грошовому зобов'язанню за розпискою від 19.09.2009 року в сумі 10 000 доларів США, то із змісту розписки не можна встановити, в кого саме (в якого чи якої саме [PERSON]) він позичив кошти та зобов'язується повернути гроші з винагородою 25% річних, або зменшити на цю суму вартість приміщення «Аптеки» при купівлі-продажу. Позовні вимоги про стягнення боргу по грошовому зобов'язанню за розпискою від 23.03.2010 року в сумі 8 000 доларів США також не визнає. Зважаючи на вказане, відповідач та його представник просять відмовити в задоволенні позову [PERSON] за безпідставністю. В додаткових запереченнях проти позову представник [PERSON] в інтересах відповідача [PERSON] вказав, що фактично в розписці від 19.09.2009 р. [PERSON] тільки підтверджує факт укладення в 2008-2009 роках договорів позики на суму 10 000 доларів США. Самих же первинних договорів позики [PERSON] не надала. В розписці [PERSON] від 19.09.2009 р. не зазначено місця її складання. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів. Вказує, що розписки від 19.09.2009 року, від 23.03.2010 року за своїм змістом не відповідають вимогам документа, який підтверджує боргове зобов'язання, оскільки не містить відомостей щодо дат передачі/отримання коштів позичальником, місця складання, нею не встановлено строку і порядку повернення коштів. Просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Суд, вислухавши позивачку, її представника,представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. 19 вересня 2009 року відповідач [PERSON] склав розписку про те, що він передав борг по кредиту (застава - приміщення «Аптека») в сумі 35000 доларів США [PERSON] і, починаючи з цієї суми, всі розрахунки по кредиту проводить [PERSON] власними коштами на його ім'я. [PERSON] зобов'язувався переписати (передати у власність) заставне майно (аптеку) [PERSON], або повернути борг з винагородою 25% річних від суми проплаченого боргу. Свої грошові зобов'язання позивачка перед [PERSON] виконала, борг на суму 35000 доларів США погасила. Відповідно до ч. 1 ст. 528 ЦК України, виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. Відповідно до ч. 3 ст. 528 ЦК України, інша особа може задовольнити вимогу кредитора без згоди боржника у разі небезпеки втратити право на майно боржника (право оренди, право застави тощо) внаслідок звернення кредитором стягнення на це майно. У цьому разі до іншої особи переходять права кредитора у зобов'язанні і застосовуються положення статей 512-519 цього Кодексу. Згідно зі ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статеею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до правової позиції 6-15цс15 від 10 червня 2015 року Верховного Суду України за змістом зазначених норм матеріального права (ст. ст. 526, 528, 512 ч. 1 п. 4 ст. 512 Цивільного кодексу України) зобов'язання боржника за його волею може бути ним покладено на іншу особу та у випадку виконання зобов'язання іншою (третьою особою) до цієї особи переходять права та обов'язки кредитора у зобов'язанні. При цьому підставою для виконання третьою особою зобов'язань за боржника є покладення на цю особу такого зобов'язання боржником, як за власною ініціативою, так і за попередньою домовленістю цієї особи з боржником. Таке покладення виконання зобов'язань відповідно до частини першої статті 528 Цивільного кодексу України є обов'язковим для прийняття кредитором як належного виконання зобов'язань. [PERSON] взяті на себе зобов'язання виконала, однак [PERSON] відмовляється передати їй у власність аптеку, або повернути борг, тому з [PERSON] на користь позивачки підлягає стягненню борг в сумі 35 000 доларів США з урахуванням вимог ст.528 Цивільного кодексу України. 19 вересня 2009 року [PERSON] склав розписку про те, що він позичив протягом 2008-2009 років суму 10000 (десять тисяч) доларів США у [PERSON] та зобов'язувався повернути гроші з винагородою 25% річних або зменшити на указану суму вартість приміщення «Аптека» при купівлі-продажу. За змістом розписки від 23 березня 2010 року [PERSON] позичив протягом 2010 року в [PERSON] 8000 (вісім тисяч) доларів США та зобов'язувався повернути гроші з винагородою 25% річних або зменшити на указану суму вартість приміщення «Аптека» при купівлі-продажу. Згідно висновку експерта №6/125 від 25.04.2017 року Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру: 1) рукописний текст в розписці гр-на [PERSON] від 23.03.2010 про позику у гр.. [PERSON] грошових коштів у розмірі 8000 доларів США - виконаний [PERSON]; 2) підпис в розписці гр.-на [PERSON] від 23.03.2010 про позику у гр.. [PERSON] грошових коштів у розмірі 8000 доларів США - виконаний [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як вказувалось вище, згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Ч. 2 ст. 533 ЦК України, встановлено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Відповідно до вимог статті 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Оригінали розписок [PERSON] про отримання ним 10000, 8000 доларів США знаходяться в [PERSON] Щодо офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України від 19.10.2017 року 100 доларів США еквівалентно 2642,5466 гривням. Тому, враховуючи вище наведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають захисту шляхом стягнення в її користь із відповідача неповернутої суми грошового зобов'язання та сум боргів та процентів за користування коштами за три останні роки, тому з відповідача в користь позивачки підлягають стягненню 53 000 (п'ятдесят три тисячі) доларів США основного боргу, що еквівалентно 1 400 549 (один мільйон чотириста тисяч п'ятсот сорок дев'ять) гривень 70 копійок та відсотків за користування грошовим коштами в сумі 13 500 доларів США, що еквівалентно 356 670 (триста п'ятдесят тисяч шістсот сімдесят) гривень. Також, у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial