Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], про стягнення грошових коштів за договором позики. В ході розгляду справи позивач подав заяву про зміну розміру позовних вимог, відповідно до якої [PERSON] просить стягнути з відповідача суму боргу за договорами позики в розмірі 120000,00 грн., процентів від сум за договорами позик у розмірі 31543,00 грн., в всього 151543,00 грн. та судові витрати у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.02.2012 року та 06.03.2012 року між сторонами були укладені договори позики, на підтвердження чого відповідач надав позивачу відповідні розписки. Відповідно до кожного договору відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 60000,00 грн. В загальному відповідач отримав за вказаними договорами 120000,00 грн. Вказану суму грошових коштів відповідач зобов'язався повернути на першу вимогу позивача. У період з 2012 року по теперішній час позивачем неодноразово в усній формі висувалася вимога відповідачу про повернення грошових коштів. Чергова вимога про повернення позики в письмовій була пред'явлена телеграмою від 15.01.2014 року, однак, відповідно до поштового повідомлення відповідач за телеграмою не з'являється. 02.02.2015 року чергові вимоги у письмовій формі про повернення позик були пред'явленні позивачем особисто [PERSON] в Голосіївському районному суді м. Києва, де розглядається кримінальне провадження стосовно останнього за вчинення шахрайських дій. В судовому засіданні позивач - [PERSON] підтримав позовні вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на те, що відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за договорами позики і у визначені строки не повернув суму боргу в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] неодноразово повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Згідно акту ЖЕК - 302 від 18.03.2015 року вручити судову повістку відповідачу неможливо, у зв'язку з тим, що останній за зареєстрованим місцем свого проживання, а саме: [ADDRESS] не проживає (а.с.51). За цих обставин, суд на підставі ч. 1 ст. 224 Цивільно процесуального кодексу України, з огляду на відсутність заперечень позивача, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В судовому засіданні встановлено, що 28.02.2012 року та 06.03.2012 року між [PERSON] та [PERSON] були укладені договори позики, відповідно до яких відповідач отримав грошові кошти в сумі 120000,00 грн. у позику. Грошові кошти відповідно до вказаних договорів позики були передані при їх підписанні, що підтверджується письмовими розписками. Сторони домовились, що повернення всієї суми позики позикодавець зобов'язаний повернути позичальнику на першу вимогу. На підставі ч. 2 ст. 1046 Цивільного кодексу України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На час розгляду справи оригінали боргових розписок знаходились у позивача у справі і були досліджені судом, що підтверджує невиконання відповідачем зобов'язання про поверненню суми боргу. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до розрахунку позивача останнім нараховано проценти від суми за договорами позики у період з 28.02.2012 року по 04.03.2015 року у розмірі 31543,00 грн. Ураховуючи те, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором позики не виконав, належних та допустимих доказів, які б вказували на виконання останнім своїх зобов'язань за договорами позики суду відповідачем не надано, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договорами позики на загальну суму 151543,00 грн., яка складається з: суми заборгованості у розмірі 120000,00 грн. та процентів від сум за договорами позики у розмірі 31543,00 грн. Відтак, суд вважає наявними всі законні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільно процесуального кодексу України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме сплачена сума судового збору у розмірі 1515,43 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved