Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, В обґрунтування позову посилався на те, що відповідно до розписки від 25.12.2004 року, яка була складена відповідачем, [PERSON] отримав від позивача [PERSON] 5\~000,00 дол. США (еквівалент на той час 25 000,00 грн.) за продаж автомобіля «Форд транзит», р/н №22246 АЕ. У подальшому на даний автомобіль був накладений арешт через заборгованість [PERSON] за кредитними договорами та вилучений у позивача, що унеможливлює та порушує права позивача на володіння та розпорядження даним автомобілем. Посилаючись на те, що договір купівлі-продажу автомобіля між ним та відповідачем укладений не був, автомобіль був вилучений із володіння позивача, тому просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь 39900,00 грн., 3% річних 1197,00 грн. та судові витрати по справі, а також у відшкодування завданої моральної шкоди стягнути з відповідача 10000,00 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що договір купівлі-продажу автомобіля «Форд транзит», р/н №22246 АЕ, між сторонами укладено не було, у зв'язку з чим позивач неправомірно набув у користування спірний автомобіль, яким користувався більше 9 років. До того ж, позивачем пропущений строк позовної давності звернення до суду з даними вимогами, тому просив у позові відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до наданої [PERSON] розписки від 25.12.2004 року, він отримав від [PERSON] 5000,00 дол. США (еквівалент 25 00,00 грн.) за проданий йому автомобіль «Форд Транзит» р/н №22246АЕ, який на праві власності належав відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ЯАА №745150. При складанні зазначеної розписки сторонами не були дотримані вимоги щодо укладання відповідного правочину купівлі-продажу рухомого майна, який в силу п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України належить вчиняти у письмовій формі. При цьому сторони вчинили певні дії для укладення договору, а саме: позивач передав грошові кошти за проданий автомобіль відповідачу, а відповідач, у свою чергу, передав позивачу транспортний засіб, підтвердивши, таким чином, намір на вчинення правочину. Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів". Порядком, чинним на момент спірних правовідносин станом на 03.03.2010 року, встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень. Відповідно до п.7 цього Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Державна реєстрація транспортних засобів, відповідно до п.8 Порядку проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, оцінку їх вартості, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Як встановлено судом, перед відчуженням зазначений транспортний засіб не був знятий відповідачем з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Відповідно до п.8 Правил, зазначених вище, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: - довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; - договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; - копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; - довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; - акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; - вантажна митна декларація або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу. У судовому засіданні встановлено, що спірний автомобіль «Форд Транзит» р/н №22246АЕ, у 2012 році був вилучений з користування позивача за боргові зобов'язання відповідача. На думку суду, за встановлених обставин, сплачена позивачем сума в рахунок купівлі автомобіля є авансом в розумінні ч. 2 ст. 570 ЦК України, оскільки договір купівлі-продажу автомобіля не був укладений, тому суд вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 39\~900,00 гривень отриманих за продаж автомобіля, що на час звернення до суду з позовом становило 5000,00 доларів США, та ця сума вказана у позовній заяві. В частині позовних вимог про стягнення 3% річних від суми боргу у розмірі 1197,00 грн., суд вважає відмовити, оскільки позивачем не наданий детальний розрахунок (період, за який час та з яких підстав) нарахованої суми 1197,00 грн., а також правовідносини, які склалися між сторонами не є борговими зобов'язаннями. Також суд вважає відмовити й у позовних вимогах про відшкодування моральної шкоди з огляду на те, що між сторонами виник спір з приводу невиконання договірного зобов'язання та укладеним між сторонами договором не було передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди за умови порушення іншим учасником договору зобовязань. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 399,00 гривень судових витрат.

Outcome: partial