Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, третя особа Орган опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач зазначив, що його батьки розлучилися в 2006 році і з того часу Відповідач ніякої участі у його вихованні та житті не приймав, від сплати аліментів ухилявся, з днем народження не вітав, будь-яке спілкування відсутнє. В зв'язку з цим Позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач, законний представник позивача [PERSON], адвокат позивача Васильева Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволен. Зазначивши що відповідач не займається вихованням дитини, не спілкується із сином, аліменти не сплачує. Вихованням дитини займається відчим. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи було повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомлено. Представник третьої особи Солоса І.Г. проти позову не заперчувала, в подальшому у судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Прокурор Брущенко І.О. зазначила, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Свідок [PERSON] в судовому засідані пояснила, що вона є тіткою позивача, тобто рідною сестрою його матері, з 2006 року відповідач до дитини не приїжджає, дитиною не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиці 13.12.2005 року, актовий запис № 72, батьками [PERSON], [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиці шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 13.06.2006 року, актовий запис № 166. Відповідно довідки, виданої ОСББ, позивач проживає за адресою: [ADDRESS] разом з матір'ю [PERSON] та відчимом [PERSON] Згідно довідки-розрахунку №В-17 від 28.03.2016 року, виданої Жовтневим відділом державної виконавчої служби, загальна сума заборгованості [PERSON] по аліментах на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], станом на 28.03.2016 року складає 18271 грн. Згідно довідки, виданої Маріупольською міською філією громадської організації «Українська федерація таїландського боксу МУЕЙ ТАЙ», [PERSON], [INFO] є спортсменом СК «Братство» Маріупольської міської федерації таїландського боксу з 2011 року. За весь час занять сина в СК «Братство» [PERSON] та її чоловік [PERSON] приймали активну участь в спортивному житті сина, регулярно відвідували збори, зустрічі з тренерським колективом і змагання. Про існування батька [PERSON], [PERSON] керівництву та тренерському складу СК «Братство» не відомо. Висновком органу опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації від 13.10.2016 року №01-30-360 встановлено, що [PERSON], [INFO] народився від шлюбу [PERSON] та [PERSON] Після розірвання шлюбу [PERSON] життям дитини не цікавиться, не спілкується з сином, не приймає ніякої участі у його вихованні, розвитку, утриманні та оздоровлені. Син фактично не пам'ятає батька, не має до нього ніяких почуттів, оскільки за ці роки жодного разу його не бачив. На підставі вище викладеного та враховуючи, що [PERSON], 1975 року народження, ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання, розвитку та утримання сина, [PERSON], [INFO], не турбується про стан його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не підтримує родинних стосунків з дитиною, згідно з ст..ст. 164, 165, 171, 180 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно неповнолітнього сина , [PERSON], [INFO]. На підставі ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 164 СК України мати чи батько дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно ст. 166 СК України особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання, при цьому вона не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Як роз'яснено п. п. 15, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, судом встановлений факт, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню своєї дитини, таке ставлення відповідача є неприпустимим, суперечить моральним засадам суспільства, що підтверджується зібраними по справі доказами, та є достатнім для вжиття судом крайнього заходу впливу на відповідача [PERSON], а саме до позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], внаслідок чого задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved