Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.01.2020 і до досягнення дитиною повноліття, або зміни матеріального становища сторін, та аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.01.2020 і до досягнення дитиною повноліття, або зміни матеріального становища сторін. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона та відповідач з 04 жовтня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між подружжям не розірвано, але фактично вони не проживають разом з грудня 2019 року. Діти проживають разом з позивачем, знаходяться на її утриманні, вона займається їх вихованням. З моменту припинення фактичних відносин, відповідач припинив надавати будь-яку допомогу по утриманню дітей, приділяти увагу, приймати участь в їх вихованні. Відповідач є працездатною людиною, та має можливість приймати участь в утриманні їх дітей. Інших дітей відповідач не має. Позивач через канцелярію суду надала заяву про уточнення позовних вимог, а саме, просила стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини доходу (заробітку), замість 1/3 на кожну дитину. В іншій частині позовні вимоги залишила без змін. Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву де просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої з уточними позовними вимогами ознайомлений, та визнає їх. Просить розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. 04 жовтня 2014 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб. Виконавчим комітетом Слатинської селищної ради Дергачівського району Харківської області складено відповідний актовий запис № 31 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Рокитненською сільською радою Нововодолазького району Харківської області 17 вересня 2018 року, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 05. Батьками дитини зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Рокитненською сільською радою Нововодолазького району Харківської області 22 березня 2016 року, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 2. Батьками дитини зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] від 09.01.2020, [PERSON] останній час проживає без реєстрації у своїх батьків в [ADDRESS] . На її утиманні знаходяться неповнолітні діти: [PERSON] , 2016 року народження, та [PERSON] , 2018 року народження. Тобто, між сторонами виникли сімейні правовідносини, що регулюються сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України визначений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Приписами ст. 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших малолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 року закріплено що, держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі змістом ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірностіцих обставин або добровільності їх визнання. Оскільки, [PERSON] не надав доказів у підтвердження свого стану здоров"я, матеріального становища, наявності інших обставин, які треба врахувати при визначенні розміру аліментів, більше того, визнав позовні вимоги, суд доходить висновку, що доводи позивача з цих питань, не спростовані й підлягають урахуванню при ухваленні рішення. З огляду на стан здоров`я, матеріальне становище дітей і платника аліментів, відсутності у відповідача інших утриманців, окрім [PERSON] та [PERSON] , суд доходить висновку, що позов про стягнення аліментів, підлягає задоволенню і вважає встановлення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/2 (однієї другої) частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є справедливим та обґрунтованим, таким що відповідає засадам розумності та виваженості, є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку та потреб дитини та не призведе до надмірного матеріального тягаря для відповідача. Також, потрібно врахувати, що відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти потрібно стягнути з дня пред?явлення позову, тобто з 15.01.2020. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. За приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 840 грн. 80 коп. Також, суд вважає за необхідне роз"яснити сторонам по справі, що відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцевих положень» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170,178, 179, 180, 181, 185, 210, 222,253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. На підставі викладеного,

Outcome: approved