Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з вищевказаним позовом до Вільхівської сільської ради Горохівського району Волинської області, зазначаючи у позовній заяві про те, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з побутовими та господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS]. [PERSON] залишила заповіт на користь позивача. Оскільки правовстановлюючих документів на це майно немає, а нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на цей будинок, то позивач просила визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] У судове засідання представник відповідача - Вільхівської сільської ради Горохівського району Волинської області не з'явився, хоча належним чином та вчасно був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак скерувала до суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю. Витягом з погосподарської книги Вільхівської сільської ради Горохівського району Волинської області № 2 за 1998 рік (а.с.8) стверджується, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] року Вільхівською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.5), [PERSON] померла [INFO] року в с.Вільхівка Горохівського району Волинської області і після її смерті відкрилася спадщина. Згідно довідки № 103 від 06 квітня 2016 року, виданої Вільхівською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.9), [PERSON] проживала до [INFO] року у с.Вільхівка Горохівського району Волинської області разом із невісткою [PERSON] і після її смерті залишилось спадкове майно, що знаходиться на території вищевказаної сільської ради. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є її невістка [PERSON] З 1 січня 2004 року набрав чинності новий Цивільний Кодекс України (далі - ЦК України) в новій редакції. Відповідно до п.п.4,5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс 1963 р.(далі - ЦК 1963 р.), обговорюючи питання про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Згідно з ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно з ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ч.1 ст.534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При житті [PERSON] заповіла належний їй житловий будинок з побутовими та господарськими будівлями і спорудами своїй невістці [PERSON], що вбачається із заповіту, посвідченого 04 грудня 1997 року Вільхівською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.6), який в подальшому не скасовувався та не змінювався, що стверджується інформаційною довідкою із реєстру заповітів та спадкових договорів № 43900209 від 19 травня 2016 року, виданою Горохівською державною нотаріальною конторою (а.с.32). Випискою з акту про одруження № 222/2003, виданою 30 грудня 2003 року відділом цивільного стану Козеницях республіки Польща (а.с.4), стверджується, що 30 грудня 2003 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], після чого вона змінила прізвище на "[PERSON] Матеріалами спадкової справи № 786, заведеної 06 листопада 2000 року Горохівською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] (а.с.41-52), стверджується, що крім [PERSON], із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори ніхто не звертався. Також судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР прийняла спадщину шляхом подання державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Горохівськоїдержавної нотаріальної контори від 15 квітня 2016 року (а.с.7), [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з побутовими та господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Як вбачається із технічної документації на садибний житловий будинок, який знаходиться в в [ADDRESS] (а.с.26-29), вищевказаний житловий будинок складається із веранди площею 7,8 кв.м., коридора площею 8,9 кв.м., санвузла площею 2,0 кв.м., кімнати площею 12,0 кв.м., кімнати площею 12,6 кв.м., кімнати площею 23,2 кв.м., кімнати площею 12,2 кв.м. На території цієї садиби знаходяться, крім будинку, ще й прибудова, ганок, літня кухня, гараж, льох з шийкою. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом після померлої [PERSON], має право на спадкування її майна, але у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, а тому суд визнає за позивачем право власності на житловий будинок (А-1) загальною площею 78,7 кв.м., де житлова площа складає 60,0 кв.м., допоміжна - 18,7 кв.м., прибудову (а), ганок (а1), літню кухню (Б-1), гараж (В-1), льох з шийкою (Г) після померлої [INFO] року [PERSON].

Outcome: approved