Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить суд: встановити факт спільного проживання однією сім`єю - [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , з 2015 року по день смерті [PERSON] та визнати [PERSON] , [INFO] , спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування пред`явлених вимог заявник зазначив наступне. [INFO] народився він, [PERSON] . Його батьки - [PERSON] та [PERSON] . 30 квітня 1975 року його батько [PERSON] одружився з [PERSON] , з якою прожив до своєї смерті. Вони одружилися, коли він був у віці семи років, а тому його відносини з [PERSON] були дуже теплими, вона відносилась до нього як до сина, так і він до неї - як до рідної матері. [INFO] [PERSON] (його батько) помер у віці 67 років, до цього часу він постійно проживав зі своєю дружиною, [PERSON] , у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Від своєї частини квартири, яку він мав право успадкувати після смерті батька, він відмовився на користь мачухи - [PERSON] (заява про відмову знаходиться у спадковій справі №28/2013, номер у спадковому реєстрі 54606909, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Січкар Б.В.). [PERSON] , враховуючи відсутність у неї рідні та їхні теплі стосунки, планувала нотаріально посвідчити заповіт, яким визначити його своїм спадкоємцем. Проте, скласти такий заповіт за життя вона не встигла, через незадовільний стан здоров`я. Після смерті батька, він постійно навідувався до [PERSON] , забирав її до себе додому, щоб вона не сумувала одна. Проте, як і багато людей її віку, вона завжди прагнула жити у себе вдома. Останні п`ять років він проживав з [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] , допомагав їй матеріально, купувати одяг, предмети домашнього вжитку, допомагав сплачувати комунальні платежі, тощо. Вона неодноразово лікувалася у різних медичних закладах, однак стан її здоров`я тільки погіршувався. З часом, [PERSON] стала безпорадною, як людина похилого віку (в зв`язку з тяжкою хворобою), вона не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Такий догляд здійснював він по день смерті [PERSON] . Її поховання він здійснив за кошти, які були зібрані разом з нею за час спільного проживання. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] , що належала на праві власності [PERSON] . Померлою [PERSON] заповіт складено не було. Звертає увагу суду на те, що квартира, яка належала [PERSON] , належала останній на наступних підставах: 1/3 частина - на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 21.11.1997р., зареєстровано в реєстровій книзі за №146п-13-13; 1/3 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом номер 1859, виданого 26.10.2013 року, приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Січкар Б.В.; 1/3 частина - належала матері [PERSON] - [PERSON] , та відносно цієї частини була відкрита спадкова справа за заявою [PERSON] в Першій криворізькій державній нотаріальній конторі. Будь-яких інших спадкоємців, після смерті [PERSON] не залишилося. 09 квітня 2021 року він звернувся до Приватного нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу Рисіної С.В. із заявою про відкриття спадкової справи та щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Але в одержанні такого свідоцтва йому було відмовлено на тій підставі, що він не є спадкоємцем за законом, оскільки не може підтвердити факт родинних відносин з померлою та не надав належних доказів (рішення суду), які б підтверджували факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. І тому, відповідно до роз`яснень Приватного нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу Рисіної С.В. від 09.04.2021 № 143/02-14, йому необхідно звернутись до суду за встановленням факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання його спадкоємцем четвертої черги. Відповідно ст. 1264 ЦК України: «У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини». Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а також те, що сім`я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Сім`я створюється на підставі: шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Європейський суд з прав людини визначив термін «сімейне життя» в статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як такий, що не може базуватись лише на кровних зв`язках, він не є визначальним, тому що слід враховувати також такі фактори, як фінансова та психологічна залежність сторін, які посилаються на це право. Найбільш переконливим доказом існування сімейного життя є факт сімейного проживання осіб, які посилались на це право. Але суд підкреслив, що це не означає, що будь який намір жити сімейним життям підпадає під юрисдикцію статті 8. Таким чином, аналіз Європейської судової практики щодо захисту права людини на сімейне життя, дозволяє прийти до висновку, що термін «сімейного проживання осіб» не охоплюється лише поняттям кровної спорідненості та родинних стосунків, а має оцінюватись судом з урахуванням фінансової та психологічної залежності сторін. За таких обставин факт спільного проживання його, [PERSON] , та померлої [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , свідчить про те, що за своєю правовою природною складали сім`ю. За п. 21 Постанови ПЛЕНУМУ ВЕРХОВНОГО СУДУ УКРАЇНИ від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що "...при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо». Наголошує на тому, що у [PERSON] не було своїх дітей, та немає жодного родича, з котрим вона підтримувала стосунки, спілкувалась, та який міг би бути спадкоємцем після її смерті. На підтвердження факту спільного проживання (без реєстрації) складено АКТ від 24.03.2021 року, начальником дільниці Тихая А.М. ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» (що здійснює діяльність з управління будинком). Вказаним актом засвідчено, що він, [PERSON] , [INFO] , фактично проживав (без реєстрації) спільно з [PERSON] , [INFO] , з 2015 року до дня її смерті [INFO] . Той факт, що він проживав однією сім`єю більше п`яти років зі спадкодавцем, можуть підтвердити свідки: [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Встановлення факту проживання однією родиною має для нього юридичне значення, оскільки надасть йому можливість оформити спадщину. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі, наполягав на її задоволенні. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала повністю. Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Криворізької міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, у зв`язку з чим, на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Заінтересована особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Рисіна С.В., в судове засіданні не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавала, у зв`язку з чим, на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що з заявником [PERSON] знайомий з 2015 року. Він бачив [PERSON] з померлою [PERSON] , який проживав разом з нею. В них були відносини як у родичів. [PERSON] допомагав померлій з ремонтом, грошима, возив її до лікарні. [PERSON] організував її поховання. Інших родичів у [PERSON] не було. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що [PERSON] знає, він її сусід. Їй відомо, що останнім часом він жив з померлою [PERSON] , яка хворіла. [PERSON] здійснював платежі за квартиру, возив її до лікарні, доглядав за нею, допомагав їй в усьому. [PERSON] проживав разом з померлою [PERSON] з початку 2015 року. Вона ставилась до [PERSON] дуже добре, відносилась до нього як до свого сина. В неї, крім [PERSON] , дітей та родичів не було. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні докази: свідоцтво про народження (а.с. 5), копія паспорту (а.с. 10-11), довідка (а.с. 12), свідоцтво про смерть (а.с. 13), акт з місця проживання (а.с. 14), заява (а.с. 15), витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с. 16), виписний епікріз (а.с. 17), відповідь нотаріуса (а.с. 18), витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с. 19), свідоцтво про шлюб (а.с. 20), свідоцтво про смерть (а.с. 21), свідоцтво про смерть (а.с. 22), свідоцтво про право на спадщину (а.с. 23), витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с. 24), свідоцтво про право власності на житло (а.с. 25), виписка (а.с. 27), витяг з державного реєстру (а.с. 28). Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, викладеними у п.45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року «… суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів…». Суд,

Outcome: approved