Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути в його користь з відповідача [PERSON] суму боргу за договором позики у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень та 243, 80 грн. витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на такі обставини : 06.12.2013 року між позивачем [PERSON], та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошової суми в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що підтверджується розпискою, написаною [PERSON] власноручно, згідно якої, зазначені кошти відповідач повинен був повернути позивачу до 13.12.2013 року. У встановлений договором строк [PERSON] борг позивачу не повернув, термін дії договору не продовжив. На підставі наведеного позивач просить суд позов задоволити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява, в якій він вказує, що позовні вимоги підтримує та просить суд справу слухати у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений. Проаналізувавши доводи позивача дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог, з наступних підстав: Судом встановлено, що 06.12.2013 року між позивачем [PERSON], та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошової суми в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що підтверджується розпискою, написаною [PERSON] власноручно, згідно якої, зазначені кошти відповідач повинен був повернути позивачу до 13.12.2013 року. Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк згідно з умовами договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У встановлений договором строк відповідач [PERSON] борг позивачу не повернув та не представив суду жодних підтверджуючих документів про сплату цього боргу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовим ознаками. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що оскільки відповідач у добровільному порядку не погасив борг, що виник перед позивачем тим самим виконати умови договору позики, відмовляється, а тому за вказаних вище обставин та встановлених фактів, сума боргу підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] Також, стягненню з відповідача в користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають документально підтверджені судові витрати, які позивач сплатив при подачі позовної заяви, а саме судовий збір. Оскільки матеріалами справи та показами позивачки не підтверджено, обставин, якими було спричинено моральну шкоду позивачці внаслідок не повернення відповідачем боргу, не підтверджено наявності внаслідок цього душевних страждань, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди є необґрунтованими, безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: approved