Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Всеукраїнської Громадської організації «Асоціація рибалок України» про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [INFO]. з публікації «Риболовного вісника ВГО "Громади рибалок України» в мережі Інтернет http:www.ribaki.org.ua/vestnik, йому стало відомо щодо поширення стосовно нього неправдивої інформації Всеукраїнською громадською організацією «Асоціація рибалок України». Так, на початку березня поточного року, на адресу міністра міністерства Аграрної політики та продовольства України [PERSON], що розглядає на теперішній час можливість призначення одного з кандидатів на посаду голови державного агентства рибного господарства України направлено листа з додатками від імені Всеукраїнської Громадської організації «Асоціація рибалок України» за підписом її керівника [PERSON] з метою дискредитувати його як одного з кандидатів на вищезазначену посаду. Просить визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, порушує його права та свободи, ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію інформацію викладену у вищезазначеному листі, а саме: « [PERSON]. Звільнено з органів прокуратури за корупцію, хабар і не вміння працювати в колективі. Жадібний до грошей. Завжди ставить меркантильні інтереси вище інтересів своїх обов'язків. Таке поняття як патріотизм чуже цій людині, його принцип - своя сорочка ближче до тіла. Має великі знайомства в правоохоронних органах східних регіонів України, оскільки раніше сам працював у цьому регіоні і займався свавіллям з [PERSON], [PERSON] та іншими відомими персонажами команди [PERSON]. Під час правління [PERSON] дуже пишався своїм Єнакіївським походженням і бравірував близькими стосунками с президентом, заради отримання будь-якій керівній посади. Однак його навіть члени його колишньої команди не допускали до посад, знаючи, що він із себе представляє. У 2008році [PERSON] обіймав посаду начальника департаменту економіки Держкомрибгоспу, де проявив себе як інтриган найвищого ступеня. Вимагав величезні хабарі з керівників підприємств океанічного промислу за закриття очей на злодійство та неконтрольований лов рибопромислових суден, а також за не зовсім законне оформлення риболовецьких суден в оренду та інші порушення законодавства. Крім того, [PERSON] вимагав хабарі з рибалок за отримання квот на промисел риби. [PERSON] не є фахівцем в рибній галузі, думка про нього громадських профільних організацій вкрай негативна. Призначення його на посаду керівника Держрибагентства викличе хвилю протесту з боку рибалок України, в результаті чого він все одно буде відсторонений і звільнений з посади. Його прихід в галузь буде означати тільки збір хабарів за кадрові призначення, збір грошей з рибінспекторів, покривання злочинних угруповань що окопалися в галузі.» Позивач просить суд зобов'язати відповідача спростувати недостовірну інформацію, поширену нею у листі з додатками від імені Всеукраїнської Громадської організації «Асоціація рибалок України» за підписом її керівника [PERSON] до міністра міністерства Аграрної політики та продовольства України [PERSON] і опублікованому в статті «Риболовного вісника ВГО громади рибалок України» в мережі Інтернет http:www.ribaki.org.ua/vestnik. Також просив стягнути завдану йому моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) грн.. в якості компенсації та 243грн.60коп. судовий збір. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги. Представник відповідача Всеукраїнської Громадської організації «Асоціація рибалок України» проти позову заперечував, посилаючись на те, що із позовних вимог вбачається, що інформація розміщена в мережі Інтернет http:www.ribaki.org.ua/vestnik. Всеукраїнська Громадська організація «Асоціація рибалок України» не є а ні власником, а ні користувачем зазначеного ресурсу. Жодного відношення до даного сайту не має. Тому розмістити там будь-яку інформацію, в тому числі щодо [PERSON] не мала можливості. Суду не надано жодних підтверджень факту поширення інформації, і тим більше, що цю інформацію поширила саме ВГО «Асоціація рибалок України». Роздруківка копії документу, що не має жодних реквізитів, з Інтернет Сайту, вочевидь не може вважатися належним доказом, який би підтверджував факт розповсюдження негативної інформації. Відповідач не поширював негативної інформації стосовно позивача, яка є предметом спору, а ні через мережу Інтернет, а ні шляхом направлення листа до Міністерства аграрної політики та продовольства України. Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. [INFO] відбулася публікація «Риболовного вісника ВГО «Громади рибалок України», яка була розміщена в мережі Інтернет http:www.ribaki.org.ua/vestnik, в якій викладена інформація Всеукраїнською громадської організації «Асоціація рибалок України» стосовно [PERSON] Аналогічна інформація міститься і в листі Всеукраїнської громадської організації «Асоціація рибалок України» від 23.02.2014р. вих..№2705, який надійшов до Міністерства аграрної політики та продовольства України 17.03.2014р. за №3601/17-14 за підписом вищезазначеної громадської організації - керівника [PERSON]/а.с.66-67, 79-81/ В даному листі та публікації викладена наступна інформація стосовно позивача [PERSON]: « [PERSON]. Звільнено з органів прокуратури за корупцію, хабар і не вміння працювати в колективі. Жадібний до грошей. Завжди ставить меркантильні інтереси вище інтересів своїх обов'язків. Таке поняття як патріотизм чуже цій людині, його принцип - своя сорочка ближче до тіла. Має великі знайомства в правоохоронних органах східних регіонів України, оскільки раніше сам працював у цьому регіоні і займався свавіллям з [PERSON], [PERSON] та іншими відомими персонажами команди [PERSON]. Під час правління [PERSON] дуже пишався своїм Єнакіївським походженням і бравірував близькими стосунками с президентом, заради отримання будь-якій керівній посади. Однак його навіть члени його колишньої команди не допускали до посад, знаючи, що він із себе представляє. У 2008році [PERSON] обіймав посаду начальника департаменту економіки Держкомрибгоспу, де проявив себе як інтриган найвищого ступеня. Вимагав величезні хабарі з керівників підприємств океанічного промислу за закриття очей на злодійство та неконтрольований лов рибопромислових суден, а також за не зовсім законне оформлення риболовецьких суден в оренду та інші порушення законодавства. Крім того, [PERSON] вимагав хабарі з рибалок за отримання квот на промисел риби. [PERSON] не є фахівцем в рибній галузі, думка про нього громадських профільних організацій вкрай негативна. Призначення його на посаду керівника Держрибагентства викличе хвилю протесту з боку рибалок України, в результаті чого він все одно буде відсторонений і звільнений з посади. Його прихід в галузь буде означати тільки збір хабарів за кадрові призначення, збір грошей з рибінспекторів, покривання злочинних угруповань що окопалися в галузі.» Згідно ч.1 ст.200 ЦК України інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Згідно ч.4 ст.14 Закону України «Про інформацію» поширення інформації - це розповсюдження, обнародування, реалізація у встановленому законом порядку документованої або публічно оголошуваної інформації. Згідно ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім»ї недостовірної інформації має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно ч.3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Згідно п.12 постанови Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 110 ЦПК). Згідно п.15 постанови Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із матеріалів справи позивач не довів суду того факту, що саме відповідач Всеукраїнська Громадська організація «Асоціація рибалок України» розповсюдила інформацію в мережі Інтернет http:www.ribaki.org.ua/vestnik відносно позивача, яка не відповідає дійсності. Згідно п.13 даної постанови Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 227 ЦК судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома ( наприклад , при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет та особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). В такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом 4 ЦПК. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач не дотримався вимог вищезазначених норм чинного законодавства, а суд не вправі вийти за межі позовних вимог. Стосовно спростування недостовірної інформації, яка викладена в листі Всеукраїнської громадської організації «Асоціація рибалок України» від 23.02.2014р. вих..№2705, який надійшов до Міністерства аграрної політики та продовольства України 17.03.2014р. за №3601/17-14 за підписом вищезазначеної громадської організації - керівника [PERSON]./а.с.78/ Згідно п.16 постанови Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» Відповідно до статті 40 Конституції України ( 254к/96-ВР ) усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції ( 254к/96-ВР ), а не поширення недостовірної інформації. « Як вбачається із листа Міністерства аграрної політики та продовольства України направленого на запит суду відповідь на лист Всеукраїнської громадської організації від 17.03.2014р. №3601/17-14 міністерством не надавалася, оскільки зміст листа має інформаційний характер. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог [PERSON], які задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed