Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить звернути стягнення на предмет застави, а також витрати по сплаті судового збору, відповідно, посилаючись на те, що відповідач уклав кредитний договір, внаслідок невиконання вимог яких виникла заборгованість в сумі 364230 грн. 57 коп. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами 05.04.2006 року було укладено кредитний договір. Відповідно до якого позивач надав кредит у сумі 40500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,84 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.04.2013 р. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони 05.04.2006 р. уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави відповідач надав в заставу автомобіль DAEWOO, модель Т13110, 2006 року випуску, тип ТЗ, легковий сєдан, № кузова/шасі: [NUMBER], р/н [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Свої зобов'язання позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, що підтверджується заявами на видачу готівки, однак відповідач не належно виконує умови договорів. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву з проханням розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання на неодноразові виклики не з"являвся, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать копії викликів в судові засідання. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 05.04.2006 року між сторонами було укладено кредитний договір. Відповідно до якого позивач надав кредит у сумі 40500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,84 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.04.2013 р. Відповідно до п. 3. 1 кредитного договору, відповідач зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом. Згідно п. 4.1 кредитного договору відповідач за порушення термінів оплати відсотків зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони 05.04.2006 р. уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави відповідач надав в заставу автомобіль DAEWOO, модель Т13110, 2006 року випуску, тип ТЗ, легковий сєдан, № кузова/шасі: [NUMBER], р/н [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Свої зобов'язання позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: "Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Повідомлення позивача про необхідність усунути порушення умов кредитних договорів та сплати процентів за користування кредитом неодноразово доводилися до відома відповідача, однак останнім не було вчинено жодних дій, які б свідчили про намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок розірвання договору. Відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов'язання. Відповідач, не сплативши у вказаний договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Зокрема, у разі порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором, позивач має право достроково стягнути наданий кредит, проценти, комісії та інші витрати, пов'язані з виконанням цього договору, в тому числі і шляхом звернення стягнення на забезпечення. При цьому позивач виконав свої зобов'язання, а саме надав кредит, а позичальник, у свою чергу, зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно з кредитним договором. Відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов'язання, тобто відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань. Станом на 12.11.2013 р. заборгованість відповідача становить: 364230,57 грн., яка складається з наступного: 46050,70 грн. - заборгованість за кредитом, 114561,74 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7492,50 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 196125,63 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Згідно з ч. 1,6 ст. 20 Закону України „Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконане, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 19 Закону України „Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. З огляду на викладене, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду в розмірі 3441 грн.

Outcome: approved