Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач 21.10.2014 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за квартиру, посилаючись на те, він перебував у шлюбі з відповідачкою з 24.09.1998 року по 15.07. 2010 року. З 15.07.2010 вони не ведуть спільного господарства, поділили майно, квартиру. 18. 07. 2005 року між позивачем та відповідачем та Черкаським регіональним управлінням державної спеціальної установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» було укладено Кредитну угоду № 20 та додатковий договір № 1 від 20.06.2007 року, відповідно до якого сторони отримали від Черкаського регіонального управління Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» кредит в розмірі 139 742 грн. для будівництва житла, загальною площею 50,4 кв. м. за адресою [ADDRESS] з терміном повернення 20 років з дати укладання кредитного договору. Крім позивача з даній квартирі прописані відповідач та її підопічний [PERSON], про те не проживають, нею не користується, участі в оплаті за комунальні послуги не бере. В зв'язку з несплатою відповідача коштів по утриманню житлового приміщення позивач був змушений звернутись до суду за захистом свої прав. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав просив їх задоволити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала письмове заперечення в якому просила закрити провадження, посилаючись на те позивач повинен звернутись до Придніпровського районного суду з заявою про перегляд рішення від 10.02.2014 року за ново виявленими обставинами. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивач перебував у шлюбі з відповідачкою з 24.09.1998 року по 15.07. 2010 року. 18.07.2005 року між позивачем та відповідачем та Черкаським регіональним управлінням державної спеціальної установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» було укладено Кредитну угоду № 20 та додатковий договір № 1 від 20.06.2007 року, відповідно до якого сторони отримали від Черкаського регіонального управління Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» кредит в розмірі 139 742 грн. для будівництва житла, загальною площею 50,4 кв. м. за адресою [ADDRESS] з терміном повернення 20 років з дати укладання кредитного договору. Рішенням Придніпровського районного суду від 05 квітня 2013 року в справі за позовом було визнано квартиру [ADDRESS] об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Визнано за нами право власності кожному по ? частині квартири [ADDRESS] Ч. 4 ст. 319 ЦК України, встановлює, що власність зобов'язує. З довідки про борг виданої [PERSON] за адресою [ADDRESS], № 11652005 вбачається, що станом на 15.07.2007 року по 17.06. 2013 року заборгованість за послуги теплопостачання становила 1 358 грн. 55 грн. 22. 07. 2014 року позивачем було оплачено дану суму, що підтверджується фіскальним чеком ПН 2156004426655. Згідно з преамбулою Закону України „Про житлово-комунальні послуги" №1875-ГУ від 24.06.2004 року цей Закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Відповідно до ст. 13 Закону від 24.06.2004 року N 1875-ІУ "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо-та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Стаття 156 ЖК України визначає права і обов'язки членів сім'ї власника жилого будинку (квартири). Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Так, за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. За статтею 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов'язку оплати комунальних послуг, оскільки, в силу вимог ст. 162 ЖК України, наймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Також, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою КМУ України від 08 жовтня 1992 року № 572, п. 18 зобов'язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги. Оскільки Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою КМУ України від 08 жовтня 1992 року № 572, п. 18 зобов'язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги, враховуючи положення ст. 541 ЦК України зобов'язання з оплати комунальних послуг мають солідарний характер, а тому особи, що проживають в квартирі позивача несуть солідарні зобов'язання з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з п. 17, 18, 20, 30 Правил надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями. Факт реєстрації відповідача встановлено рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 25. 03. 2014 року. Враховуючі зазначене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача половину сплачених коштів за період з 15. 07. 2010 року по 17. 06. 2013 року в сумі 679 грн. 28 коп. Враховуючи той факт, що при подачі позовної заяви позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved