Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначає, що йому на правів приватної власності належить житловий будинок розташований по [ADDRESS]. З 01.09.2008 року в даному будинку зареєстрована відповідач [PERSON], [INFO] яка проживала в даному будинку з 01.09.2008 року по 08.03.2012 року. Позивач вважає, що оскільки відповідач більш як шість років не проживає в даному будинку просить суд визнати її такою що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 12.07.2018 року відкрито провадження по справі та призначена до підготовчого судового засідання. В підготовчому судовому засіданні позивач не з'явився але подав до суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності оскільки відповідач визнає в повному обсязі. Відповідач будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи в судовому засіданні не з'явилась але подала заяву в якій позов визнає в повному обсязі просить суд справу розглянути у її відсутність. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України, 3. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. 4. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, 4. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд аналізуючи у сукупності викладені норми та надані позивачем докази дійшов висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судового засідання та задоволення заявлених позовних вимог з наступних правових підстав. Наданими позивачем доказами судом встановлено, відповідно до свідоцтва про право власності від 15.05.2012 року по спадковій справі №38/2011 на житловий будинок по [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд». При цьому положення ст. 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном якщо порушується його право на вільне користуватися і розпоряджатися соєю власністю. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно переважно або тимчасово. Згідно ст. ст. 6. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житлом..). Громадяни України та інші особи, зобов'язані протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Суд аналізуючи у сукупності зазначені докази та правові норми дійшов висновку, що між сторонами склалися правовідносини з найму житлового приміщення тому у відповідності до вимог ст.71,72,109,116 ЖК України, відповідач за даним позовом підлягає виселенню оскільки більш як шість місяців без поважних причин не проживає за вказаною адресою та вона не відносяться до категорії осіб за якою зберігається житлове приміщення у разі відсутності більш як шість місяців. Відповідно до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем сплачено при зверненні до суду судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. відповідно до квитанції від 23.06.2018 року якій має бути стягнутий з [PERSON].

Outcome: approved