Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просить зобов'язати відповідачів власними силами і за свій рахунок знести самочинно збудовану прибудову до квартири, загальною площею 30,7 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]; стягнути з відповідачів судові витрати на користь Одеської міської ради у розмірі 1378 гривень. При цьому позивач посилається на те, що відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] загальною площею 50,6 кв.м. на праві спільної часткової власності у рівних частках. Приморською районною адміністрацією проведено перевірку за фактом самочинного будівництва прибудови до квартири, здійсненої відповідачами, про що повідомлено Одеську міську раду листом від 10.11.2015 року № 01-11/1512. Зі змісту даного листа та доданих до нього матеріалів вбачається, що власниками не надано доступу до квартири, а при візуальному огляді встановлено, що площу квартири збільшено. Здійснене відповідачами будівництво прибудови до квартири загальною площею 30,7 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] є самочинним будівництвом, оскільки земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], не відводилась відповідачам в установленому законодавством порядку для здійснення відповідного будівництва, а також у відповідачів відсутні необхідні документи, а також дозвіл на виконання будівельних робіт, а отже, дане будівництво є самочинним. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про те, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.03.2006 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках. Загальна площа квартири становить 50,6 кв.м. Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 11.04.2014 року вказана квартира містить самочинно збудовані приміщення № 8 площею 23,6 кв.м. та № 9 площею 7,1 кв.м. Відповідно до акту обстеження квартири [ADDRESS] від 10.11.2015 року, що складений комісією дільниці № 12 КП ЖКС „Порто-Франківський власник квартири [PERSON] доступ до квартири не надала. При візуальному огляді виявлено, що площа квартири збільшилася, правовстановлюючі документи не надані. Відповідно до ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 21.12.2015 року по справі № 522/11350/14-ц позовну заяву [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Одеської міської ради про визнання права власності на самочинно збудовану прибудову до квартири залишено без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда або інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для тієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до положень ст. 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) суб'єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Згідно зі ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Власник земельної ділянки відповідно до ст. 319 ЦК України володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення будь-якого обмеження його права власності. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено. Позов може бути пред'явлено до особи, яка здійснила будівництво, як про зобов'язання знесення забудови, так і про знесення забудови за рішенням суду самим власником користувачем) земельної ділянки за рахунок особи, яка здійснила самочинне будівництво, з одночасним відшкодуванням підтверджених витрат на його знесення. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Згідно із ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню собою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Згідно із ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за їх цільовим призначенням. Крім того, згідно з ч. 4, 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування на будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування. Згідно з ч. 1 статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності». Отже, судом встановлено, що будівництво прибудови до квартири відповідачами здійснено без затвердження в установленому законом порядку проектної та відповідної дозвільної документації на будівництво, тому таке будівництво вважається самочинним та тягне за собою відповідальність відповідно до діючого законодавства. Таким чином відповідачів слід зобов'язати власними силами і за свій рахунок знести самочинно збудовану прибудову до квартири, загальною площею 30,7 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 88 ЦПК України з кожного з відповідачів на користь позивача також слід стягнути судовий збір пропорційно задоволених судом вимог в розмірі по 344,50 гривень.

Outcome: approved