Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Лихолітської сільської ради Чорнобаївського району про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,14 га, що розташована на території Лихолітської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, після смерті [PERSON] Обгрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] зазначає, що його дід [PERSON] помер [INFO] року. За життя він склав заповіт, яким заповів йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Проте інше спадкове майно, земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства, яка залишилася після його смерті заповітом не охоплена, а тому позивач, як спадкоємець п"ятої черги за відсутності спадкоємців вищої черги, має право на визнання за ним права власності на дане нерухоме майно, яке залишилось після смерті спадкодавця. Позивач вказує, що перешкодою у видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, є помилка допущена у державному акті. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з"явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник Лихолітської сільскої ради в судове засідання не з"явився. 09.11.2017 р. до суду надійшла заява, в якій відповідач просить розглядати справу без участі представника сільської ради. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Як зазначається в позові та не заперечується відповідачем, [PERSON] був дідом по лінії матері позивача [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER] У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Лихолітської сільської ради 19 травня 2010 року та зареєстрований в реєстрі № 35, яким заповів [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,38 га, яка розташована в адмінмежах Лихолітської сільської ради Чорнобаївського району ( а.с. 37). Статтею 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З копії спадкової справи, надісланої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пінчук О.В. вбачається, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] і йому було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 32, 55). З наявних матеріалів справи встановлено, що окрім зазначеної вище земельної ділянки, за померлим [PERSON] числиться також земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,14 га, яка розташована на території Лихолітської сільської ради Чорнобаївського району (копія державного акта серія [NUMBER] Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом). Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з роз'ясненнями, які викладені в п.23 постанови Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки у матеріалах справи та в дослідженій судом спадковій справі відсутня відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне майно, звернення позивача з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування є передчасним, а тому відсутні правові підстави для його задоволення. В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На основі повно та всебічно з"ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв"язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed