Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору, повернення грошових коштів та стягнення пені. Свої вимоги позивач мотивує тим, що в березні 2019 року між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір № 25/03. Відповідно до п.1.1. договору, відповідач зобов`язується здійснити оброблення та виготовлення виробів з металу, вартість яких зазначається в додатках (специфікаціях) до договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити товар та відповідні супутні послуги, за наявністю, на умовах цього договору. Додатком № 1 від 25.03.2019 року передбачено, що сторони домовились про виконання вичерпного переліку робіт та порядку здійснення оплати, відповідно до якого оплата здійснюється на наступних умовах: передоплата в розмірі 70 % від загальної вартості, що становить 12 600,00 грн. (без ПДВ); решта суми в розмірі 30 % від загальної вартості, що становить 5400,00 грн. (без ПДВ) - протягом 2 днів з моменту виконання робіт по договору. Також, додатком визначено строк виконання робіт, який складає 10 днів з моменту здійснення замовником передоплати, а виконавець зобов`язується розпочати виконання робіт протягом двох робочих днів з дня надходження суми передоплати. Як зазначає позивач, в порядку та умовах договору нею 25.03.2019 року було здійснено передоплату в розмірі 12 600,00 грн., про що відповідачем було надано товарний чек № 25/03 від 25.03.2019 року. Однак, станом на день звернення до суду з позовом, відповідач в порушення умов договору та додатків до нього роботи не розпочав та не виконав, почав систематично ігнорувати позивача і наразі зв`язок з ним відсутній. Претензія від 24.04.2019 року залишена відповідачем без реагування. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити її вимоги, розірвати договір, укладений між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь 12 600,00 грн. передоплати та пеню в розмірі 3258,00 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м.Києва від 18.09.2019 року позовну заяву направлено до Деснянського районного суду м.Києва для розгляду за підсудністю. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 31.10.2019 року справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач та її представник не з`явились. Представник позивача надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його та позивача участі, проти постановлення заочного рішення суду не заперечує, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача в заочному порядку, проти чого не заперечував представник позивача у своїй заяві. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 25.03.2019 року між позивачем [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір № 25/03. Відповідно до п.1.1 договору, виконавець зобов`язується здійснити оброблення та виготовлення виробів з металу, детальна кількість, вартість яких зазначається в додатках (специфікаціях) до цього договору, що є невід`ємною частиною договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити товар та відповідні супутні послуги, за наявністю, на умовах цього договору. Згідно п.2.1 договору, ціна, кількість товару та послуг і їх загальна вартість визначаються у п.3.1 договору та у відповідних додатках (специфікаціях) до договору, які підписуються сторонами і є невід`ємною частиною даного договору. Як визначено п.3.1 договору, вартість договору складає сумарну вартість всіх специфікацій (додатків), що додаються до договору та становлять його невід`ємну частину. Відповідно до п.4.1, виконавець зобов`язується розпочати виконання робіт протягом двох робочих днів з дня надходження суми передплати згідно п.3.2 цього договору. Строк виготовлення та оброблення виробів з металу та встановлення на об`єкті замовника вказується в додатках (специфікаціях), що додаються до договору та становлять його невід`ємну частину. Згідно п.7.1 договору, за порушення сторонами строків виконання зобов`язань за договором, винна сторона виплачує іншій стороні штраф у розмірі 0,1 % від вартості невиконаних в строк зобов`язань за договором за кожен день їх затримки. Відповідно до додатку № 1 до договору, вартість робіт (послуг, товару) за вищевказаним договором становить 18 000,00 грн. Оплата товару здійснюється на наступних умовах: передоплата у розмірі 70 % від загальної вартості, що становить 12 600,00 грн. без ПДВ; решта суми в розмірі 30 % від загальної вартості, що становить 5400,00 грн. без ПДВ - протягом двох днів з моменту виконання робіт по договору. Строк виготовлення та оброблення виробів з металу, вказаних у специфікації, складає 10 робочих днів з моменту здійснення замовником передоплати згідно п.2 даної специфікації та затвердженої замовником візуалізації. Відповідно до товарного чеку № 25/03 від 25.03.2019 року, позивачем було сплачено відповідачу 12 600,00 грн. Таким чином, судом встановлено, що позивач виконала умови договору про здійснення передоплати, однак відповідачем умови договору не виконано та товар у визначений у договорі строк не виготовлено та не поставлено. Відповідно до ст.13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1 та 2 ст.627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (ч.2 ст.653 ЦК України). Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту. Відповідно до п.22 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Частиною 1 ст.5 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Статтею 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Згідно з п.п.1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року №5 (із змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року №15) «Про практику розгляду цивільних прав за позовами про захист прав споживачів», ЗУ «Про захист прав споживачів» захищає права споживача, яким є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує товари для власних побутових потреб. Крім того, вказаний Закон регулює відносини, що виникають між споживачем та підприємством чи громадянином - підприємцем, які продають товари, зокрема відносини, що виникають із договорів купівлі-продажу. У постанові від 23 липня 2014 року, винесеній по справі № 910/24568/13, Вищий господарський суд України зазначає, що згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто, у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що договір № 25/03, укладений між позивачем та відповідачем, необхідно розірвати на підставі ст.651 ЦК України, у зв`язку із чим кошти, сплачені за цим договором позивачем у якості передоплати в сумі 12 600 грн., підлягають поверненню останній. Крім того, внаслідок порушення відповідачем прав позивача шляхом невиконання умов договору, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф (пеня) за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 3258,00 грн. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу немайнового характеру (розірвання договору) та майнового характеру (стягнення коштів) в загальному розмірі 1536,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved