Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до [PERSON] , яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень до закінчення навчання. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 28 квітня 2001 року між сторонами був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час повнолітня донька [PERSON] навчається на контрактній основі у вищому навчальному закладі та є студенткою 1 курсу 6 групи Інституту підготовки кадрів для органів юстиції України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого. Наразі, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно утримання дитини, яка продовжує навчання, намагаючись перекласти всі обов`язки на позивача. [PERSON] не працює, навчається в вищому навчальному закладі та потребує матеріальної допомоги. Позивач зазначає, що підручники, які необхідні [PERSON] у навчанні, є досить коштовними, значні кошти витрачаються на канцелярію, транспортні витрати, одяг, харчування та інше, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище, зважаючи на те, що на її утриманні також знаходиться неповнолітня донька [PERSON] .. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 січня 2020 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та її представник адвокат Конопатський М.М., який діє на підставі ордеру, виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», у судове засідання не з`явились, останній надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 28 квітня 2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції за актовим записом 485 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 28\~квітня 2001\~ року міським відділом реєстрації актів громадського стану Харківського обласного управління юстиції). Від шлюбу сторони мають дітей: неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 05 вересня 2006 року міським відділом реєстрації актів громадського стану Харківського обласного управління юстиції) та повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 16 січня 2002 року міським відділом реєстрації актів громадського стану Харківського обласного управління юстиції), батьком яких є відповідач [PERSON] Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідки про склад сім`ї) №5789b6ac-1578-4599-a8f4-415fe64a95cc від 13 листопада 2019 року, сформованої з реєстру територіальної громади м.Харкова, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №6311-1068206-2017 від 24 листопада 2017 року. [INFO] [PERSON] досягла повноліття. Як вбачається зі змісту довідки №4725 від 26 листопада 2019 року, виданої Інститутом підготовки кадрів для органів юстиції України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, [PERSON] є студенткою першого курсу 6 групи Інституту підготовки кадрів для органів юстиції України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого денної форми навчання, зарахована згідно Наказу №462-в від 08 серпня 2019 року за освітнім ступенем «бакалавр» на місце, що фінансується за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб, за терміном навчання за освітнім ступенем бакалавр з 01 вересня 2019 року до 30 червня 2023 року. Згідно довідки №253/18 від 19 листопада 2019 року, виданої Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого, позивач працює в Національному юридичному університеті імені [PERSON] на посаді асистента кафедри трудового права на умовах строкового трудового договору з 26 серпня 2010 року (наказ №200-к від 03 вересня 2010 року) по теперішній час. Відповідач є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності з ч. 3 ст.199\~Сімейного кодексу\~України право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду\~України №3\~від 15.05.2006\~року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.\~198\~СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в твердій грошовій сумі. В матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання відповідачем регулярного, стабільного доходу, в тому числі від підприємницької діяльності. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] досягла 18 років, є студенткою навчального закладу Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, навчається на контрактній основі та потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Частинами 1, 2 ст.182\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Отже, суд прийшов до висновку про наявність передбачених ст.\~199\~СК України підстав для виникнення у відповідача обов`язку на участь у утриманні повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також, суд враховує прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний\~бюджет України\~на 2020\~рік» для працездатних осіб, який станом на 07 травня 2020 року становить 2102 гривень. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати повнолітньої доньки на період її навчання. Позивачем в ході судового розгляду не надано жодних доказів щодо вартості навчання [PERSON] у навчальному закладі, а також щодо несення будь-яких витрат, пов`язаних з її навчанням. Також позивачем жодним чином не обґрунтована та не доведена необхідність стягнення аліментів саме у розмірі 5000 гривень. Також позивачем не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному нею розмірі, не надано взагалі доказів щодо отримання ним будь-якого доходу. Згідно ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, виходячи з наведеного, з урахуванням всіх обставин, встановлених судом під час розгляду справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , на час її навчання в Національному юридичному університеті імені [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 12 грудня 2019 року, до досягнення дитиною двадцяти трьох років, за умовою, що дитина буде продовжувати навчання. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, у разі отримання відповідачем іншого прибутку, зміни його матеріального становища позивач не позбавлена права звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, суд стягує з відповідача аліменти на користь позивача на утримання повнолітньої доньки у вищевказаному розмірі, починаючи із дня пред`явлення позову до суду, а саме з 12 грудня 2019 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. У разі припинення [PERSON] навчання у навчальному закладі відповідно до вимог ч. 2 ст.199\~СК України право на її утримання припиняється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 2500 гривень, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 384,20 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial