Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.10.2020 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] . В обгрунтування позову вказала, що від шлюбу з відповідачем мають двох неповнолітніх дочок. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, між ними втрачені всі духовні та фізичні зв`язки. Подальше спільне життя як подружжя неможливе, тому звернулася до суду. Ухвалою суду від 02.11.2020 року провадження у зазначеній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання. 02.12.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 02.02.2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Сторони у судове засідання не прибули. Від позивача надійшла письмова заява, в якій просив розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, які просить задовольнити. Відповідач до суду повторно не прибув, про час та місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, відзиву на позов не подав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 21 жовтня 2016 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Ярунської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 6, що стверджується свідоцтвом про шлюб/а.с.3/. Дошлюбне прізвище позивач не змінювала. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с.4,5/. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, поступово втратили зв`язки між собою, а, отже, сім`я припинила своє існування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для неї, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Прізвище позивачу після розірвання шлюбу суд залишає без змін. Місце проживання неповнолітніх дітей слід визначити з позивачем, проти чого відповідач не подав заперечень. Оскільки, позивач у позовній заяви просила усі судові витрати покласти на неї, суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved