Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області 56694,00 матеріальної шкоди та 100000,00 грн. моральної шкоди, завданої неправомірними діями відділу ДВС Прилуцького МРУЮ. Позов мотивований тим, що 10 квітня 2014 року, позивачу стало відомо про те, що невідомі особи забрали з приватної території, належний їй автомобіль ГАЗ 3302, д.н.з. [NUMBER], 2008 року випуску, який був нею придбаний згідно кредитного договору № 985/08-101 від 18.09.2008, укладеного з АТ АКБ «Укрсоцбанк» (ПАТ «Укрсоцбанк»). 25.04.2014 позивач не тільки дізналася про продаж її автомобіля на аукціоні, а і взагалі про виконавче провадження щодо стягнення з неї заборгованості за кредитним договором. За її заявою, ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 18 липня 2014 року було визнано неправомірними акт опису та арешту майна від 10.09.2013; постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадження 20.09.2013; протокол № 4 засідання конкурсної комісії ВДВС головного відділу юстиції у Чернігівській області з визначення спеціалізованої організації по передачі на реалізацію арештованого державним виконавцем майна від 04.02.2014. Під час судового розгляду з?ясувалося, що акт опису та арешту майна складено з численними порушеннями, а саме: акт складався не на місті огляду майна, а в кабінеті держвиконавця, саме майно виконавцем та представником торговельної організації взагалі не оглядалося, оскільки останній не був присутній на місці зберігання майна, і не підписував зазначений акт. У подальшому, рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 04.03.2015 доведено протиправні дії державної виконавчої служби, скасовано весь перелік документів, визнано аукціон недійсним, доведено підробку акту опису та арешту майна та вбачається, що відділом ДВС Прилуцького МРУЮ робилися всі незаконні дії, для продажу автомобіля позивача, з корисливих мотивів, для продажу його фактично за безцінь, тобто нижче ринкової вартості, а саме за 21 306,41 грн., (автомобіль у відмінному стані 2008 року), а потім як вбачається із заперечення ПП «Ніола», для подальшої перепродажі за 78 000,00 грн. Тобто, позивачу була завдана матеріальна шкода на загальну суму 56 694,00 грн., а саме на різницю від продажу відділом ДВС та фактично купленим приватним підприємством «Ніола» (78000,00 - 21306,41 = 56694,00), яку позивач просить стягнута на підставі ст.ст. 1166, 1173, 1174 ЦК України, ст.11 Закону «Про державну виконавчу службу», ст.56 Конституції України. Оцінюючи моральну шкоду в 100000,00 грн. позивач вказує на психологічні страждання від протиправних дій ДВС, оскільки її автомобіль був проданий в три рази нижче ринкової вартості та вона вимушена відстоювати своє право в судах. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позові, просить такі задовольнити. Моральну шкоду обґрунтовує і тим, що з її низької заробітної плати проводяться відрахування на користь стягувача і це притому, що на її утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей. Представник відповідача - відділу ДВС Прилуцького МРУЮ в суді позов вважає безпідставним, подавши письмове заперечення суть якого зводиться до того, що хоча деякі виконавчі документи і визнані неправомірними, але вони не були скасовані. Визначення позивачем розміру матеріальної шкоди необґрунтований, бо вартість автомобіля визначалася експертом і реалізація такого відбулася на аукціоні. Моральна шкода не була заподіяна. Представники відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області також подали письмове заперечення з тих мотивів, що відділ ДВС Прилуцького МРУЮ, яким начебто заподіяна шкода позивачу, не перебуває на їх обслуговуванні, тому у них відсутні повноваження щодо безспірного списання коштів державного бюджету. Жоден орган казначейства не є головним розпорядником коштів органу ДВС. Заявлена на відшкодування шкода не доведена та вони взагалі не є належним відповідачем у справі. Відповідач - Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області у суд не з?явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення представників позивача, відповідачів, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.07.2014 року (набрала законної сили) скаргу [PERSON] на дії та рішення державного виконавця відділу ДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції задоволено частково. Визнано неправомірними акт опису та арешту майна від 10.09.2013 року; постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні від 20.09.2013 року; протокол № 4 засідання конкурсної комісії ВДВС головного відділу юстиції у Чернігівській області з визначення спеціалізованої організації по передачі на реалізацію арештованого держвиконавцем майна від 04.02.2014 року (а.с. 61). Тобто, дії державного виконавця, які передували укладенню Договору №2514093 про надання послуг по організації і проведенню аукціону з реалізації арештованого рухомого майна (бортового малотоннажного автомобіля ГАЗ3302, 2008 р.в., що належить [PERSON]) від 10 лютого 2014 року між відділом ДВС Прилуцького МРУЮ та Філії 25 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», яка діє від імені та в інтересах ПП «Нива- ВШ.», були визнані неправомірними. Отже преюдиційними фактами є: вчинення державним виконавцем неправомірних дій та порушення прав [PERSON] при проведенні опису та накладення арешту на належний їй бортовий автомобіль ГАЗ 3302 АС-G, д.н.з [NUMBER] 2008 р.в., який підлягав примусовій реалізації, залучення державним виконавцем суб'єкта оціночної діяльності для проведення оцінки майна(акту оцінки) з питань ринкової вартості зазначеного бортового малотоннажного автомобіля, яким була виконана оцінка і з якої за заявкою державного виконавця сформована стартова ціна автомобіля, що виставлявся для продажу на аукціоні, а також визначення спеціалізованої організації, яка здійснила реалізацію автомобіля позивача шляхом проведення аукціону. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 04 березня 2015 року було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] і визнано недійсними: проведений 04 квітня 2014 року на виконання судового рішення за виконавчим листом №742/1162/13 від 05.07.2013 Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ „Укрсоцбанк" 115797, 94 грн. боргу аукціон з реалізації арештованого рухомого майна, яке належить [PERSON] - автомобіля ГАЗ 3302АС-G, д.н.з. [NUMBER], 2008 року випуску; протокол філії 25 Приватного підприємства „Нива-В.Ш." №2514093/4 від 04 квітня 2014 року з проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, яке належить [PERSON] (а.с. 10-14). Судовими рішеннями встановлено, що Прилуцьким міськрайонним судом 05.07.2013 року було видано виконавчий лист № 742/1162/13 про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ „Укрсоцбанк" 115797,94 грн. суми боргу за кредитним договором (а.с. 10). ПАТ «Укрсоцбанк» 15 липня 2013 року була подана до відділу ДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції заява про примусове виконання виконавчого листа, виданого 05.07.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором № 985/ 08-101 у розмірі - 115797, 94 грн. Постановою головного державного виконавця від 30.07.2013 року ВП № 39169559 відкрито відповідне виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа. Постановою головного державного виконавця від 30.07.2013 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно що належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення 115797, 84 грн. У ході примусового виконання рішення суду, головним державним виконавцем 10.09.2013 року було складено акт опису й арешту майна боржника, а саме автомобіля ГАЗ 3302 АС-G ПБ, 2008 року випуску. 20.09.2013 року головним державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ПП Експертна фірма „Експерт-Плюс" [PERSON] для надання нею письмового висновку, звіту про оцінку з питань ринкової вартості автомобіля ГАЗ 3302 АС-G ПБ, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Звіт про оцінку бортового малотонажного автомобіля ГАЗ 3302 АС-G ПБ, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] від 14.10.2013 року надійшов до відділу ДВС Прилуцького МРУЮ. Згідно висновку експерта, ринкова вартість об'єкта оцінки: бортового малотонажного автомобіль становить 28408,54 грн. Протоколом №4 від 04 лютого 2014 року засідання конкурсної комісії управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області з визначення спеціалізованої організації по передачі на реалізацію арештованого державними виконавцями майна, було вирішено, майно яке запропоноване на реалізацію відділом ДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції (бортовий малотонажний автомобіль ГАЗ 3302, 2008 р.в., вартістю 28408,54 грн.,), що належить [PERSON] передати під реалізацію ПП «Нива- В.Ш». Відповідно до заявки в.о. начальника відділу ДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції від 06.02.2014 року, арештований бортовий малотонажний автомобіль боржниці [PERSON] було передано на реалізацію торгівельній організації Філія 25 ПП „Нива В.Ш.". Через те, що майно не було реалізоване 13.03.2014 року у зв'язку з відсутністю купівельного попиту, державним виконавцем було проведено його уцінку на 25%, про що складено акт переоцінки майна від 13.03.2014 року, після чого вартість арештованого автомобіля складала 21306,41 грн. 04.04.2014 року відбулися торги з реалізації автомобіля ГАЗ 3302 АС-G 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] за ціною 21310,00 грн., переможцем яких, згідно протоколу № 2514093/4, визнано [PERSON] Апеляційний суд дійшов висновку про незаконну організацію проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна - бортового малотоннажного автомобіля ГАЗ 3302 АС-G , д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON]. Також судом підтверджено порушення встановлених законом правил підготовки проведення аукціону в частині належного повідомлення боржника про таке. Виходячи із змісту ч.3 ст.61 ЦПК України не потребують доказуванню обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, тобто ті обставини щодо яких мав місце спір, і які були предметом судового розгляду. Тобто, судовими рішеннями підтверджено вчинення державним виконавцем неправомірних дій та порушення прав [PERSON] при проведенні опису та накладення арешту на належний їй бортовий автомобіль ГАЗ 3302 АС-G, д.н.з [NUMBER] 2008 р.в.; незаконність організації проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого спірного майна, із залученням державним виконавцем суб'єкта оціночної діяльності для проведення оцінки майна (акту оцінки) з питань ринкової вартості зазначеного бортового малотоннажного автомобіля, яким була виконана оцінка і з якої за заявкою державного виконавця сформована стартова ціна автомобіля, що виставлявся для продажу на аукціоні, а також визначення спеціалізованої організації, яка здійснила реалізацію автомобіля позивача шляхом проведення аукціону. Як роз'яснено у п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону України «Про виконавче провадження», а також з положень статей 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Так за праписами ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Відповідно до ч.2 ст.87 Закону України «Про виконавче провадження» збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. Згідно ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За приписами частини першої статтей 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін, які зобов?язані довести ті обставини, на які вона (сторона) посиається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стороною позивача не доведено належними та допустимим доказами щодо заподіяння [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 56694,00 грн., яка визначена як різниця між вартістю 78000,00 грн. (за якою у подальшому було продано спірний автомобіль ПП «Ніола») та ціною 21306,41 грн. (яка була переможною за результатами проведеного аукціону). За таких обставин, у задоволенні вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 56694,00 грн. необхідно відмовити і через те, що така не може бути визнана майновою шкодою (збитками) у розумінні ст. 22 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження». Суд вважає, що до вимог позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають застосуванню положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: ст.56 Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1173 ЦК України та ст.11 Закону України «Про державну виконавчу службу». Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною 2 ст.1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування (ст. 1173 ЦК України). Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до ч.2 цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року № 6-48цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Шкода, завдана внаслідок неправомірної бездіяльності державних виконавців підлягає відшкодуванню державою, оскільки за шкоду, заподіяну рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування чи їх посадових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, несе відповідальність держава через органи казначейської служби. Тому заперечення Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській облатсі в цій частині є безпідставними. Переходячи до визначення розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала [PERSON] через незаконну реалізацію (з порушенням її прав) спірного автомобіля за значно нижчою ціною від дійсної його вартості. Позивач вже більше року відновлює через судові інстанції свої порушені права через неправомірні дії працівників відділу ДВС Прилуцького МРУЮ. Їй доводиться прикладати додаткових зусиль для організації свого звичного способу життя і це при тому що на її одноособовому утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей. Виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди в сумі 3000,00 грн., яка підлягає стягненню з Державного бюджету України через рахунки Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області. За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України судовий збір в розмірі 487,20 грн. компенсується за рахунок держави.

Outcome: partial