Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №Z64.120.12642 від 04.11.2016 року про надання кредиту в розмірі 99998 грн. на поточні потреби, зі сплатою 15 % річних, з погашенням кредиту та процентів у термін, передбачений кредитним договором та Графіком щомісячних платежів. Проте, стверджує, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим просить суд стягнути з нього заборгованість, яка станом на 29.03.2019 року становить 126702 грн., та включає в себе: 11141,40 грн. основний борг, 41372,57 грн. прострочений борг, 4717,43 грн. прострочені проценти, 540,76 грн. строкові проценти, 1068,28 грн. нарахована плата за обслуговування кредиту, 11791,31 грн. прострочена плата за обслуговування кредиту, 56070,25 грн. пеня за несвоєчасне погашення платежів. У свою чергу, відповідач за первісним позовом [PERSON] подав до суду зустрічну позовною заяву до АТ «Ідея Банк» про визнання недійсним окремих умов кредитного договору та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що підпунктами 1.1., 1.11. пункту 1, підпунктом 2.1. пункту 2, підпунктом 3.1.3 пункту 3, підпунктом 4.2.3. пункту 4 кредитного договору № Z64.120.12642, укладеного 04.11.2016 р. між позивачем та ПАТ «Ідея Банк» встановлено обов`язок позичальника сплачувати (повернути) відповідачу як позикодавцю плату за обслуговування кредитної заборгованості та право відповідача вимагати у мене сплату цієї плати за обслуговування кредитної заборгованості. Зокрема, в пп.1.1. п.1 зазначено, що позичальник зобов`язується повернути кредит разом з платою за обслуговування кредитної заборгованості. В підпункті 1.11. пункту 1 кредитного договору значиться наступне «За обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором (далі - «Графік щомісячних платежів»)».Аналогічні положення щодо права банку стягувати цю плату і обов`язок позичальника сплачувати цю плату міститься в інших спірних пунктах кредитного договору. Також, підпунктом 6.1 кредитного договору укладеного 04.11.2016 р. пункту 6 - «Графік щомісячних платежів за кредитним договором» передбачено комісію, що підлягає до сплати позичальником у такі строки: 04.12.16 - 3868,22 грн., 04.01.17 - 3768,22 грн., 04.02.17 - 3668,23 грн., 04.03.17 - 3568,23 грн., 04.04.17 - 3468,23 грн.; 04.05.17 - 3368,23 грн., 04.06.17 - 3268,23 грн., 04.07.17 - 3168,24 грн., 04.08.17 - 3068,24 грн., 04.09.17 - 2968,24 грн., 04.10.17 - 2868,24 грн., 04.11.17 - 2768,24 грн., 04.12.17 - 2668,25 грн., 04.01.17 - 2568,25 грн., 04.02.18 - 2468,25 грн., 04.03.18 - 2368,25 грн., 04.04.18 - 2268,25 грн., 04.05.18 - 2168,26 грн., 04.06.18 - 2068,26 грн., 04.07.18 - 1968,26 грн., 04.08.18 - 1868,26 грн., 04.09.18 - 1768,26 грн., 04.10.18 - 1668,27 грн, 04.11.18 - 1568,27 грн., 04.12.18 - 1468,27 грн., 04.01.18 - 1368,27 грн., 04.02.19 - 1268,27 грн., 04.03.19 - 1168,28 грн., 04.04.19 - 1068,28 грн., 04.05.19-968,28 грн. На його думку, вищезазначені умови кредитного договору щодо сплати цієї комісії (плати за обслуговування кредитної заборгованості) є недійсними виходячи з наступного. Відповідно до положень абзацу 2 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Крім того, за змістом статей 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Отже, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких положень недійсними. Крім того, стверджує, що сплатив для ПАТ «Ідея Банк» кошти вчасно та у повному обсязі згідно з графіком платежів по 04.09.2018 р. включно, що підтверджується квитанціями про погашення кредитної заборгованості. Просить суд, визнати недійсним з моменту укладення договору кредитний договір № Z64.120.12642.. укладений 04.11.2016 р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» в частині підпунктів 1.1., 1.11. пункту 1, підпункту 2.1. пункту 2, підпункту 3.1.3 пункту 3, підпункту 4.2.3. пункту 4 цього кредитного договору якими встановлено обов`язок Позичальника сплачувати (повертати) Банку плату за обслуговування кредитної заборгованості та право Банку вимагати у Позичальника сплату ним плати за обслуговування кредитної заборгованості. Визнати недійсною з моменту укладення договору умову підпункту 6.1 кредитного договору №Z64.120.12642, укладеного 04.11.2016 р. між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» пункту 6 - «Графік щомісячних платежів за кредитним договором» в частині визначеної в даному графіку комісії, що підлягає до сплати Позичальником на користь Банка, а саме: 04.12.16 - 3868,22 грн., 04.01.17 - 3768,22 грн., 04.02.17 - 3668,23 грн., 04.03.17 - 3568,23 грн., 04.04.17 - 3468,23 грн.; 04.05.17 - 3368,23 грн., 04.06.17 - 3268,23 грн., 04.07.17 - 3168,24 грн, 04.08.17 - 3068,24 грн., 04.09.17 - 2968,24 грн, 04.10.17 - 2868,24 грн, 04.11.17 - 2768,24 грн, 04.12.17 - 2668,25 грн, 04.01.17 - 2568,25 грн, 04.02.18 - 2468,25 грн, 04.03.18 - 2368,25 грн, 04.04.18 - 2268,25 грн, 04.05.18 - 2168,26 грн, 04.06.18 - 2068,26 грн, 04.07.18 - 1968,26 грн, 04.08.18 - 1868,26 грн, 04.09.18 - 1768,26 грн, 04.10.18 - 1668,27 грн, 04.11.18 - 1568,27 грн., 04.12.18 - 1468,27 грн., 04.01.18 - 1368,27 грн., 04.02.19 - 1268,27 грн., 04.03.19 - 1168,28 грн., 04.04.19 - 1068,28 грн., 04.05.19 - 968,28 грн.; зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок здійснених [PERSON] з часу укладення Кредитного договору № Z64.120.12642 від 04.11.2016р. платежів по цьому договору зарахувавши сплачену ним за період із 04.11.2016 р. по 04.09.2018 р. в сумі цих платежів за погашення заборгованості комісію (плату за обслуговування кредитної заборгованості) у загальному розмірі 62001 (шістдесят дві тисячі одна) грн. 34 коп. в рахунок тіла кредиту та процентів за користування кредитом, що передбачені умовами кредитного договору №Z64.120.12642 від 04.11.2016 р. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 10 червня 2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою від 04 липня 2019 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до АТ «Ідея Банк» про визнання недійсним окремих умов кредитного договору та зобов`язання вчинити дії, об`єднано в одне провадженні з первісним позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Представник позивача за первісним позовом у судове засідання не з`явився, подав клопотання про проведення розгляду справи без його участі. Відповідач за первісним позовом також подав клопотання про проведення розгляду справи без його участі. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. З урахуванням ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовитим з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 листопада 2016 року між ПАТ «Ідея Банк», як кредитодавцем, та відповідачем [PERSON] , як позичальником, укладено кредитний договір №Z64.120.12642, про надання кредиту в розмірі 99998 грн. на поточні потреби, зі сплатою 15 % річних, з погашенням кредиту та процентів у термін, передбачений Графіком щомісячних платежів. Відносини між сторонами, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися, як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження з приводу питань банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за кредитним договором №Z64.120.12642 від 04.11.2016 року, за яким станом на 29.03.2019 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість за кредитом в розмірі 126702 грн., та включає в себе: 11141,40 грн. основний борг, 41372,57 грн. прострочений борг, 4717,43 грн. прострочені проценти, 540,76 грн. строкові проценти, 1068,28 грн. нарахована плата за обслуговування кредиту, 11791,31 грн. прострочена плата за обслуговування кредиту, 56070,25 грн. пеня за несвоєчасне погашення платежів. Заборгованість відповідача також підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] (а.с.14-18). У відповідності до вимог частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Зміст зазначеної правової норми, не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому поряд із листами та телеграмами можуть використовуватися інші засоби зв`язку, наприклад електронний. Частиною 2 статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як встановлено матеріалами справи, позивач забезпечив можливість відповідачу користування кредитними коштами, шляхом їх зарахування на банківський поточний рахунок [PERSON] що підтверджується виданими касовими ордерами. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов слід задовольнити, оскільки відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором №Z64.120.12642 від 04.11.2016 року, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість перед позивачем, що стверджується представленими суду письмовими доказами. Поряд з тим, не підлягає до задоволення зустрічний позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсним окремих умов кредитного договору та зобов`язання вчинити дії, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно з ч. 14 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Вказаний закон є спеціальним та профільним для всіх банківських установ України, у тому числі для Позивача. У відповідності до п. 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2007 року № 168, в редакції від 12.11.2007 року, що була чинна на момент укладення Кредитного договору, банки зобов`язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зазначивши, зокрема, перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо. Вище вказані Правила втратили чинність 10.06.2017 року згідно Постанови Правління Національного банку України від 08.06.2017 року №49 «Про затвердження Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит». Разом з тим, згідно Методики розрахунку загальної вартості кредиту для споживача, що є додатком №1 до чинних на даний час Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених вище вказаною Постановою Правління Національного банку України від 08.06.2017 року №49, банк розраховує загальну вартість кредиту для споживача у грошовому виразі за такою формулою: ЗВК = ЗРК + ЗВСК, де ЗВК - загальна вартість кредиту; ЗРК - загальний розмір кредиту, тобто сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №2 до чинних на даний час Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 08.06.2017 року №49, до платежів за додаткові та супутні послуги банку відносяться платежі за ведення рахунку, розрахунково-касове обслуговування, комісія за надання кредиту та інші послуги банку. Згідно зі абзацом 6 частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що була чинна на момент укладення Кредитного договору, у договорі про надання споживчого кредиту зазначається, серед іншого, також детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. Також за змістом абзацу 2 частини 2 статті 8 чинного на даний час Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). Відтак, аналіз вказаних вище норм закону свідчить про те, що така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, була передбачена законодавством України, як на момент укладення Кредитного договору, так і продовжує існувати на даний час, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Відтак, передбачена пунктом 1.11. Кредитного договору плата за обслуговування кредитної заборгованості с законною, внаслідок чого Відповідачем не доведено недійсності Кредитного договору в частині, що передбачає нарахування такої. Відповідно до пункту 5.1. Кредитного договору Позичальник заявляє та гарантує, що: уся інформація, відомості та документи (у тому числі ті, що містяться в даному Договорі та кредитній справі Позичальника у Банку), які повідомленні та надані ним Банку з метою одержання кредиту, є достовірними і відповідають дійсності; кредит одержується ним на поточні потреби та не пов`язаний із підприємницькою діяльністю; Банк перед укладенням кредитного договору повідомив йому в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, зазначена інформація йому відома та зрозуміла, він ознайомився з тарифами Банку і згоден з ними; належний йому примірник оригіналу даного Договору йому вручено Банком при підписанні даного Договору; умови даного Договору він вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам, а також надає згоду на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій інформації про нього, а також третім особам, у випадку невиконання Позичальником взятих на себе зобов`язань. Згідно Довідки-повідомлення від 04.11.2016 року, Відповідач також підтвердив, що: «кредитодавець Публічне Акціонерне Товариство «Ідея Банк» цього числа, 04.11.2016, до підписання кредитного договору, надав йому в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також: орієнтовну сукупну вартість кредиту»; «цим заявляю також, що наведена інформація є мені доступною і зрозумілою». Згідно зі ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що була чинна на момент укладення Кредитного договору, споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відтак, підписавши Кредитний договір Відповідач погодився з усіма його умовами та підтвердив, що вся наведена у ньому інформація є йому зрозумілою та він погоджується з нею. У випадку ж незгоди з Кредитним договором Відповідач був наділений правом протягом двох тижнів відкликати власну згоду на його укладення, проте таким правом не скористався, натомість продовжував його виконувати здійснюючи платежі на погашення Кредиту, чим вкотре підтвердив, що розуміє та погоджується з умовами останнього. З огляду на викладене, відповідачем не спростовано дійсності Кредитного договору чи будь-якої з її умов. Крім того, покликання відповідача на те, що протягом дії Кредитного договору ним було оплачено передбачену Кредитним договором плату за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 62001,34 грн., спростоване матеріалами справи. Як вбачається із виписки по рахунку [PERSON] №29090412012642.980 (на який, у відповідності до пункту 2.1. Кредитного договору, здійснюються платежі на погашення заборгованості за ним) протягом дії вище вказаного договору Відповідачем було сплачено грошові кошти на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості лише у розмірі 58719,66 грн. У вище вказаній виписці графа «Кредит» відображає суми грошових коштів, що були зараховані на вказаний рахунок в погашення заборгованості за Кредитним договором, натомість графа «Дебет» відображає порядок подальшого розподілу вище вказаних коштів, згідно черговості, визначеної пунктом 2.1. Кредитного договору. У даному випадку слід також зазначити, "що при обчисленні заборгованості за Кредитним договором Позивачем було враховано всі сплати, здійсненні Відповідачем, підтвердженням чого є також Детальний розрахунок по кредиту №Z64.120.12642, виконаний АТ «Ідея Банк» станом на 29.03.2019, що відображає порядок обчислення заборгованості Відповідача в розмірі кожного місяця її утворення. Крім того, необґрунтованою є заява відповідача про застосування строку позовної давності до вимоги АТ «Ідея Банк» про стягнення пені, оскільки така спростовується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України. Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Як вбачається із пункту 5.5. Кредитного договору сторони домовилися, що строк позовної давності за цим Договором, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені), встановлюється Сторонами тривалістю у 3 (три) роки. Як вбачається із Детального розрахунку по кредиту №Z64.120.12642, виконаного АТ «Ідея Банк» станом на 29.03.2019, заявлена до стягнення у даній справі з Відповідача пеня у розмірі 56070,25 грн. нарахована за період з 14.12.2017 р. по 28.03.2019 р., тобто в межах трирічного строку позовної давності, передбаченого пунктом 5.5. Кредитного договору. Слід також звернути увагу суду на той факт, що з моменту укладення Кредитного договору Позивачем сплачувався кредит (див. розрахунок заборгованості по кредитному договору), а отже остання впродовж тривалого періоду визнавала та повністю погоджувалася з умовами Кредитного договору та не мала ніяких заперечень щодо його виконання. У свою чергу, споживач мав право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Проте, Позивач не відмовився від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав, і навіть не звертався до Позивача за додатковими роз`ясненням положень договору ні до, ні під час, ні після його укладення, тобто не скористався цим своїм правом. Судом встановлено, що укладення оспорюваного договору відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства, а відтак, суд приходить до висновку, що в задоволенні зустрічного позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: approved