Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Евакуатор Сервіс» про відшкодування майнової та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19.02.2020 року він залишив автомобіль навпроти будинку [ADDRESS] . Через деякий час він повернувся до місця, де припаркував автомобіль, проте, його не виявив на місці та дізнався, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. Евакуацію автомобіля проводило ТОВ «Евакуатор Сервіс». Автомобіль було доставлено на стоянку за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20-б, про що складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу №69. Прибувши на вищевказану адресу, позивач провів його огляд та виявив, що пошкоджено праве переднє крило автомобіля. У зв`язку з цим, позивач зателефонував до поліції, яка зафіксувала вказані обставини та зареєструвала його повідомлення. Для проведення оцінки вартості ремонту виявлених на автомобілі пошкоджень він звернувся до ТОВ «Автопассаж». Згідно з рахунком від 22.02.2020 вартість ремонту зазначеного вище пошкодження автомобіля складає 6 231,61 грн. Таким чином, внаслідок неправомірних дій відповідача, які виразились в евакуації його автомобіля з місця паркування та його пошкодженні під час транспортування, позивачу завдано майнову шкоду в розмірі 6 231,61 грн. За захистом своїх прав він звернувся до суду з цим позовом. Крім того, позивач посилається на те, що внаслідок пошкодження його транспортного засобу йому була завдана моральна шкода, що полягала у вимушених змінах у житті і виробничих стосунках, він вимушений був витрачати час на здійснення відновлення пошкодженого транспортного засобу. Моральну шкоду позивач оцінює в 60000 гривень. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.06.2020 відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. 11.08.2020 на адресу суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить відмовити у задоволенні позову внаслідок не доведення протиправної поведінки відповідача, що призвела до завдання шкоди позивачу, а також відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду. Позивач в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову, просив його задовольнити, зазначаючи на протиправність дій відповідача при евакуації транспортного засобу, що призвело до пошкодження автомобіля і завдання як матеріальної, так і моральної шкоди. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що рішення про евакуацію транспортного засобу приймається інспектором з паркування, автомобіль позивача був пошкоджений і мав сліди зносу до його евакуації, що підтверджує водій, який здійснював завантаження транспортного засобу. Докази на підтвердження матеріальної шкоди представник вважає неналежними, а розмір моральної шкоди недоведеним. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить автомобіль марки ПЕЖО 301, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії. 19.02.2020 було здійснено евакуацію автомобіля ПЕЖО 301, державний номерний знак [NUMBER] , водієм ТОВ «Евакуатор Сервіс». Факт евакуації автомобіля позивача підтверджується, матеріалами справи та не заперечувався в судовому засіданні представниками відповідача. Процедура тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів, зберігання таких транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, а також їх повернення визначена Порядком тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 р. № 990. Відповідно п. 2 Порядку тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється інспектором з паркування в разі вчинення водієм порушення, передбаченого частиною третьою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у випадках, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, а також у разі вчинення порушення, передбаченого частиною другою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно з п. 3 Порядку доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється за допомогою спеціальних автомобілів-евакуаторів (далі - евакуатор), у тому числі тих, що належать підприємствам, установам та організаціям, які провадять діяльність, пов`язану із транспортуванням транспортних засобів, і з якими органами місцевого самоврядування укладено в установленому законодавством порядку договори. Пунктом 5 Порядку визначено, що після прибуття евакуатора інспектор з паркування у присутності двох понятих і особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу згідно з додатком. Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу підписують інспектор з паркування, особа, що виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, та два понятих. Один примірник акта надається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, або особі, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особі, яка керувала транспортним засобом на момент учинення правопорушення. Другий примірник акта зберігається в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. З матеріалів вбачається, що під час евакуації автомобіля позивача було складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу інспектором з паркування №69. Разом з цим, п. 7 Порядку унормовано, що у разі коли водій, що вчинив правопорушення, присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу і порушення неможливо усунути на місці в максимально короткий строк, інспектор з паркування складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу і виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, а якщо правопорушення може бути усунуте водієм у максимально короткий строк, інспектор з паркування не складає зазначений акт і не здійснює тимчасове затримання транспортного засобу, але виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення. Порядком також визначено, що у разі заподіяння транспортному засобу шкоди під час його транспортування та/або зберігання на спеціальному майданчику чи стоянці завдані збитки відшкодовуються за рахунок суб`єкта господарювання, що надає послуги з транспортування та/або зберігання транспортних засобів у разі їх тимчасового затримання, та/або відповідного страхового відшкодування, що здійснюється за правовідносинами обов`язкового страхування цивільної відповідальності зазначеного суб`єкта господарювання. Спори, пов`язані із шкодою, що заподіяна тимчасово затриманому транспортному засобу під час його транспортування або зберігання на спеціальному майданчику чи стоянці, розв`язуються в установленому законодавством порядку (п. п. 13, 14 Порядку). Як встановлено в ході судового розгляду, позивач виявив пошкоджений транспортний засіб ПЕЖО 301, державний номерний знак [NUMBER] на території стоянки за адресою: м. Київ, вул.Гната Хоткевича, 20-б. З приводу даних подій позивач звернувся до Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУ НП у Київській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення. Суду не надано доказів, що на час тимчасового затримання транспортного засобу, належного позивачу, він мав будь-які пошкодження і наявність таких пошкоджень була зафіксована у визначений законом спосіб в Акті огляду і тимчасового затримання транспортного засобу. Таким чином, судом встановлено, що під час евакуації автомобіля ПЕЖО 301, державний номерний знак [NUMBER] , працівниками ТОВ «Евакуатор Сервіс» порушено Порядок тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 р. № 990, а саме п. 5 та завдано майнову шкоду позивачу, яка виразилась в пошкодженні його автомобіля під час його транспортування та розміщена на спеціальному майданчику, а тому відповідно до п. 13 Порядку обов`язок по відшкодуванню завданої позивачу майнової шкоди покладено на ТОВ «Евакуатор Сервіс». Розмір завданої позивачу матеріальної шкоду, яка виразилась у пошкодженні його автомобіля, встановлений рахунком 22.02.2020 ТОВ «Автопассаж», відповідно до якого вартість ремонту зазначеного вище пошкодження автомобіля складає 6 231,61 грн. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на неналежність даного доказу на підтвердження розміру матеріальної шкоди, оскільки будь-яких доказів в порушення вимог ст.81 ЦПК України на спростування, відомостей, що стосуються предмету доказування, відповідачем не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом цієї статті обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім застосування принципу вини шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою. Відсутність хоча б одного з елементів складу цивільного правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст. 1166 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 6, 7 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог в частині стягнення з ТОВ «Евакуатор Сервіс» на користь позивача майнової шкоди в розмірі 6 231,61 грн., оскільки такі вимоги є доведеними, обґрунтованими і не спростовані відповідачем в ході розгляду справи. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 60000 гривень. Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. На підставі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Судом встановлено, що внаслідок дій відповідача позивач зазнав душевних страждань, змінився його спосіб життя в зв`язку з необхідністю витрачати час для вирішення питання про відновлення пошкодженого транспортного засобу та відновлення порушеного права в судовому порядку.. Однак, на думку суду, при зверненні до суду позивач належним чином не обґрунтував свої вимоги в частині розміру моральної шкоди, яку він просить стягнути з відповідача. Суд вважає доведеним і таким, що відповідає принципу справедливості та ступеню перенесених переживань, розмір моральної шкоди в сумі 2000,00 гривень. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial