Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Глухівська районна державна адміністрація (орган опіки та піклування) (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач 1) та [PERSON] (далі відповідач 2) про відібрання малолітньої дитини [PERSON] [INFO]. Позов мотивований тим, що відповідачі є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], являється багатодітною родиною та має наступний склад: [PERSON] та [PERSON] батьки, [PERSON] [INFO] син, [PERSON] [INFO] син, [PERSON] [INFO]-син, [PERSON] [INFO] син, [PERSON] [INFO] донька, [PERSON] [INFO] донька. Неповнолітній син [PERSON] 02 лютого 2005 року навчається у 6 класі Полошківського навчально-виховного комплексу. Навчається на низькому рівні, програмовий матеріал не засвоює, домашні завдання не виконує, не слухає вчителів, самовільно залишає школу та постійно пропускає школу. За останнім спостерігається агресивна та неадекватна поведінка по відношенню до вчителів та учнів школи, виражається нецензурною лайкою, на зауваження не реагує, на контакт не йде, має шкідливу звичку тютюнопаління. Батьки не мають впливу на дитину. За повідомленням дирекції Полошківського НВК про неадекватну поведінку дитини, представниками служби у справах дітей з матірю було проведено профілактичну бесіду та запропоновано проходження курсу реабілітації для соціально-психологічної корекції поведінки дитини, але мати відмовилась. 04.04.2018 до служби знову надійшло повідомлення від дирекції школи про неадекватну поведінку дитини. 27.04.2018 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалось питання про виконання відповідачами батьківських обовязків по відношенню до дитини. Матері у звязку з неконтрольованою та агресивною поведінкою [PERSON] та небажанням дитини ходити до школи, а також те, що батьки не мають виховного впливу на дитину запропоновано направити [PERSON] до центру соціально-психологічної реабілітації дітей, але мати категорично відмовилась. За таких обставин позивач вважає, що батьки не займаються вихованням та розвитком дитини, не забезпечують здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, не готують її до самостійного життя. Залишення дитини із батьками є небезпечним для його морального виховання та здоровя. За таких обставин, посилаючись на норми матеріального права, просить суд відібрати дитину від батьків, без позбавлення батьківських прав, що слугуватиме інтересам дитини. В судовому засіданні представник позивача позов та викладені в ньому доводи на його обґрунтування повністю підтримав, пояснив, що відібрання дитини необхідне для його перевиховання та розвитку і в разі задоволення позову дитина буде направлена до центру соціально-психологічної реабілітації дітей, а по закінченню курсу повернутий батькам. Відповідач 1 проти позову заперечувала, пояснила, що дійсно з ними проводились профілактичні бесіди, пропонувалось пройти курс реабілітації, але вона відмовилась. Вважає, що дитини нормально себе веде, допомагає по господарству, а тому відібрання дитини недоцільне. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Допитаний в якості свідка сільський голова Полошківської сільської ради [PERSON], пояснив суду, що вказана родина проживає в селі Полошки більше пяти років. Коли підросли старші діти, почалися проблеми, особливо з сином [PERSON]. На останнього надходили скарги на його неадекватну та агресивну поведінку, за повідомленням директора школи останній постійно прогулює школу, не слухається вчителів та тікає зі школи. Батьки не мають виховного впливу на дитину, був свідком нецензурної лайки останнього на матір, мати сама просила допомоги по вихованню дитини, оскільки не може з ним впоратись. За скаргою на його поведінку приїжджав дільничній інспектор, але профілактичні бесіди не дали результату. Допитана в якості свідка директор Полошківського НВК [PERSON] пояснила суду, що в їхній школі навчається малолітня дитина [PERSON], який закінчив 6 клас. Дуже проблемна дитина, постійно пропускає заняття, втікає зі школи, вчителів не слухає та на уроках виходить з класу, виражається в адрес вчителів та дітей нецензурною лайкою, погрожує, на матір також виражається нецензурною лайкою, не реагує на критику та зауваження, батьки не мають виховного впливу на дитину. Матір приходила до школи та просила допомогти з дитиною, але відмовляється від направлення дитини до спеціального закладу. [PERSON] дуже агресивний, поведінка неадекватна, а тому вважає за необхідне направити останнього до центру реабілітації. З досліджених в судовому засідання письмових доказів вбачається наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-БП № 004520 батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно характеристики [PERSON] від 26.04.2018 № 546 за час проживання в [INFO] остання займалась доглядом за дітьми, але вихованням дітей займається на неналежному рівні, надходили скарги від жителів села щодо негативної поведінки дітей на вулиці, батьки не мають впливу на дітей (а.с. 10). За характеристикою [PERSON] батька дитини від 18.05.2018 № 29 останній зарекомендував себе не з позитивної сторони, особистого селянського господарства не веде, не утримує домашніх тварин, вихованням дітей займається на неналежному рівні, немає впливу на дітей. Надходили скарги від жителів села щодо негативної поведінки дітей на вулиці (а.с. 11). Згідно характеристики учня [INFO], останній навчається на низькому рівні, програмовий матеріал не засвоює, домашні завдання не виконує, підручники, зошити не носить в школу, на уроках відволікається, не слухає вчителів, пропускає школу без поважних причин. За І семестр пропущено 37 днів (226 уроків) за ІІ семестр 42 дні. Причину відсутності мати пояснює тим, що не в змозі змусити його ходити до школи. За учнем спостерігається агресивна та неадекватна поведінка, нецензурно лається, може кидатись з кулаками на учнів школи. Має шкідливу звичку-тютюнопаління (а.с. 12). За результатами засідання комісії з питань захисту прав дитини винесено рішення від 27.04.2018 № 5 про винесення попередження батькам дитини [PERSON] про неналежне виконання батьківських обовязків (а.с. 16). За інформацією Глухівського ВП ГУНП в Сумській області від 23.05.2018 Відповідач1 притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП від 26.04.2018 (а.с. 18). Згідно довідки від 26.04.2018 комісією було проведено профілактичну бесіду з батьками [PERSON] про недопущення асоціальної поведінки дитини та попереджено щодо належного виконання обовязків по утриманню та вихованню дітей (а.с.19). За актом обстеження умов проживання родини [PERSON] від 04.05.2018 встановлено відсутність ведення домашнього господарства родиною (а.с.20). За висновком Глухівської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування від 16.05.2018 № 01-48/1395, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність відібрання неповнолітньої дитини [PERSON] від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до статті 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»,- виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 170 СК України - суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав - це або крок до оздоровлення неблагополучної сім'ї, або, навпаки, крок до повного припинення правовідносин шляхом позбавлення батьківських прав зі всіма наслідками. Відповідно до пунктів 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно статтей 9, 18 Конвенції „Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р. за № 780-Х11,- батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам статті 150 СК України. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження й те, що відповідачі не займаються вихованням та розвитком дитини, не піклується про духовний та моральний розвиток дитини, не мають виховного впливу на дитину та не можуть сприяти у здобутті повної загальної середньої освіти та підготувати дитину для самостійного життя, в результаті чого малолітній [PERSON] часто без поважних причин пропускає заняття в школі, на зауваження дорослих не реагує, схильний до протиправної діяльності та аморального способу життя. Оскільки судом встановлено, що відповідачі нехтують та ухиляються від своїх батьківських обовязків по утриманню та вихованню дитини, то суд вважає за необхідне відібрати у них , як матері та батька, малолітнього сина [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved