Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач [PERSON]звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь [PERSON] 26664,65 грн боргу за договором позики , 3% річних в розмірі 8415,80 грн. , судові витрати в сумі судового збору в розмірі 350,81 грн.. Посилався при цьому на ті обставини, що 01 листопада 2012 року [PERSON] позичив [PERSON]-119 990,92 грн., а [PERSON] взяла вказані кошти та зобов»язалася повернути вказані кошти частинами щомісячно до 5-го числа поточного місяц по 417,00 дол.США . При цьому перший транш повинно бути повернуто не пізніше 05.11.2012 року , останній транш не пізніше 05.10.2015 року. Загальна сума позики мала бути повернутою не пізніше 05.10.2015 року. Враховуючи, що [PERSON] не виконувала своїх зобов"язань за договором позики позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Матвеєва В.І., в зв"язку з чим було останнім було вчинено виконавчий напис № 1227 від 02.07.2013 року та було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики за вісім місяців в розмірі 26664,65 коп. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги за вищевикладеними обставинами та просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь в рахунок погашення частини боргу за Договором позики від 01.11.2012 року в розмірі 26664.25 грн. та три відсотки річних в зв"язкуз простроченняи сплати боргу в розмірі 8415,80 грн. Представник органу опіки та піклування Голосіївської РДА в м. Києві, який на момент розгляду справи був залучений до участі в справі на захист прав та законних інтересів [PERSON]поклався у вирішенні данного спору на розслуд суду. Дослідивши матеріали справи , судом встановлено наступне . Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 01 листопада 2012 року [PERSON] позичив [PERSON]-119 990,92 грн. , а [PERSON] взяла вказані кошти та зобов»язалася повернути вказані кошти частинами щомісячно до 5-го числа поточного місяц по 417,00 дол.США . При цьому перший транш повинно бути повернуто не пізніше 05.11.2012 року , останній транш не пізніше 05.10.2015 року. Загальна сума позики мала бути повернутою не пізніше 05.10.2015 року. Враховуючи, що [PERSON] не виконувала своїх зобов"язань за договором позики позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Матвеєва В.І., в зв"язку з чим було останнім було вчинено виконавчий напис № 1227 від 02.07.2013 року та було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики за вісім місяців в розмірі 26664,65 коп. Обставини викладені позивачам в позові не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності, оскільки є логічними, послідовними, стверджуються дослідженими судом письмовими доказами, в тому числі копією Договору позики від 01 листопада 2012 року та розпискою від 01.11.2012 року ( а.с.13-14,46) . Статтею 526 Цивільного Кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 532 частини 1 пункту 4 Цивільного Кодексу України якщо місце виконання зобов'язання не встановлено у договорі, виконання провадиться за грошовим зобов'язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов'язання. Згідно ч.1 ст.1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленим договором. Згідно ч.2 ст.625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, сума боргу ( її частина ) перед позивачем [PERSON] складає (26664,65 грн.+8415,80) 35080,45 грн. , яку на підставі статей 526, 532, 625, ч.1 ст. 1049 Цивільного Кодексу України позивач просить стягнути з відповідача. Одночасно при цьому слід відмітити, що у відповідності до Висновку судово-психіатрічної експертизи № 146 від 26.06.2015 року ( а.с.167-172) на момент укладання договору позики 01.11.2012 року та на момент написання розписки 01.11.2012 року , [PERSON] не виявляла ознак будь-якого психічного захворювання і за своїм психічним станом усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними. На теперішній час [PERSON] виявляє ознаки органічного ураження головного мозку з вираженим психоорганічним синдроном і за своїм психічним станом на теперішній час не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року , визнано [PERSON] недієздатною . На момент постановлення рішення в даній справі опіки або піклування і призначення опікуна над [PERSON] не встановлено, тому опіку над відповідачем здійснює відповідний орган Голосіївської РДА в м. Києві . Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо виконання грошового зобов'язання не виконав, боргу позивачем [PERSON] не повернула, станом на день винесення судового рішення не повернута сума складає 26 664,65 грн. та 8515,80 грн. ,що складає 3% річних , яку на підставі статей 526, 532, 625, ч.1 ст. 1049 Цивільного Кодексу України суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] , задовольнивши заявлені позовні вимоги в частині стягнення боргу за договором позики в повному обсязі, оскільки вони ґрунтовані на вимогах закону та стверджуються належними доказами. Крім того, суд на підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України вважає необхідним стягнути із [PERSON] на користь [PERSON]- 350,81 грн. судових витрат понесених позивачем по сплаті судового збору.

Outcome: approved