Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені такі обставин і відповідні ним правовідносини. Згідно постанови Краматорського міського суду Донецької області від 13 березня 2018 року, яка набрала законної сили 26.03.20187 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.ст. 124, 130ч.3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 40800,00 грн., за те що він 15.02.2018 року об 11 год. 50 хв., у м. Краматорську Донецької області по вул. Центральна біля будинку 35, керуючи автомобілем ВАЗ 21063 н/з [NUMBER] , перебуваючи з ознаками наркотичного сп`яніння, рухався по мокрому ґрунтовому покриттю вул. Правди від вул. Гоголівська в напрямок вул. Центральна та на перехресті вул. Правди та вул. Центральна не надав переваги в русі та скоїв зіткнення з автомобілем HYUNDAI TUCSON 2.0 5 МТ 4 д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , яка рухалася по вул. Центральній з боку вул. Актюбінської в напрямок вул. О. Тихого, яка є головною дорогою. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Тобто, [PERSON] було порушено п. 16.15, п. 16.11, 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за си.ст.124, 130ч.3 КУпАП. При розгляді даної цивільної справи суд вважає, що не підлягає доказуванню наявність вини водія [PERSON] в ДТП та в спричиненні матеріальної шкоди, оскільки ці обставини встановлені постановою Краматорського міського суду Донецької області від 13 березня 2018 року. Відповідно до наданої копії ремонтної калькуляції № 80-18 від 15.05.2018 року та висновку № 83/18 експертного автотоварознавчого дослідження про відшкодування вартості матеріальної шкоди у зв`язку з аварійним пошкодженням, спричиненим автомобілю марки «Хюндай», державний номерний знак « [NUMBER] » від 15.05.2018 року, складеного судовим експертом Синельник А.І., вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Хюндай», державний номерний знак « [NUMBER] » склала 32338,52 грн. Як встановлено в судовому засіданні, на момент ДТП -15.02.2018 року, між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» був укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АК 3910718, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «ВАЗ» державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». На підставі страхового акту № 03882-24 від 27.04.2018 року та Доповненням до страхового акту № 1 від 11.06.2018 року, ПрАТ СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в загальній сумі 14 892,57 грн., що вбачається з платіжних доручень № 13038 від 12.06.2018 року та № 9603 від 26.04.2018 року. 20.12.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою- підприємцем « [PERSON] » укладено Договір № 20/12/2019 про відступлення права вимоги , відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування (Поліс) № АК 3910718. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтями 979, 980 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові Інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та; пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ч.1 ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги. яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. в ч. 38.1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу», Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Згідно витягу з централізованої бази даних МТСБУ, страхувальником цивільно-правової відповідальності при експлуатації забезпеченого транспортного засобу «ВАЗ» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » є- [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом. Таким чином, оскільки ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП « [PERSON] » уклали договір №20/12/2019 про відступлення права вимоги, останній має право відшкодування в порядку регресу солідарно з відповідачів сплачене страхове відшкодування в сумі 14892,57 грн. З вищенаведеного вбачається те, що відповідно Цивільного кодексу України, Закону України "Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у відповідачів виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого страхового відшкодування, тобто 14892,57 грн. З метою досудового врегулювання спору, відповідачам 27.12.1019 року та повторно 05.02.2020 року було направлено Акт (Вимогу) №03882-24 про відшкодування збитків в порядку регресу (рекомендований лист 0315069405372). Ніяких дій зі сторони відповідачів проведено не було, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку. Щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7299,80 грн. суд зазначає наступне. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Склад та розмір витрат, пов`язаних із оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі. Правовідносини між адвокатом або фахівцем у галузі права та клієнтом визначаються цивільно-правовою угодою. Права та обов`язки адвоката визначені Законом України «Про адвокатуру», Правилами адвокатської етики, тощо. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Оскільки, до матеріалів справи додані: договір №1 про надання правової допомоги, здійсненої [PERSON] та додаткова угода №3 Акт приймання-передачі правової допомоги до вказаного договору від 10.12.2019 року, в якому зазначено детальний опис робіт, виконаних адвокатом, платіжне доручення №23 від 15.02.2020 про перерахування [PERSON] платежу в сумі 7299,80 грн. за надання правової допомоги, з відповідачів слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 7299,80 грн. На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідачів слід солідарно стягнути на користь позивача матеріальну шкоду за виплачене страхове відшкодування в загальній сумі 14892,57 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 7299,80 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України за рахунок відповідачів позивачу слід відшкодувати понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 840,80 грн. по 420,40 грн. з кожного, який був понесений позивачем при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved