Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] загинув її син - [PERSON], [INFO], що працював помічником начальника дільниці з видобутку вугілля ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» 12 південна лава блоку № 10. Згідно висновку комісії, призначеної наказом від 17.02.2016 року №171 Головного управління Держпраці у Донецькій області, викладеного в Акті за формою Н-5 від 05.04.2016 року з розслідування нещасного випадку із смертельним наслідкам, встановлено наступне. 16.02.16 року о 23 годині 55 хвилин у 4 робочу зміну помічник начальника дільниці №3 [PERSON] видав наряд ланці працівників дільниці №3 на ведення робіт у 4 зміну у 12 південній лаві блоку №10. Наряд був виданий під особистий підпис у книзі нарядів дільниці №3 та наряд-путівці помічника начальника дільниці №3 [PERSON] з попереднім проведенням інструктажу з питань охорони праці по професіям і видам виконуваних робіт. Контроль за безпечним виконанням робіт у зміні було покладено на помічника начальника дільниці №3 [PERSON] 17.02.2016 року о 01 годині 25 хвилин помічник начальника дільниці №3 [PERSON] опустився по повітряподавальному стволу №2 у шахту і направивсь на дільницю №3, куди прибув о 02 годині 25 хвилин. Після обстеження К південного конвеєрного штреку блоку №10 [PERSON] направивсь безпосередньо у 12 південну лаву блоку №10 для здійснення контролю за ходом виробничого процесу, о 04 годині 20 хвилин він прибув на секцію №11< механізованого кріплення «Glinnik», де в цей час МГВМ [PERSON] здійснював комбайном МВ-630 виїмку вугілля. Після отримали інформації про технічній стан комбайна [PERSON] направився на верхнє сполучення лави. При переміщенні по лаві у районі секції №160 [PERSON] спілкувався з МГВМ [PERSON] Приблизно о 05 годині 00 хвилин [PERSON] прибув на верхнє сполучення 12 південної лави блоку №10. Після обстеження тупіка вентиляційного штреку і робочих місць працівників дільниці №3 [PERSON] залишився на верхньому сполученні лави для виконання організації і контролю виробничого процесу на дільниці. О 05 годині 40 хвилин [PERSON] вирішив направитись черговий раз по лаві у бік нижнього сполучення лави для здійснення контролю виробничого процесу. Він розташувався на працюючому лавному конвеєрі SZK-260/852, і таким чином переміщувався у бік нижнього сполучення лави. Під час пересування [PERSON] на конвеєрі, конвеєр лави зупинявся для розвантаження лісоматеріалів, які транспортувалися конвеєром. В районі секцій № 80-85 [PERSON] спостерігали на конвеєрі [PERSON] і [PERSON] 05 годині 50 хвилин МГВМ [PERSON], вирубавшись на нижньому сполученні лави, перемістив комбайн МВ-630 в район секції №19 (нижній шнек) і зупинив його, після чого разом з МГВМ [PERSON], приступили до усунення витоку води з водоводу безпосередньо біля комбайну. У цей час конвеєр лави SZK-260/852 працював на робочій швидкості (1,1 м/сек). На нижньому сполучення лави робітники [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] після зупинки конвеєра лави зняли з конвеєра 5 штук дерев'яних брусів та приступили до засувки нижнього привода конвеєра лави. У цей час, о 05 годині 56 хвилин [PERSON] і [PERSON] помітили під комбайном білу захисну каску і світло від шахтного головного світильника СМС-7М. Конвеєр лави в цей момент не працював. [PERSON] заблокував ел.обладнання комбайна МВ-630 і конвеєр лави SZK - 260/852 після чого дав команду на РП лави на відключення і блокування ел.обладнання лави і викликав по селекторному зв'язку ланкового [PERSON] Оглянувши конвеєр [PERSON] і [PERSON] помітили на рештачному ставі конвеєра лави під комбайном МВ-630 [PERSON], тіло якого було розташоване на конвеєрі лави обличчям униз, головою у бік нижнього сполучення 12 південної лави блоку №10. [PERSON] повідомив про нещасний випадок заступника начальника [PERSON], який зателефонував в нарядну дільниці №3 і повідомив про нещасний випадок начальника дільниці [PERSON]. [PERSON], в свою чергу, зателефонував гірничому диспетчеру [PERSON], який викликав бригаду РПГ 10 ВГРЗ [PERSON] і [PERSON], виявили, що під комбайном МВ-630 знаходиться помічник начальника дільниці [PERSON] [PERSON] і заступник начальника [PERSON] перевірили наявність пульсу у [PERSON], пульс прощупувався, але був дуже слабкий. Після цього [PERSON], [PERSON] і [PERSON] витягли постраждалого з-під комбайна МВ-630. Поклавши постраждалого на ноші, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] під керівництвом [PERSON] попрямували в сторону ствола (ППС-2) для видачі [PERSON] на поверхню. О 07 годині 35 хвилин в районі заїзду на 11 південний конвеєрний штрек блоку №10 вони зустріли підземних фельдшерів [PERSON] та [PERSON], які провели [PERSON] реанімаційні заходи. О 06 годині 45 хвилин на територію підприємства прибула бригада РПГ, яка о 07 годині 00 хвилин опустилась в шахту і направилась до постраждалого. О 08 годині 25 хвилин на заїзд на 11 південний конвеєрний штрек блоку №10 прибув лікар РПГ 10 ВГРЗ [PERSON], який о 08 годині 25хвилин констатував стан біологічної смерті [PERSON] О 09 годині 00 хвилин тіло [PERSON] було видано на поверхню і після огляду працівниками поліції о 09 годині 15 хвилин тіло було направлено в Красноармійське відділення СМЕ. Згідно висновків вищевказаного Акту форми Н-5, причинами нещасного випадку є: організаційні причини: незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність системи управління охороною праці, невиконання посадових обов'язків та невиконання вимог інструкцій з охорони праці. Висновками комісії встановлені посадові особи підприємства, дії або бездіяльність яких призвели до даного нещасного випадку. Дії цих осіб, винних у загибелі сина позивачки, заподіяли їй моральні страждання, викликані втратою дорогої людини, почуттям самотності й несправедливості. Загибель сина була несподіваною. Він загинув у віці 24 років, тобто він був молодою людиною у розквіті сил, він не хворів і міг би ще довго жити. Він був позивачці опорою у житті, а зараз їй його дуже не вистачає. На теперішній час позивачці виповнилося 46 років. За життя сина вона не думала, що переживу його. Смерть мого сина була жахливою. Поховання відбулося через день після загібелі. Ці дні для мене були дуже тяжкими, як і саме поховання. Визнання того факту, що сталася смерть сина, було дуже тяжким і болісним, це не дає мені спокою і до сьогодні. Позивачці хотілося, щоб син прожив довге та щасливе життя. Оскільки зараз у нього народилася дитина, він мав дуже гарну дружину та взагалі щасливу родину. Із загибеллю сина, дитина осіротіла. Відчуття того, що дитина назавжди позбавлена батька додає їй ще більших моральних страждань. Тепер багато турбот про онука лягли на її плечі. Після смерті сина виникло багато проблем, пов'язаних із доглядом за квартирою, у якій вона проживає, оскільки за станом здоров'я сил на це не вистачає. За життя син дуже допомагав у цьому. 1 взагалі він був хорошим сином, уважним, люблячим. Тепер позивачці дуже важко знайти сенс для подальшого життя. Із загибеллю сина вона позбавлена забезпеченої старості, за життя сина не думала, що на старості років залишиться сама. Досі якось вдавалося упоратися, проте вона не молодіє з роками, стан здоров'я вимагає кращого, і не відомо, що буде далі. Невизначеність у майбутній старості додає позивачці хвилювань, а відповідно і моральних страждань. Також довелося пройти кур реабілітації з поновлення стану психічного та фізичного здоров'я, про що свідчить копія епікризу від 12.04.2016 року. Виходячи із засад розумності, вважає, що сума у 150 000,00 (сто п'ятдесят тисяч) гривень в меншій мірі покриє її моральні страждання, та просить цю суму стягнути з відповідача на її користь. Позивачка та представник позивачки в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в задоволенні позову. В запереченнях на позовну заяви зазначив, що враховуючи обставини викладені в позовній заяві [PERSON] до ПАТ «ШУ «Покровське» про відшкодування моральної шкоди спричиненої внаслідок загибелі члена родини на виробництві та обставини, які викладені в Акті Н-1, вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав: Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 передбачає, що «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань ... При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви». Вважає, що вимога Позивачки щодо стягнення з Відповідача 150 000 грн., враховуючи обставини нещасного випадку не відповідають вимогам розумності і справедливості (ст. 22 ЦК України) та практиці, що склалась в судах Донецької області. В постанові Пленуму ВСУ від 31.03.95 року, звертається увага судів на необхідність з'ясування питань: у зв'язку з якими неправомірними діями або бездіяльністю з боку відповідача заподіяна втрата працездатності позивачу, ступінь вини відповідача, чи мали місце порушення правил охорони праці, правил безпеки, інструкцій і паспортів з експлуатації механізмів і машин підприємством. Зазначені обставини позивачем в позовній заяві не вказані, належних доказів на підтвердження своїх вимог не надано. Таким чином, вимога [PERSON] про стягнення 150 000,00 грн., як компенсації моральної шкоди, з ПАТ «ШУ «Покровське» є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснень сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно акту спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, який стався 17.02.2016 року о 6 годині 10 хвилин на ПТА «Шахтоуправління «Покровське», за формою Н-5, за обставин, які викладені у позовній заяві, стався нещасний випадок. Причинами настання нещасного випадку зазначені: незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність систем управління охороною праці: не достатнє функціонування СУПОП в частині відсутності дієвого контролю за невиконанням вимог нормативних актів з охорони праці робітниками дільниці; невиконання посадових обов'язків: порушення правил пересування гірничим виробкам [PERSON], що виразилось у пересуванні його на конвеєрі лави SZK-260/85, який не призначений для транспортування людей у 12 південній лаві блоку № 10. Невиконання вимог інструкцій з охорони праці:неприйняття заходів робітниками дільниці № 3 щодо попередження порушення нормативних актів з охорони праці з боку потерпілого. Комісія із спеціального розслідування нещасного випадку провела огляд місця нещасного випадку; ознайомилася з пояснювальними записками осіб причетних до даного нещасного випадку, провела опит свідків; вивчила нормативно-технічну і організаційно-розрядчу документацію, медичне заключення про характер та причини смерті і прийшла до висновку, що відповідно до п. 15 пп.1 «Порядку проведення розслідування та ведення облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Украни № 1232 від 3011.2011р. даний нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, підлягає обліку на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» та по ньому необхідно скласти акт про нещасний випадок на виробництві, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1. (а.с.15-24). Акт № 18 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 затверджено 5.04.2016 року (а.с.8-14). Комісією зі спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, який стався 17.02.2016 року, прийнято ряд рішень, щодо виплаті родині матеріальної компенсації (а.с.25-27). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO], місце смерті смт Удачна, Красноармійський район, актовий запис про смерть № 33 (а.с.32). Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 80 від 17.02.2016 року причиною смерті [PERSON] є: відкриті та закриті перелами, які охоплюють декілька ділянок тіла (а.с.33). [PERSON] [INFO], у свідоцтві про народження батьками зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.36). [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 27.12.1997 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с34). [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 21.06.2014 року, прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка і дружини - [PERSON] (а.с.37). Згідно довідки Мирноградської центральної міської лікарні від 27.07.2016 року, [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря психіатра. Вперше звернулась за допомогою 20.0.2016 самостійно, вперше в житті. Приймала необхідне психотропне лікування з приводу: «Реакція на тяжкий стрес. Виражений невротичний синдром» (а.с.44). [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 31.03.2016р. по 12.04.2016 року з діагнозом: гіпертонічна хвороба 2 ступеня, судинний криз (а.с.7). Відповідно до ст.ст.1, 3 ст.43, ч. 1 та 2 ст. 46 Конституції України Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обов'язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, що передбачено ч. З ст. 153 КЗпП України. Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Таким чином, смертю сина позивачці моральна шкода завдана з вини відповідача, який не створив безпечних умов праці, унаслідок чого [PERSON] був смертельно травмований. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. За правилами, передбаченими ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Частина 2 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; Частина 4 статті 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Особи, які зазнали порушення своїх, гарантованих Конституцією прав, нерідко високо оцінюють свої страждання. Тому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 24.10.2012 року у справі №6-123цс12 та постанові від 13.11.2013 року у справі №6-120цс13 у спорах про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю члена сім'ї працівника в результаті отриманого ним на виробництві професійного захворювання, а також про відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника, який загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві, відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника в таких випадках здійснюється відповідно до положень ст. 1167, ч.2 ст. 1168 ЦК України, а не за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Позивачка достатньо аргументувала у позовній заяві та в судовому засіданні свої моральні страждання, які їй спричинила смерть сина. Встановити ціну людського життя, повернути сина неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у їх життєвих стосунках, обсягу страждань, а також характеру немайнових втрат, які тривають до теперішнього часу й триватимуть надалі, можливість відновлення яких виключена. Заходи, визначені протоколом засідання комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку від 02.03.2016р., не виключають права [PERSON] на відшкодування завданої смертю сина моральної шкоди на підставі ст. 1168 ЦК України. Також не може бути зменшено розмір моральної шкоди у зв'язку з тим, що підприємство ще можливо бути сплачувати моральну шкоди на користь дружини загиблого. Твердження представника відповідача про те, що нещасний випадок стався через недотримання потерпілим [PERSON] інструкцій з охорони праці, спростовуються тими обставинами нещасного випадку, які викладені у актах Н-5 та Н-1. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, цілком обґрунтована та підлягає стягненню на користь позивачки. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Частина 3 ст.88 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена ставка судового збору - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. На підставі ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» №928- VIІІ від 25 грудня 2015 року з 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата складає 1378 грн. Отже, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 551,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved