Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Олешківська міська рада Херсонської області звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . У позові зазначено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно територіальна громада в особі Олешківської (Цюрупинської) міської ради є власником даного гуртожитку, а [PERSON] близько 10 років не проживає у кімнаті гуртожитку, хоча значиться в ній зареєстрованим. Позивач відповідно до ст.ст. 15,18 ЖК УРСР веде облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов та приймає рішення про надання таких житлових приміщень, тому вважає за необхідне визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку, для вирішення питання щодо надання житлового прміщення іншим громадянам. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала, суду пояснила, що відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Згідно ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органом місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень переданих їм сільськими, селищними, міськими радами. Підставою для набуття територіальною громадою в особі Цюрупинської (Олешківської) міської ради права комунальної власності на майно є безоплатна передача їй цього майна державою в порядку, передбаченому Законом України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності». Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, власником будівлі гуртожитку на [ADDRESS] є територіальна громада в особі Цюрупинської міської ради. [PERSON] зареєстрований у жилому приміщенні - кімнаті [ADDRESS] , з 14.09.2004 року, але вже близько десяти років не проживає, кімнату самоправно зайняла сім`я Билкових, яким для проживання надана кімната №93 в даній секції . Викладене підтверджується актами перевірки житлово-побутових умов, встановлення фактів проживання (з реєстрацією, без реєстрації), та не проживання громадян в кімнатах гуртожитку №82 від 07.07.2011 року, №141 від 30.11.2011 року, №47 від 23.03.2012 року, №81 від 25.04.2012 року, №13 від 26.02.2016 року, №32 від 07.04.2017 року, складеними спеціалістами відділу з питань забезпечення життєдіяльності міста Цюрупинської (Олешківської) міської ради та комісією за участі представників адміністрації гуртожитку . Олешківська міська рада, яка є власником гуртожитку, здійснює функції управління, контролю за використанням і схоронністю житлового фонду, здійснює розпорядження розташованими в ньому житловими приміщеннями шляхом ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та прийняття рішень про надання жилих приміщень. Оскільки, [PERSON] протягом тривалого часу у добровільному порядку не знявся з реєстрації , фактично у гуртожитку не проживає, приміщення самовільно зайнято іншими особами, тому у здійсненні повноважень позивачу відповідачем чиняться перешкоди, зокрема щодо передачі жилого приміщення кімнати [ADDRESS] , у користування іншим громадянам, тому просить суд задовольнити позов. Також пояснила, що відповідач на протязі останніх десяти років у кімнаті гуртожитку не проживає, його майно, предмети домашнього вжитку та обстановки у приміщенні відсутні. Реєстрація відповідача у гуртожитку є перешкодою у здійсненні власником своїх повноважень Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення на веб-сайті суду, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Свідок [PERSON] суду показала, що вона працює комендантом КП «Побут», який здійснює управління кількома гуртожитками, в тому числі,розташованого на Житлоселищі №3 в м. Олешки. Відповідач [PERSON] будучи зареєстрованим з 2001 року в цьому гуртожитку - секція №17, кім. №92 , протягом десяти років - з 2008 року не проживає в гуртожитку, його особисті речі в кімнаті відсутні. Комісією виконавчого комітету Олешківської міської ради та КП «Побут» щорічно проводяться перевірки у складі комісії за участю представників міськради, коменданта, представників громадськості. За результатами перевірок були складені акти про те, що відповідач за даною адресою не проживає, а кімнату самовільно зайняла багатодітна сім`я Билкових, якій була надана сусідня кімната №93. Вказана кімната не приватизована відповідачем, поважності причин його відсутності комісіями не встановлено. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень ст. 251 ЗУ Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків - спори, пов`язані з порушенням майнових прав територіальних громад та власників гуртожитків, на які поширюється дія цього Закону, незалежно від форми власності розглядаються та вирішуються в судовому порядку, якому може передувати (за згодою сторін) досудовий (договірний) розгляд, що здійснюється відповідно до законодавства. Спори про порушення майнових прав територіальних громад розглядаються судами за позовами органів місцевого самоврядування". Судом встановлено, що позивач [PERSON] міська рада є власником гуртожитку будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право власності на нерухоме майно та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.12.2011 року (а.с. 14,15). У гуртожитку зареєстрований відповідач [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї та реєстрацію, видану виконавчим комітетом Олешківської міської ради №5430 від 23.05.2018 року, де зазначено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до актів перевірки житлово-побутових умов №82 від 07.07.2011 року, №141 від 30.11.2011 року, №47 від 23.03.2012 року, №81 від 25.04.2012 року, №13 від 26.02.2016 року, №32 від 07.04.2017 року, встановлено, що [PERSON] за зазначеною адресою не проживає, житловим приміщенням не користується (а.с.6-11). Як випливає з пояснень представника позивача та показів свідка відповідач по справі не проживає в зазначеному гуртожитку близько десяти років. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до положень ст. 127 ЖК України та п. 2 Примірного положення про гуртожитки - гуртожитки призначені для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Відповідно до ч. 2 ст. 127 ЖК України жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Відповідно до статей 128 та 129 ЖК Української РСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету … На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення. Судом встановлено, що в кімнаті [ADDRESS] зареєстровано [PERSON] . Відповідач без поважних причин більше шести місяців, а фактично з 2008 року не проживає за місцем своєї реєстрації в кімнаті № 92 , що підтверджується актами за період з 2011 року , складеним комісією Олешківської міської ради,за участі коменданта гуртожитку , представників КП «Побут» та мешканців цього гуртожитку. Разом із тим, окрім відповідної глави ЖК України, зазначене питання врегульоване у Примірному положенні про гуртожитки. У розділі VIII Примірного положення про гуртожитки, яким передбачено відповідальність за порушення правил надання жилої площі в гуртожитку, користування гуртожитками та їх утримання, зазначено, що особи, винні у порушенні правил користування гуртожитками, несуть відповідальність відповідно до законодавства. Оскільки правовий режим відповідної категорії гуртожитків згідно з Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК України. Відповідно ст. 71 ЖК України передбачає, що у разі відсутності наймачаабо членів його сім`ї у житловому приміщенні понад шість місяців, він втрачає право користування ним. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідач не звертався до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній кімнаті, не надав доказів поважних причин своєї відсутності за зареєстрованим місцем проживання,також не подав жодної заяви и відзиву на позов. Вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживає у кімнаті гуртожитку за місцем реєстрації без поважних причин та не має наміру там проживати, а отже є підстави для визнання його таким, що втратив право користування кімнатою в гуртожитку [ADDRESS] . Факт реєстрації відповідача завдає додаткових матеріальних витрат на оплату комунальних послуг, що завдає позивачу матеріальної шкоди, а також позбавляє права вирішити питання щодо забезпечення житловим приміщенням осіб, які мають право на користування додатковою площею. Тому за таких обставин, суд вважає, що з метою захисту інтересів власника гуртожитку відповідача [PERSON] належить визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку, з метою зняття останнього з реєстрації, чим усунути для власника перешкоди у користуванні гуртожитком за вказаною адресою. Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача та підлягають стягненню на користь позивача, оскільки позов задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved