Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, за участю третьої особи без самостійних вимог про визначення часток співвласників у майні, що знаходиться у спільній сумісній власності. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №502 від 25.11.1998р., її чоловікові [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], який помер 25.10.2013р., відкрилася спадщина на частину цієї квартири. Позивачка вказує, що не має можливості оформити у нотаріуса спадщину щодо майна [PERSON], оскільки при оформленні договору купівлі-продажу спадкової квартири між [PERSON] та [PERSON] не було визначено частки співвласників. Тому позивачка вимушена звернутися до суду. Просить суд, постановити рішення, яким визначити, що кожному із співвласників у спільній сумісній власності - квартирі за адресою: [ADDRESS] належить частка в розмірі по 1/2. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи без самостійних вимог Одеської міської ради в судове засідання повторно не з'явилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи, а тому судом згідно вимог\~ст.\~280\~ЦПК України ухвалено заочне рішення. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна №502 від 25.11.1998р., укладеного на Товарній біржі «Одеська Універсальна біржа товарів та послуг», Дублікат якого було видано 28.08.2001р. Товарною біржою «Одеська Універсальна біржа товарів та послуг» за №13, [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки КП «БТІ» ОМР від 20.11.2018 РОКУ № 499528.72.18, отриманої у відповідь на ухвалу суду, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 05.09.2001р. за №88 стор. 54 кн. 411доп. за [PERSON] та [PERSON]. \~ \~ \~ \~Відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16.02.2010р., справа №2-180/2010 вказаний договір купівлі-продажу було визнано дійсним. Рішення суду набрало законної сили 01.03.2010р. за інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.09.2018р., відомості про реєстрацію права власності на спадкову квартиру відсутні. [PERSON] помер 25.10.2013р., про що свідчить свідоцтво про смерть від 25.10.2013 року, актовий запис № 10349. За матеріалами спадкової справи та копією свідоцтва про шлюб, судом встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], тому є спадкоємцем першої черги за законом його майна. Заповіту спадкодавець не складав. Встановлено, що позивачка 22 березня 2014 р. звернулась до Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, в результаті нотаріусом було заведено спадкову справу №174/2014. Судом не встановлено інших осіб, які претендують чи могли б претендувати на спадщину [PERSON], померлого 25.10.2013р. \~ \~ \~ \~ Постановою від 11.09.2018р. нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та розяснено про необхідність, у судовому порядку, встановлення часок співвласників спільної сумісної власності, вказаних у Договорі купівлі-продажу нерухомого майна №502 від 25.11.1998р. Згідно п. 224 Інструкції „Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" державний нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише в разі виділення (визначення) частки померлого у спільному майні Відповідно до ст. 112 ЦК України (1964р.), майно може належати кільком фізичним особам на праві спільної власності без визначення часток (сумісна власність). За п.2 ст. 370 ЦК України (2004р.), при виділенні частки із майна, що перебуває у спільній сумісній власності, частки співвласників вважаються рівними, якщо члени сімї письмовою згодою не передбачили, що квартира буде належати їм на праві спільної часткової власності. Як було встановлено у судовому засіданні, за час життя між співвласниками квартири №92, розташованої в місті Одеса, по вул. Генерала Петрова, буд. №53 письмових домовленостей щодо визначення часток кожного із співвласників укладено не було. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд задовольняє позовні вимоги і визнає, що частки співвласників є рівними, тобто, по ? частині кожному.

Outcome: approved