Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , треті особи- [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним заповіту [PERSON] , складеного на користь [PERSON] та посвідченого 05 квітня 2000 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й., за реєстром №1973. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер його дядько [PERSON] , 1938 року народження, громадянин Російської Федерації, якому на праві особистої приватної власності в Україні належали житлові будинки з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] та 1/2 частина будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] . Той факт, що позивач [PERSON] являється племінником [PERSON] встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 29 серпня 2013 року. У передбачений законом строк ним подано заяву про прийняття спадщини після смерті дядька [PERSON] в Тернопільську районну державну нотаріальну контору. Як стало відомо, заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору також подала [PERSON] , яка пред`явила дублікат заповіту [PERSON] від 05 квітня 2000 року, складеного на її користь та посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й. У заповіті зазначено, що [PERSON] заповідає [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] і все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось. Позивач вказав, що вважає заповіт від 5 квітня 2000 року, вчинений [PERSON] на користь [PERSON] недійсним, оскільки волевиявлення заповідача не відповідало його волі на складання заповіту в частині «і все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось», заповіт в цій частині є підробленим, оскільки візуально видно, що до основного тексту заповіту внесено додатковий текст «і все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось», так як проміжок мі рядками текстів різний, додатково внесений текст змістився від початку рядка в праву сторону вниз, а також різна товщина штрихів літер між основним та додатковим текстом заповіту. З урахуванням викладеного просить визнати заповіт [PERSON] на корись [PERSON] , посвідчений 5 квітня 2000 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й. та зареєстрований в реєстрі за № 1973, недійсним. Крім цього, позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, Державного нотаріального архіву Тернопільської області, [PERSON] , відділу з питань державної реєстрації Тернопільської районної державної адміністрації Тернопільської області, треті особи- [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсним заповіту та дублікату заповіту, скасування державної реєстрації та зобов`язання внести до Державного реєстру прав на нерухоме майно запису про скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона громадянка Республіки Казахстан, народилася [INFO] в с. Чистилів Тернопільського району Тернопільської області. [INFO] в м. Тернополі помер її дядько [PERSON] , 1938 року народження, громадянин Російської Федерації. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належні йому житлові будинки з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] та 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами по [ADDRESS] . Батько позивача [PERSON] помер ще у 1982 році та був рідним братом померлого дядька [PERSON] І. [PERSON] відноситься до спадкоємців другої черги за законом за правом представлення, тому 11 березня 2013 року звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті дядька у спадковій справі №107/2013. Крім неї до Тернопільської районної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] звернулись 05 березня 2013 року [PERSON] та 05 липня 2013 року [PERSON] Як стало відомо, 22 липня 2013 року заяву про прийняття спадщини за законом в Тернопільську районну нотаріальну контору також подала [PERSON] , як спадкоємець четвертої черги за законом, мотивуючи свою заяву тим, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час подачі заяви позивачем про прийняття спадщини, нотаріус перевірила наявність заповітів у Спадковому реєстрі. Будь-яких заповітів від імені [PERSON] у спадковому реєстрі виявлено не було. Отже, [PERSON] та її брат [PERSON] були впевнені, що мають право спадкувати за законом. Через шість місяців після смерті [PERSON] , 15 серпня 2013 року представник позивача по довіреності звернулась до Тернопільської районної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] та грошові вклади в АТ «Державний ощадний банк України». Проте, завідувач Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2004/02-14 від 14 серпня 2013 року, якою відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті гр. [PERSON] , померлого [INFO] , посилаючись на те, що при розгляді документів, а саме свідоцтва про смерть померлого, свідоцтва про зміну прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » та витягів з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції у Тернопільській області про народження [PERSON] , [PERSON] було виявлено, що у графі «по-батькові» відсутні відомості, що не дає змоги ототожнити особу та довести факту родинних стосунків [PERSON] по відношенню до померлого, що необхідно для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач [PERSON] вказала, що факт родинних відносин між нею та померлим [PERSON] , а саме те, що вона є рідною племінницею померлого [INFO] [PERSON] та онукою [PERSON] , 1903 року народження і [PERSON] , 1900 року народження доводиться долученими до позовної заяви доказами: копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00012830765 від 04 жовтня 2013 року з якої вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклади шлюб, про що 02.11.1929 року Чистилівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області складено актовий запис №7. Після шлюбу дружина отримала прізвище « [PERSON] »; копіями Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію №00012726618 від 10 вересня 2013 року та №00012726367 від 10 вересня 2013 року з яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (народився [INFO] ) та [PERSON] (народився [INFO] ); копією свідоцтва про зміну прізвища або імені №55 від 22.12.1960 року з якого слідує, що [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] ; копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , яким підтверджується, що батьком [PERSON] є [PERSON] . Також, позивач вказала, що 19 серпня 2013 року представник відповідача [PERSON] подав до Тернопільської районної державної нотаріальної контори дублікат заповіту [PERSON] від 05 квітня 2000 року, складеного на користь [PERSON] , виданий Державним нотаріальним архівом Тернопільської області 19 серпня 2013 року. Відповідно до вказаного заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й., [PERSON] заповів [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] . Як вбачається із витягу із Спадкового реєстру №34882186 від 19 серпня 2013 року дублікат заповіту був зареєстрований у Спадковому реєстрі лише 19 серпня 2013 року, тобто через сім місяців після смерті спадкодавця. Складаючи такий заповіт, [PERSON] виражав свою волю і заповідав [PERSON] тільки будинок по [ADDRESS] . Крім того, 05 вересня 2003 року [PERSON] подарував будинок по [ADDRESS] [PERSON] . Враховуючи те, що будинок, зазначений в заповіті, був в 2003 році подарований [PERSON] , тому заповіт від 5 квітня 2000 року, складений [PERSON] не був внесений нотаріусом до Спадкового реєстру. Оскільки нотаріус, яка посвідчувала заповіт, складений 05 квітня 2000 року від імені [PERSON] , померла, на другому екземплярі заповіту, який знаходився на зберіганні в Державному нотаріальному архіві Тернопільської області після смерті [PERSON] були внесені зміни в текст заповіту, а саме додруковано текст: « і все моє майно, де бвоно не було і з чого б воно не складалося». Візуально видно, що відстань між основними рядками заповіту і додрукованим текстом не збігається, крім того шрифт основного і додрукованого тексту відрізняються, а відповідно відрізняється колір барвника між основним і додрукованим текстом заповіту, а тому позивач вважає недійсним заповіт від 05 квітня 2000 року, вчинений [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й. та зареєстрований в реєстрі за №1973, а також дублікат вказаного заповіту, виданий 19 серпня 2013 року Державним нотаріальним архівом Тернопільської області, оскільки волевиявлення заповідача не було вільним, а заповіт не відображає волі заповідача на складання заповіту в частині «і все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось», так як заповіт в цій частині є сфальсифікований. Із урахуванням наведеного позивач просить суд: встановити, що [PERSON] є рідною племінницею померлого [INFO] [PERSON] та онукою [PERSON] , 1903 року народження, і [PERSON] , 1900 року народження; визнати недійсним заповіт, складений від імені [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й. та зареєстрований в реєстрі № 1973; визнати недійсним дублікат заповіту [PERSON] від 5 квітня 2000 року за реєстровим № 1973, що виданий 19 серпня 2013 року державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Тернопільської області Радомською-Павлович В.А. та зареєстрований в спадковому реєстрі за № 54901890; скасувати державну реєстрацію та зобов`язати Реєстраційну службу Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області внести до Державного реєстру прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право на спадщину після померлого [PERSON] в порядку спадкування за законом друга черга спадкування за правом представлення, як племінниці померлого [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на ј частину житлового будинку з надвірними побудовами [ADDRESS] . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 серпня 2014 року відкрито провадження у цивільній справі №607/14002/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа- [PERSON] , [PERSON] про визнання заповіту недійсним та призначено її до судового розгляду. Ухвалою суду від 10 вересня 2014 року у вказаній справі за заявою позивача [PERSON] вжито заходи забезпечення позову у вигляді заборони [PERSON] вчиняти будь-які дії щодо відчуження житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами , що знаходиться по [ADDRESS] , Ѕ частини будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS] . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2014 року відкрито провадження у цивільній справі №607/14338/14-ц за позовом [PERSON] до Тернопільської районної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву Тернопільської області, Романюк Г.Г [PERSON] , Тернопільського районного управління юстиції, треті особи- [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсним заповіту, визнання права власності в порядку спадкування за законом та призначено її до судового розгляду. Ухвалою суду від 28 жовтня 2014 року цивільну справу № 607/14002/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа- [PERSON] , [PERSON] про визнання заповіту недійсним та цивільну справу № 607/14338/14-ц за позовом [PERSON] до Тернопільської районної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву Тернопільської області, Романюк Г [PERSON] , відділу з питань державної реєстрації Тернопільської районної державної адміністрації Тернопільської області, третя особи- [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсним заповіту, визнання права власності в порядку спадкування за законом об`єднано в одне провадження та присвоєно їм єдиний №607/14002/14-ц. Ухвалою суду від 26 січня 2015 року у цивільній справі №607/14002/14-ц за клопотанням позивача [PERSON] призначено судово-технічну експертизу примірника заповіту від 05 квітня 2000 року, складеного [PERSON] на користь [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й., зареєстрованого в реєстрі за №1973(бланк АВК 455804), на час проведення якої провадження у справі зупинено. 18 червня 2015 року до суду надійшов висновок експерта №34 від 10 червня 2015 року за результатами проведення судово-технічної експертизи документа, у зв`язку із чим провадження у цивільній справі №607/14002/14-ц було відновлено. Ухвалою суду від 12 червня 2017 року у цивільній справі №607/14002/14-ц за клопотанням представника позивача [PERSON] -адвоката Саламандри Г.М. призначено судову техніко-криміналістичну експертизу примірника заповіту від 05 квітня 2000 року, складеного [PERSON] на користь [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й., зареєстрованого в реєстрі за №1973(бланк АВК 455804), на час проведення якої провадження у справі зупинено. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 06 жовтня 2017 року за результатами розгляду клопотання судових експертів\~ Київського НДІСЕ [PERSON] , [PERSON] постановлено ухвалу про надання дозволу на застосування судовими експертами методу вологого копіювання при проведенні додаткової судової техніко-криміналістичної експертизи, призначеної ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2017 року у цивільній справі №607/14002/14-ц. \~ \~ \~ \~06 березня 2018 року до суду надійшов висновок експертів №14248/14249/17-33 від 20 лютого 2018 року за результатами проведення додаткової судово-технічної експертизи документів та відновлено провадження у справі. 07 червня 2018 року представник відповідача [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовів [PERSON] , [PERSON] відмовити за безпідставністю. Додатково зазначив, що предметом оскарження по справі є примірник заповіту, який зберігався в Державному нотаріальному архіві Тернопільської області. Внести зміни у заповіт, який зберігався в Державному нотаріальному архіві Тернопільської області, не являється можливим. Вищенаведене свідчить про те, що заповіт, який складений 05.04.2000 р. [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й., у тому вигляді, який він має, виготовлений під час його посвідчення, він повністю виражає волевиявлення спадкодавця. Часткове незначне зміщення останньої строки тексту заповіту « [PERSON] воно не було і з чого б не складалось» могло бути спричинене програмними збоями комп`ютера, або несправностями друкуючого пристрою, а не ознаками внесення змін у первинний зміст документу шляхом монтажу (додруковування), що підтверджено Висновком експерта № 34 від 10.06.2015 року Державного НДЕКЦ МВС України та Висновком Львівського НДІСЕ № 2007 криміналістичної експертизи технічного дослідження документів по цивільній №607/22189/13-ц. Експертами встановлено, що «Фрагмент досліджуваного тексту: «і все моє майно, де б» співпадає з основним текстом заповіту за гарнітурою шрифту, кеглем та шириною вертикальних елементів літер». «Фрагмент досліджуваного тексту: «воно не було і з чого б воно не складалось» співпадає з основним текстом заповіту за гарнітурою шрифту, кеглем та шириною вертикальних елементів літер». Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] - адвоката Саламандра Г.М. у своїх письмових поясненнях, що надійшли до суду 24 січня 2019 року зазначила, що вона не погоджується із запереченнями, викладеними у відзиві на позов. Вказала, що з висновку експертів Київського НДІСЕ за результатами проведення додаткової судово-технічної експертизи документів від 20 лютого 2018 року №14248/14249/17-33 вбачається, що у текст заповіту [PERSON] від 05 квітня 2000 року, складеного на користь [PERSON] вносилися зміни шляхом додруковування фрагменту тексту «і все моє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось». Вказаний висновок експертів не суперечить висновку експерта №34 від 10.06.2015 року Державного НДЕКЦ МВС України та висновку Львівського НДІСЕ МЮ України №2007 криміналістичної експертизи технічного дослідження документів по цивільній справі №607/22189/13-ц. Із врахуванням наведеного не можна погодитись з твердженням представника відповідача [PERSON] , що текст у другому примірнику заповіту відповідав дійсній волі спадкодавця, а відтак є всі підстави для визнання даного заповіту недійсним. Жодних інших доказів, які б спростували висновок експертів №14248/14249/17-33 від 20 лютого 2018 року, зокрема першого примірника заповіту представником відповідача суду не надано. Ухвалою суду від 09 липня 2019 року провадження у цивільній справі №607/14002/14-ц зупинено до вирішення питання про відвід головуючого судді Дзюбича В.Л. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2019 року під головуванням судді Сливки Л.М. відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про відвід головуючого судді Дзюбича В.Л. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи [PERSON] , [PERSON] про визнання заповіту недійсним та позовом [PERSON] до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, Державного нотаріального архіву Тернопільської області, Романюк Г [PERSON] , Тернопільського районного управління юстиції за участю третіх осіб [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним заповіту, визнання права власності та зобов`язання вчинити дії. Ухвалою суду від 13 вересня 2019 року провадження у цивільній справі №607/14002/14-ц зупинено до вирішення питання про відвід головуючого судді Дзюбича В.Л. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 вересня 2019 року під головуванням судді Вийванко О.М. відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про відвід головуючого судді Дзюбича В.Л. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи [PERSON] , [PERSON] про визнання заповіту недійсним та позовом [PERSON] до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, Державного нотаріального архіву Тернопільської області, Романюк Г [PERSON] , Тернопільського районного управління юстиції за участю третіх осіб [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним заповіту, визнання права власності та зобов`язання вчинити дії. Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] -адвокат Саламандра Г.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, з мотивів, викладених у позовній заяві. Представники відповідача [PERSON] - адвокат Янкович І.Є. та Романюк С.О. в судовому засіданні проти позовів заперечили, просили суд відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду листа, в якому просить справу розглядати у його відсутності. Представник відповідача Державного нотаріального архіву Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. При вирішенні спору покладається на думку суду. Представник відповідача відділу з питань державної реєстрації Тернопільської районної державної адміністрації Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду листа, в якому просить справу розглядати у його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час розгляду справи належно повідомлявся. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено судом, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 10 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції у Тернопільській області. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] та Ѕ частини житлового будинку з надвірними побудовами [ADDRESS] , яка відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого 21 лютого 1989 року Тернопільським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації зареєстрована за [PERSON] на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим Першою тернопільською держнотконторою 14 лютого 1989 року за реєстром № 2-104. Як вбачається із заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й. 05 квітня 2000 року та зареєстрованого в реєстрі за №1973, [PERSON] , громадянин Росії, що мешкає в [ADDRESS] , Росія, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належний йому на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , і все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповів [PERSON] . 05 вересня 2003 року [PERSON] (Дарувальник) та [PERSON] (Обдарована) уклали договір дарування житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й., згідно якого Дарувальник подарував, а Обдарована прийняла в дар житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом звернулись: 05 березня 2013 року [PERSON] (заява №257), 11 березня 2013 року позивач [PERSON] (заява №299), 05 липня 2013 року позивач [PERSON] (заява №95), та 22 липня 2013 року відповідач [PERSON] (заява №912). \~ \~ \~ \~Постановою Тернопільської районної державної нотаріальної контори № 2434/02-14 від 06 серпня 2013 року позивачу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з тим, що неможливо ототожнити особу та довести факту родинних стосунків [PERSON] по відношенню до померлого. Постановою Тернопільської районної державної нотаріальної контори № 2004/02-14 від 14 серпня 2013 року позивачу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з тим, що неможливо ототожнити особу та довести факту родинних стосунків [PERSON] по відношенню до померлого. 19 серпня 2013 року державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Тернопільської області Радомською-Павлович В.А. видано [PERSON] , який діє від імені [PERSON] згідно довіреності, дублікат заповіту [PERSON] від 05 квітня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й., за реєстром №1973 замість втраченого оригіналу. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 серпня 2013 року (справа № 607/14643/13-ц) встановлено факт родинних стосунків, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є племінником [PERSON] , який помер [INFO] . Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2013 року (справа № 607/16055/13-ц), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 18 лютого 2014 року за відповідачем [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] та на Ѕ частину будинковолодіння в [ADDRESS] , що складається з будинку в плані під літерою «А», сараю в плані під літерою «Б», вбиральні в плані під літерою «В», огорожі в плані під № [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Як слідує із мотивувальної частини вказаного судового рішення, [PERSON] успадкувала вищезазначене майно на підставі заповіту [PERSON] від 05 квітня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й., зареєстрованого в реєстрі за №1973, дублікат якого видано Державним нотаріальним архівом Тернопільської області 19 серпня 2013 року. З висновку криміналістичної експертизи технічного дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів за матеріалами цивільної справи №607/22189/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] та інших про визнання заповіту недійсним №2007 від 29 липня 2014 року вбачається, що встановити чи заперечити факт внесення змін у текст другого примірника заповіту [PERSON] , складеного на користь [PERSON] і посвідченого 05 квітня 2000 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й.(реєстр №1972), шляхом додруковування фрагменту тексту «… і все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось.» і визначити таким чином його первинний зміст, не виявляється можливим з причин, викладених в дослідницькій частині висновку. Встановити-на одному чи різних принтерах надруковано текст вищезазначеного примірника заповіту [PERSON] від 05 квітня 2000 року-не виявляється можливим з причин, викладених у дослідницькі частині висновку. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця) до інших осіб(спадкоємців). \~ \~ \~ \~ Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~ \~ \~ \~ Частиною першою ст.1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, тобто спадкоємці за законом. \~ \~ \~ \~Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до \~ст. 1234 ЦК України\~ право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. \~ \~ \~ \~Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин-ч.1 ст.1235 ЦК України. \~ \~ \~ \~Частиною 2 статті 1236\~ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. \~ \~ \~ \~За правилами ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи відмовитися від її прийняття. \~ \~ \~ \~До спадкоємців другої черги за законом належать рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері- ст.1262 ЦК України \~ \~ \~ \~Племінники спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові(сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Загальні вимоги до заповіту визначено у ст.1247 ЦК України, якою передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання та має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 ЦК України. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статті 1251-1252 ЦК України та підлягає державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. \~ \~ \~ \~Статтею 1248 ЦК України встановлено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.1257 ЦК України\~ за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.\~\~ \~ \~ \~ \~ Верховний Суд\~України у своєму правовому\~висновку від\~06.09.2017\~року у справі 6-2424цс16\~вказав,\~що судам відповідно до ст. 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини якщо їх недійсність встановлена законом (ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220, ч. 1 ст. 224 ЦК України, тощо), та оспорювані якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 225 ЦК України). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. \~ \~ \~ \~Відповідно до роз`ясень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року при вирішенні спорів у зв`язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК та враховувати, що заповідач, зокрема, має право: 1)\~призначити \~своїми \~спадкоємцями фізичних\~осіб,\~ незалежно\~від наявності\~в нього\~з цими\~особами сімейних,\~ родинних\~відносин,\~а також\~ \~інших \~ учасників\~ \~цивільних \~відносин \~(частина\~ перша\~статті 1235\~ЦК); 2)\~без \~зазначення \~причин \~позбавити \~права \~на \~спадкування будь-яку\~особу з\~числа спадкоємців\~за законом,\~крім тих,\~які мають\~право на\~обов`язкову\~частку у\~спадщині;\~ у\~разі смерті\~особи,\~ яка\~була \~позбавлена \~права \~на \~спадкування,\~ до\~ смерті\~ заповідача,\~ позбавлення\~ її\~ права\~ на\~ спадкування\~ втрачає\~чинність (частини\~друга,\~третя,\~четверта статті\~1235\~ЦК); 3)\~охопити заповітом\~права та\~обов`язки,\~які йому\~належать на\~момент складення\~заповіту,\~ а\~також ті\~ права\~ та\~ обов`язки,\~ які\~можуть \~йому \~належати \~в \~майбутньому.\~ Якщо\~ він\~ розподілив\~між спадкоємцями\~лише свої\~права,\~ до\~спадкоємців,\~яких він\~призначив,\~переходить та\~частина його\~обов`язків,\~що є\~ пропорційною\~до одержаних\~ними \~прав \~(частини\~перша,\~ третя\~ статті\~1236\~ \~ЦК); 4) зробити у заповіті заповідальний відказ, відказоодержувачами у якому можуть бути особи, які входять, а також ті, які не входять до числа спадкоємців за законом (стаття 1237 ЦК) ;\~5)\~зобов`язати\~спадкоємців до\~вчинення певних\~дій немайнового\~характеру,\~зокрема,\~щодо розпорядження\~ особистими\~ паперами,\~визначення \~місця \~і \~форми \~здійснення \~ритуалу \~поховання,\~ дій,\~спрямованих на\~досягнення суспільно\~корисної мети\~(стаття\~1240\~ЦК); 6)\~обумовити \~виникнення \~права \~спадкування наявністю\~певної умови\~(наявність\~інших спадкоємців,\~ проживання\~у \~певному \~місці,\~народження дитини,\~ здобуття\~освіти тощо),\~тобто скласти\~заповіт з\~умовою.\~ Умова,\~ визначена\~у \~заповіті,\~ є\~ нікчемною,\~ якщо\~ вона\~суперечить \~закону \~або \~моральним \~засадам \~суспільства \~(частини\~друга,\~третя статті\~1242\~ЦК); 7) установити сервітути щодо земельних ділянок, без зміни їх цільового призначення, інших природних ресурсів або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб (стаття 1246 ЦК). \~ \~ \~ \~Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. \~ \~ \~ \~Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується на загальних підставах спадкоємцями за законом, до їх числа входять і ті спадкоємці відповідної черги за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Таким чином, на заповіт, як і на будь-який інший правочин, поширюються загальні вимоги щодо їх дійсності, додержання яких є необхідною умовою його чинності. Як встановлено судом, після смерті [PERSON] серед інших спадкоємців із заявою про прийняття спадщини за законом до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом звернулись 05 липня 2013 року позивач [PERSON] та 11 березня 2013 року позивач [PERSON] \~ \~ \~ \~Факт родинних стосунків між померлим [INFO] [PERSON] та позивачем [PERSON] повністю підтверджується наступними дослідженими судом доказами. Так, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, сформованим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції у Тернопільській області 04 жовтня 2013 року, підтверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] , [PERSON] . Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00012830765, сформованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції у Тернопільській області 04 жовтня 2013 року вбачається, що 02 листопада 1929 року Чистилівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області складено актовий запис №2 про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Як слідує із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00012726618, сформованого 10 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції у Тернопільській області, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] , [PERSON] . У відповідності до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00012726367, сформованого 10 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції у Тернопільській області, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається зі свідоцтва про зміну прізвища або імені №55 від 22 грудня 1960 року [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] », тобто взяв дошлюбне прізвище своєї матері. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Чистилівською сільською радою Великоглибочецького району Тернопільської області 22 грудня 1960 року(потворно) батьками [PERSON] , [INFO] вказані: [PERSON] , [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відтак, з наведеного вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який 22 грудня 1960 року змінив прізвище на « [PERSON] » та [PERSON] , [INFO] є рідними братами, а їхніми батьками є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно 22 квітня 1997 року, 20 липня 1961 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 лютого 1982 року Тернопільським районним відділом ЗАГС, батьками [PERSON] , [INFO] зазначені: [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~ Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 серпня 2013 року, яке набрало законної сили, встановлено факт родинних відносин, а саме: що брат позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , матір`ю та батьком якого відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] значаться [PERSON] та [PERSON] є племінником [PERSON] , який помер [INFO] . Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що позивач [PERSON] , \~ \~ \~ \~ [INFO] є племінницею [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . [INFO] батько позивачів у справі [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] , виданим відділом ЗАГС управління юстиції міста Костаная, Республіка Казахстан. \~ \~ \~ \~Відтак, позивачі у справі [PERSON] , [PERSON] у разі відсутності заповіту та спадкоємців попередніх черг за законом, мають право на спадкування в порядку спадкування за правом представлення після смерті свого дядька [PERSON] , який помер [INFO] . Як вбачається із висновку проведеної за ухвалою суду судово-технічної експертизи №34 від 10 червня 2015 року примірника заповіту від 05 квітня 2000 року, складеного [PERSON] на користь [PERSON] посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й. за реєстром №1973, за результатами дослідження заповіту встановлено наступне: ознаки внесення змін у первинний зміст наданого на експертизу заповіту шляхом підчистки, дописки, травлення, змивання - відсутні. Вирішити питання, щодо того, чи не додрукований фрагмент тексту: «воно не було і з чого б воно не складалось» до основного змісту документа не виявляється можливим у зв`язку з неможливістю встановити природу походження виявлених ознак, чи вони є ознаками внесення змін у первинний зміст документу шляхом монтажу (додруковування), або це ознаки програмних збоїв комп`ютера, або несправності друкуючого пристрою. Ознаки внесення змін шляхом додруковування фрагменту досліджуваного тексту: «і все моє майно, де б» відсутні. Вирішити питання відносно того, чи на одному друкуючому пристрої нанесений досліджуваний фрагмент тексту: «і все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось» та основний машинописний текст заповіту не виявляється можливим через відсутність необхідного комплексу збіжних ознак, достатніх для встановлення індивідуальної тотожності. Встановлені ознаки достатні лише для висновку про те, що досліджуваний фрагмент тексту: «і все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось» та основний машинописний текст документу, нанесено з використанням друкуючого пристрою з електрофотографічним способом формування зображень. Питання відносно того: «Чи тонер для друкованого пристрою, яким нанесено надрукований текст заповіту та фрагмент тексту («і все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось») належить до одного типу партії і виробника, чи до різних?» не вирішувалось з причин зазначених у дослідницькій частині висновку експерта. Фрагмент досліджуваного тексту: «і все моє майно, де б» співпадає з основним текстом заповіту за гарнітурою шрифту, кеглем та шириною вертикальних елементів літер. Фрагмент досліджуваного тексту: «воно не було і з чого б воно не складалось» співпадає з основним текстом заповіту за гарнітурою шрифту, кеглем та шириною окремих вертикальних елементів літер. Висновком експертів за результатами додаткової судово-технічної експертизи документів №14248/14249/17-33 від 20 лютого 2018 року встановлено, що у наданому на дослідження заповіті від 05.04.2000 від імені [PERSON] основний текст заповіту та фрагмент «і все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось.» надруковані не одночасно (не за один друкувальний цикл). Вирішити питання про те, з яким саме інтервалом у часі (тобто на скільки пізніше від часу друку основного тексту) та коли саме був виконаний фрагмент тексту «і все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось.», а також чи є відповідним час його друку в заповіті тому часу, який вказаний у ньому - 05.04.2000, не виявилося можливим з причини відсутності в теперішній час науково обґрунтованої методики по встановленню конкретного часу (абсолютної давності) реквізитів документів, виконаних на друкуючих пристроях з лазерною технологією друку. \~ \~ \~ \~Тип друкуючого пристрою, на якому виконаний текст наданого на експертизу заповіту від 05.04.2000 від імені [PERSON] , є монохромний знакосинтезуючий пристрій з лазерною технологією друку (лазерний принтер, багатофункціональний пристрій (БФП). Текст наданого на дослідження заповіту від 05.04.2000 та його фрагмент у другому абзаці «і все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось.» надруковані за допомогою одного і того ж знакосинтезуючого пристрою (лазерного принтера, БФП). \~ \~ \~ \~ У заповіті від 05.04.2000 від імені [PERSON] є крапки і цятки, утворені скупченнями частинок тонеру в результаті друкування на лазерному принтері (БФП), що містяться поверх штрихів підписів і рукописних знаків та елементів відтиску печатки від імені приватного нотаріуса Василишин С.Й. У текст заповіту від імені [PERSON] вносилися зміни шляхом додруковування фрагменту тексту «і все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось.». Наявні у тексті заповіту відмінності між основним текстом та його фрагментом «і все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось.» за топографічними ознаками, які свідчать про додруковування даного фрагменту до основного тексту, викладені у п. ІІІ дослідницької частини висновку. \~ \~ \~ \~Як зазначено у п.ІІІ дослідницької частини вказаного висновку експертів в результаті проведених досліджень тексту заповіту за допомогою мікроскопу, відео спектральної лупи і відео спектрального компаратора( в різних умовах освітлення), лінійки та вимірювальної лупи встановлено, що фрагмент тексту «і все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось.» відрізняється від основного тексту заповіту за характером його розміщення(топографічними ознаками). Встановлені у тексті заповіту відмінності між основним текстом та його фрагментом у другому абзаці «і все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось.»за вказаними топографічними ознаками є суттєвими та достатніми для висновку про те, що фрагмент тексту «і все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось.» додрукований до основного тексту заповіту, а отже це є свідченням того, що текст заповіту і його фрагмент у другому абзаці «і все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось.» надруковані не одночасно(не за один друкувальний цикл). \~ \~ \~ \~На підставі результатів дослідження, викладених у ІІ-му пункті дослідницької частини висновку, які вказують на те, що на аркуші заповіту містяться характерні експлуатаційні ознаки картриджу знакосинтезуючого пристрою)лазерного принтера. БФП), а також те, що основний текст заповіту та його фрагмент у другому абзаці «і все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось.» виконані відповідно різним за копіювальними властивостями тонером, слід зробити висновок про те, що основний текст заповіту та фрагмент «і все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось.» були виконані у різний час. \~ \~ \~ \~Висновки додаткової судово-технічної експертизи документів №14248/14249/17-33 від 20 лютого 2018 року суд вважажє обгрунтованим та таким, що не суперечить іншим матерілам цивільної справи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дослідженими доказами повністю спростовуються заперечення відповідача [PERSON] та підтверджується той факт, що основний текст заповіту [PERSON] , вчиненого 05 квітня 2000 року на користь [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й., за реєстром №1973 та фрагмент вказаного заповіту «і все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось.» були виконані у різний час. Наявні у заповіті крапки і цятки, утворені скупченнями частинок тонеру в результаті друкування на лазерному принтері (БФП), що містяться поверх штрихів підписів і рукописних знаків та елементів відтиску печатки від імені приватного нотаріуса Василишин С.Й. безпосередньо свідчать про те, що у текст заповіту від імені [PERSON] вносилися зміни шляхом додруковування фрагменту тексту «і все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось.», відтак судом встановлено, що в цій частині волевиявлення заповідача [PERSON] не було вільним та не відповідало його внутрішній волі. Із врахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що в цій частині позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] є підставними, обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення шляхом визнання недійсним заповіту [PERSON] від 05 квітня 2000 року, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й., за реєстром №1973 в частині, згідно якої [PERSON] на випадок своєї смерті, заповів [PERSON] все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось. Підстав для визнання вказаного заповіту недійсним в цілому судом не встановлено. Крім цього, суд приходить до переконання, що не підлягають до окремого задоволення позовні вимоги [PERSON] в частині визнання недійсним дублікату заповіту [PERSON] від 05 квітня 2000 року, за реєстром №1973, що виданий 19 серпня 2013 року державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Тернопільської області Радомською-Павлович В.А., оскільки рішення суду про визнання недійсним заповіту в певній його частині, яке набрало законної сили, є підставою для анулювання всіх виданих на підставі зазначеного заповіту дублікатів. Також, зважаючи на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2013 року за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] та на Ѕ частину будинковолодіння в [ADDRESS] , що складається з будинку в плані під літерою «А», сараю в плані під літерою «Б», вбиральні в плані під літерою «В», огорожі в плані під № [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , вказане рішення набрало законної сили та залишається чинним, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині скасування державної реєстрації та зобов`язання відділ з питань державної реєстрації Тернопільської районної державної адміністрації Тернопільської області внести до Державного реєстру прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] та визнання за нею права власності на ј частину житлового будинку з надвірними побудовами [ADDRESS] в порядку спадкування за правом представлення, як племінниці померлого [PERSON] до задоволення не підлягають за їх передчасністю. Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із частиною 1 ст.82, частиною 4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях-ч.6 ст.81 ЦПК України. Статтею 89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачем в обґрунтування заявлених заперечень не надано суду належних та достатніх доказів, що спростовують правомірність заявлених позивачами вимог. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. \~ \~ \~ \~ З урахуванням наведених обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] підлягають до часткового задоволення шляхом визнання недійсним заповіту [PERSON] від 05 квітня 2000 року, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й., зареєстрований 05 квітня 2000 року в реєстрі №1973 в частині, згідно якої [PERSON] , на випадок своєї смерті, заповів [PERSON] все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] , Тернопільської районної державної нотаріальної контори, Державного нотаріального архіву Тернопільської області слід стягнути в користь позивача [PERSON] та позивача [PERSON] судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 243,60 грн. кожному, у рівних частках, тобто по 81,20 грн. з кожного із зазначених відповідачів. На підставі наведеного,

Outcome: partial