Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивач\~звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 4269,23 доларів США,що за курсом НБУстаном\~на 03.09.2020 року складає 118 001,52 гривень, а також судовий збір у сумі 2102, 00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між банком та [PERSON] \~був укладений кредитний договір № ZPO0GF00000265 від 23.06.2005 року. За умовами даного договору банк надав позичальнику кредит на загальну суму 37 000,00 доларів США на термін до 20.06.2025 року, а відповідач зобов"язався повернути кредитні кошти, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом в порядку та на умовах передбачених кредитним договором. Відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, і рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2016 року з неї було стягнуто заборгованість за кредитним договором 30 472,96 доларів США. Оскільки зобов`язання належним чином не виконане та прострочена сума заборгованості складає 20 465,44 доларів США, позивач просив стягнути з [PERSON] 3% річних від простроченої суми з 16.10.2014 року по 03.09.2020 року в сумі 4269,23 доларів США. Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2020 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . У судове засідання представник позивача не з`явився, але в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі; у разі повторної неявки відповідача у судове засідання просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Заяв з проханням розглядати справи без його участі або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. Заперечень стосовно позовних вимог позивача суду не надав. Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст. ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Прийнявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалою від 20 січня 2021 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997\~року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № ZPO0GF00000265 від 23.06.2005 року. Рішенням Комунарського\~районного суду м. Запоріжжя\~від 05.10.2016 року у справі 333/8096/14-ц, яке набрало законної сили 17.10.2016 року,\~стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 30472,96 доларів США, що за курсом 12,90 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.09.2014р. складає 393101 грн. 19 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором у сумі 8612 грн. 29 коп. та судові витрати у сумі 3654 грн. Наразі рішення суду в повному обсязі не виконане, прострочена заборгованість згідно розрахунку наданого позивачем, який [PERSON] не спростований, складає 20 465,44 доларів США, що складається з основної суми заборгованості за договором. Згідноч.2ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних. Таким чином враховуючи, що відповідач прострочив виконання свого грошового зобов`язання за договором № ZPO0GF00000265 від 23.06.2005 року,то він зобов`язаний сплатити позивачу 3 % річних за весь час прострочення грошового зобов`язання. Три відсотка річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних за період з 16.10.2014 року по 03.09.2020 року, що становить 4269,23 доларів США. Згідно ч.4ст.263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже,такий висновок суду,що зроблений по даній справі, повністю узгоджується з висновками, зробленими Верховним Судом\~у справах № 686/21962/15-ц та№ 373/2054/16-ц. За змістомст.625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей526,599,611,625\~ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення. Враховуючи вище викладені обставини, суд знаходить позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2\~ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, у разі задоволення позову. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» сплатив судові витрати при розгляді справи: а саме: судовий збір у сумі \~2 102 гривня 00 копійок, а тому зазначені витрати згідно вимог ст.. 142 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача по справі. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZPO0GF00000265 від 23.06.2005 року.

Outcome: approved