overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 10 листопада 1987 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Пологівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис №10. В шлюбі неповнолітніх дітей не мають. Оскільки, сімейне життя не склалось через те, що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейні відносини, між ними відсутні взаєморозуміння та повага один до одного, відповідач зловживає спиртним, принижує її та застосовує фізичну силу, вважає, що сім'ю зберегти неможливо, тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, направила на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, підтримує заявлені вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою його місця проживання, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення йому судової повістки 17 липня 2017 року. Заяви про розгляд справи у його відсутність відповідач [PERSON] не подав, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 1987 року, шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Пологівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис №10(а.с.6). В шлюбі неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя " вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони подружні відносини не підтримують протягом останніх двох місяців, позивач вважає неможливим поновлення сімейних стосунків та наполягає на розірванні шлюбу, сімейні відносини, що склались, негативно впливають на інтереси позивача, відповідач заперечень проти позову не подав, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Судові витрати, які складаються з судового збору, який було сплачено позивачем в розмірі 640 грн., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

В червні 2017 року\~\~\~[PERSON] звернулася до Романівського районного суду Житомирської області\~ з позовом, в якому, посилаючись на невиконання\~ [PERSON] з власної вини аліментних зобов"язань,\~ просить стягнути з останнього\~ неустойку (пеню)\~ за\~ прострочення сплати аліментів на їх неповнолітніх дітей\~ [PERSON] та Крістіну у період часу з червня 2015 року по лютий 2017 року в сумі 6619,08 грн. В судове засідання сторони не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Судом встановлено, що рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 18 червня 2014 року [PERSON] зобов»язаний сплачувати на користь позивача аліменти на сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO]\~ в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 30 травня 2014 року до досягнення дітьми\~ повноліття. Із довідки-розрахунку відділу державної виконавчої служби Романівського районного управління юстиції Житомирської області, наданої суду позивачем, вбачається, що аліментні зобов»язанні [PERSON] виконувалися несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого щомісячно, починаючи з червня 2015 року по лютий 2017 року включно,\~ мало місце прострочення сплати аліментів в тому чи іншому розмірі. Загальна сума пені за порушення [PERSON] аліментних зобовязань, яка підлягає стягненню на користь позивача становить 6619,08 грн. Відповідно до положень статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України),\~ у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №982806 та серії ЯГ №982807, виданих 06 листопада 2007 року Ярмолинецькою районною державною адміністрацією про те, що [PERSON] є власником земельних ділянок площею 0,9018 га та 0,2412 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Боднарівської сільської ради. На обґрунтування своїх вимог заявниця зазначила, що вона є власником вказаних земельних ділянок, проте в державних актах на право власності на земельну ділянку її по батькові помилково записано Гнатівна, що не збігається з її по батькові, зазначеним у паспорті, і це перешкоджає здійсненню нею правомочностей власника вказаного нерухомого майна. Встановлення даного факту в позасудовому порядку є неможливим. В судове засідання заявниця, яка у встановленому порядку була оповіщена про час і місце розгляду справи, не з"явилася. Від представника заявниці - [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути у її відсутності та відсутності заявниці. Представник заінтересованої особи - Ярмолинецької районної державної адміністрації, яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце судового засідання, до суду не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі розпорядження Ярмолинецької районної державної адміністрації №717/2007 від 06 листопада 2007 року було передано у приватну власність земельні ділянки площею 0,9018 га та 0,2412 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Боднарівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області. В той же час у правовстановлюючих документах державних актах на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №982806 та серії ЯГ №982807 по батькові заявниці вказано як Гнатівна, що не збігається з її по батькові, зазначеним у паспорті. В силу ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи, в тому числі, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] щодо встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів - державних актів на право власності на земельну ділянку, що передбачено ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

В червні 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» \~(далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначено, що 11 листопада 2011 року між\~АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останньою заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами укладеного договору АТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом в заяві [PERSON] підтвердила, що зазначена заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. При укладенні вказаного договору відповідач надала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Посилаючись на те, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, позивач просить стягнути з неї заборгованість, яка утворилась станом на 31 березня 2020 року, в сумі 132884,07грн, яка складається з 8000,00 грн заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та 124884,07 грн заборгованості за відсотками. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України), без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористалася. Судом встановлено,\~що 11\~листопада 2011 року [PERSON] звернулася до позивача із заявою про надання банківських послуг, в якій своїм підписом підтвердила, що зазначена заява разом із Пам"яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг щодо надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У вказаній заяві відсутні умови договору про встановлений відповідачу кредитний ліміт, відсотки за користування наданими коштами та її відповідальність за порушення даного зобов`язання. На підтвердження факту укладення договору, окрім вказаної заяви, позивач надав суду витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, а також витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які були розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним договором станом на 31 березня 2020 року становить 386593,35 грн, в тому числі: заборгованість за тілом кредита - 8000,00 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 375096,89 грн та 3496,46 грн заборгованості за пенею, однак

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

В червні місяці 2014 року, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів зазначивши, що мають з відповідачем дочку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Враховуючи, що вони з відповідачем проживають окремо, тому дитина потребує матеріальної допомоги, яку останній не надає їй в добровільному порядку-позивач змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача 1/4 частини його заробітку /всіх доходів/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони в судове засідання не з»явились, подали письмові клопотання з проханням розглянути позов без здійснення фіксації судового засідання та просять задовольнити позов в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджено довідкою сільської ради. Факт родинних стосунків відповідача та дітей підтверджено в судовому засіданні свідотством про народження серії [NUMBER] від 27.03.2013 року де в графі батько зазначено прізвище , ім'я та по батькові відповідача. Судом встановлено, що дитина дійсно потребує матеріальної підтримки . Згідно змісту ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей, а ч.3 ст.181 цього ж кодексу визначено, що в разі не досягнення батьками домовленості між собою по питанню способу виконання обов'язку по утриманню дитини, аліменти стягуються з відповідної сторони за рішенням суду. Змістом ст.ст.182 та 183 СК України, визначені обставини, що повинні враховуватися судом при визначенні розміру аліментів та порядок встановлення самого розміру аліментів. В даному ж випадку, відповідач являється фізично здоровим, працездатним, інших непрацездатних членів сім"ї на утриманні не має і може надавати матеріальну підтримку дитині в розмірі визначеному судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

В червні місяці 2015 року позивач звернувся до суду зазначивши ,що 28.10.2006 року померла його мати: [PERSON] яка постійно проживала в [INFO] та після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй майно. Позивач через незнання спадкового законодавства не подав своєчасно в ноторіальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті матері внаслідок чого ним було пропущено шести місячний строк для її прийняття та спонукало його звернутись до суду з позовом про визначення в судовому порядку додаткового строку для прийняття спадщини. В судове засідання позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі та просить задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з"явився , подав письмове клопотання яким просив провести розгляд справи без участі його представника, стосовно задоволення позову не заперечує. Суд,дослідивши матеріали справи вважає ,що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Змістом ч.1 ст. 1270 ЦК України передбачено шести місячний строк для прийняття спадщини Диспозицією ч.3 1272 ЦК України 2003 року, передбачено можливість визначення судом додаткового строку для подання заяви в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини. Факт наявності права в позивача на звернення до нотаріальної контори, підтверджено наявним в матеріалах справи свідоцтвом про смерть спадкодавця серії І-СР № 050027 від 30 жовтня 2006 року ,свідоцтвом про народження позивача серії 1-СР № 200454 , рішенням суду № 709/804-ц від 21квітня 2015 року,а також іншими належними та допустимими доказами /ас.5-8/. Причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини суд визнав поважною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Головний лікар\~ КМПНЛ № 3 [PERSON] 27.10.2016 року звернулася до суду із заявою, просить госпіталізувати недієздатну [PERSON], [INFO], мешканку м. Києва, до лікарні, мотивуючи це тим, що вона страждає на хронічний психічний розлад у формі органічного ураження головного мозку, маячний синдром, виражений інтелектуально- мнестичним зниженням (шифр захворювання за МКХ 10: F 06.84). На момент госпіталізації 26.10.2016 року о 13-20 год. в КМПНЛ №3 , зі слів опікуна, хвора неадекватна в поведінці, тривожна, лякається своєї квартири. В судовому засіданні представники заявника [PERSON] та [PERSON] заяву підтримали. \~ \~ \~ \~Опікун хворої [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву, пояснивши, що стан хворої матері погіршився. \~ \~ \~ Хвора [PERSON] в судовому засіданні не заперечує проти її госпіталізації до лікарні. \~ \~ \~ \~ Заслухавши прокурора, який підтримує заяву, суд прийшов до такого висновку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.09.2016 року [PERSON] визнана недієздатною, над нею встановлена опіка та опікуном призначена дочка [PERSON], [INFO]. Як вбачається із висновку комісії лікарів -психіатрів КМПНЛ №3 , 26.10.2016 року о 13-20 год. за направленням лікаря-психіатра КМПНД №3 до них поступила недієздатна [PERSON], яка психічно хворіє близько 13 років, тривалий час лікувалася амбулаторно, з 2012 року лікується в ТМО "Психіатрія", на момент огляду [PERSON] потребує стороннього догляду та нагляду, так як неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби в зв"язку із загостренням психічного захворювання, виказує маячні ідеї впливу на її організм, критика до свого стану відсутня, до госпіталізації байдужа, хвора потребує негайної стаціонарної госпіталізації в умовах КМПНЛ № 3. \~ Із врахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про госпіталізацію [PERSON] \~ \~ \~ \~Згідно ч. 2 ст. 282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі наведеного, Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Головний лікар комунального закладу «Олександрійська психіатрична лікарня» звернувся до суду з заявою про надання дозволу на проведення примусового психіатричного огляду [PERSON]. Свою заяву мотивує тим, що на адресу лікарні від жителів будинку № 3 [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та інших, надійшла заява про те, що [PERSON] останнім часом поводиться неадекватно, агресивно, намагається битись, кидає різні предмети у сусідів та перехожих. [PERSON] спостерігається у КЗ «Олександрійська психіатрична лікарня» з 2010 року з приводу наслідків органічного ураження головного мозку з вираженим психорганічним синдромом змішаного типу та не може надати усвідомленої згоди на проведення психіатричного огляду . В судовому засіданні представник КЗ «Олександрійська психіатрична лікарня» підтримав заяву з підстав наведених в ній, пояснивши, що існує реальна небезпека вчинення [PERSON] агресивних дій щодо оточуючих та наполягав на необхідності проведення примусового психіатричного огляду останнього. [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. [PERSON] та [PERSON] вимоги за заявою підтримали та просили її задовольнити, пояснили, що [PERSON] протягом 4 місяців поводиться агресивно, кадає на сусідів та їхніх дітей різні предмети, тому вони побоюються за своє життя. Прокурор посилаючись на обставини встановлені в судовому засіданні просив заяву задовольнити. Заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованих осіб, з"ясувавши думку прокурора та дослідивши матірали справи, суд дійшов висновку , що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 11 Закону України «Про психіатричну допомогу»від 22 лютого 2000 року передбачає, що психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обгрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Відповідно рішення лікарсько-консультативної комісії КЗ «Олександрійська психіатрична лікарня» від 19 липня 2016 року, комісія лікарів, розглянувши інформацію щодо [PERSON], встановила наявність у нього тяжкого психічного розладу, внаслідок якого він вчиняє небезпечні дії, які являють собою безпосередню небезпеку для життя та здоров»я оточуючих, не може самостійно задовольнити свої основні життєві потреби у повному обсязі. На підставі доказів наявних в матеріалах справи, судом встановлено, що є достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, але не може надати усвідомленої згоди на психіатричний огляд.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Головний лікар комунального закладу «Олександрійська психіатрична лікарня» звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію до психіатричного стаціонару [PERSON]. У вимогах заяви представник заявника посилається на той факт, що [PERSON] спостерігається в психіатричній лікарні з 01.09.2016 року з приводу порушення психічного стану, пов»язаного з порушенням пам»яті та інтелекту. Був доставлений у лікарню у зв»язку з погіршенням психічного стану. Враховуючи необхідність активного лікування, яке можливе лише у стаціонарних умовах, неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби та відсутність усвідомленої згоди на госпіталізацію, тому заявник просить [PERSON] примусово госпіталізувати до психіатричного стаціонару. Представник заявника у судовому засіданні підтримала вищезазначену заяву та просила її задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з"явився, відповідно довідки наданої комунальним закладом «Олександрійська психіатрична лікарня», психічний стан хворого не дозволяє йому бути присутнім на судовому засіданні. Прокурор не заперечував щодо задоволення заявлених вимог. Вислухавши пояснення головного лікаря комунального закладу «Олександрійська психіатрична лікарня» та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги за заявою підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно із ч. ч. 1, 3\~ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу», перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направитидо суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. Відповідно рішення лікувальної консультативної комісії Комунального закладу «Олександрійська психіатрична лікарня» від 27 січня 2017 року, комісія встановила наявність у [PERSON] ознак тяжкого хронічного психічного розладу у вигляді деменції атеросклеротичної з галюцинаціями, погіршення психічного стану хворого, яке потребує його лікування в умовах психіатричного стаціонару, неспроможність самостійно задовольнити свої основні життєві потреби, відсутність усвідомленої згоди на лікування та доцільність госпіталізації до психіатричного стаціонару. Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини та зазначені норми закону, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved