Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача , посилаючись на те , що 18.08.2014 р. під час слухання цивільної справи за позовом Деснянського РУ ГУ МВС України у м. Києві до [PERSON], [PERSON] , відповідач поширила неправдиву інформацію стосовно причини його звільнення , що прозвучало наступним чином : « за взятку тебе вигнали дак мовчи , брехун» . Зазначенена інформація негативно вплинуло на його честь , гідність та ділову репутацію та завдала йому моральної шкоди . Відповідно до викладених у позовній заяві вимог ( а.с. 12-13) позивач просив : 1. Визнати недостовірною інформацію розповсюджену відповідачем ( що позивач був звільнений з органів внутрішніх справ за отримання хабара та є брехуном) . 2. Зобов»язати відповідача публічно вибачитися перед позивачем за нанесення образ та поширення неправдивої інформації . 3. Заборонити відповідачу вчиняти дії , які принижують честь , гідність та ділову репутацію , що виражаються в грубому спілкуванні з позивачем та розповсюдженні недостовірної інформації про позивача . 4. Стягнути з відповідача на користь позивача завдану моральну шкоду у розмірі 2 000 грн . 5. Покласти на відповідача судові витрати . В судовому засіданні позивач , заявлені позовні вимоги підтримав з обставин , що викладені у позовній заяві , одночасно зазначив про те , що недостовірна інформація , яка принижує його честь та гідність , була поширена відповідачем в присутності складу суду , осіб , які приймали участь у справі та була доступна для прослуховування іншим особам , які знаходились в приміщенні суду біля залу судового засідання . По завершенні судового засідання відповідач продовжувала викрикувати на його адресу образливі фрази та наголошувала про те , що все сказане нею є правдивим . 22.12.2015 р. позивачем було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог , в якій останній просив стягнути з відповідача на його користь у відшкодування заподіяної моральної шкоди 5 000 грн . ( а.с. 28 ) . Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала , зазначила про те , що позивач її також ображав і вона не стрималась , в судовому засіданні сказала йому щоб він не судив людей по собі , казала що його звільнили за взятку , а документально він був звільнений за власним бажанням , а також казала позивачу , що він давав клятву і повинен говорити правду . Вислухавши пояснення сторін , покази свідка , дослідивши матеріали справи , суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного . Частиною 4 ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності та честі. Згідно з положеннями статті 277 ЦК України та роз'ясненнями, які містяться в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи , а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 р. фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до роз»яснень наведених у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи , а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 р. при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі , що юридичним складом правопорушення , наявність якого може бути підставою для задоволення позову , є сукупність таких обставин : а) поширення інформації , тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб ; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи , тобто позивача ; в) поширення недостовірної інформації , тобто такої, яка не відповідає дійсності ; г) поширення інформації , що порушує особисті немайнові права , тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам , або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право . Під поширенням інформації слід розуміти : опублікування її у пресі , передання по радіо , телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації , поширення в мережі Інтернет , викладення в характеристиках , заявах , листах , адресованих іншим особам , повідомлення в публічних виступах , а також в іншій формі хоча б одній особі . Під негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. З встановлених по справі обставин вбачається , що 18.08.2014 р. Деснянським районним судом м. Києва розглядалась цивільна справа за позовом Деснянського РУ ГУ МВС України у м. Києві до [PERSON], [PERSON] про виселення . Під час судового засідання відповідач , в присутності учасників процесу зазначила про те , що позивача було «звільнено за взятку» з органів внутрішніх справ та він говорить неправду ( « брехун » ) . З долученого до матеріалів справи атестаційного листа від 23.05.2011 р. вбачається , що позивач [PERSON] з січня 2008 р. до травня 2011 р. перебував на посаді оперуповноваженого сектора карного розшуку 1-го територіального відділу міліції Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві . За період служби в органах внутрішніх справ зарекомендував себе позитивно ( а.с. 5 ) . Згідно витягу з наказу від 25.05.2011 р. № 282 о/с позивача було звільнено з посади оперуповноваженого сектора карного розшуку 1-го територіального відділу міліції Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві згідно з пп. «ж» ( за власним бажанням) п.64 відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ( а.с. 6) . Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив в судовому засіданні , що 18.08.2014 він був присутній в приміщенні Деснянського районного суду м. Києва , де розглядалась справа про виселення [PERSON] Перебуваючи в коридорі , йому та іншим особам було чути , як свідок [PERSON] голосно говорила про те , що [PERSON] було звільнено за « взятку » та що він є «брехуном» . Виходячи з вищевикладеного вбачається , що 18.08.2014 р. відповідачем була поширена інформація про те , що відповідача було « звільнено за взятку» , яка є недостовірною , негативною та порушує право позивача на повагу його гідності , честі та ділової репутації . Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи , а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 р. вирішуючи питання про визначення поширеної інформації недостовірною , суди повинні визначати характер такої інформації та з»ясовувати , чи є вона фактичним твердженням , чи оціночним судженням . Висловлювання відповідача на адресу позивача про те , що він є « брехун» не відноситься до інформації , а є образливим висловлюванням , а тому зазначене висловлювання не може визнаватися недостовірною інформацією . Згідно роз»яснень викладених у п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи , а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 р. відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах , відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те , що не передбачено законодавством . У свою чергу частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова , на вільне вираження своїх поглядів і переконань . Суд не вправі зобов»язувати відповідача вибачитися перед позивачем у тій чи іншій формі , оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності , честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України . З огляду на викладене , вимога позивача зобов»язати відповідача публічно вибачитися перед позивачем за нанесення образ та поширення неправдивої інформації не підлягає задоволенню . Вимога позивача заборонити відповідачу вчиняти дії , які принижують честь , гідність та ділову репутацію , що виражаються в грубому спілкуванні з позивачем та розповсюдженні недостовірної інформації про позивача також не підлягає задоволенню , оскільки не відповідає визначеному законодавством способу судового захисту гідності , честі чи ділової репутації . Відповідно до роз»яснень викладених у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи , а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 р. способами захисту гідності , честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути , крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації , також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди . Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди . Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз"яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03. 1995 р. № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» . Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Проаналізувавши встановлені по справі обставини у їх сукупності , суд вважає частково обгрунтованою вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди , яка полає у приниженні його честі , гідності та ділової репутації у зв»язку з поширенням відповідачем недостовірної інформації щодо причини його звільнення та образливими висловлюваннями на його адресу . При визначенні розміру відшкодування суд враховує вимоги розумності і справедливості та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 1 500 грн . Відповідно до ст. 88 ЦПК України , з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп . На підставі викладеного ,

Outcome: partial