Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору дарування на вимогу дарувальника, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.11.2014 року нею оформлено договір дарування нежитлового приміщення серія [NUMBER], група приміщень [ADDRESS] на [PERSON] [INFO] та на [PERSON] кожна з яких прийняла в дар ? частину приміщення. Після отримання в дар частини нежитлового приміщення відповідач [PERSON] почала здійснювати перешкоди у користуванні майном обдарованій [PERSON], а саме пошкодила стіну та двері в приміщенні. Крім того експлуатувала частину приміщення яка належала обдарованій [PERSON] З метою запобігання руйнуванню приміщення третя особа зверталася до правоохоронних органів на протиправні дії відповідача в зв»язку з чим проводитлося досудове розслідування по факту скоєння злочину, передбаченого ст194 КК України.. Свої вимоги позхивач обгрунтовує посиланням на статтю 727 ЦК України В судовому засіданні позивач та її редставник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити з обставин викладених в позовній заяві В судовому засіданні відповідач та представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечили в повному обсязі, зазначаючи, що будь яких правових підстав для задоволення позову не має, позовні вимоги позивача ґрунтуються на припущеннях та домислах її ( відповідача) до кримінальної відповідальності по факту пошкодження спірного майна не притягували, та взагалі з даного приводу правоохоронні органи її не допитували та навпаки відповідач зверталася до правоохоронних органів на протиправні дії зі сторони третьої особи. Третя особа [PERSON], що діє в інтересах [PERSON] в судове засіданні позов підтримав в повному обсязі просив його задовольнити, надавши пояснення аналогічні поясненням представника позивача та обставинам, що викладені в позовній заяві. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, взявши до уваги заперечення сторони відповідача та вислухавши позивача та представника позивача, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25.11.2014 року позивачкою [PERSON] оформлено договір дарування нежитлового приміщення серія [NUMBER], група приміщень [ADDRESS], на [PERSON] в присутності її представника [PERSON] та на [PERSON]. Кожна з обдарованих сторін прийняла в дар ? частину нежитлового приміщення. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелех З.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 1671. Сторони по справі перебувають у родинних стосунках. Після укладання договору дарування та подальшим звернення до правоохоронних органів стосунки сторін погіршилися. Частина 1 ст. 316 ЦК України визначає право власності як право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд; частина друга цієї ж статі вказує на те, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Такою юридичною дією, шо передбачена главою 55 ЦК України, є договір дарування. Відповідно до ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В судовому засіданні встановлено, що відповідачу було подаровано ? частину нежитлового приміщення з метою в подальшому зайняття нею підприємницькою діяльністю, що передбачало отримання прибутку відповідачкою та позивачкою. Так, в приміщенні було відкрито салон краси ,,[PERSON]". В свою чергу позивач підписавши договір дарування підтвердила, що вона обізнана про безоплатність цього правочину, а тому дарувальник не має права вимагати від обдаровуваного вчинення на її користь будь-яких дій майнового або немайнового характеру Відповідно до ст. 727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоров'я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей. Якщо обдаровуваний вчинив умисне вбивство дарувальника, спадкоємці дарувальника мають право вимагати розірвання договору дарування. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо внаслідок недбалого ставлення обдаровуваного до речі, що становить культурну цінність, ця річ може бути знищена або істотно пошкоджена. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо на момент пред'явлення вимоги дарунок є збереженим. У разі розірвання договору дарування обдаровуваний зобов'язаний повернути дарунок у натурі. Законом чітко сформульовані умови (підстави) виникнення такого права вимоги у дарувальника, - умисне вчинення злочину проти життя, здоров'я, а в даному випадку власності дарувальника. Правова характеристика умисного злочину надається ст. 24 КК України (злочин вважається умисно вчиненим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (прямий умисел), або хоча і не бажала, але свідомо припускала їх настання (непрямий умисел). В свою чергу, для застосування ч. 1 ст. 727 ЦК України обов'язковою умовою є наявність такого, що набрав законної сили, вироку суду щодо особи - обдаровуваного, яка вчинила злочин, тому що в даному випадку саме вчинення злочину і має цивільно-правові наслідки у вигляді, зокрема, розірвання договору дарування. Протягом всього часу розгляду справи в суді, позивачем в порушення положень ст. ст. 57-60 ЦПК України не було надано суду належних і допустимих доказів в обґрунтування вимог про визнання договору дарування недійсним. Так, не було доведено факту пошкодження майна відповідачем [PERSON], оскільки надані відомості, а саме довідка з СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві не вказує яке саме майно було пошкоджено. Крім того позивачем не доведено , що відповідач створює загрозу безповоротної втрати дарунка. Підозру у вчиненні злочину в кримінальному провадженні нікому не вручено. Враховуючи вищевикладене, те що позивачем не доведено в судовому засіданні обгрунтованість та законність заявлених вимог, суд приходить до висновку що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Згідно до п.1 ч. 1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільною судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Як зазначається в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed