Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

В травні 2019 р. позивач Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києва державної адміністрації звернувся до Подільського районного суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення надмірно виплачених коштів внутрішньо переміщеній особі у розмірі 8342 грн. 87 коп. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] , як внутрішньо переміщена особа, 03.03.2015 р. звернулася до Управління праці та соціального захисту населення із заявою про призначення їй щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - щомісячна адресна допомога/допомога). В заяві відповідачем зроблено відмітку про відсутність у будь-кого з членів сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Уповноваженому представнику сім`ї - [PERSON] , як особі непрацездатного віку та представнику дитини [PERSON] , [INFO] , призначено щомісячну адресну допомогу на підставі заяви від 03.03.2015 № 2809 на період з 03.03.2015 по 02.09.2015 в розмірі 1768 грн. 00 коп., щомісячно. Оскільки у період призначення допомоги [PERSON] її дитині ( [PERSON] ) виповнилося 18 років та враховуючи те, що [PERSON] є працездатною особою, яка не навчається та не працює, то рішенням від 13.05.2015 Управлінням здійснено перерахунок в межах терміну призначення, а саме: з 01.05.2015 по 30.06.2015 в розмірі 1326 грн. 00 коп., з 01.07.2015 по 31.08.2015 в розмірі 1105 грн.00 коп., з 01.09.2015 по 02.09.2015 в розмірі 884 грн. 00 коп. щомісячно. Актом ревізії Державної аудиторської служби України від 17.10.2016 № 04- 22 5 та даними, які отримані за результатами верифікації щодо фізичних осіб, які отримують державні виплати, надані Мінфіном на оптичних носіях, встановлено, що [PERSON] станом на момент подачі заяви мала на депозитному рахунку кошти в сумі, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб в період з 03.03.2015 по 02.09.2015. Таким чином, відповідач в період з 03.03.2015 по 02.09.2015 неправомірно отримувала щомісячну адресну допомогу на загальну суму 8342 грн. 87 коп. (вісім тисяч триста сорок дві грн. 87 коп.). Листом управління від 08.09.2016 № 5732/35 [PERSON] запрошено для надання пояснень та документів, що підтверджують факт відсутності на її депозитному рахунку коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Станом на 01.05.2019 [PERSON] до Управління для надання пояснень не з`явилась, що і зумовило звернення позивача до суду з даним позовом. Провадження у справі відкрито ухвалою від 07.06.2019з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (суддя Войтенко Т.В.). Представником третьої особи подані письмові пояснення, в яких третьою особою підтриманий позов з посиланням на те, що вимоги є законними та обґрунтованими. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 22.11.2019 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, наведених у позові, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Додав, що [PERSON] в заяві про призначення щомісячної адресної допомоги, зазначила недостовірні відомості про наявність у неї на депозитному рахунку коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних осіб. Як наслідок на порушення п. 6 Порядку безпідставно призначено [PERSON] щомісячну адресну допомогу на загальну суму 8342 грн. 87 коп., з якої нараховано та виплачено щомісячну адресну допомогу в сумі 8342 грн. 87 коп., чим завдано матеріальну шкоду (збитки) державному бюджету на зазначену суму. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог закону, відзив на позов не подала, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в письмових поясненнях міститься клопотання про розгляд справи без участі представника. В зв`язку з наведеним, на підставі ст.ст.223 ч.4, 280 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Згідно п.п. 2, 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. Як вбачається зі змісту ч.ч. 1-4 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки внутрішньо переміщена особа має звернутися до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення за місцем фактичного проживання із заявою про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Заява внутрішньо переміщеною особою подається особисто, а дітьми - через законного представника. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомляти про фактичне місце проживання внутрішньо переміщеної особи найближчий територіальний підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), протягом 10 днів. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб» особи, винні в порушенні цього Закону, несуть відповідальність згідно з законом. Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначений Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 01 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (Порядок № 505). Відповідно до п. 2 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім`ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку (п. 5 Порядку № 505). У цьому ж пункті наведений перелік документів та процедура їх оформлення уповноваженим органом. Відповідно до п. 10 Порядку № 505 уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. Отже, питання щодо призначення особі грошової допомоги, передбаченої Порядком № 505, вирішується уповноваженим органом, який зобов`язаний перевірити надані такою особою документи та на їх підставі прийняти відповідне рішення. Як вбачається з матеріалів справи 03.03.2015 р. відповідач, як внутрішньо переміщена особа, звернулася до Управління праці та соціального захисту населення із заявою про призначення їй щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 11,12). Позивачем 05 березня 2015 року та 13 травня 2015 року прийнято рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання на період з 01 травня 2015 року по 02 вересня 2015 року, а саме: з 01.05.2015 по 30.06.2015 в розмірі 1326 грн. 00 коп., з 01.07.2015 по 31.08.2015 в розмірі 1105 грн.00 коп., з 01.09.2015 по 02.09.2015 в розмірі 884 грн. 00 коп. щомісячно (а.с. 22, 23). Оскільки у період призначення допомоги дитині відповідача виповнилося 18 років та враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, яка не навчається та не працює, то рішенням від 13.05.2015 р. позивачем здійснено перерахунок в межах терміну призначення, а саме: з 01.05.2015 по 30.06.2015 в розмірі 1326 грн. 00 коп., з 01.07.2015 по 31.08.2015 в розмірі 1105 грн.00 коп., з 01.09.2015 по 02.09.2015 в розмірі 884 грн. 00 коп. щомісячно. Актом ревізії Державної аудиторської служби України від 17.10.2016 № 04- 22 5 та даними, які отримані за результатами верифікації щодо фізичних осіб, які отримують державні виплати, надані Мінфіном на оптичних носіях, встановлено, що відповідач станом на момент подачі заяви мала на депозитному рахунку кошти в сумі, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб в період з 03.03.2015 по 02.09.2015. Таким чином, відповідач в період з 03.03.2015 по 02.09.2015 неправомірно отримувала щомісячну адресну допомогу на загальну суму 8342 грн. 87 коп. (вісім тисяч триста сорок дві грн. 87 коп.) Листами позивача - відповідача неодноразово було запрошено для надання пояснень та документів, втім остання для надання пояснень позивачу не з`явилась. Пунктом 3 вказаного Порядку грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім"ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від членів сім"ї, у таких розмірах: для непрацездатних осіб 884 гривні на одну особу, для інвалідів - прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність, для працездатних осіб 442 гривні на одну особу. Загальна сума допомоги на сім"ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім"ї та не може перевищувати 2400 грн. Згідно п. 6 Порядку № 505 визначено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто членів сім"ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупованої території України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сімї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Відповідно до п. 7 Порядку 505, якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється. Питання про повернення безпідставно сплачених коштів вирішується відповідно до пункту 11 Порядку № 505, згідно з яким уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Наведений у пункті 11 Порядку № 505 перелік підстав, за яких допускається стягнення надміру виплачених коштів, є вичерпним. Інших підстав, за яких можливе таке стягнення, Порядком № 505 не передбачено. Згідно частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. У статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 2 липня 2014 року у справі № 6-91цс14. Судом встановлено, що відповідач була повідомлена про її обов`язок повідомляти органи соціального захисту про зміну обставин, які впливають на виплату державної допомоги, однак, матеріали справи не містять доказів, що відповідач у визначений спосіб повідомила щодо зміни обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Враховуючи наведене, суд прийшов переконання, оскільки встановлено факт отримання відповідачем щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, наявність подання завідомо недостовірні відомості, що підтверджено достовірними доказами, відсутність доказів добровільного повернення надміру виплачених коштів, які набуті без достатньої правової підстави, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути спірні кошти, а позов задовольнити повністю. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Будь-яких фактичних даних, які мають значення для правильного вирішення справи, однак сторони не посилались, суд не встановив. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що позов є обґрунтованим, його вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі. Такі грошові кошти підлягають стягненню з відповідача на рахунок третьої особи, якою за розпорядженням позивача проводилися виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 1 921,00 грн., сплата якого підтверджена платіжним дорученням від 29.05.2019 р. № 157. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 3, 8, 21, 22, 24, 55, 57, 61, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1-16, 1212, 1215 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved