Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

В серпні 2018 року служба у справах дітей Дергачівської РДА , в інтересах малолітнього [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на обліку у службі у справах дітей Дергачівської РДА перебуває малолітня дитина [PERSON], [INFO] , як такий , що позбавлений батьківського піклування. У матері дитини [PERSON] відібрано малолітнього сина без позбавлення батьківських прав. Дитина влаштована до прийомної сім»ї на виховання та спільне проживання. Мати за дитину не цікавиться та ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню дитини, наміру забрати дитину не має та не заперечує щоб її позбавили батьківських прав. Прохають позбавити відповідача батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та прохав позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з"явився, подав заяву слухати справу у її відсутність , позов прохала задовольнити. Третя особа до суду не з»явилася , подала заяву слухати справу у її відсутність, проти позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, повно та всебічно з"ясувавши обставини справи, дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] народився [INFO] . Його батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджує свідоцтво про народження серії [NUMBER] виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області . Батько дитини записаний зі слів матері , відповідно до ст.135 ч.1 СК України, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 07.09.2017 року . Відповідно до розпорядження Дергачівської РДА Харківської області від 09.11.2017 року № 551 , малолітній дитині [PERSON] надано статус дитини , позбавленої батьківського піклування. Згідно довідки Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 31.08.2017 року , в сім»ї [PERSON] склалася загроза життю дитини [PERSON] Мати дитини знаходиться в неадекватному стані , дитина занедбана , знайдена в комишах, потребує медичної допомоги. З доповідної записки депутата Козачолопанської селищної ради Задоренка В.В. вбачається, що 30.08.2017 року в будинку по [ADDRESS] була виявлена дитина в присутності нетверезої компанії . Дитина лежала на столі у брудній куртці , була голодна , плакала . Санітарний стан будинку незадовільний , в будинку брудно , вікна розбиті . На зауваження піклуватися про дитину , [PERSON] нехтувала та продовжувала зловживати спиртними напоями. Протоколом Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області №9 від 31.08.2017 року прийняте рішення про відібрання дитини із сім»ї [PERSON] у зв»язку з загрозою її здоров»ю. Згідно рішення Козачолопанської селищної ради від 31.08.2017 року № 53 , дитина [PERSON] підлягає негайному відібранню у матері. Як свідчить акт обстеження умов проживання від 31.08.2017 року по [ADDRESS] , опалення та водопостачання відсутні , будинок потребує ремонту. Умови проживання незадовільні , не відповідають санітарним умовам, відсутні меблі, предмети домашнього вжитку . На момент обстеження в кімнаті брудно , на підлозі стояв брудний посуд , холодильник відсутній , продуктів харчування не було , відсутні памперси , дитяча суміш , дитяче ліжко , тобто не створено умов для проживання дитини. Згідно наказу служби у справах дітей Дергачівської РДА №82 від 31.08.2017 року , [PERSON] взятий на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах , в зв»язку із неналежним виконанням матір»ю батьківських обов»язків . Довідка про склад сім»ї видана Козачолопанською селищною радою від 31.08.2018 року підтверджує , що [PERSON] проживає без реєстрації по [ADDRESS] разом зі своїм сином [PERSON]. Як свідчить характеристика видана селищним головою , [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони , на даний час офіційно не працює , схильна до вживання спиртних напоїв, участі в громадському житті селища не приймає. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 02.10.2017 року по цивільній справі за позовом служби у справах дітей Дергачівської РДА до [PERSON] про відібрання дитини, [PERSON] відібраний у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та стягнуті аліменти у розмірі ? частини усіх видів доходу відповідача до повноліття дитини. Рішення набрало законної сили 13.10.2017 року. Як зазначає розрахунок по боргу по аліментах , згідно виконавчого листа № 619/2872/17 , виданий міжрайонним відділом виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах ГТУЮ у Харківській області від 16.05.2018 року, [PERSON] має заборгованість з виплати аліментів на утримання дитини станом на 16.05.2018 року у сумі 13771,91 грн. Відповідно до наказу служби у справах дітей Дергачівської РДА № 101 від 31.10.2017 р. , малолітню дитину знято з обліку дітей ,які опинилися в складних життєвих обставинах та одночасно взято на облік дітей сиріт та дітей , позбавлених батьківського піклування. Як свідчить розпорядження голови Дергачівської РДА від 09.11.2017 року № 551 , малолітній дитині [PERSON] надано статус дитини , позбавленої батьківського піклування. Відповідно до розпорядження голови Дергачівської РДА від 23.11.2017 року №568, дитина влаштована до прийомної сім»ї [PERSON] та [PERSON] на виховання та спільне проживання . За час перебування в прийомній сім»ї , мати [PERSON] декілька разів зустрічалася з сином , вона мала неохайний вигляд та неприємних запах , вона не привозила дитині гостинців , не цікавилася його здоров»ям та не приділяла достатньо уваги , згодом зустрічі припинилися. В ході співбесіди у службі у справах дітей Дергачівської РДА від 16.05.2018 року, [PERSON] повідомила , що вона не бажає повертати дитину в родину та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав у відношенні сина . Висновком Дергачівської РДА від 22.06.2018 року , [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина. Статтею 1 СК України передбачено забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, сама дитина, яка досягла 14 років. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків , як позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх або неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає підстави для позбавлення батьківських прав, це ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстокого поводження з дитиною, коли вони є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. У п. 15 вищезазначеної постанови зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківського обов'язку. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідач не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно дитини,про що свідчить її заява та те, що вона не спілкується з дитиною , втратила інтерес до сина, не цікавиться його життям , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини. Вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов"язків, передбачених Сімейним кодексом України. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено , що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з цього, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підтверджені необхідними доказами, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved