Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до територіальної громади Римарівської сільської ради, треті особи: Гадяцька державна нотаріальна контора, відділ Держземагенства у Гадяцькому районі про визнання права власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 3,12 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Римарівської сільської ради Гадяцького району, що являється спадковим майном, яке залишилось після смерті її тітки [PERSON], померлої [INFO] року. В своїй позовній заяві позивачка вказує, що її тітка [PERSON] проживала [ADDRESS]. [PERSON] на підставі розпорядження голови Гадяцької районної державної адміністрації № 371 від 01.08.1996 року був виготовлений Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0212775, згідно якого їй належить право на земельну частку (пай) із земель, які перебувають у колективній власності КСП « Україна», розміром 3,95 га в умовних кадастрових одиницях. Але даний Сертифікат у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) не реєструвався та тітці за життя не видавався. [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина, що складається з вищезазначеної земельної частки (паю), яку прийняла позивачка, так як фактично вступила в управління та володіння її майном, відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини. Позивачка звернулася до Гадяцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки, де їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю сертифіката на вказану земельну ділянку, тому вона вимушена була звернутися до суду з даною позовною заявою. До суду позивачка [PERSON] не з»явилася, надала суду заяву, в якій просила її позовні вимоги задовольнити, справу розглянути без її участі. Представник відповідача Римарівської сільської ради до суду не з'явився, але надали заяву в якій вказують, що сільська рада позовні вимоги [PERSON] визнає, проти їх задоволення не заперечує і просять справу розглянути без участі їх представника. Представник третьої особи Гадяцької державної нотаріальної контори до суду не з"явилася, але надала заяву в якій просить справу розглянути без участі представника державної нотаріальної контори, проти задоволення позовних вимог позивачки не заперечує. Представник третьої особи відділу Держземагенства у Гадяцькому районі до суду не з'явився, але надали заяву в якій просять справу розглянути без участі їх представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч.1 п.3 ст.169 ЦПК України, суд може розглянути справу без позивача за наявності від нього заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON] була тіткою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], [NUMBER], виданого 30.05.1948 року Римарівською сільською радою Гадяцького району, згідно якого її матір'ю була [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON], виданим 24.04.1974 року райвідділом ЗАГС м. Гадяч Полтавської області та свідоцтвом про народження [PERSON], виданим 24.05.1974 року райвідділом ЗАГС м. Гадяч Полтавської області. 31.03.1963 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] в зв'язку з чим змінила своє прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] виданого Римарівською сільською радою Гадяцького району Полтавської області. [PERSON] - мати позивачки, померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого повторно 14.05.2014 року відділом ДРАЦС Гадяцького РУЮ Полтавської області. На день її смерті разом з нею по [ADDRESS] проживала сестра - [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому Римарівської сільської ради Гадяцького району № 02-20/482 від 10.09.2014 року [PERSON] належало право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП « Україна», розміром 3,12 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натури ( на місцевості) на підставі рішення Гадяцької райдержадміністрації від 01.08.1996 року № 371. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0212775 на її ім'я виготовлявся, але у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) не реєструвався та не видавася, що підтверджується довідкою відділу Держземагества № 01-12/277 від 16.12.2013 року. [INFO] року померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданого [INFO] року Римарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області. На день смерті [PERSON] проживала одна [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконкому Римарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 02-20/482 від 10.09.2014 року. Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай) розміром 3,12 га в умовних кадастрових гектарах, які перебували у колективній власності КСП « Україна». Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963 року не відносив до кола спадкоємців будь-якої черги племінників спадкодавця, але згідно ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року, правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1266 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові ( сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 того ж Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори № 657 від 15.10.2014 року, після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа № 662/2001 заведена на підставі фактичного прийняття. 04.08.2001 року видавалось свідоцтво про право на спадщину на ім'я [PERSON]. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] є спадкоємницею після смерті тітки [PERSON]. Відповідно до Указу Президенту України від 08.08.1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) підтверджується відповідним сертифікатом, який діє до отримання громадянином державного акту на земельну ділянку. В пункті 3 Указу Президента України від 03.12.1999 року № 1529 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» також зазначається про те, що сертифікат на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною у ньому часткою. Отже, наявність належним чином оформленого та зареєстрованого сертифікату на земельну частку (пай) засвідчує право його володільця на виділення земельної ділянки в натурі та отримання державного акту про право власності на цю земельну ділянку. Як вбачається з матеріалів справи спадкодавець [PERSON] не встигла до своєї смерті отримати сертифікат на право на земельну частку (пай) на виділену їй рішенням Гадяцької райдержадміністрації від 01.08.1996 року № 371 на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП « Україна», розміром 3,12 га в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до роз»яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» , член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку ( пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку ( пай ). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі , не може позбавити її права на земельну частку. Таким чином, судом встановлено , що [PERSON] мала лише право на вищевказану земельну частку (пай) , а не право власності на вказану земельну ділянку. Тому суд, враховуючи вищевикладене, вважає що позивачка успадкувала лише право на земельну ділянку площею 3,12 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Римарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, що являється спадковим майном, яке залишилось після смерті її тітки [PERSON] і в зв'язку з цим позовні вимоги позивачки підлягають до часткового задовлення

Outcome: partial