Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею (позивачем) та відповідачем, зареєстрований 05.07.2012 року у Новенській селищній раді Кіровського району міста Кіровограда, актовий запис № 32, та стягнути з відповідача [PERSON] на її (позивача) користь аліменти на утримання малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 05 липня 2012 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який було зареєстровано у Новенській селищній раді Кіровського району міста Кіровограда, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 32 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-ОЛ № 060262. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею (позивачем) та знаходиться на її утриманні. Зазначила, що останнім часом спільне життя з відповідачем не склалося, з тих підстав, що між ними перестало існувати взаєморозуміння внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя, виховання дитини та ведення спільного господарства, що має істотне значення та суперечить їх інтересам, у звязку з чим вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, підґрунтя до порозуміння, як і відчуття любові та поваги один до одного між ними втрачені. Вважає, що за наведених обставин їх з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження чи примирення неможливі, сімя фактично розпалася, у звязку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Окрім того, зазначила, що через те, що відповідач, який є батьком малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], належним чином, не дбає про дитину, є необхідність стягувати аліменти в примусовому порядку, при цьому їй (позивачу) відомо, що відповідач отримує дохід, працює в «Файно маркет» і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно. Ухвалою суду від 08.10.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі за зазначеним позовом, розпочато підготовче провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19 листопада 2018 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, судом повідомлена належним чином про час та місце судового розгляду справи, надала заяву, яка зареєстрована судом за вх. № 5223 від 28 лютого 2019 року про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, проти їх задоволення не заперечував; позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання\~сина [PERSON]\~в розмірі\~1/4\~частини всіх\~видів доходів\~(заробітку)\~щомісячно,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного вікувизнав частково, зазначивши при цьому, що він не проти сплачувати аліменти, однак на даний час він не працює, перебивається підробітками. Зазначив також, що інших малолітніх (неповнолітніх) дітей він не має, непрацездатних осіб на утриманні не має. Вказав, що приймає участь в утриманні дитини, однак кошти позивачу не надає, а дізнається, що треба дитині купити і сам купує і передає в подальшому позивачу. Також зазначив, що має у власності рухоме майно транспортний засіб автомобіль ВАЗ 21031, 1981 року випуску, проживає в будинку батьків за адресою: Галушкіна, 102 у м. Кропивницький. Заслухавши пояснення відповідача, враховуючи подану позивачем заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 05 липня 2012 року у Новенській селищній раді Кіровського району міста Кіровограда, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 32 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-ОЛ № 060262. Також встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO],\~про що\~свідчить свідоцтво\~про народження\~серії І-ОЛ\~№ 132105,\~видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено відповідний актовий запис № 1414. Батьками дитини [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження зазначені в графі «мати» - [PERSON], в графі «батько» - [PERSON]. Сімейні стосунки між подружжям не склалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, серед яких позивач зазначила відсутність взаєморозуміння, протилежність поглядів на сімейне життя, виховання дитини та ведення спільного господарства, втрату підґрунтя до порозуміння та відчуття любові та поваги один до одного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, і, зокрема, позивача, якою предявлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч.1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2\~ст. 104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. При цьому, судом під час судового розгляду справи з наявних у суду матеріалів не встановлено наявності обставин, визначених ч. 2 ст. 110 СК України, за яких позов про розірвання шлюбу не може бути предявлений. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини предявлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення як позивача, так і відповідача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, довіри, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх малолітньої дитини, у звязку з чим позов в частині позовних вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивачем [PERSON] предявлено також вимоги до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, які підлягають задоволенню виходячи з наступного. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України), і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, або інші обставини, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, при цьому, припинення фактичних шлюбних відносин між батьками, а так само проживання їх окремо від дитини, - не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від виконання обовязків щодо останньої, приймаючи до уваги, що дитина знаходиться на утриманні позивача, при цьому, судом під час розгляду справи не встановлено наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, батьків, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, дійсної та обєктивної не можливості сплачувати аліменти, а також інших обставин, визначених ст.182 СК України, які мають прийматися судом до уваги при розгляді питання про стягнення аліментів, приймаючи також до уваги що, відповідач є молодою, здоровою, працездатною особою, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, в звязку з чим підлягають задоволенню. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., понесені позивачем за подання до суду позовної заяви з вимогою про розірвання шлюбу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у звязку з чим судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст.ст. 110, 112, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved