Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку. Свої вимоги мотивує тим, що 20 липня 2012 року між ПАТ АБ «Київ» та [PERSON] укладено кредитний договір, у відповідності до якого позивач зобов'язався надати кредит у розмірі 1 000 000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 18,5 % строком до 19 липня 2019 року, а відповідач зобов'язався виконати кредитні зобов'язання в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 20 липня 2012 року між Банком та [PERSON], [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно з яким надано в іпотеку нерухоме майно, а саме [ADDRESS], яка належить відповідачам на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 квітня 1999 року. У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, 24 квітня 2014 року Деснянським районним судом м. Києва ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження. Однак, під час проведення виконавчих дій стало відомо, що в зазначеній квартирі зареєстровані окрім [PERSON] також [PERSON] та [PERSON], при цьому вказана реєстрація відбулася після укладення договору іпотеки та без згоди ПАТ «АКБ «КИЇВ»» як іпотекодержателя. Посилаючись на Закон України «Про іпотеку», просить виселити мешканців квартири. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує у повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання на неодноразові виклики не з"являлися, хоча про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать повідомлення. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. В порядку ст. 37 ЦПК України судом залучено правонаступника ПАТ «АКБ «КИЇВ» - ПАТ АБ «Укргазбанк» в якості позивача, оскільки ПАТ АБ «Укргазбанк» набув прав та обов'язків ПАТ «АКБ «КИЇВ» на підставі договору про передачу приймаючому банку активів і зобов'язань неплатоспроможного банку від 19.06.2015 р., укладеного між ПАТ «АКБ «КИЇВ» та ПАТ АБ «Укргазбанк». Як встановлено в судовому засіданні, 20 липня 2012 року між ПАТ АБ «Київ» та [PERSON] укладено кредитний договір, у відповідності до якого позивач зобов'язався надати кредит у розмірі 1 000 000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 18,5 % строком до 19 липня 2019 року, а відповідач зобов'язався виконати кредитні зобов'язання в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 20 липня 2012 року між Банком та [PERSON], [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно з яким надано в іпотеку нерухоме майно, а саме [ADDRESS], яка належить відповідачам на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 квітня 1999 року. У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, 24 квітня 2014 року Деснянським районним судом м. Києва ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження. Однак, під час проведення виконавчих дій стало відомо, що в зазначеній квартирі зареєстровані окрім [PERSON] також [PERSON] та [PERSON], при цьому вказана реєстрація відбулася після укладення договору іпотеки та без згоди ПАТ «АКБ «КИЇВ»» як іпотекодержателя. Водночас, відповідно до п. 1.6 Договору іпотеки, Іпотекодавець гарантує, що за адресою предмета іпотеки не зареєстровані, не проживають та не мають права користування малолітні/неповнолітні діти. Згідно з п. 2.1 Договору іпотеки, Іпотекодавець зобов'язаний вживати всіх необхідних заходів щодо захисту предмета іпотеки. Згідно зі ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання, на підставі договору, всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Банком 24.10.2014 р. та 08.01.2015 р. направлено відповідачам вимоги щодо добровільного виселення. Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 Житлового кодексу України, ст.ст. 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. За вищевикладених обставин, суд вважає, що позивачем виконано належним чином вимоги про добровільне виселення відповідачів зі спірної квартири. З огляду на викладене, вимоги позову є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду в розмірі 730,89 грн., а саме 484,20 грн. з [PERSON] (оскільки є також законним представником малолітнього) та 246,69 грн. з [PERSON]

Outcome: approved