Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що він є наймачем квартири [ADDRESS] на підставі ордеру на житлове приміщення № [NUMBER], виданого 10.11.1995 року виконавчим комітетом Московської районної ради народних депутатів м.Києва. Даний ордер був виданий його колишній дружині [PERSON], шлюб з якою було розірвано 05.09.2002 року. З 2009 року, згідно розпорядження № 934 від 29.12.2009 року Оболонською районною у м. Києві державною адміністрацією було переведено особовий рахунок квартири [ADDRESS] з [PERSON] на позивача - [PERSON]. В даній квартирі на даний час зареєстровані позивач - [PERSON] та донька - [PERSON], [INFO]. Також 20.11.1995 року за вказаною адресою було зареєстровано і його сина - відповідача по справі [PERSON], який з 2011 року по сьогоднішній день не проживає в [ADDRESS], оскільки пішов з квартири і до сьогоднішнього дня не повертався. Теперішнє місце проживання сина ні йому, ні членам сім'ї не відомо, так як він протягом п»яти років зв'язок з ними не підтримує. Реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає нормально користуватися житловим приміщенням, так як позивачу приходиться нести додаткові затрати за житлово-комунальні послуги. Посилаючись на вимоги ст.ст.71,72 ЖК України, просив позбавити відповідача права користування житловим приміщенням - квартирою №75 по проспекту Героїв Сталінграду, будинок №18-Б, у м.Києві Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав до суду заяву, якою позов підтримав повністю, просив його задовольнити, розглядати справу у його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином через засоби масової інформації, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечують проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, заперечень та клопотань не надійшло. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Позивач є наймачем квартири [ADDRESS] на підставі ордеру на житлове приміщення № [NUMBER], виданого 10.11.1995 року виконавчим комітетом Московської районної ради народних депутатів м.Києва. Даний ордер був виданий колишній дружині позивача - [PERSON], шлюб з якою було розірвано 05.09.2002 року (а.с.8). Згідно довідки з Комунального центру «Центр комунального сервісу» №143 від 19 вересня 2016 року вбачається, що згідно розпорядження № 934 від 29.12.2009 року Оболонською районною у м. Києві державною адміністрацією було переведений особовий рахунок квартири [ADDRESS] з [PERSON] в зв»язку зі смертю на [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки форми № 3 від 17.09.2016р. № 1160, виданої Комунальним підприємством «Житлосервіс «Приозерне» у Оболонському районі м. Києва ЖЕК №0504, особовий рахунок значиться на [PERSON], який 28.11.1995 року зареєстрований в [ADDRESS]. Крім позивача в квартирі зареєстровані донька позивача - [PERSON], [INFO] (а.с.11). Також 20.11.1995 року за вказаною адресою було зареєстровано і сина позивача - відповідача по справі [PERSON]. [PERSON] з 2011 року по сьогоднішній день не проживає в [ADDRESS], оскільки у 2011 році пішов з квартири і до сьогоднішнього дня не повертався. Теперішнє місце проживання сина ні позивачу, ні членам його сім'ї не відомо, так як він протягом п»яти років зв'язок з ними не підтримує. Відповідач уже понад п»ять років не проживає у спірній квартирі, не цікавить квартирою, не сплачує за житлово-комунальні послуги. Квартиру залишив добровільно ніхто перешкод йому в користуванні не чинив. Позивач змушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг та інших платежів, що являється для нього додатковим тягарем. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку . Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні та обгрунтованні, а тому підлягають задоволенню. Оцінюючи зібрані по справі і досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що вимоги по позову є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому виносить рішення про позбавлення [PERSON], права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved