Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обгрунтування позовних вимог вказує, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею. У зв"язку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, часто виникають конфлікти і суперечки, подружжя не проживає спільно, спільне господарство не веде протягом 6 років, позивач просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення донькою повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 2000 гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього на користь позивача аліментів в розмірі 1500 гривень щомісячно, просив суд врахувати, що він працює водієм ПП «Мономах», його заробітна плата після відрахувань становить 3364 гривні, має на утриманні матір пенсіонерку та допомагає синові від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, зважаючи на те, що у суду відсутній обґрунтований сумнів щодо достовірності визнаних відповідачем обставин або добровільності іх визнання, за наявності для того законних підстав суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в цій частині в повному обсязі. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що стверджується поданими свідоцтвами. Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 жовтня 2006 року [PERSON] , [INFO] її батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 5) Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Враховуючи те, що відповідач проживає окремо, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] , суд враховує його матеріальне становище. Посилання відповідача на те, що він має на утриманні непрацездатну матір не заслуговує на увагу, оскільки доказів цього суду не надано, сам лише факт того, що [PERSON] є пенсіонером не вказує на те, що вона потребує матеріальної допомоги та отримує її від сина - відповідача по справі. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В силу ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: partial