Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності. Позивачка обгрунтувала свої позовні вимоги тим, що 22.12.2000 року на Одеській товарній біржі між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу нерухомого майна. Право власності за договором купівлі - продажу позивачка зареєструвала в КП «ОМБТІ та РОН 29 січня 2001 року. Позивачка просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] Відповідач позов визнав, що зафіксовано технічними засобами фіксації процесу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши й дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 22.12.2000 року на Одеській товарній біржі між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] (а.с.8-11). Договір було зареєстровано в Одеській товарній біржі за реєстраційним № [NUMBER] від 22 грудня 2000 р. Право власності на квартиру зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 29 січня 2001 року за №280 пр.стр. 181, реєстр 2598. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу нерухомого майна № [NUMBER] від 22 грудня 2000 року, укладений на в Одеській товарній біржі, без наступного нотаріального посвідчення угоди. Після укладання зазначеного договору сторони повністю виконали його умови. Продавці виселилися зі спірної квартири, а також були зняті з реєстраційного обліку за вказаною адресою. До укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна квартира належала продавцю на праві власності на підставі рішення Іллічівського районного суду м.Одеси від 08.12.2000 року та зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 20.12.2000 року за реєстр.№2598, тому згідно ст. 225 ЦК УРСР, який був чинний на момент укладання правочину, продавець вправі був здійснювати її відчуження. На сьогоднішній момент нотаріально посвідчити договір, вчинений на товарній біржі, сторони не можуть, оскільки згідно зі ст. 15 Закону України „Про товарну біржу" угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа 1 має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved