Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилається на те, що з 2002 року постійно проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Її колишній чоловік [PERSON], з яким вони розлучені з 24 травня 2005 року, також зареєстрований за вищевказаною адресою, але фактично з 2007 року, тобто протягом 10-ти років не проживає у квартирі [ADDRESS]. У даний час у неї немає відомостей щодо фактичного місця перебування та проживання колишнього чоловіка. З 2007 року в квартирі відсутнє майно належне відповідачу, він не цікавиться квартирою та не несе витрат на утримання житла. Вона повинна сплачувати додаткові кошти за житлово-комунальні послуги по квартирі з урахуванням реєстрації відповідача. Житловий будинок є її основним, постійним та єдиним місцем проживання. Оплату за комунальні послуги здійснює регулярно. За власні кошти вона утримує квартиру у належному стані, постійно проводить капітальні та поточні ремонти. Така ситуація створює для неї негативні наслідки. Відтак, просить визнати відповідача такою, що втратила право користування вищезгаданою квартирою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, посилаючись на підстави, викладені в позові. Не заперечила щодо постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в судове засідання від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. У відповідності до ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд встановив, що позивач постійно проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно договору найму житлового приміщення, є основним її наймачем. З оглянутого акту від 16.06.2017року, складеного комісією ОССБ «Берегиня» вбачається, що під час обстеження квартири [ADDRESS] встановлено, що відповідач [PERSON] прописаний, проте не проживає по даній адресі тривалий час, особистих речей останніх в ній немає. З оглянутої довідки за №593 від 16.02.2017 року, виданої ОССБ «Берегиня» вбачається, що [PERSON] проживає [ADDRESS]. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Враховуючи, що гл. 2 розділу ІІІ ЖК України не містить норм, які б регулювали правовідносини між наймачем квартири та піднаймачем, який добровільно вибув із квартири на інше місце проживання, тому у даному випадку суд застосовує аналогію закону, які регулюють подібні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача або членів його сім"ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що єдиним способом захисту права власності позивача є усунення перешкод у здійсненні права користування шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Даючи оцінку дослідженим доказам суд приходить до переконання, що позов підставний і підлягає до задоволення, цими доказами установлено, що відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] тривалий час, а саме понад шість місяців без поважних причин. Ст.ст. 71, 72 ЖК України передбачають підстави для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у разі її відсутності без поважних причин шість місяців. Оскільки, відповідач відсутній більш тривалий строк без поважних причин, то її слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved