Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з названою позовною заявою в суд, вимоги якої уточнила та в обґрунтування зазначила, що їй на праві приватної власності належить домоволодіння у Криворізькому районі Дніпропетровської області, с. Нові Садки, в якому проживає вона разом з донькою [PERSON] В 2010 році відповідач зібрався узаконити відносини з її донькою, уклавши шлюб, а тому вони вирішили зареєструвати його за їхньою адресою. Після чого відповідач поїхав на заробітки до Росії, але з того часу не повернувся, більше двох років зв'язок не підтримують. Так як комунальні платежі нараховуються з усіх осіб, що зареєстровані в будинку, позивач змушена сплачувати гроші також за фактично чужу їй людину, яка до цих пір зареєстрована в її будинку. Добровільно скасувати свою реєстрацію відповідач не бажає. Цим він перешкоджає їй у користуванні приватною власністю. Місце проживання відповідача позивачу невідомо. Тому просить суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком, що знаходиться за адресою [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, просила розгляд справи провести за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку за місцем проживання відповідача за адресою: Дніпропетровська область Криворізький район с. Нові Садки, відповідно до положень п. 4 ч.5 ст. 74 ЦПК України. Представники третьої особи - Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області також правом на участь в судовому засіданні не скористалися, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Зі згоди позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд на місці ухвалив постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити з урахуванням вимог передбачених ст. 197 ч. 2 ЦПК України і без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що вбачається з свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 12.09.2000 року, виданого Красінською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 5). За вказаною адресою, згідно довідки Красінської сільської ради від 03.06.2014 р. № 404, зареєстрований, але ніколи не проживав, відповідач по справі - [PERSON] (а.с. 4). Про факт реєстрації відповідача в будинку належному позивачу свідчить також витяг з погосподарської книги за 2011-2015 роки (а.с.6). Причини відсутності відповідача та його фактичне місце проживання позивачу невідомі. Жодних перешкод відповідачу у користуванні будинком позивачем не чинилось, про що зазначила позивач в позові. Факт того, що [PERSON] за адресою реєстрації не проживає і ніколи не проживав, підтверджується актом від 25.06.2014 року, складеним депутатами Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Бортнік Л.Г. та Лапа Л.Ф., місцезнаходження відповідача не відомо (а.с. 7). Як вказувала в позові позивач та ці доводи нічим не спростовані, відповідач, який зареєстрований у будинку позивачки, не проживає в ньому понад три роки з 2010 року, за місцем своєї реєстрації не з'являється, добровільно не бажає її відмінити, місце теперішнього його проживання позивачу не відомо. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Суд приходить до висновку, що дії відповідача по відношенню до позивача, що проявляються в перешкоджанні йому користуватися, шляхом нездійснення відміни своєї реєстрації, належним їй на праві власності майном, у вигляді домоволодіння [ADDRESS], є неправомірними та такими що порушують законні права та інтереси позивача, передбачені ст. 41 Конституції України. Відповідач, який зареєстрований у будинку позивачки, не проживає в ньому понад три роки, проживає за іншою адресою, в судове засідання не з'явився, ніяких доказів протилежного суду не надав, поважності причин непроживання в будинку відповідач не зазначив. Нескасована реєстрація відповідача за адресою розташування будинку позивача створює останній перешкоди у користуванні її власністю. При цьому суд вважає, що позивачка надала достатні докази, які підтверджують її право власності на будинок та факт не проживання відповідача у будинку протягом шести місяців. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] не проживає в [ADDRESS] понад 6 місяців, не оплачує комунальні і інші платежі, не користується житловим приміщенням, тому вважається таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі вище викладеного, ст. ст. 71, 72 ЖК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України" та

Outcome: approved