Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] року народження. За рішенням Бородянського районного суду від 5 липня 2011 року шлюб між ними було розірвано і дитина залишилась проживати разом з нею /позивачкою/. З часу розірвання шлюбу відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, з дитиною не спілкується, не бачиться, не цікавиться його життям та здоров'ям, матеріально не утримує. Тому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина та стягнути з нього (відповідача) на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі ? частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали та викладене підтвердили, будучи допитана в якості свідка позивачка також пояснила, що хоче позбавити відповідача батьківських прав ще й з тієї причини, що боїться за життя свого сина в зв'язку із погрозами потерпілого по вчиненому відповідачем злочину. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, погодився на стягнення з відповідача аліментів у визначеному позивачкою розмірі, щодо позбавлення відповідача батьківських прав заперечував, суду пояснив, що [PERSON] в серпні 2014 року був затриманий правоохоронними органами за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та до цього часу перебуває в Київському СІЗО, а тому позбавлений можливості спілкуватися з дитиною і виконувати свої батьківські обов'язки, до затримання він постійно бачився з сином, приймав участь у його вихованні, надавав позивачці кошти на його утримання, щорічно забезпечував відпочинок позивачки з сином на морі. На даний час родичі відповідача пропонували позивачці свою допомогу, передавали речі для дитини, однак, позивачка відмовляється від будь-якої допомоги. Представник Бородянської районної державної адміністрації Політико М.Ю. вважала позов таким, що підлягає задоволенню, зважаючи на надані позивачкою документи та висновок Бородянської РДА. Вислухавши пояснення допитаної в якості свідка позивачки, її представника, представників відповідача та третьої особи, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Бородянського районного суду від 5 липня 2011 року і вони мають від цього шлюбу малолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження, який проживає разом з позивачкою (а.с.4-6). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, приймаючи до уваги визнання позову в цій частині представником відповідача, суд вважає за необхідне, задовольняючи в даній частині позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в заявленому розмірі 1\\4 частини з усіх видів його заробітку \\доходу\\, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. В обгрунтування вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав позивачка посилається на те, що відповідач з часу розірвання шлюбу 5 липня 2011 року самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, з дитиною не спілкується, не бачиться, не цікавиться його життям та здоров'ям, матеріально не утримує. Однак, дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та суперечать зібраним по справі доказам, зокрема, показам свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] з часу розірвання шлюбу з позивачкою і до самого затримання його в серпні 2014 року постійно турбувався про сина, зустрічався з ним, гуляв з дитиною як в присутності позивачки, так і без неї, виїзджав разом з ним за межі селища в місця сімейного відпочинку, матеріально забезпечував сина, надавав позивачці кошти на утримання дитини, сплачував за неї рахунки в магазині, щорічно фінансував їх поїздки на відпочинок до моря і останній раз це було в липні 2014 року. При цьому суд не приймає до уваги покази допитаної в якості свідка самої позивачки [PERSON] щодо невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, оскільки дані покази суперечать іншим доказам по справі, зокрема, показам допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно повідомлення Слідчого управління ГУ МВС України в м.Києві від 4 березня 2015 року [PERSON] 20 серпня 2014 року був затриманий як особа, підозрювана у вчиненні кримінального правопорушення, відносно нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і на даний час він перебуває в Київському СІЗО (а.с.67), а тому суд вважає, що відповідач з часу його затримання був позбавлений можливості приймати участь у вихованні дитини і невиконання ним своїх батьківських обов'язків в цей період не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав. З цих же причин суд не приймає до уваги рішення виконкому Бородянської селищної ради від 4 грудня 2014 року та висновок Бородянської РДА від 24 грудня 2014 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина (а.с.15-19), оскільки дані рішення приймались без врахування перебування відповідача під вартою, на підставі документів, зібраних за період вже після серпня 2014 року. Враховуючи викладене, оскільки доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини суду не надано, підстав для позбавлення його батьківських прав не вбачається, то в позові в цій частині необхідно відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial