Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання матері дитини. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 27.07.2017 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано в Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Вказує, що в шлюбі народився син - [PERSON] [INFO] що підтверджується. Зазначає, що вона із відповідач проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не виховують разом сина [PERSON] ; на її прохання до відповідача матеріально допомогти коштами на утримання дитини, відповідач відмовляється. Просить, з урахуванням того, що відповідач не має постійного заробітку (доходу) призначити стягнення аліментів на утримання дитини, у твердій грошовому розмірі - 8000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду. Окрім наведеного, просить стягнути і аліменти на її утримання, як дружини в сумі 3000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку мотивуючи дану вимогу тим, що вона не працює, оскільки доглядає за сином - [PERSON] [INFO] , а грошових коштів, які отримує на дитину від соціальної служби не вистачає. Рух справи та позиція сторін. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці (Семенко О.В.) від 28.12.2020 року відкрито провадження у вищенаведеній цивільній справі за правилами розгляду у спрощеному позовному провадженні. На підставі розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Чернівці № 236 від 31.03.2021 року, вказану цивільну справу за повторним автоматизованим розподілом, з підстав смерті головуючого, судді по справі, передано судді цього ж суду Слободян Г.М. (протокол повторного автоматизованого розподілу справи від 31.03.2021 року). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 квітня 2021 року суддею Слободян Г.М. справу за вищенаведеним позовом прийнято до провадження. 14.05.2021 року представником позивача, адвокатом Мізюком В.В. скеровано до суду заяву про зміну предмету позову. В заяві представник в інтересах позивача, просить стягнути на утримання малолітньої дитини аліменти в розмірі 3000 грн. та 1000 грн. на утримання матері, до досягнення дитиною трьох річного віку. 02.02.2021 року відповідачем [PERSON] до суду подано відзив, в якому останній зазначає з посиланням на докази, що починаючи з серпня 2020 року по січень 2021 року добровільно сплачував в різних сумах грошові кошти позивачу на утримання дитини, в загальній сумі 18.500 грн. за 7 місяців. За обставинами вказаними в відзиві не заперечує утримувати сина та дружину під час грудного вигодовування, в сумі 1000 грн. Відповідь на відзив до суду не надходила. В судове засідання, позивач [PERSON] не з`явилася, захист своїх інтересів доручила в суді представляти представнику, адвокату Мізюку В., від якого в суд подана письмова заява, в якій він просить судовий розгляд справи провести без його участі та участі його довірительки; позовні вимоги підтримав у зміненій редакції та просить, стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , 2020 року народження, у розмірі 3000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на утримання його довірительки, позивача [PERSON] 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з`явився, захист своїх інтересів доручив в суді представляти представнику, адвокату Шевченко М.М. від якого в суд поступила заява, про проведення судового розгляду справи за відсутності його як представника та його довірителя. Зазначив, що за узгодженою позицією з [PERSON] , останній не заперечує проти задоволення позову в сумі стягнення аліментів на утримання сина - 3000 грн. щомісячно та утримання дружини в розмірі 1000 грн. до 3 - річного віку дитини. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши доводи заяв, дослідивши докази по справі в їх сукупності, в межах заявлених вимог, суд зважає на наступне. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Досліджені докази справи та застосовані норми права. Судом належними і допустимими доказами в справі встановлено, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстрували шлюб в Чернівецькому відділі реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом №1360 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.8) В шлюбі у них народився син [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Чернівецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Серія [NUMBER] (а.с.9) Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] являється фзичною - особою підприємцем, та основним видом діяльності по код КВЕД 45.20- технічне обслуговування та ремонт автотранспортних-засобів (а.с.10). Згідно інформаційної довідки з ДРРПННМ та РПВНМ ДРІ ЄОЗВОНМС від 02.12.2020 року [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) належить на праві спільної сумісної власності квартира яка розташована в [ADDRESS] (а.с.12-14). Судом встановлено, що відповідач є здоровою та працездатною особою, немає на утриманні інших малолітні чи неповнолітніх дітей, а також непрацездатних осіб; стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої Сімейний кодекс України; нормативно-правовий акт № 2947-III від 10.01.2002 статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються (за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина): у частці від доходу матері, батька дитини; у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може бути змінений за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину становить не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину - розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів). При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (частина друга і третя статті 182 СК України. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. При цьому, згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів; нормативно-правовий акт № 3 від 15.05.2006" Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів; від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено з 1 січня, прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень для дітей віком від 6 до 18 років - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Відповідач, відповідно до ст.180 СК України зобов`язаний утримувати свою дитину. Між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів. При ухваленні рішення про стягнення аліментів, суд керується інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення. Оскільки спільна малолітня дитина [PERSON] , 2000 року народження проживає разом із матір`ю [PERSON] , яка не працює, перебуває з дитиною на грудному вигодовуванні , а [PERSON] є батьком дитини, який не проживає спільно однією сім`єю з дружиною і дитиною, сімейний спільний бюджет в сім`ї відсутній, на нього покладено обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України) Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Такою є позиція Верховного Суду в правовому висновку (справа № 759/10277/1 (61-22317св19). Суд вважає,що є усі достатні правові підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання, як малолітнього так і аліменти на утримання дружини - [PERSON] до досягнення дитиною 3-х річного віку. Положеннями статті 84 СК України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», а саме: ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Висновки. Таким чином, враховуючи надані позивачем докази, беручи до уваги відсутність заперечень відповідача стосовно його стану здоров`я та матеріального становища, наявності інших дітей або непрацездатних членів родини та інших обставин, визначених законом, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини в твердій грошовій формі у розмірі 1000 гривень, щомісячно до досягнення дитиною трьох років. На підставі викладеного, ст.ст.83, 84, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved