Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.12.2019 р. за [PERSON] 05.12.2019 р. було зареєстровано право власності на 1/2 частину спірної квартири на підставі до договору дарування від 18.03.2008 р. [PERSON] в грудні 2019 року заявила позов до [PERSON] та Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, за яким просила визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що реєстраційні дії на частку квартири були здійснені на підставі документу, що втратив свою силу. В наслідок таких дій відповідачів порушено її право власності на цю частку квартири. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 27.12.2019 року, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, надала пояснення, що зводяться до викладеного в позовній заяві. Представник Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Дубровська І.О. заперечила проти позову і пояснила, що реєстраційні дії щодо спірної частки квартири були вчинені державним реєстратором на підставі наданих необхідних правоустановлюючих документів, у відповідності і порядку, визначеному чинним законодавством. [PERSON] в судове засідання не з"явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Так, підставою для реєстрації за [PERSON] 1/2 частки квартири [ADDRESS] , як це вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є договір дарування частини квартири, що посвідчений 18.03.2008 року приватним нотаріусом КМНО Звєрьковою Н.В. за реєстровим№2272, за яким [PERSON] подарувала [PERSON] 1/2 частку спірної квартири (а.с. 44). Проте, даний договір не міг бути визнаний підставою виникнення права власності, оскільки, на час вчинення реєстраційних дій даний документ втратив свою силу на підставі рішенням Апеляційного суду м. Києва від 05.12.2013р., яким припинено право власності [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , що набута ним на підставі вказаного договору дарування. Разом з тим, суд погоджується з представником Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, що вини державного реєстратора щодо проведення вказаних незаконних реєстраційних дій не було, оскільки позивачем не було зареєстровано право власності на частку квартири, що була набута нею на підставі рішення суду, а відповідачем було приховано від державного реєстратора це судове рішення. Статтею 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. З наведеного суд приходить до висновку, що реєстрацію право власності за [PERSON] на 1/2 частки квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування частки квартири від 18.03.2008 року здійснено на підставі недостовірних відомостей, поданих заявником, а відтак рішення державного реєстратора підлягає скасуванню, як незаконне, з припиненням права власності [PERSON] на частку даної квартири, відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Що стосується інших вимог позову, то в їх задоволенні слід відмовити за безпідставністю. Так, право власності позивача на частку спірної квартири визнана рішенням суду, що набуло законної сили, а відтак підстав для визнання право власності за нею на цю ж частку квартири не має. Позивач не позбавлена можливості звернутись до державного реєстратора із заявою про реєстрацію частки права власності квартири на підставі рішення суду. Що стосується іншої частки квартири, то матеріали справи свідчать, що [PERSON] набув таке право в порядку та за підстав, що визначені законом. Отже, позов підлягає задоволенню частково, відповідно до наведених вище висновків суду. Судові витрати, за такого рішення та його обгрунтування, мають бути покладені на відповідача [PERSON] , відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі, ст. 392 ЦК України, ст.ст. 22, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: partial