Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення збитків завданих злочином. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] 29.12.2013 р. біля 02 год. знаходячись в м. Рава- Руська Жовківського району Львівської області в приміщені клуб- бару «Мегафон» ПП «ЛВ», що по вул. Коновальця, 8, на ґрунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли, підійшов до гр. [PERSON] та умисно наніс йому удар кулаком в ділянку правого ока та носа, спричинивши потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров"я. Жовківський районний суд Львівської області розглянув дану справу та встановив. Обвинувачений [PERSON] в судовому засіданні, підтвердив вищевказані обставини, у вчиненні злочину свою вину визнав повністю і пояснив, що він 29.12.2013р. знаходився в м. Рава-Руська в приміщенні клубу-бар «Мегафон», біля 2 год. він побачив хлопця який його раніше образив, однак в даному випадку він обізнався, і підійшовши до нього не розбираючись наніс удар кулаком в обличчя, від чого останній впав. Виходячи з вищенаведеного Жовківський районний суд 09.10.2014році ухвалив [PERSON] визнати винним та засудити за ст.. 122 ч. 1 КК України на 1 /один/ рік позбавлення волі. Відповідно ст. 75 КК України звільнити [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає "покладені на нього обов'язки. Відповідно ст. 76 КК України зобов'язати засудженого [PERSON] не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінальне виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи, періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції. Під час описаних вище подій йому було завдано матеріальної шкоди внаслідок порушення його прав, а саме: відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №47 від 10.01.2014року на суму 420гривень; відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №4Г/93 від 20.01.2014року на суму 430гривень. Під час описаних вище подій йому було завдано моральної шкоди внаслідок порушення його прав, а саме: душевних страждань, які він зазнав в звязку з протиправною поведінкою у результаті злочину; душевних стражданнях, які він зазнав як фізична особа тому, що нанесли тілесні ушкодження йому без причини; переживання, страху, тривалого фізичного болю, багатьох лікарських маніпуляцій та хірургічних втручань; Моральні збитки які були нанесені в звязку з протиправними діями він оцінюю в розмірі 30\~000 гривень. У звязку з чим він звернувся до суду з даним позовом. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю. Посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Також позивач пояснив, що відповідач добровільно відшкодував йому 200 доларів США. Просять позов задоволити в матеріальній частині в сумі 850 грн. а в моральній частині в сумі, яка визначена висновком експерта. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, а саме, матеріальну шкоду в сумі 850 грн., та моральну шкоду в сумі 22708, оскільки відповідач добровільно надав позивачу кошти в сумі 200 доларів США. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 3. ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, копи розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 29.12.2013 р. біля 02 год. знаходячись в м. Рава-Руська Жовківського району Львівської області в приміщені клуб-бару Мегафон ПП ЛВ, що по вул. Коновальця, 8, на грунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли, підійшов до гр. [PERSON] та умисно наніс йому удар кулаком в ділянку правого ока та носа, спричинивши потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя. З вироку Жовківського районного суду Львівської області від 09.10.2014 року № 444/2356/14-к вбачається, що [PERSON] визнано винним та засуджено за ст. 122 ч. 1 КК України на 1 /один/ рік позбавлення волі. Відповідно ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає "покладені на нього обов'язки. Відповідно ст. 76 КК України зобов'язаго засудженого [PERSON] не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінальне виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи, періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції. Вирок набрав законної сили 11.11.2014 року. Вина [PERSON] у вчиненому кримінального правопорушення не підлягає доказуванню, оскільки відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З абз. 1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989р. Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна (з наступними змінами) та абз.1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. З квитанції до прибуткового касового ордера № 4г/93 від 20.01.2014 року та квитанції до прибуткового касового ордера № 47 від 10.01.2014 року вбачається, що позивачем внаслідок неправомірних дій відповідача понесена матеріальна шкода в сумі 850 грн.. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 850 грн. підлягає до задоволення у повному обсязі. Щодо стягнення матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка зокрема полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди", особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, із знищенням чи пошкодженням її майна, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому суд враховує, що моральну шкоду зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Разом з тим, з Акту № 155 амбулаторної судово-психологічної експертизи від 04.03.2015 року вбачається, що виникнення моральної шкоди у [PERSON] внаслідок: сильного психологічного та фізичного дискомфорту при зіткненні із будь-якими натяками, що символізують чи нагадують про обставини травматичної події; погіршення психофізіологічного й психоемоційного стану; вплив порушень у соціально-побутовій сфері. Таким чином, матеріальний еквівалент моральної шкоди, заподіяної [PERSON] склав 27\~034 грн.. Ця сума включає компенсацію за перенесені ним моральні страждання, а також вартість коригувальних заходів, спрямованих на нормалізацію його психологічного стану. Задовольняючи частково позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачу дійсно спричинена моральна шкода внаслідок неправомірних дій відповідача, та враховуючи, що відповідачем позивачу добровільно відшкодовано кошти в сумі 200 доларів США, що на час винесення рішення становить 4327 грн., сума моральної шкоди, яка підлягає до стягнення відповідно до Акту № 155 та враховуючу, що відповідач частково відшкодовано шкода, становить 22708 грн.. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по справі пропорційно до задоволеної суми позовних вимог в сумі 235,58 грн..

Outcome: partial