Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 7352,09 гривень, моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.05.2019 р. в м. Києві на проспекті Науки 22 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «VOLKSWAGEN» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «ВАЗ» д.н. [NUMBER] , власником якого є позивач, внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 19.07.2019р. [PERSON] визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди. В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача як власника транспортного засобу застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна», позивач звернулася до зазначеного страховика, де після проведення оцінки завданої шкоди у розмірі 2647,36 грн., позивачу було виплачено страхове відшкодування, з урахуванням франшизи, в розмірі 384,33грн. Позивач посилається на те, що згідно з Рахунком-фактурою №СЧ-0013617 від 20 липня 2020 року наданих ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» сума матеріального збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 7736,42 грн. і просить стягнути з відповідача різницю між розміром завданої шкоди і отриманою виплатою страхового вішкодування у розмірі 7352,09 гривень. Також позивач просить стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди, обгрунтовуючи зазначену вимогу тим, що відповідач, по причині здійсненного з його вини ДТП, позбавив позивача можливості користування автомобілем, що призвело до хвилювання, стресових ситуацій та моральних страждань. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06.08.2020 року відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Установлено строки на подання відзиву відповідачем. 19.10.2020 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву. У зазначеному відзиві відповідач не погоджується з доводами позивача, посилається на те, що рахунок-фактура №СЧ-0013617 від 20 липня 2020 року, наданий позивачем для підтвердження розміру шкоди, не є належним доказом. Заперечує проти відшкодування моральної шкоди в зв`язку з її недоведеністю позивачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.05.2019 р. в м. Києві на проспекті Науки 22 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «VOLKSWAGEN» д.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та автомобіля «ВАЗ» д.н. [NUMBER] , власником якого є позивач [PERSON] , внаслідок чого автомобіль «ВАЗ» зазнав пошкоджень. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 19.07.2019р. [PERSON] визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди. В силу ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню. Позивач є власником пошкодженого транспортного засобу «ВАЗ» д.н. [NUMBER] . Відповідно до Рахунку-фактури №СЧ-0013617 від 20 липня 2020 року наданих ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» сума матеріального збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 7736,42 грн. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На підставі ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. В ході розгляду справи встановлено, що у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна», позивач звернулася до зазначеного страховика, де після проведення оцінки завданої шкоди, яка відповідно до Звіту № 215455 становить 2647,36 грн., позивачу було виплачено страхове відшкодування, з урахуванням франшизи та суми ПДВ, що в силу положень ст..36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не підлягає відшкодуванню до отримання документального підтвердження проведення відновлювального ремонту, в розмірі 384,33грн. Відповідно до положень ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В даному випадку при визначенні розміру шкоди, що завдана позивачу суд враховує, що позивачем не надано доказів на підтвердження проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та розміру понесених витрат. Рахунок-фактура №СЧ-0013617 від 20 липня 2020 року, видана ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський», що наданий позивачем на підтвердження розміру завданої шкоди, не може бути належним доказом в розумінні положень ст..76 ЦПК України, оскільки не містить відомостей про обсяг проведених ремонтних робіт, їх вартість та проведену оплату. В даному випадку, з врахуванням положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд вважає належним доказом на підтвердження розміру завданої позивачу шкоди є Звіт № 215455, складений ФОП [PERSON] , відповідно до якого розмір матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу №ВАЗ» д.н. [NUMBER] становить 2647,36 гривень. При виплаті суми страхового відшкодування СК «ПЗУ Україна» враховано розмір франшизи та податку на додану вартість, що не підлягають відшкодуванню Страховиком. Отже, з врахуванням суми сплаченого страхового відшкодування з відповідача підлягає стягненню матеріальна шкода в сумі 2263,03 гривні. З огляду на викладене, в даному випадку позивач набув право на отримання відшкодування шкоди від відповідача, як особи, винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди в розмірі, що становить різницю між розміром визначеної матеріальної шкоди та проведеною страховою виплатою, всього в сумі 2263,03 гривні, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про відшкодування матеріальної шкоди в цій частині.. Звертаючись до суду позивач просить стягнути відшкодування моральної шкоди, яка виразилася, в позбавлені позивача можливості користування автомобілем, що призвело до хвилювання, стресових ситуацій та моральних страждань. Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. На підставі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Судом встановлено, що внаслідок пошкодження належного позивачу транспортного засобу остання зазнала душевних страждань, змінився її спосіб життя в зв`язку з необхідністю врегулювання питання щодо відшкодування шкоди. Однак, на думку суду, при зверненні до суду позивач належним чином не обґрунтувала свої вимоги в частині розміру моральної шкоди, яку вона просить стягнути з відповідача. Суд вважає доведеним і таким, що відповідає принципу справедливості та ступіню перенесених переживань, розмір моральної шкоди в сумі 2000 гривень. В іншій частині такі вимоги не є доведеними позивачем. З огляду на викладене позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір, пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial