Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання право власності на спадкове майно, у відповідності до ст. ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1225 ЦК України, просить суд: визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 6,9249 га, що розташована на території Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, кадастровий номер [NUMBER] , яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Білгород-Дністровським районним відділом земельних ресурсів 09.02.2004 року. Так, свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати спадкодавець [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді: - земельної ділянки, загальною площею 6,9249 га, що розташована на території Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, кадастровий номер [NUMBER] , яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Білгород-Дністровським районним відділом земельних ресурсів 09.02.2004 року. За життя [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 93, у якому на випадок своєї смерті спадкодавець зробила наступне розпорядження: «земельну ділянку, площею 6,92 га, що розташована на території Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, і належить їй на праві приватної власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області 09.02.2004 року вона заповідала [PERSON] ". Він звернувся у встановленому законом порядку до нотаріуса із заявою про оформлення та видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак, у зв`язку із тим, що пропущено строки для подання заяви та правовстановлюючий документ, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] - втрачений, йому було відмовлено у вчиненні вищевказаної нотаріальної дії. Таким чином, він позбавлений можливості оформити спадщину в позасудовому порядку, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити, з підстав наведених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у відсутність, з позовними вимогами згоден. Зі згоди позивача, суд розглядає справу за відсутність відповідача належним чином повідомленого про день та час судового розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що дійсно [INFO] померла спадкодавець - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно у вигляді земельної ділянки, загальною площею 6,92 га в межах згідно з планом, що розташована на території Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер [NUMBER] . Факт належності вищевказаної земельної ділянки [PERSON] підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Білгород-Дністровським районним відділом земельних ресурсів 09.02.2004 року. З матеріалів справи вбачається, що за життя 27.03.2007 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Топор Т.П., зареєстрований в реєстрі за № 93, у якому на випадок своєї смерті спадкодавець зробила наступне розпорядження: «земельну ділянку, площею 6,92 га, що розташована на території Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, і належить їй на праві приватної власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області 09.02.2004 року вона заповідала [PERSON] , тобто позивачу. Маючи намір прийняти спадщину після смерті [PERSON] позивач звернувся до приватного нотаріусу Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Базан Т.П. з приводу заведення спадкової справи, проте листом приватного нотаріусу № 316/01-16 від 19.09.2018 року відмовлено [PERSON] у зв`язку із пропуском визначеного чинним законодавством строку для прийняття спадщини. Задля повного та всебічного розгляду справи судом була витребувана належним чином завірена копія спадкової справи № 69/2018 до майна померлої [INFO] року [PERSON] , з якої вбачається, що вона була заведена Білгород-Дністровською районною державною нотаріальною конторою 22.02.2018 року на підставі заяви спадкоємця [PERSON] , який прийняв спадщину, та листом завідувача Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори за № 191/02-14 від 23.02.2018 року йому роз`яснено про необхідність надання оригіналів правовстановлюючих документів та звернення до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Як встановлено в ході судового розгляду справи, з матеріалів спадкової справи, що надійшла до суду 04.03.2019 року виявлено ще одного спадкоємця - сина померлої [INFO] року [PERSON] [PERSON] , який своєчасно, у визначений чинним законодавством строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, не відмовився від її прийняття. Однак, позивач не заявляв вимогу про залучення до участі у розгляді справи співвідповідача - спадкоємця за законом або за заповітом [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Отже, цивільним процесуальним кодексом України передбачено залучення до участі у справі співвідповідача лише за клопотанням позивача, чого зроблено не було. Більш того, нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини саме з підстав пропуску ним строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку у шість місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. За заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1297 ЦК України та ст. 66 Закону України «Про нотаріат», оформлення прав на спадкове майно входить до виключної компетенції органів нотаріату. Згідно до ст. 8-1 Закону України «Про нотаріат», будь - яке втручання в їх діяльність та вирішення питань, що належать до їх виключної компетенції забороняється. Частина 1 ст. 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові «Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 року, згідно до п. 23 якого, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вимоги щодо визначення позивачу додаткового строку для подання зави про прийняття спадщини суду не заявлено. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що у зв`язку з виявленням в ході розгляду справи ще одного спадкоємця, права якого жодним чином порушені бути не можуть, з урахуванням підстав нотаріальної відмови позивачу у заведенні спадкової справи та видачі свідоцтва про прийняття спадщини, в зв`язку з пропуском строку звернення, суд, не виходячи за межі позовних вимог вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно у зв`язку із їх необґрунтованістю та недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed