Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Головницької сільської ради, Корецької РДА про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що її батько, [PERSON] , працював у колгоспі «ім. Леніна» Корецького району Рівненської області, котрий реорганізовано на підставі рішення Корецької районної ради народних депутатів від 30 березня 1995 року №44 у два КСП - КСП «Головницьке» та КСП ім. Б. Хмельницького. В період з 02.01.1995 року батько був членом колективного сільськогосподарського підприємства ім. Б. Хмельницького Корецького району Рівненської області (в подальшому - СВК ім. Б. Хмельницького). Вказана обставина стверджується записами трудової книжки колгоспника [PERSON] .. У відповідності до наведених норм Указу Президента України та ст.5 Земельного кодексу України в редакції 1990 року, котрий діяв на момент розпаювання земель колективного сільськогосподарського підприємства ім. Б. Хмельницького ст.9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", [PERSON] , як член КСП ім. Б. Хмельницького Корецького району мав право на земельну частку /пай/. Однак, з невідомих причин, при розпаюванні КСП ім. Б. Хмельницького Корецького району [PERSON] , у списках його членів не значиться, а тому сертифікат на право на земельну частку /пай/ йому не видавався. Вказана обставина стверджується відповіддю на запит адвоката Януля B.C. відділу у Корецькому району Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області вих. № 29-17-0.26-178/110-19 від 30.09.2019 року. Так, згідно відповіді відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) [PERSON] по КСП ім. Богдана Хмельницького сертифікат не видавався. [PERSON] помер [INFO] . Позивач є дочкою [PERSON] та його спадкоємцем за законом 1-ї черги. Вона прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 04 лютого 2016 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.Г.. В зв`язку із невключенням [PERSON] у список пайовиків позивач змушена звертатися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. Також, представник позивача [PERSON] пояснила, що [PERSON] мав право на отримання земельної частки (пай). До списків не був включений помилково, відповідно сертифікат не видавався. Про проведення загальних зборів [PERSON] не був повідомлений належним чином. Членство в КСП [PERSON] підтверджується записом в трудовій книжці. Представник відповідача Головницької сільської ради Омельчук Н.П. в судовому засідані позов не визнала, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки на час проведення розпаювання [PERSON] не був зареєстрований (приписаний) на території с.Забара Корецького району. На загальних зборах неодноразово піднімалося питання про включення осіб яких випадково не включили і списки уточнювалися. Не знати про те, що вирішувалося питання з розпаювання землі [PERSON] не міг, оскільки мати позивача була присутня при формуванні списків, отримала належний їй земельний пай. Крім того, представник відповідача посилається на те, що пройшли строки позовної давності, процес паюпання завершено тридцять років тому. Представник Корецької РДА в судове засідання не з"явився, але до суду подано заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до такого висновку. Згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 26.08.1985 року [PERSON] був членом КСП ім.Б.Хмельницького Корецького району Рівненської області в період з 02.01.1995 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.07.2019 року [PERSON] помер [INFO] . Як вбачається з відповіді на запит адвоката Януля B.C. з відділу у Корецькому району Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області вих. № 29-17-0.26-178/110-19 від 30.09.2019 року [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП ім.Б.Хмельницького не видавався. Як вбачається з Державного акту на право колективної власності на землю серії РВ № 00026 від 12.01.1996 року він виданий КСП "ім.Б.Хмельницького" Головницької сільською радою, у тому, що вказаному власнику землі передається у колективну власність 926,8 гектарів землі в межах згідно з планом. Як вбачається з інформації наданої Корецькою районною ДНК від 09.11.2019 року та № 58251727, 58251747 та інформації наданої приватним нотаріусом Кострикіним В.І. від 30.01.2020 року спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] заведена 19.11.2015 року за заявою [PERSON] , заповіт відсутній. Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до пунктів 4, 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила ЦК України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. За приписами ст.525, ч.2 ст. 548 ЦК Української РСР 1963 року часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця. Прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. Частинами дев`ятою, десятою статті 5 ЗК України 1990 року в редакції чинній на час відкриття спадщини, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств. Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України 1990 року в редакції чинній на час відкриття спадщини, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям`право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Водночас відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Спадкодавець [PERSON] , який не отримав сертифікат на земельну частку (пай)і не був включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, за життя не реалізував свого права на земельну частку (пай). Згідно статті 9 ЦК Української РСР 1963 року, здатність мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР. Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю. Успадковане може бути лише право, яке за життя у встановленому законом порядку набув спадкодавець. За правилами статей 12, 13, 77-81, 89 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а оцінивши на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку надані докази, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що [PERSON] набув право на земельну частку (пай) у КСП ім.Богдана Хмельницького, Корецького району Рівненської області, позивач в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , також не набула такого права. тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed