Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказав що 2 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» , правонаступником якого стало Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк», якому на теперішній час змінено назву з Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі Банк) та [PERSON](далі Відповідач) був укладений Кредитний договір № СМ-SМЕ 700/039/2006 (далі - Кредитний договір-1), згідно з яким Банк надав [PERSON] кредит в розмірі 33 500,00 ЄВРО строком до 03.10.2013 у строк до 02 жовтня 2013 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених Кредитним договором -1. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед Банком за вказаним Кредитним договором-1 02.10.2006 між Банком та [PERSON] ( далі Відповідач) був укладений договір іпотеки(майнової поруки) № РМ-SМЕ 700/039/2006 (далі -Договір іпотеки-1). Згідно з умовами вказаного договору предметом іпотеки було встановлено нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху № 12-17, 28-32, 38-41 в літ. «А-2» загальною площею 258,2 кв.м., що знаходяться за адресою : [ADDRESS]. 7 вересня 2007 року між Банком та Відповідачем було укладено наступний кредитний договір № СМ-SМЕ 700/123/2007(далі Кредитний договір -2) , згідно з яким Відповідач отримав у Банку кредит в розмірі 50 000.00 доларів США строком до 05.09.2014 зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених Кредитним договором-2. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед Банком за вказаним Кредитним договором-2 07 вересня 2007 року між Банком та [PERSON] ( далі Відповідач) був укладений договір іпотеки(майнової поруки) № РМ-SМЕ 700/123/2007 (далі - Договір іпотеки-2). Згідно з умовами вказаного договору предметом іпотеки було встановлено нерухоме майно,а саме нежитлові приміщення: підвалу саме нежитлові приміщення: підвалу № II. IV,V,VII, VIII,IX; 2-го поверху «8,10,12,20,22,22а,23а,23б,30-32, IV в літ. «А-2» загальною площею 299,4 кв.м., що знаходяться за адресою : [ADDRESS]. 12 листопада 2010 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі - «Позивач») відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. та договір про відступлення права вимоги б/н. Відповідно до умов вищевказаних договорів Банк відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором-1 і Кредитним договором-2, укладеними між Банком та відповідачем, а також Договором іпотеки-1 Договором іпотеки-2. Отже, до Позивача перейшли усі права Банку щодо права вимоги до Відповідача Кредитним договором-1 і Кредитним договором-2, Договором іпотеки-1 та Договором іпотеки-2. Пунктом 1.1. частини №2 Кредитного договору-1 (№ СМ-SМЕ 700/039/2006) сторони погодили його предмет, відповідно до якого в порядку, передбаченому договором Банк надав Позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначених у частині №1 Кредитного договору-1 а Позичальник прийняв кредит та зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у Кредитному договорі-1 Відповідно до пункту 1.4. частини №2 Кредитного договору-1 за користування кредитом Позичальник зобов'язався сплатити Банку відповідну плату в порядку та на умовах, що були визначені Кредитним договором-1. Згідно із пунктом 1.5 частини №2 Кредитного договору-1 повернення відповідної частини кредиту мало здійснюватися Позичальником щомісяця; розмірі та строки, визначені у Графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. У відповідності до п. З частини 1 Кредитного договору-1 сторони визначили відсоткову ставку, як FIDR+5.5% відсотків річних, де FIDR - це процентна ставка по строковим депозитам фізичних осіб в гривні, що розміщені в Банку на строк 366 днів, з виплатою відсотків після закінчення строку дії депозитного договору. Інформація щодо розміру ставки FIDR (в залежності від зміни вартості кредитних ресурсів Банку може змінюватись розміщується на сайті Банку www.otpbank.com.ua, а також в приміщеннях Банку інформаційних стендах. Проте, [PERSON] умови договору не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість за Кредитним договором-1. Пунктом 1.1. частини №2 Кредитного договору-2 (СМ-SМЕ 700/123/2007) сторони погодили його предмет, відповідно до якого в порядку, передбаченому договором Банк надав Позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначених у частині №1 Кредитного договору-2, а Позичальник прийняв кредит та зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у Кредитному договорі-2. Відповідно до пункту 1.4. частини №2 Кредитного договору-2 за користування кредит Позичальник зобов'язався сплатити Банку відповідну плату в порядку та на умовах, що були визначені Кредитним договором-2. Згідно із пунктом 1.5 частини №2 Кредитного договору-2 повернення відповідної частини кредиту мало здійснюватися Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Відповідності до п. З частини 1 Кредитного договору-2 сторони визначили плаваючу відсоткову ставку, як FIDR +фіксований відсоток 1 чи 2, де фіксований відсоток 1 - 3% річних, фіксований відсоток 2 - 5% річних. Де FIDR - це процентна ставка по строковим депозитам фізичних осіб в гривні, що розміщені в Банку на строк 366 днів, з виплатою відсоттків після закінчення строку дії депозитного договору. Інформація щодо розміру ставки FIDR (в залежності від зміни вартості кредитних ресурсів Банку може змінюватись)розміщується на сайті Банку www.otpbank.com.ua, а також в приміщеннях Банку на інформаційних стендах. 22 грудня 2014 року Ленінським районним судом міста Харкова було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором-1 № СМ-SМЕ 700/039/2006 від 02 жовтня 2006 року у розмірі 714 112 грн.06 коп.А також про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором-2№ СМ-SМЕ 700/123/2007 від 07 вересня 2007 у розмірі 1 035 720 грн. 80 коп. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Відповідно до Закону України «Про іпотеку» , іпотека - вид забезпечення виконання зобоов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця. Згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки а саме нерухоме майно що знаходиться за адресою : [ADDRESS] та належить Відповідачу на праві приватної власності. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення. а крім того, якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України. Відповідно до п.4.4. Оцінка предмета іпотеки. Вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем та становить 506 600 гривень, що за курсом НБУ на дату укладання цього договору становить 100316,83 доларів США(1 USD = 5,05грн.). Згідно статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель, має право звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором. Відповідно до п.6.2 договору іпотеки Іпотекодержатель (Позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати Боржником (Відповідачем) Позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення Відповідачем будь-якого із зобов'язань за ст.5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України. За рахунок предмета іпотеки Позивач може задовольнити всі боргові зобов'язання, не сплачені Відповідачем, і вимоги стосовно повного відшкодовування всіх збитків, завданихпорушенням Відповідачем його зобов'язань за договором іпотеки, а також всіх фактичних витрат, понесених Позивачем у зв'язку із реалізацією його права (п.6.1 іпотечного договору). Відповідно статті 33 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпротекодержатель яким є Позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено підставі рішення суду. Відповідно до ст. 7 Закону за рахунок іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору та ін. Відповідно до п.6.2 договору іпотеки Іпотекодержатель (Позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати Боржником (Відповідачем) Позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення Відповідачем будь-якого із зобов'язань за ст.5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України. За рахунок предмета іпотеки Позивач може задовольнити всі боргові зобов'язання, несплачені Відповідачем, і вимоги стосовно повного відшкодовування всіх збитків, завданих порушенням Відповідачем його зобов'язань за договором іпотеки, а також всіх фактичних витрат, понесених Позивачем у зв'язку із реалізацією його права (п.6.1 іпотечного договору). З огляду на те що, загальна сума заборгованості [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» за Кредитним договором-1 № СМ-SМЕ 700/039/2006 від 02 жовтня 2006 року становить 714 112 грн.06 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 299 605 грн.41 коп., заборгованість по відсоткам - 57 450,65 грн. та пені в розмірі 357056 грн.; загальна сума заборгованості за Кредитним договором-2 №CM-SМЕ 700/123/2007 від 07 вересня 2007 складає 1 035 720 грн. 80 коп., що склала заборгованості по тілу кредиту - 403 814,13 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам-114 046,67 грн. та пені у розмірі 517860 грн., про Ленінським районним судом міста та було ухвалено відповідне рішення від 22 грудня 2014 року по справі №642/2591/14-ц позивач прохає суд звернути стягнення не предмет іпотеки та стягнути з відповідачки судові витрати. В судове засідання представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з'явився позовні вимоги підтримав посилаючись на підстави викладені в позові. Відповідачка в судове засідання не з*явилась. Про час розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Заперечень проти позову не надала. Зі згоди представника позивача суд вважає за можливе розглянути справу заочно. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити з огляду на наступне: Матеріалами справи повністю підтверджується хронологічно та послідовно обставини укладання правочинів між сторонами що викладені в позовній заяві. Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Статтею 514 цього ж кодексу встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Отже, до Позивача перейшли усі права Банку щодо права вимоги до Відповідача з виконання зобов'язання за Кредитним договорам, що забезпечений договорами іпотеки, а отже, саме на користь Позивача має бути звернено стягнення на предмети іпотеки. Відповідно до п.6.2 договору іпотеки Іпотекодержатель (Позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати Боржником (Відповідачем) Позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення Відповідачем будь-якого із зобов'язань за ст.5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України. За рахунок предмета іпотеки Позивач може задовольнити всі боргові зобов'язання, не сплачені Відповідачем, і вимоги стосовно повного відшкодовування всіх збитків, завданих порушенням Відповідачем його зобов'язань за договором іпотеки, а також всіх фактичних витрат, понесених Позивачем у зв'язку із реалізацією його права (п.6.1 іпотечного договору). Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель має право звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором. Приписами ст. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» встановлено, що Позивач має право організувати продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу між іпотекодавцем та покупцем або продати від свого імені, якщо це передбачено іпотечним договором, або іпотекодержатель та іпотекодавець досягли відповідної згоди шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню. При цьому кошти за придбану нерухомість покупець сплачує на банківські рахунки іпотекодержателя. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договором про задоволення також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, яке визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Пунктом 6.4 договору іпотеки передбачено, що Позивач має право застосувати спосіб позасудового врегулювання в порядку, передбаченому чинним законодавством України, у тому числі згідно зі ст.ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Частиною 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, якщо рішення суду передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця. Відповідно до ч.5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотеко держателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Таким чином Позивач має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Відповідно «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється, та, у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують. Отже, для задоволення вимог Позивача, як законного іпотекодержателя, шляхом продажу нерухомого майна, необхідне отримання зазначених документів. На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Оскільки відповідачем заперечень на позовну заяву не надано, суд змушений розглядати справу на підставі наданих доказів і вважає що є всі підстави для задоволення позову. Згідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved