Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Егрес-Агро» про відшкодування збитків. В позові зазначає, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625199 він має у приватній власності земельну ділянку площею 3.27 га. Відповідно до укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки від 03.01.2008 року, позивач передав в оренду відповідачу земельну ділянку строком на три роки площею 1.75 га. Строк дії договору закінчився 04.01.2011 року, але відповідач продовжує самовільно використовувати земельну ділянку, чим спричиняє позивачу шкоду, яку в добровільному порядку відмовляється відшкодувати. Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 21 січня 2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Стягнуто з ТОВ «Егрес-Агро» на користь [PERSON] збитки завдані самовільним використанням земельної ділянки в сумі 1292 грн. 56 коп. та судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп. В апеляційній скарзі ТОВ «Егрес-Агро» просить скасувати рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 21 січня 2014 року, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на його незаконність, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не надано належної оцінки , як доказу по справі, постанові Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.10. 2013 року, яким припис Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області було скасовано з підстав невстановленості та відсутності фіксації в актах перевірки від 14.08.2013 року відповідності місця розташування та меж земельної ділянки, мір ліній, визначених у документах, які посвідчують право користування земельною ділянкою, фактичним мірам ліній на місцевості. Апелянт зазначає, що позивачем не доведено факт самовільного зайняття земельної ділянки відповідачем, оскільки не вказано точне місце розташування даної земельної ділянки. Крім того, ні позивачем, ні судом не визначено, яким чином без встановлення меж земельної ділянки, відповідач має повертати її, та чому позивач не робив жодних дій по використанню земельної ділянки за призначенням після закінчення дії договору. Також, на думку апелянта, судом не було враховано, що самовільне зайняття земельної ділянки було вчинено юридичною, а не фізичною особою, тому постанову про притягнення директора ТОВ «Егрес-Агро» до адміністративної відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки не можна брати до уваги при встановленні факту самовільного зайняття земельної ділянки. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт самовільного використання ТОВ «Егрес-Агро» земельної ділянки [PERSON] повністю знайшов підтвердження в судовому засіданні, в зв'язку з чим підлягає відшкодуванню шкода, завдана позивачу самовільним зайняттям земельної ділянки. З наведеними висновками не може погодитись апеляційний суд, оскільки вони суперечать матеріалам справи та вимогам закону. По справі встановлено, що [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №625199 має у приватній власності земельну ділянку (пай № 750) площею 3,27 га на території Горбівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області (а.с.7). Земельну ділянку у вигляді ріллі площею 1,75 га позивач передав в оренду строком на три роки ТОВ «Егрес-Агро» на підставі договору оренди від 04.01.2008 року. Земельна ділянка була передана позивачем відповідачу на підставі акту прийому-передачі земельної ділянки № 705 та відповідно до акту перенесено в натурі межі земельної ділянки .Строк дії договору закінчився 04.01.2011 року. ( а.с.5-6, 8-8а) За приписами частини 3 ст. 125 Земельного кодексу України приступати до використання земельної ділянки можливо лише після встановлення її меж в натурі та отримання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації. Зі змісту ст.ст. 124,125,126 ЗК України вбачається, що документами, що посвідчують право особи на земельну ділянку є, зокрема, належним чином зареєстрований договір оренди або відповідний державний акт. Державною інспекцією сільського господарства в Чернігівській області 14 серпня 2013 року було проведено позапланову перевірку дотримання ТОВ «Егрес-Агро» вимог земельного законодавства в частині використання земель сільськогосподарського призначення, за результатами якої складені акти, в яких зафіксовані факти порушень земельного законодавства, а саме ст. 125 Земельного кодексу.( а.с.9-14) На підставі актів перевірки, 19.08.2013 року головним спеціалістом відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області - державним інспектором Кобець В.П. видано припис № 000737 від 19 серпня 2013 року, яким зобов'язано відповідача ТОВ «Егрес-Агро» звільнити самовільно зайняті земельні ділянки.( а.с.26) Даний припис визнано протиправним та скасовано на підставі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року. Вказаним рішенням також визнано протиправними дії головного спеціаліста державного інспектора відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області Кобець В.П. щодо складання актів перевірки земельного законодавства № 139. ( а. с. 27-33) В мотивувальній частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ Егрес-Агро" до Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області до головного спеціаліста державного інспектора відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області Кобець В.П. про визнання протиправними дій зазначено, що факт самовільного використання вказаних земельних ділянок не підтверджується актами перевірки, оскільки останні не містять будь-якого посилання інспектора на обставини, які б свідчили про фактичне самовільне зайняття та використання земельної ділянки, місце розташування земельної ділянки, її площу згідно із земельно-кадастровою документацією та фактичну площу, яка використовується товариством. За приписами ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили , не підлягають доказуванню. Підставою для відшкодування збитків, завданих власнику земельної ділянки, їх відшкодування та розрахунок здійснюється на підставі ст. ст. 211, 212 Земельного кодексу України, ст.ст. 22, 623, 1166, 1172, 1192 ЦК України та Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтовного покрову без спеціального дозволу, що затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 р. № 963. При цьому, відповідно до п. 7 зазначеної Методики та ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» розмір шкоди визначається відповідно до розрахунку, зробленого Державною інспекцією з контролю за використанням і охороною земель Держкомзему та її територіальними підрозділами на підставі матеріалів обстежень земельних ділянок. Розрахунок здійснюється з урахуванням площі самовільно зайнятої земельної ділянки. Отже в основу судового рішення, як підстави для задоволення позовних вимог, не можливо покласти розрахунок розміру шкоди, заподіяної товариством внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, що належить позивачу, оскільки в основу розрахунку шкоди за названою Методикою взято акти перевірки, 19.08.2013 року складені головним спеціалістом відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області - державним інспектором Кобець В.П., дії якого щодо складання актів перевірки визнані протиправними. Оскільки судом першої інстанції наведені обставини враховано не було, судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального і матеріального права, апеляційний суд знаходить, що воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed