Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги він обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 30 вересня 2016 р. Печерським районним у м.Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві. Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння та втратою почуття любові та взаємоповаги. Сторони не підтримують шлюбні стосунки. З листопада 2016 року окремо проживають та не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. Представник позивача надав заяву про підтримання позовних вимог та слухання справи за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з»явилася, про місце і час судового розгляду повідомлялася судом шляхом розміщення судової повістки на офіційному сайті суду в зв»язку з реєстрацією відповідача в АР Крим, яка визнана тимчасово окупованою територією і відсутністю поштового зв»язку з даним регіоном. Враховуючи викладене, на підставі ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 вересня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Печерським районним у м.Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 2328. Від шлюбу подружжя спільних дітей немає. Спір про поділ спільного майна між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права і обов»язки. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків; з листопада 2016 року окремо проживають. Сторони не ведуть спільне господарство, не пов»язані спільним побутом. Шлюб існує формально. Зазначені обставини були встановлені при розгляді справи. Подальше існування сім»ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім»ї. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сім'я існує формально, а отже шлюб між сторонами може бути розірваний. На підставі викладеного,

Outcome: approved