Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХО 171729 вбачається, що [PERSON] є власником автомобіля ЗАЗ 110307-42, 2008 року випуску, номер шасі [NUMBER], це право за нею зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу №233/07/8041/2016 від 17.05.2016 року, при реєстрації автомобілю присвоєно р.н. [NUMBER]. Вже наступного дня після придбання автомобіля, тобто 18.05.2016 року, [PERSON] застрахувала свою відповідальність, як власника джерела підвищеної небезпеки, перед третіми особами в Публічному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Країна" (далі ПАТ «СК «Країна») про що між ними було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № АІ/9522683 (далі договір страхування). Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) вказаним договором встановлено в розмірі 50000 грн., строк дії договору визначено до 19.05.2017 року, включно. 27.05.2016 року в м Києві в дворі будинку №5Б по вул. Булаховського сталась дорожньо-транспортна пригода (ДТП), за участю автомобіля автомобіля ЗАЗ 110307-42, р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Форд», р.н. [NUMBER], що на праві власності належить [PERSON], в наслідок якої транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 30.06.2016р. винною у вказаній ДТП визнано водія [PERSON] Разом з тим, [PERSON] 30.05.2016р., а [PERSON] 31.05.2016р. подали до ПАТ «СК «Країна» заяви про ДТП. За заявами була заведена страхова справа. З огляду на матеріали страхової справи, ПАТ «СК «Країна» та потерпілий [PERSON] узгодили розмір страхового відшкодування в сумі 10528,39 грн., про що останній 06.07.2016р. подав відповідну заяву. Проте в наступному ПАТ «СК «Країна» відмовили у виплаті [PERSON] страхового відшкодування, пославшись на нікчемність договору страхування (див. лист від 29.08.2016р.(а.с.143). [PERSON] також не вжила заходів на відшкодування шкоди потерпілому. Вважаючи свої права порушеними, [PERSON] в серпні 2016р. заявив позов про солідарне стягнення з ПАТ «СК «Країна» та [PERSON] 14025,65 грн. на відшкодування шкоди завданої ДТП. Позивач в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, надав пояснення, що по суті зводяться до викладеного в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях. Представник ПАТ «СК «Країна» Усенко А.М. заперечив проти позову, і пояснив, що страхова компанія правомірно відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки [PERSON] при укладенні договору страхування, в супереч вимог законодавства про страхування, не повідомила страхову компанію про наявність іншого договору страхування, укладеного щодо об'єкта страхування, а відтак договір страхування є нікчемним, відповідно до ст.ст. 203, 215, 989 ЦК України. [PERSON] просила в задоволенні позову щодо неї відмовити і заявила, що за завдану шкоду має відповідати ПАТ «СК «Країна» на умовах договору страхування, обов'язок повідомити страховика про наявність іншого договору страхування, укладеного щодо належного їй автомобіля, не порушувала, оскільки про такий договір їй не було відомо. Вислухавши сторони, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, за таких підстав. Так, відповідачами не заперечується і знаходить своє підтвердження матеріалами страхової справи, що за обставин ДТП має місце страховий випадок, а тому спір, по суті, зводиться до того, чи має за цим випадком сплатити страхове відшкодування ПАТ «СК «Країна». Дійсно на момент ДТП, за інформацією, що міститься в Централізованій базі даних МТСБУ, щодо автомобіля ЗАЗ 110307-42, 2008 року випуску, номер шасі [NUMBER], окрім договору з ПАТ «СК «Країна» діяв ще і договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № АЕ/2757330, що був укладений між попереднім власником автомобіля [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «НОВА». Згідно зі ст.989 ч.1 п.3 ЦК України, страхувальник зобов'язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним. Вказаний обов'язок страхувальника законодавцем продубльовано і в п. 17.3 ст. 17 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Разом з тим, ст. 26 ч.1 п.3 Закону України «Про страхування» встановлено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування. За таких вимог закону, суд приходить до висновку, що ПАТ «СК «Країна», за обставин справи, могли відмовити [PERSON] у виплаті страхового відшкодування тільки за умов доведеності, що страхувальник [PERSON] при укладенні договору страхування свідомо не повідомила про інші договори страхування, тобто умисно приховала наявність цих договорів. [PERSON] в судовому засіданні пояснювала, що про наявність інших договорів страхування їй не було відомо, попередній власник Поліс страхування їй не передавала, до ПрАТ «СК «НОВА» за дублікатом договору страхування вона не зверталась. Доказів на спростування цих доводів в судовому засіданні не здобуто. До того ж, законодавство не містить вимог про обов'язок власника при відчуженні транспортного засобу передати покупцю договір страхування, не покладено і на набувача транспортного засобу обов'язку вимагати від продавця такий договір, або іншим чином дізнатись про наявність договору. Отже, суд приходить до висновку, що ПАТ «СК «Країна», безпідставно відмовили [PERSON] у виплаті страхового відшкодування, а тому таке відшкодування підлягає стягненню на підставі статті 979 ЦК України, статті 16 Закону України «Про страхування», статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в розмірі відповідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оскільки, сторони, як це вже вказувалось вище, попередньо узгодили розмір страхової виплати в сумі 10528,39 грн., то суд вважає, що саме така сума і підлягає стягненню з ПАТ «СК «Країна» на користь позивача. При цьому, суд відхиляє посилання позивача на оцінку майнової шкоди, що здійснена на його замовлення суб'єктом оцінювання, у зв'язку з відсутністю переконливих доводів про те, чим була викликана така оцінка. У зв'язку з останнім висновком, вимоги позову про стягнення витрат на проведення оцінки майнової шкоди також не можуть бути задоволені. Що стосується вимог позову до [PERSON], то суд вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити, оскільки заподіяна позивачу шкода не виходить за ліміт відповідальності страховика, а доводи позивача про солідарну відповідальність відповідачів, засновані на вільному тлумаченні закону, тобто є надуманими. Одночасно суд, відхиляє посилання сторін на судову практику, оскільки така практика не має преюдиційного значення, не знаходить суд і підстав для витребування висновків щодо обставин спору від наглядових органів, про які клопотали сторони, тому що відповідні запити до цих органів засновані на тих же доказах, що досліджувались в судовому засіданні. Інші докази не ставлять під сумнів наведені вище висновки суду. За такого рішення, понесені позивачем на забезпечення розгляду справи витрати мають бути йому компенсовані ПАТ «СК «Країна» пропорційно частці задоволених вимог, відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial