Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивач звернувся в Мелітопольський міськрайонний суд з зазначеним позовом, в якому просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Свій позов позивач мотивував тим, що він є власником квартири [ADDRESS] У зазначеній квартирі на теперішній час зареєстровані його дружина - [PERSON] та їх повнолітні діти - [PERSON], [PERSON]. Дружина та діти виїхали з квартири 01.08.2014 та до цього часу в зазначеній квартирі більше не проживають. Внаслідок наявності реєстрації місця проживання відповідачів його права обмежені оскільки існують наявні перешкоди у здійсненні права на власність на власний розсуд. Вважає, що мають місце підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування належною йому житловою квартирою. Сторони у судове засідання не з'явились. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі, на їх задоволенні наполягає. Від відповідачів на адресу суду надійшла нотаріально посвідчена заява про визнання позовних вимог та розгляд справи за їхньої участі. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до договору міни від 23.08.2002 [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS]/а.с.5/ Відповідно до повідомлення відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області №4283 від 27.07.2018 відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] Однак, згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому будинку приміщенні/будинку осіб від 13.06.2018 [PERSON], [PERSON], [PERSON], зареєстровані за адресою: [ADDRESS], але з 01.08.2014 не проживають. Їх особистих речей в квартирі не має, комунальні послуги вони не сплачують. В силу того, що відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, але не проживають, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час за адресою: [ADDRESS], залишається зареєстрованими - [PERSON], [PERSON], [PERSON]., що перешкоджає власнику квартири [PERSON] користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому позов про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved