Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . На момент набуття позивачем права власності на вказану квартиру, у ній були зареєстровані відповідачі, а також колишня власниця квартири - [PERSON] , яка була знята з реєстрації 10.08.2020. Реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу належним чином реалізувати своє право власності на дану квартиру. Відповідачі були зареєстровані в квартирі попереднім власником, відповідно не є членами сім"ї позивача. Вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, оскільки воно було похідним від згоди попереднього власника квартири на їх реєстрацію. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.08.2020 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в поряду спрощеного позовного провадження. Відповідачі належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи за адресою реєстрації місця проживання та шляхом оголошення на офіційному сайті Судової влади України, однак у судове засідання не прибули, про причини неявки суду не повідомили, відзив не подали, з будь-якими заявами до суду не зверталися. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачами відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про придбання майна з прилюдних торгів та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна про реєстрацію права власності (а. с.8, 9 ). Квартира відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, є особистою приватною власністю позивача. В даній квартирі відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Києва зареєстровані відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10). Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.317,319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1 ст.321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із частиною 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі статтею 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Таким чином, право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; і з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Отже судом встановлено , що відповідачі, які є сторонніми особами для позивача, залишаючись зареєстрованими у квартирі, власником якої є позивач, перешкоджають йому належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушують його права, як власника, а тому суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved