Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі Тростянецької РДА Сумської в інтересах малолітньої [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Тростянецької РДА, Прокуратура Тростянецького району, в подальшому уточнивши позовні вимоги та остаточно просить відібрати малолітню особу без позбавлення батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дитини, мотивуючи вимоги наступним. Малолітня [PERSON] виховується у родині відповідача, оскільки останній хоч і не є біологічним батьком дитини, однак проживаючи разом з матір'ю дитини [PERSON], визнав своє батьківство. Заочним рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 01.03.2013 року матір дівчинки було позбавлено батьківських прав. Родина тривалий час перебувала під соціальним супроводом, а у вересні поточного року соціальний супровід було припинено без досягнення родиною позитивного результату. Малолітня [PERSON] перебуває на диспансерному обліку Сумської обласної дитячої клінічної лікарні у лікаря нефролога та фтизіатра з діагнозом: вроджена вада нирки, лівосторонній гідронефроз ІІ-ІІІ ст., тубконтакт з активним туберкульозним хворим. Незважаючи на неодноразові нагадування медичних працівників, батько дитини з квітня 2011 року по грудень 2013 року не займався лікуванням та спостереженням дитини у профільного спеціаліста. Лише після порушення питання про вилучення дитини з сім'ї дитина була консультована у лікаря уролога Сумської ОДКЛ. Відповідач перебуває на обліку у лікаря фтизіатра, неодноразово відмовлявся від стаціонарного лікування та продовжував проживати разом з дитиною, наражаючи її на можливість захворіти на туберкульоз. Протягом 4 місяців дитина перебувала на лікуванні у дитячому протитуберкульозному санаторії. У будинку, де проживає родина відповідача, повні антисанітарія, постільна білизна брудна, купи зметеного сміття, немитий посуд, стеля та стіни не білені, в оселі задушливе повітря, у ліжку дитини відсутня білизна. Дитина відвідує дитячий садочок щонайбільше сім днів на місяць. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини 16.10.2014 року було вирішено негайно вилучити [PERSON] із сім'ї, так як умови проживання загрожують її життю та на підставі розпорядження голови Тростянецької РДА дитину було вилучено та направлено до дитячого відділення Тростянецької ЦРЛ для проходження медичного обстеження для влаштування дитини до закладу для дітей. Тому Тростянецька РДА звернулася до суду та, уточнюючи позовні вимоги, просить відібрати малолітню [PERSON] у батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав та стягнути аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, при тому вказав, що на час розгляду справи у суді відповідачем були вжиті заходи щодо покращення матеріально-побутових умов проживання родини, про що був наданий відповідний акт обстеження. Представник третьої особи Служби у справах дітей Тростянецької РДА Пальошко З.В. у судовому засіданні показала, що з літа 2013 року родина відповідача перебуває на обліку у ССД. Біологічна мати дівчинки за аморальний спосіб життя вже позбавлена батьківських прав, а відповідач хоч і не є біологічним батьком, але визнав своє батьківство. Дитина хворіє, потребує лікування, але батько дівчинки не займається її лікуванням. Санітарно-побутові умови проживання родини на час вилучення дитини із родини не відповідали санітарним вимогам. Дитина проходила санаторно-курортне лікування з приводу тубконтакту. Відповідач хворий на туберкульоз, проходив лікування, але з порушенням режиму. Вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, вважає за доцільне відібрати дитину від батька без позбавлення його батьківських прав, так як останній намагається виправити ситуацію, яка склалась у його родини, вже зробив ремонт у будинку, проходить лікування . Відповідач у судовому засіданні показав, що у 2012 році він познайомився з матір'ю дівчинки, коли [PERSON] виповнився один рік та два місяці, яка на той час вже перебувала під супроводом спеціалістів. Проживали вони у нього вдома, ві визнав своє батьківство дитини, хоча не являється біологічним баком, він полюбив дитину та відноситься до неї, як до рідної. Мати [PERSON] - [PERSON] була позбавлена батьківських прав, але аліментів на утримання дитини не сплачує, у зв'язку із чим він отримує соціальну допомогу. З приводу захворювання дочки її двічі на рік возили до лікарів в м.Суми, де ті надавали рекомендації здійснювати контроль за її здоров'ям з приводу гідронефрозу нирки, двічі на рік рекомендували проходити обстеження та провести в плановому порядку операцію. [PERSON] перебувала на санаторно-курортному лікуванні чотири місяці, його дружина її відвідувала. Він під час перебування у місцях позбавлення волі захворів на туберкульоз, який вперше діагностували у 2011 році, тому неодноразово проходив курс лікування, але інтенсивна фаза лікування закінчилася. На даний час він не працює, оформив інвалідність через своє захворювання, проходить амбулаторне лікування. На життя заробляє дружина, яка має постійну роботу. Також проживають за рахунок пенсії його матері та вітчима, тримають велике господарство. Вихованням дитини займається він особисто, його дружина та мати. На лікування дитини знайшли спонсора, однак дозволу на проведення операції ще не було. Уточнені позовні вимоги визнав повністю, та через свою хворобу не заперечує проти відібрання дитини без позбавлення його батьківських прав, згоден на сплату аліментів у розмірі, заявленому позивачем. Дослідженими у судовому засіданні доказами встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м.Тростянець Сумської області, матір'ю якої є [PERSON] та батьком [PERSON] (а.с.5). Заочним рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 01.03.2013 р. [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON] та стягнуто аліменти на її утримання на користь [PERSON] у розмірі 300 грн. щомісячно (а.с.6-7). Наказом Тростянецького районного центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді від 20.03.2014 р. родина [PERSON] була взята під соціальний супровід (а.с.8), наказом від 26.06.2014р. було продовжено термін перебування родини [PERSON] під соціальним супроводом терміном на три місяці (а.с.9) та наказом від 26.09.2014р. було припинено соціальний супровід родини відповідача без досягнення родиною позитивного результату (а.с.10). Згідно довідки ДНЗ «Білочка» [PERSON] відвідує вказаний навчальний заклад з 07.11.2013 року та за час її перебування термін відвідування станом на 15.10.2014 р. становить 26 днів (а.с.15). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання родини [PERSON] від 16.10.2014 р. у будинку [ADDRESS] була виявлена антисанітарія, у будинку проживають п'ять чоловік, на момент обстеження було не прибрано, брудна постільна білизна, не білена стеля та стіни, задушливе повітря, біля груби зметене у купу сміття, немитий посуд, під час розмови батьки [PERSON] стали сваритися на комісію та виявляти агресію, дитина, яка має захворювання нирок - не лікується, сам же батько дитини хворий на туберкульоз, лікується амбулаторно, санітарно-гігієнічні умови проживання незадовільні, родина має невелику присадибну ділянку, на якій вирощує овочі, тримає господарство (а.с.16). Комісією з питань захисту дитини того ж дня було рекомендовано органу опіки та піклування Тростянецької РДА негайно вилучити малолітню [PERSON] у її батька [PERSON] (а.с.17) та розпорядженням голови Тростянецької РДА від 16.10.2014 р. було прийняте рішення про негайне відібрання дитини (а.с.18). Доказами підтверджений стан здоров'я [PERSON], який знаходиться до «Д» одліку в протитуберкульозному кабінеті Тростянецької ЦРЛ. Хворіє на туберкульоз легень з 2011 року, захворів під час перебування в МПВ. За медичною допомогою звернувся в грудня 2013 року, був госпіталізованй в інфекційне відділення Тростянецької ЦРЛ з діагнозом: поза лікарняна лівобічна пневмонія, частково осумкований між дольовий ексудативний плеврит. Отримав лікування з 10.12.2013 . по 24.12.2013 р. та з 22.05.2014 р. по 31.07.2014 р. При обстеженні у хворого був встановлений діагноз рецидиву туберкульозу легень у зв'язку з чим був переведений на стаціонарне лікування до СОТД з 24.01.2014 р., однак 08.04.2014 р. самовільно залишив відділення у зв'язку з низькою схильністю до лікування. Повторно лікування з 22.05.2014 р. по 31.07.2014 р. та продовжує контрольоване амбулаторне лікування по теперішній час. За даними щомісячного обстеження мокротиння у хворого спостерігається періодичне бактеріовиділення (а.с.59). Відповідач перебував на стаціонарному лікуванні у СОКПТД у відділенні хіміорезистентного туберкульозу з 22.05.2014р. по 31.07.2014р. з діагнозом: туберкульоз легень (а.с.11,13). Згідно довідки КЗ «Тростянецька ЦРЛ» встановлено, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у СОДКЛ у лікаря нефролога та фтизіатра з діагнозом: вроджена вада розвитку нирки, лівосторонній гідронефроз 2-3 ступеню, тубконтакт з активних туберкульозним хворим. Вроджену ваду розвитку нирки у дитини було діагностовано на першому місяці життя, дитина була госпіталізована та пролікована в профільному відділенні СОДКЛ у період з 07.02.2011 р. по 11.03.2011 р. та з 29.03.2011 р. по 31.03.2011 р. З квітня 2011 року по грудень 2013 року, незважаючи на неодноразові нагадування медичних працівників, батько дитини не займався лікуванням та обстеженням дитини, лише в грудні 2013 року дитина була консультована у лікаря уролога СОДКЛ та 26.04.2014 р. з рекомендацією проведення оперативного лікування в плановому прядку (а.с.14). Також маються довідки про перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні хірургічного відділення СОДКЛ з приводу лікування лівостороннього гідронефрозу з 18.12.2013 р. по 23.12.2013 р., а також 26.06.2014 р. перебувала на консультації у лікара-уролога з приводу вказаного захворювання, в результаті чого було рекомендоване оперативне лікування у плановому порядку (а.с.12). Як вбачається, [PERSON] перебувала у Шосткинському обласному дитячому протитуберкульозному санаторії з 01.04.2014 року по 08.08.2014 року, де проходила курс хіміопрофілактики з приводу туб контакту (а.с.34). Згідно листа Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини [PERSON] перебуває у будинку дитини з 04.11.2014 року на повному державному забезпеченні. Протягом усього періоду батько дитину не відвідував жодного разу, матеріальної допомоги на її утримання не надавав, її життям та станом здоров'я не цікавився. Фізичний і нервово-психічний розвиток дитини відповідають віку, однак дитина має відхилення в стані здоров'я: гідронефроз лівої нирки 1 ст., перебуває під наглядом лікаря-фтизіатра у приводу туб контакту. З 19.11.2014 року дівчинці призначено курс хіміопрофілактики ізоніазідом на 3 місяці а також призначено курс реабілітаційних та лікувально-діагностичних заходів на шість місяців (а.с.31, 101). Згідно висновку будинку дитини [PERSON] має природжені порушення прохідності ниркової миски 1 ст.Q62, контакт з хворим чи можливість зараження туберкульозом Z 21.1, у зв'язку з чим потребує медико-соціальної корекції (а.с.102). Як вбачається [PERSON] продовжено профілактичне лікування з приводу тубконтакту до 19.02.2015 р. (а.с.103). Згідно довідки СОДКЛ від 19.01.2015 р. [PERSON] має діагноз: лівобічний гідронефроз 1 ст., рекомендовано продовжити нагляд в динаміці, за даними УЗД динаміка позитивна, хірургічне лікування на теперішній час не показане (а..с104). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання родини відповідача 26.11.2014 року в оселі велися ремонтні роботи. У кімнаті дитини зроблено ремонт, однак в решті кімнат безлад, на кухні брудна підлога та стіл, у залі темно та незатишно. Родиною придбано холодильник, електроплиту, на зиму заготовлені дрова, родина має присадибну ділянку, де вирощує овочі, ведуть господарство. Однак санітарно-гігієнічні умови не придатні для проживання дитини (а.с.42). На момент обстеження 23.12.2014 р. матеріально-побутових умов родини [PERSON] - останні на візит спеціалістів були налаштовані дружно, в оселі було тепло, в кімнатах прибрано, побілено, зроблено ремонт, облаштована дитяча кімната. Родина забезпечена продуктами харчування, дровами, тримає велике господарство (а.с.108). Дружина відповідача [PERSON] на диспансерному обліку у лікаря фтизіатра не перебуває (а.с.43), за рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 26.12.2014 р. їй було надано дозвіл на побачення з [PERSON] (а.с.109). У матеріалах справи маються фотознімки, на яких зображені відповідач зі своєю донькою [PERSON], дружина відповідача з [PERSON] [PERSON] під час зустрічі Нового року у 2013 р. у дитсадочку (а.с.45,46) . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона проживає на одній вулиці з родиною відповідача, знає їх як звичайну родину, дівчинка проживає у гарних умовах, всі її люблять і вона їх також. Їхня родина проживає за власні доходи, тримають господарство, у будинку зробили ремонт. Коли хворів відповідач, дитиною опікувалася його дружина [PERSON]. Свідок [PERSON] суду показав, що родину [PERSON] знає з 2001 року, оскільки проживає по-сусідству з відповідачем, товаришують з його родиною, їхні діти також разом граються у нього вдома. Відповідач дуже добре ставиться до дитини, завжди купує їй іграшки. Свідок особисто возив дружину відповідача з дівчинкою в м.Суми до лікарні на обстеження, а потім дитину забрали у Шостку на оздоровлення. Відповідач хворіє на туберкульоз, через що йому не дозволяють відвідувати дочку, тому дівчинку відвідує дружина відповідача [PERSON] Дівчинка любить свого батька. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є дружиною відповідача та їх родина перебувала під соціальним супроводом з приводу невиконання батьківських обов'язків по відношенню до [PERSON]. Її чоловік хворіє на туберкульоз, у зв'язку з чим проходить лікування. Під час хвороби її чоловіка вона особисто возила дівчинку на обстеження до обласної дитячої лікарні. Також [PERSON] проходила лікування у Шостці з приводу туб контакту та вона особисто відвідувала її двічі на місяць. Батько спочатку також відвідував доньку, але потім сказали, щоб він не приїздив її відвідувати через його хворобу. [PERSON] з 2013 року відвідує дитячий садочок, але через часті захворювання багато пропускає. У Сумській обласній лікарні лікар говорив, що потрібна планова операція з приводу вродженої вади нирки [PERSON], однак на даний час лікарі дійшли висновку, що така необхідність відпала. Дівчинка сумує за нею, за батьком, за бабусею, з якими вона спілкується по телефону, називає її мамою. Їх родина живе за рахунок її заробітної плати, пенсії батьків чоловіка. До його доньки, відноситься як до рідної, возила її на відпочинок, вивчає з нею букви та цифри, навідує її у будинку дитини, привозить її гостинці. Біологічна мати дівчинки аліментів взагалі не сплачує. Допитана у судовому засіданні у якості свідка завідуюча сектором по роботі з сім'ями УПСЗН Тростянецької РДА [PERSON] показала, що мати дівчинки [PERSON], яка проживала з [PERSON] у цивільному шлюбі, позбавлена батьківських прав відносно неї у 2012 році, та відповідач [PERSON] визнав себе батьком. Дитину не водять на гойдалки, не дають кошти у дитсадок на концерти, у цій родині постійна нехватка коштів, взимку дівчинку водили у осінній куртці. З проводу захворювання дівчинки вона постійно нагадувала батькові про необхідність її лікування. Відповідач сам хворіє на туберкульоз, та коли останній раз перебував у лікарні, то втік і його шукала вся родина. Вихованням дівчинки більше займаються мати відповідача та його дружина, дитині у цій родині некомфортно. Півроку родина [PERSON] була під соціальним супроводом та через недосягнення позитивних результатів родина була знята з супроводу. Відповідач дитину любить, дівчинка також його любить, але він не достатньо проявив себе як батько, до її лікування відноситься недобросовісно. Кошти на операцію дівчинки погодився надати спонсор - місцевий підприємець. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], заступник головного лікаря Тростянецької ЦРЛ по дитинству показала, що у [PERSON] був виявлений вроджений гідронефроз лівої нирки під час вагітності матері. Протягом року фахівці спостерігали за дівчинкою, остання перебувала на стаціонарному лікування у СОДКЛ. Мати дівчинки на той час була із дитиною під опікою ССД, а потім дитиною ніхто не займався. Коли дитина йшла до дитсадочка, вона не пройшла обстеження. Батька дитини ледве вмовили направити дитину до Шосткинського санаторію, оскільки дитина могла захворіти на туберкульоз, так як її батько має відкриту форму туберкульозу. У 2011 році відповідачу було діагностовано закриту форму туберкульозу, у 2012 році у нього була пневмонія з бактеріовиділенням, у 2013 році він знову звернувся до лікарів і його направили на лікування у с.Степанівку з приводу туберкульозу. Однак він самовільно перервав лікування і через півтора місяці знову повернувся до лікування, на даний час у нього мультирезистентна форма туберкульозу. Дівчинка не є загрозою для оточуючих, поки вона сама не захворіє, однак вона не може отримувати препарати, які на даний час приймає сама, оскільки вони не лікують таку форму захворювання, як у батька. Відповідач буде отримувати лікування постійно за результатами мікробактеріологічного обстеження. Він є небезпечним для оточуючих. Свідок особисто проводила бесіду з відповідачем з приводу лікування дитини, оскільки була загроза її здоров'ю, потрібно було виконувати всі рекомендації урологів. Дитина не потребує амбулаторного лікування, та після проходження протитуберкульозного хіміолікування у неї позитивна динаміка, і на даний час вона не потребує оперативного лікування її вродженої вади здоров'я. Дівчинка розумна, розвивається звичайно, не відстає, але з дітьми спілкується мало. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН № 44/25 від 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Відповідно до ч.1 ст.170 Сімейного Кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Згідно з положеннями ч.2 ст.170 СК України, відібрання дитини на підставі вказаного рішення є тимчасовим засобом захисту прав дитини, який в подальшому має бути закріплений рішенням суду про позбавлення батьківських прав чи про відібрання дитини, в іншому випадку дитини підлягає поверненню до батьків. У п.16 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства " від 26.04.2011 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частина 3 ст.11 вищевказаного Закону передбачає, що предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, ч.1,2 ст.12 ЗУ "Про охорону дитинства" вказує, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя тощо. Таким чином, суд вважає, що відповідач дійсно не в повному обсязі виконує свої батьківські обов'язки, оскільки не в достатній мірі піклується здоров'ям дитини, на даний час має тяжке захворювання, яке у певній мірі позбавляє його можливості належним чином виховувати, утримувати дочку. Крім того, як встановлено дослідженими доказами, внаслідок перебування дитини у родині [PERSON] та тісний контакт із батьком, може привести до захворювання дитини як на туберкульоз, так і погіршення стану її здоров'я через вроджену ваду, тобто існує загроза здоров'ю дитини. Отже, за таких обставин, визнання змінених позовних вимог відповідачем, не порушує нічиїх прав, законних інтересів, відповідає вимогам закону, тому позовні вимоги щодо відібрання дитини підлягають задоволенню. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Згідно ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує особу відповідача, його матеріальне становище, незадовільний стан його здоров'я, те, що інших дітей на утриманні він не має, то суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у заявленому розмірі у твердій грошовій сумі по 250 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 гривень 20 копійок відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved