Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні представник позивача Перелигіна О.А. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що гуртожиток по [ADDRESS] знаходиться на балансі комунального підприємства „Господар Дарницького району м. Києва", який був переданий від збанкрутілого Дарницького м'ясокомбінату. На підставі яких документів відповідачка з сім'єю була заселена в кімнату [NUMBER] сказати не може, так як документи відсутні. В даний час в цій кімнати проживає тільки відповідачка, яка систематично зловживає спиртними напоями, веде антигромадський спосіб життя, вхідні двері кімнати відсутні, які вибили її друзі без постійного місця проживання, вхід до кімнати, з якої тхне постійно вонючим смородом і знаходиться в антисанітарному стані, закритим шматком тканини, там постійно збираються невідомі люди, які зловживають спиртним, порушують спокій мешканців гуртожитку, які не можуть вільно випустити дітей до загального коридору. Вказані особи смітять, опорожняють свої природні потреби в будь-яким місцях, на зауваження ні вони, ні відповідачка не реагують, висловлюються виключно нецензурними словами. Відповідачка з мешканцями постійно вчиняє сварки, лайки, ображає сусідів, а будь-які заходи впливу позитивних результатів не надали. Тому вважає, що [PERSON] підлягає виселенню з гуртожитку без надання їй іншого жилого приміщення. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, пояснивши, що вона дійсно зловживала алкоголем і вела антигромадській спосіб життя, однак зараз вона інша і будь-які норми не порушує. В кімнаті були вибиті двері, тому що вона втратила ключ, а на облаштування нових дверей у неї немає коштів. Вона не заперечувала щодо її виселення, однак просила не виселяти її сина, який зараз навчається у 11 класі школи, яка розташована у Львівській області, і влітку приїде вступати до ВИШу, тому йому буде треба житло. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. У відповідності до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Як передбачено п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.1985 року №2 зі змінами, внесеними постановами від 10.03.1989 року №2, від 25.12.1992 року №13 та від 25.05.1998 року №15, вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з'ясовувати, чи є гуртожитком приміщення, яке займає відповідач. Для цього, зокрема, необхідно витребувати дані про те, чи перебуває будинок, в якому розміщено таке приміщення, у віданні позивача; чи побудований він як гуртожиток або спеціально для нього переобладнаний; чи є дозвіл санепідемстанції на його заселення як гуртожитку; чи зареєстрований він як гуртожиток у виконкомі районної, міської, районної в місті ради; чи видався відповідно до Положення про гуртожиток ордер на зайняття жилої площі у гуртожитку; чи укомплектований будинок (жиле приміщення) меблями, спеціальним устаткуванням, інвентарем, культурно-побутовими предметами, необхідними для проживання, занять і відпочинку громадян, чи є штати для обслуговування гуртожитку, як оплачується проживання, тощо. Як встановлено в судовому засіданні розпорядженням Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 25.01.2012 року №35 „Про закріплення майна, переданого до сфери управління Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації" та додатком №1 до нього гуртожиток по [ADDRESS] був переданий на баланс комунального підприємства „Господар Дарницького району м. Києва" (а.с.4-7). Даний будинок має інвентарний номер гуртожитку - 19929 та загальну площу 5864,7 м2 (а.с.39). Згідно ст.129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надану жилу площу. При передачі документів будь-якого документу, який є підставою для заселення відповідачки в кімнату [ADDRESS], як пояснила представник позивача не збереглось. Як пояснила [PERSON], перебуваючи в трудових відносинах з Дарницьким м'ясокомбінатом, вона проживала у їх відомчому гуртожитку по [ADDRESS] до 2002 року. Потім в зв'язку з капітальним ремонтом будівлі їх без будь-яких документів переселили до даного гуртожитку по вул. Російській в м. Києві, а комендант на той час даного гуртожитку повідомила, що вона з сім'єю буде проживати в кімнаті [NUMBER]. Таким чином, суд приходить до висновку, що відомостей про спеціальний ордер на право зайняття жилого приміщення у гуртожитку, який є єдиною підставою для вселення, відповідачка не отримувала. За змістом довідки Ф-3 №943 від 4.09.2013 року відповідачка [PERSON] зареєстрована в кімнаті [ADDRESS] з 1995 року, а члени її сім'ї: чоловік та двоє синів - 2002 року (а.с.8). Вказаний документ зазначає, що борг по сплаті житлово-комунальних послуг по даній кімнаті станом на 1.08.2013 року становить 14924 грн. 65 коп., що не заперечувала у судовому засіданні відповідачка. Як наголошує ч.1, ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як встановлено судом, відповідачка [PERSON], тривалий час проживаючи в кімнаті гуртожитку, систематично зловживає спиртними напоями, веде антигромадський спосіб життя, вхідні двері кімнати відсутні, які вибили її друзі без постійного місця проживання, з кімнати тхне постійно вонючим смородом і знаходиться в антисанітарному стані, там постійно збираються невідомі люди, які зловживають спиртним, порушують спокій мешканців гуртожитку, при цьому останні не можуть вільно випустити дітей до загального коридору для користування місцями загального користування, вказані особи смітять, опорожняють свої природні потреби в будь-яким місцях, на зауваження ні вони, ні відповідачка не реагують, висловлюються виключно нецензурними словами, відповідачка з мешканцями постійно вчиняє сварки, лайки, ображає сусідів. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що в даній кімнаті жодного дня немає спокою: постійні п'янки, сварки бійки, недавно була пожежа, рік потому міліція виявила труп людини, на неодноразові виклики міліції останні попереджали відповідачку про недопустимість вчинення таких дій, однак позитивних результатів немає, на даний час міліція відмовляється приїздити на виклики мешканців, по кімнаті існує борг близько 17000 грн., керівництво ЖЕКу неодноразово зверталось до Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві та Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації щодо здійснення заходів впливу відносно [PERSON], однак позитивних результатів також не було отримано. Вказані обставини містяться у актах ЖЕК-223 від 19.08.2013 року та від 24.09.2013 року (а.с.12; 14) та фотографії внутрішнього вигляду кімнати від 19.08.2013 року (а.с.36), який підтвердила сама відповідачка. У відповідності до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.1985 року №2 зі змінами, внесеними постановами від 10.03.1989 року №2, від 25.12.1992 року №13 та від 25.05.1998 року №15 при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). З приводу поведінки та способу проживання у гуртожитку відповідачки мешканці гуртожитку неодноразово звертались до керівництва ЖЕК-223 (а.с.9) та інших державних органів (а.с.10). Працівники міліції що разу проводили з нею профілактичні бесіди щодо недопустимості порушення нею громадського порядку та антиморальної поведінки по відношенню до мешканців будинку (а.с.11). Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що поскільки відповідачка [PERSON], проживаючи в кімнаті [NUMBER], систематично руйнує та псує вказане жиле приміщення, систематично порушує правила соціалістичного співжиття та робить неможливим для інших проживання з нею в одному гуртожитку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, тому в межах заявлених позовних вимог суд вважає, що відповідачка [PERSON] не має права на користування зазначеною кімнатою [NUMBER] у гуртожитку і підлягає виселенню з нього без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст.79; 88 ЦПК України при задоволенню позову з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача 229 грн. 40 коп. судового збору, які були сплачені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved