Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що 18.12.2013 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу про строковий банківський вклад «Найкращий on-line» № 10001005043981. Згідно умов вказаного договору, вона розмістила на вкладному рахунку банку 800000 грн. за процентною ставкою за вкладом в розмірі 20% річних строком по 23.12.2014 року. Для виплати вкладу відповідачем було відкрито поточний рахунок та відповідач перевів на нього належні їй грошові кошти. 12.01.2015 року [PERSON] за її дорученням здійснив переказ коштів в розмірі 500000 грн. на інші рахунки. Відповідно до довідки «про наявність рахунку в АТ «Дельта Банк» станом на 20.05.2015 року залишок коштів становить 311813 грн. 06 коп. Вона неодноразово зверталась до відділень банку з вимогою про видачу належних їй грошових коштів. Однак на даний момент гроші їй не повернуто. Таким чином відповідач не виконує свої обов'язки та порушує її права, у зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу одна сторона, що прийняла від другої сторони грошову суму, що надійшла зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад застосовуються положення про договір банківського рахунку, якщо інше не встановлено ЦК України або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно вій його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені законом. Згідно ст..ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Частиною 1 ст. 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Згідно п.3.3. глави «Порядок повернення банками грошових коштів і банківських металів та сплата процентів за договорами банківського вкладу (депозиту)» Постанови НБУ № 516 від 03.12.2003 р. «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» судам роз'яснено, що ЗУ «Про захист прав споживачів поширюється на зазначені в ньому відносини, які виникли після введення його в дію. До правовідносин, які виникли до введення Закону в дію, він застосовується лише щодо тих прав і обов'язків, які виникли вже після введення його в дію. Оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі - продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин, між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії,схову, страхування, із договорів про надання фінансово кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян ( у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операції, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Просить суд стягнути з відповідача на її користь її банківський вклад в розмірі 311813 грн.06 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] зменшили позовні вимоги до 11183,06 грн. в зв'язку з виплатою позивачу банком 200 000 грв. , просять їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. Позивач [PERSON] суду добавила , що їй необхідні кошти на придбання ліків , сплату комунальних послуг, через подорожання яких ,їй власних коштів не вистачає. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим до суду не з"явився , надавши заперечення проти позову з посиланням на запровадження процедури ліквідації банку та введення тимчасової адміністрації ( а.с.20-52) , заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. 28.01.2016 р. суд на місці ухвалив: провести заочний розгляд справи. Суд,заслухавши позивача та його представника, дослідивши в судовому засіданні надані відповідачем заперечення проти позову та надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню в зв'язку з наступним. 18.12.2003 р. між сторонами було укладено договір банківського вкладу про строковий банківський вклад «Найкращий on-line» № 10001005043981( а.с. 5). Довідкою Тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» підтверджується наявність коштів на рахунку позивача ( а.с.7). Проте Правлінням Національного банку України №150 від 02.03.2015 р. прийнято постанову «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк » до категорії неплатоспроможних » ( а.с. 23-26). Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02.03.2015 року у ПАТ «Дельта Банк» з 03.03.2015 р. діє тимчасова адміністрація (а.с. 27-28). Спеціальним законом , що регулює виведення неплатоспроможних банків з ринку , є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб ». Згідно зі п.1 ч.5 ст.36 цього Закону встановлено , що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Таким чином, у зв'язку із прийняттям рішення про введення в ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації вимоги позивача , який є вкладником банку , про стягнення суми банківського вкладу , задоволенню не підлягають, оскільки правовідносини в даному випадку регулюються ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб », який є спеціальним та яким врегульовано порядок задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, позивач, як вкладник (кредитор) може вимагати задоволення своїх майнових вимог в межах процедури ліквідації банку. При цьому як зазначив відповідач в своїх запереченнях та підтвердив позивач в судовому засіданні,- кошти в розмірі 200 000 грв. були йому виплачені . Таким чином вимоги позивача визнані та задоволені у відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно ст.28 цього Закону - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам , їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти. Черговість та порядок задоволення вимог до банку , оплата витрат та здійснення платежів закріплено ст..52 цього Закону. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed