Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Міський комерційний банк» про захист прав споживачів, стягнення суми вкладу та процентів, а саме суми депозитного внеску за договором акційного строкового банківського вкладу №2620/11/186768 та відсотків за депозитним вкладом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.07.2014 р. між ним та відділенням № 10 ПАТ «Міський комерційний банк» був укладений договір банківського вкладу на вимогу №2620/11/186768. За укладеним Договором відповідач прийняв на депозитний вклад на умовах Договору грошові кошти в сумі 15000,00 доларів США.. Відповідно до п.1.9 Договору банківського вкладу передбачено, що Договір укладався на умовах видачі вкладу на першу вимогу вкладника. 30.09.2014 р. [PERSON] звернувся до банку із заявою про повернення депозиту, разом з відсотками, проте станом на 14.10.2014р. кошти так і не були йому повернуті. Оскільки на вимогу до керівництва Банку відповідач не реагує, позивач просить суд з врахуванням положеньст.625 ЦК України стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» суму депозитного вкладу в розмірі 194293,23 грн, суму нарахованих відсотків в розмірі 4525,48 , відсотки в розмірі 3,37грн.,а також витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявивсчя, хоча був в установленому законом порядку повідомленнимй про день та час розгляду справи, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, тому суд приходить до висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти вирішення справи таким чином. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.07.2014 р. між позивачем та відділенням № 10 ПАТ «Міський комерційний банк» був укладений договір банківського вкладу на вимогу №2620/11/186768. За укладеним Договором відповідач прийняв на депозитний вклад на умовах Договору грошові кошти в сумі 15000,00 доларів США. Відповідно до п.1.9 Договору банківського вкладу передбачено, що Договір укладався на умовах видачі вкладу на першу вимогу вкладника. 30.09.2014 р. [PERSON] звернувся до банку із заявою про повернення депозиту, разом з відсотками, проте станом на 14.10.2014р. кошти так і не були йому повернуті. Умовами Договору банківського вкладу на вимогу передбачено, що Банк зобов»язується на вимогу вкладника повернути вклад та виплатити процентина нього на умовах та у строки, встановлені Договором. П 5.1.3 Договору банківського вкладу на вимогу визначає зобов»язання вкладника письмово повідомити Банк про свій намір отримати вклад за першою вимогою за три банківські дні до пропонованої дати отримання вкладу. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.1060 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. З матеріалів справи та пояснення представника позивача вбачається, що відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо повернення суми вкладу та нарахованих відсотків і після подачі позову до суду. В силу ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи викладене, беручи до уваги надані суду докази, суд вважає, що позов в частині стягнення з відповідача суми банківського вкладу та нарахованих відсотків відповідно до умов Договору є обґрунтованим, доведеними в зв'язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Даний розрахунок не оскаржувався представником відповідача, суду не надано доказів на його спростування, на думку суду, він проведений відповідно до вимог чинного законодавства, на підставі офіційно опублікованих статистичних даних, а тому може бути взятий судом до уваги. Зважаючи на викладені обставини, беручи до уваги те, що відповідач у встановлені в Договорі строки не виконав свої зобов'язання щодо виплати по закінченню дії Договору суми банківського вкладу та нарахованих відсотків, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості та відсотків, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону. В той же час, суд не може задовольнити вимоги позивача щодо стягнення грошових коштів за витрати, пов'язані з правовою допомогою адвоката, оскільки позивач в судовому засіданні не надав належних та допустимих доказів про оплату вартості юридичних послуг в такому розмірі. Крім того, позивач в судовому засіданні представляв свої інтереси самостійно, без участі представника. Виходячи з вказаного, позов підлягає задоволенню в частині стягнення суми вкладу та відсотків, в частині стягнення коштів за надання правової допомоги - відмовити. На підставі ст..88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у справі в дохід держави.

Outcome: partial