Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

ПАТ КБ «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 11.12.2006 року між банком та [PERSON] яка в подальшому змінила прізвище на [PERSON] було укладено договір №893/12-2006, згідно якого банк надав останньому у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 30 000,00 доларів США, а позичальник взяв на себе зобов'язання з повернення отриманого кредиту, сплати відсотків за його використання у розмірі 10% річних строком до 10.12.2036 року. Згідно умов Кредитного договору позичальник зобов'язувався повертати кредит та сплачувати передбачені договором платежі шляхом щомісячного внесення на рахунок банку мінімально необхідного платежу в сумі 367,00 доларів США з урахуванням щомісячної комісії 0,35% від фактичного залишку кредиту. Отримання кредитних коштів в сумі 30 000 доларів США, підтверджується заявою на видачу готівки № NL-1 від 13.12.2006 року. 08.11.2013 року між банком та [PERSON] було укладено додатковий договір про внесення змін та доповнення до кредитного договору №893/12-2006 від 11.12.2006 року згідно якого позичальник взяв на себе зобов'язання з повернення отриманого кредиту у сумі 30 000,00 доларів США та відсотків за його використання у розмірі 14,2% річних , строком до 10.12.2036 року При настанні чергових та кінцевих строків погашення кредиту, відсотків за користування кредитом позичальник свої зобов'язання перед банком не виконує. Представник позивача в судове засідання не з»явився, але подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив такі задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві, та розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] який належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання не з"явився. Суд вважає можливим на підставі ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Обстеживши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй заяві. Судом встановлено, що 11.12.2006 року між банком та [PERSON] яка в подальшому змінила прізвище на [PERSON] було укладено договір №893/12-2006, згідно якого банк надав останньому у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 30 000,00 доларів США, а позичальник взяв на себе зобов'язання з повернення отриманого кредиту, сплати відсотків за його використання у розмірі 10% річних строком до 10.12.2036 року. Згідно умов Кредитного договору позичальник зобов'язувався повертати кредит та сплачувати передбачені договором платежі шляхом щомісячного внесення на рахунок банку мінімально необхідного платежу в сумі 367,00 доларів США з урахуванням щомісячної комісії 0,35% від фактичного залишку кредиту. Отримання кредитних коштів в сумі 30 000 доларів США, підтверджується заявою на видачу готівки № NL-1 від 13.12.2006 року. 08.11.2013 року між банком та [PERSON] було укладено додатковий договір про внесення змін та доповнення до кредитного договору №893/12-2006 від 11.12.2006 року згідно якого позичальник взяв на себе зобов'язання з повернення отриманого кредиту у сумі 30 000,00 доларів США та відсотків за його використання у розмірі 14,2% річних , строком до 10.12.2036 року Суд констатує, що правовідносини, які відповідають встановленим фактам, врегульовані нормами ЦК України та умовами Кредитного договору №893/12-2006 від 11.12.2006 року, укладеного між сторонами. Так, у відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В свою чергу ч.2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, яка регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Судом встановлено із поданих і не спростованих під час судового розгляду доказів, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконав зобов'язання, взяті на себе за умовами кредитного договору, в зв'язку з чим станом на 14.07.2014 року заборгованість за договором склала 48 713,26 доларів США (в грн. екв. 569 759,98 грн.), з них по: кредиту 29 345,10 доларів США; відсотках 14 488,92 дол. США; пеня за порушення строку сплати платежу 57 068,54 грн. ( в дол. екв. 4 879,24 дол. США). Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved