Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «КБ «Південкомбанк» в якому, з урахуванням уточнень, просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є клієнтом відповідача, з яким знаходиться у договірних взаємовідносинах, предметом яких є розміщення грошових коштів на депозитних вкладах. На момент звернення з позовом депозитні вклади повернені їй не були. За період відвідування відділень банку з лютого по травень, з ціллю отримання вкладів, позивач не тільки втратила багато часу та сил, а й здоров'я. Гроші вона планувала витратити на власні потреби, тому відповідач своїми діями позбавив її можливості зробити це, а тому в неї погіршився стан здоров'я, а саме: почастішали випадки підвищення артеріального тиску, погіршилось самопочуття. З членами сім'ї втрачені нормальні взаємовідносини. Вважає, що їй спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 50000,00 грн. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підтримала в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечував, просив в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та усі наявні у справі докази, приходить до наступного. Судовим розглядом справи встановлено, що між ПАТ «КБ «Південкомбанк» та [PERSON] було укладено договори банківських вкладів: №1367Д-68Ф від 25.10.2013 року на суму 1500,00 Євро, №1704Д-68Ф від 17.02.2014 року на суму 7000,00 грн.; №1593Д-68Ф від 14.01.2014 року на суму 145 Євро, №1366Д-68Ф від 25.10.2013 року 4000,00 Євро (а.с.3-6). Згідно заяви позивача від 25.02.2014 року, вона зверталась до банку з вимогою про повернення вкладів та заяви від 27.02.2014 року про розірвання вищевказаних договорів (а.с.7-8). Згідно виписок по особовим рахункам, станом на 20.10.2014 року позивач отримала грошові кошти за договорами банківського вкладу (а.с.67-74) та позивач не заперечувала стосовно цього у своєму уточненому позові. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз'яснень, даних в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому застосуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такою шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Відповідно ст. 23 ЦК України та роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від" 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Із матеріалів справи вбачається, що належних та допустимих доказів спричинення позивачу моральної шкоди, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, позивач не надала. Тому підстави для стягнення моральної шкоди відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed