Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатною його сестру [PERSON] , 1983 року народження, посилаючись на те, що остання являється інвалідом першої групи дитинства та знаходиться на «Д» обліку у психіатра з діагнозом глибока розумова відсталість, внаслідок чого його сестра не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Визнання її недієздатною необхідно для призначення опікунства над нею. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] доводи заяви підтримала. Представник зацікавленої особи Корпан Ю.С. в судове засідання не з"явилася, проте подала заяву про слухання справи у її відсутності та не заперечення проти задоволення заяви (а.с.61). Суд, вислухавши пояснення заявника, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] є сестрою [PERSON] , [INFO] (а.с.9,10). [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] , разом із братом [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї за №12195 від 08.04.2019 року (а.с.7). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ААА10 № 886855 (а.с. 17) [PERSON] , [INFO] є інвалідом 1 групи з дитинства. Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постороннього догляду за інвалідом 1 групи внаслідок психічного розладу № 297 від 14.03.2019 року [PERSON] потребує постійного стороннього догляду. (а.с. 15). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 190/2019, [PERSON] , страждає стійким психічним розладом - глибокою розумовою відсталістю, що згідно МКХ-10 F73 зазначене захворювання позбавляє під експертну здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.50-52). За таких обставин, суд вважає встановленим, що [PERSON] , [INFO] , страждає психічним розладом - глибокою розумовою відсталістю та не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, та є всі правові підстави для визнання її недієздатною. При ухваленні рішення про визнання [PERSON] недієздатною слід вирішити питання про встановлення над нею опіки та призначення їй опікуна. За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Відповідно ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною 4 статті 63 ЦК України передбачено, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Калуської міської ради № 125 від 21.05.2019 року вбачається, що рада визнала за доцільне призначити опікуном над [PERSON] , [INFO] , її брата [PERSON] , [INFO] (а.с.11-12). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заяву [PERSON] слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved