Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнення та стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] в розмірі 700 гривень щомісячно, які підлягають індексації відповідно до законодавства України, до досягнення ним повноліття на користь комунального закладу охорони здоров'я «Обласний будинок дитини № 3», розрахунковий рахунок № [NUMBER], код 30288968, МФО 851011 ГУДКСУ в Харківській області КЗОЗ «Обласний будинок дитини № 3». В обґрунтування позову позивач зазначав, що малолітній [PERSON], [INFO], перебуває на обліку Служби у справах дітей по Основ'янському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (далі за текстом - ССД по Основ'янському району), як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Відповідач [PERSON], [INFO], ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, не піклується про стан його здоров'я, не цікавиться долею свого сина. В судове засідання представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, у разі повторної неявки відповідача проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. У відповідності до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлені належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], має малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 218 від 15.04.2015 року). За клопотанням ССД по Основ'янському району та відповідно рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 22.08.2016 № 563 малолітнього [PERSON], [INFO], було влаштовано до комунального закладу охорони здоров'я «Обласний будинок дитини № 3» за адресою: м. Харків, вул. Амосова, буд. 44. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому дитина перебуває,орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.2, п.4 ч.1, ст. 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, якщо є хронічним алкоголіком або наркоманом. Згідно інформації КЗОЗ «Обласний будинок дитини № 3» від 04.05.2017 року за час знаходження дитини у закладі мати, [PERSON], свого сина не відвідувала, станом здоров'я не цікавилася, моральної підтримки не надавала, не виявляла бажання забрати дитину додому. Інші родичі також не цікавилися долею [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Чернігівської виправної колонії № 44, [PERSON], [INFO], відбувала покарання у Чернігівській виправній колонії № 44 за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 25.06.2016, звільнилася згідно ст. 72. ч. 5 КК України 18.01.2016 року. При собі мала дитину [PERSON], [INFO], який знаходився в будинку дитини при установі з 20.08.2015 по 18.01.2016. Відповідно до інформації міського відділу з питань пробації гр. [PERSON] засуджена 13.01.2017 Ленінським районним судом м. Харкова за ст.186 ч. 2 КК України та призначене покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки, на теперішній час перебуває у розшуку. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO], додатково було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною у повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд, з'ясувавши, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківським обов'язками, ухиляється від їх виконання, від виховання, піклування відносно своєї малолітньої дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. На виконання вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан відповідачки, стан здоров'я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», з 1 січня 2018 року установлено прожитковий мінімум з розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років - 1860 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При таких обставинах, враховуючи вимоги позивача, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання неповнолітнього дитини - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 700,00 грн., але не менше мінімального розміру, встановленого ч. 2 ст. 182 СК України 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Одночасно, сторонам роз'яснюється, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, що відповідає положенням ст. 192 СК України. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною шостою вищевказаної статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved