Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом і просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований вс. Мирне вул.Центральна,163 Підгаєцького району Тернопільської області , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 03.08.2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті матері він, як спадкоємець за законом першої черги, звернувся до державного нотаріуса Підгаєцької державної нотаріальної контори для оформлення права на спадщину, але йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності [PERSON] на зазначене спадкове майно, у зв'язку з чим він звернувся з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги викладені у позові підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.В процесі судового розгляду справи позивач уточнив свої вимоги та прохав визнати за ним право власності на спадкове майна заповіту [PERSON] Представник відповідача позов визнав в повному обсязі, про що надав до суду письмову заяву, просили справу слухати у їх відсутність. Суд, заслухавши позивача та дослідив письмові докази в справі в їхній сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями в яком проживали позивач та його мати [PERSON], за адресою с.Мирне вул.Центральна,163 Підгаєцького району , мав статус колгоспний двір та на час припинення існування колгоспного двору , в даному будинковолодінні проживала двоє осіб, членів колгоспного двору. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 25 серпня 1989 року житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: с. Мирне по вул.. Леніна,( яку переіменовано на Центральна) 163 , належить колгоспному двору, що складається з двох членів, головою якого є [PERSON],видане на підставі рішення виконкому Бережанської районної Ради народних депутатів № 177 від 18 липня 1989 року та реєстровий напис зареєстровано Тернопільському БТІ по праву особистої власності за колгоспним двором, головою якого [PERSON] За правилами ст.ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР у редакції, чинній до 16 грудня 1993 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної вланості. 15 квітня 1991 року введено в дію Закон України „Про власність, яким передбачено право спільної сумісної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном. У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року № 20 „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності(зі змінами та доповненнями) розяснено, що положення ст. 17, 18 Закону України „Про власність щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону. До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до чинного на той час законодавства будівлі у сільській місцевості не підлягали державній реєстрації, оскільки дія Інструкції „Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР" від 31.01.1966 року не поширювалась на сільську місцевість. З матеріалів справи також вбачається, що 03 серпня 2015 року [PERSON]\~померла\~\~(свідоцтво про смерть\~\~серії 1-ИД № 190562 від 03.08.2015 року)\~\~ Спадщина відкрилася на належних їй 1/2 ідеальної частки, житлового будинку з надвірними будівлями за вищезазначеною адресою, спадкоємцем якої за законом є: її син [PERSON], як спадкоємець першої черги. Інших спадкоємців\~\~ не встановлено На день смерті [PERSON] разом з нею у спадковому будинку, що розташований вс.Мирне вул.Центральна,163 Підгаєцького району, проживав її син - позивач [PERSON] Дана обставина підтверджується копією паспорту позивача (а.с. 5). Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори з заявою про відмову у прийнятті спадщини не звертався, отже, відповідно до\~ст. 1268 ч.3 ЦК України, спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину. Згідно\~ст.1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У спосіб, передбачений ч.3 ст.1268 ЦК України, позивач [PERSON] звернувся до Підгаєцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва\~\~про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, зокрема на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами, яке належало [PERSON] Відповідно до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 9.06.98 № 121 обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введено лише з 29.06.98 року - дня набрання чинності Інструкції. Таким чином, права, набуті у власність до 29.06.98 року з дотриманням установленого порядку набуття, однак без держреєстрації, є такими, що набуті в установленому законом порядку. Як роз'яснив ВССУ в обов'язкових для всіх судів України правових позиціях, викладених в п.1 Інформаційного листа № 10-1387/0/4-12д від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» «…право власності на збудоване до набрання чинності\~законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(01.07.2004) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає в зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення». Відповідно до діючого на період з 1952 по 1998 роки законодавства щодо оформлення права власності на збудовані в сільській місцевості житлові будинки прийнятий в експлуатацію будинок вносився до погосподарської книги відповідної сільської ради. Згідно довідки Мирненської сільської ради №132 від 21.03.2016 року ? частини будинку по адресу вул.. Центральна,163 с. Мирне рахується за власником [PERSON], відповідно до по господарської книги.житловий будинок 1958 року побудови. Право власності, згідно\~ст.328 ЦК України,набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до змісту ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є чинним свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок з надвірними будівлями на імя [PERSON], та 12 частина вказаного житлового будинку з надвірними будівлями є особистою приватною власністю [PERSON]., тобто до складу спадщини після смерті спадкодавиці увійшла частина зазначеного нерухомого майна, а тому заявлені позовні вимоги є підставними. Суд приймає до уваги ту обставину, що позивач, неподав заяву про відмову від прийняття спадщини, а після смерті спадкодавця продовжив проживати в будинку та користуватись спадковим майно. Наведене ніким не оспорюється, підтверджується вищевикладеними зібраними по справі доказами, аналізуючи дані докази суд вважає їх достовірними, а позовні вимоги доведені в повному обсязі, тому за позивачем необхідно визнати право власності на ? частини спадкового майна, що належало спадкодавиці при житті щодо житлового будинку з надвірними будівлями, та залишилось після смерті [PERSON]по заповіту померлої..

Outcome: partial