Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 23.02.2019 року між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/503651. У відповідності до умов вказаного полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «BMB X5» р.н. [NUMBER] сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 08.04.2019 року відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «BMB X5» р.н. [NUMBER] по вул.Ставищанській в м.Біла Церква Київської області, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який рухався по правому узбіччю, в попутному напрямку. Внаслідок ДТП, пішохід отримав тілесні ушкодження, що стали причиною смерті останнього. Відповідно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.08.2019 року, вказано, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем вимог ПДР України. На підставі вказаного страхового акта та заяви представника загиблого [PERSON] , відповідно до норм ст. 27 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивачем було виплачено потерпілому страхове відшкодування в розмірі 56011,00 грн., з яких 5935,00 коп.- витрати на поховання та 50076 грн. - відшкодування моральної шкоди. Оскільки відповідач, при ДТП самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, - позивач, посилаючись на п.38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», норми ст.ст. 1166,1187,1191 ЦК України, просив в судовому порядку стягнути з відповідача на користь позивача виплачені кошти в сумі 56011 грн. 00 коп. та вирішити питання відшкодування судових витрат по справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов. Представник відповідача, згідно довіреності в справі, в судовому засіданні позов не визнав. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що 08.04.2019 року близько 22 год.20 хв. відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «BMB X5» р.н. [NUMBER] по вул.Ставищанській в м.Біла Церква Київської області, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який рухався по правому узбіччю, в попутному напрямку. Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, що стали причиною його смерті. Відповідно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.08.2019 року по кримінальній справі №357/6099/19, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем вимог Правил дорожнього руху України. Вирок набрав законної сили. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Встановлено, що 23.02.2019 року між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів №АО/503651. (а.с.9,10). У відповідності до Полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «BMB X5» р.н. [NUMBER] сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну страхувальником третім особам. Встановлено, що представник батька загиблого [PERSON] - ТОВ`ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ ПОЛІС» звернувся до ПАТ «Українська страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АО/503651. Встановлено, що 25.10.2019 року на підставі Страхового акту №ОЦ/215/000/19/0022 позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 56011 грн.00 коп., з яких 5935,00 коп.- витрати на поховання та 50076 грн. - відшкодування моральної шкоди, що підтверджується платіжним дорученням № 7592 від 25.10.2019 р. (а.с.25 на звороті). Встановлено, що відповідач [PERSON] засуджений та з 27.01.2020 року перебуває на обліку ДУ «Первомайська виправна колонія №117». При вирішенні вказаного спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.27.3 та ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках передбачених підпунктами «г» і «ґ» пунктом 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством в день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Також відповідно до п.27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до «в» підпункту п.38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження щодо алкогольного, наркотичного іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або пизначені медичним працівником). Як було встановлено в рамках розгляду кримінального провадження, відповідач [PERSON] , здійснивши наїзд на пішохода [PERSON] , самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Сторона відповідача не заперечила факту залишення водієм [PERSON] місця пригоди під час ДТП від 08.04.2019р. Заперечуючи позов, представник відповідача послався на заяву потерпілого в кримінальному провадженні [PERSON] про відсутність претензій до [PERSON] , а тому сторона відповідача вважає, що позивач неналежно дослідив підстави та необхідність здійснення страхового відшкодування, оскільки [PERSON] самостійно відшкодував всі суми потерпілому, що позбавляло потерпілу сторону права на звернення до страхової компанії про відшкодування понесених матеріальних збитків. В підтвердження наведеного представник відповідача надав копію розписки [PERSON] складеної на ім`я судді Білоцерківського міськрайонного суду про розгляд справи по обвинуваченню [PERSON] без потерпілого, вказав, що не має претензій матеріального чи морального характеру до [PERSON] . Однак, дана заява не містить конкретизації розміру шкоди, не вказано які суми і в який спосіб було відшкодовано. Суду не надано доказів, що [PERSON] , чи будь хто інший повідомив страхову компанію про добровільне та самостійне відшкодування шкоди потерпілій стороні. Страховик не був учасником кримінального провадження та не міг знати про надані розписки в рамках кримінального провадження. Крім того, ТОВ Центр автовиплат «Поліс» звернувся до ПрАТ «УПСК» з проханням виплатити страхове відшкодування 10.05.2019 року, тобто до складання потерпілим [PERSON] заяви про відсутність претензій від 25.06.2019р. Позивач здійснив страхові виплати після набрання вироком суду по справі № 357/6099/19 - законної сили. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, аналізуючи вищенаведені правові норми, обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по справі які складаються із: судового збору в сумі 2102, 00 грн., що підтвержується платіжним дорученням №33 від 29.01.2020 року. На підставі ст.ст. 1187, 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved