Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з дійсним позовом та в його обґрунтування вказав, що він знаходився у трудових відносинах з відповідачем з 12.08.2008 р. згідно наказу № 126/к, перебуваючи на посаді робочого п`ятого розряду. На підставі рішення Краснолуцької міської ради від 12.01.2009 р. № 8 Краснолуцький комбінат з озеленення і благоустрою УЖКГ виконкому Краснолуцької міської ради було переіменовано у Комунальне підприємство „Комбінат з озелення та благоустрою Краснолуцької міської Ради". Відповідно наказу № 159/к від 01.11.2013 р. позивача з підприємства звільнено на підставі ст. 40 п. 1 КЗпП України у зв`язку із ліквідацією підприємства. При звільненні позивачу була видана трудова книжка, але не були проведені розрахункі, не сплачена заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку та вихідна допомога. Позивач неодноразово звертався з проханням до відповідача сплатити належні йому кошти, але йому було відмовлено. На даний час заборгованість залишається не погашеною, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 6977,00 гривень, середньомісячний заробіток за затримку розрахунку при звільненні у на день постановлення рішення суду та суму вихідної допомоги у розмірі 2365,00 гривень. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності, надав свою згоду на рішення при заочному розгляді. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причини неявки, заперечень проти позову суду не надав. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем згідно наказу № 126/к від 12.08.2008 р. робочим п`ятого розряду, що підтверджується копією трудової книжки позивача з відповідними записами в неї, звільнився згідно наказу № 159/к від 01.11.2013 р. на підставі ст.40 п.1 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією підприємства. Відповідно до довідки, наданої відповідачем від 27.02.2014 р. № 34, сума заборгованості з виплати заробітної плати перед позивачем складає 6977,26 гривень. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Середньоденний заробіток позивача становить 110,02 гривень. Строк затримки розрахунку за період з 02.11.2013 р. по 15.05.2014 р. складає 129 робочих дня. Середній заробіток за час затримки розрахунку за вищезазначений період складе 14192,58 гривень (129 робочих дня х 110,02 гривень середньоденний заробіток). На підставі ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Позивач просить стягнути на його користь вихідну допомогу, але не надав ніяких доказів на підтвердження її невиплати відповідачем, тому суд відповідно до вимог ст. ст. 212, 213 ЦПК України ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач у порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України ухилився від доведення обставин, на які посилався. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме необхідним стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до наведеного розрахунку, у задоволені вимог про стягнення вихідної допомоги необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial