Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київскої області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. В позовній заяві позивач вказує, що 18 червня 2016 року об 13.40 хв. відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 2103» державний номерний знак [NUMBER] , на а/д Київ-Ковель 28км+900м, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, та не пропустив мопед Уаmаhа І0g ідентифікаційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , внаслідок чого сталося зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та було завдано ушкодження здоров`ю [PERSON] , який був госпіталізований швидкою медичною допомогою з місця ДТП. Такими діями [PERSON] порушив вимоги п.10.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне порушення передбачене ст. 124 КУАП. 08 серпня 2016 року викладені факти та обставини Ірпінським міським судом Київської області були встановлені та підтверджені у судовому засіданні, а саме судом було встановлено, що відповідач своїми діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та іншого майна), за що [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді сплати штрафу у розмірі 340 (триста сорок гривень) на користь держави. З місця скоєння дорожньо-транспортної пригоди іншого учасника - позивача [PERSON] забрала швидка медична допомога, оскільки стан його здоров`я потребував невідкладного медичного втручання. В Ірпінській центральній міський лікарні(далі ІЦМЛ) позивачу було поставлено діагноз: струс головного мозку, забійна рана лівої завушної ділянки обличчя, множинні садини шиї, обличчя, тулуба, кінцівок, забій правого кульшового суглобу та залишено на стаціонарне лікування у травматологічному відділенні ІЦМЛ, де 18.06.16 йому було проведено операцію. На стаціонарному лікуванні [PERSON] знаходився з 18.06.16 по 23.06.16, потім, попри рекомендації лікарів, наполіг на виписці з лікарні, оскільки його вагітна дружина (останні місяці) потребувала невідкладної допомоги та догляду, а інших родичів у місті Ірпінь родина не мала. Під час перебування в лікарні та після цього, за рекомендацією лікарів (відповідно листів призначень від 18.06.16 та 22.06.16), [PERSON] , окрім ліків наданих ІМЦЛ, також придбав за власний кошт потрібні ліки, оскільки їх не надавали безкоштовно. Всього, згідно рекомендацій лікарів, позивачем було придбано ліків на загальну суму 3949,71 грн. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, належний [PERSON] мопед Yamaha Jog (ідентифікаційний номер [NUMBER] ), зазнав механічних пошкоджень, зазначених в схемі ДТП, на суму 12 009,93 грн. (дванадцять тисяч дев`ять гривень, дев`яносто три копійки), що підтверджується проведеним ФОП [PERSON] звітом №81/08/16 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 25.08.2016 року. За складання звіту про оцінку нанесеного матеріального збитку власнику пошкодженого транспортного засобу позивачем було сплачено 19.08.2016 року 1200,00 гривень. За евакуацію та знаходження мопеду на штраф майданчику одразу після ДТП з 18.06.16 по 24.06.16 року позивачем було оплачено 1020,00 (одна тисяча двадцять гривень 00 копійок) грн. Після ДТП відповідач [PERSON] жодним чином з позивачем не зв`язувався та не намагався зв`язатися, будь-якої медичної або матеріальної допомоги не надавав, станом здоров`я не цікавився. У передбачений законом термін (07 липня 2016), позивач - [PERSON] подав всі необхідні документи у ПАТ "СК "Скайд", з якої у відповідача був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 12 009,93 гри. (дванадцять тисяч дев`ять гривень, дев`яносто три копійки) в якості відшкодування матеріальних збитків завданих [PERSON] у ДТП, 3949,71грн. відшкодування за оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 25.08.2016 року, 6000,00 гривень (шість тисяч гривень, 00 копійок) коштів витрачених на правову допомогу та понесені ним судові витрати. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, подали заяви про слухання справи за їх відсутності, позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. В судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся належним чином про дату та час розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно постанови Ірпінського міського суду Київської області від 08.08.2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, за що [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді сплати штрафу у розмірі 340 (триста сорок гривень) на користь держави. Відповідно до звіту № 81/08/16 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу орієнтовної вартості ремонтно-відновлювальних робіт і запасних частин, складає 12009,93 грн. Згідно товарного чеку від 19.08.2016 року вбачається, що ФОП [PERSON] оплачено за складання звіту про оцінку нанесеного матеріального збитку власнику пошкодженого КТЗ мопеду Yamaha Jog 1200,00грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 16/67 від 24.06.2016 року вбачається, що [PERSON] оплатив за евакуацію мопеду Yamaha Jog (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) 300,00грн. Згідно квитанції до прибуткового косового ордеру № 16/68 від 24.06.2016 року вбачається, що [PERSON] оплатив за перебування мопеду Yamaha Jog (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на штраф майданчику 720,00грн. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відшкодування збитків повинне мати місце у разі наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України така майнова шкода відшкодовується в і обсязі особою, яка її завдала, а ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Нормами ст. 1187 ЦК України передбачено - джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортного засобу, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання. Зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок не переробної сили або умислу потерпілого. У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - розглядаючи позов про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 6 вищезазначеної Постанови особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Верховний Суд України в постанові від 20 січня 2016 року в справі №6-2808цс15 дійшов до висновку, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред?явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, позивач на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав. До того ж відповідачем не надано суду належних доказів щодо наявності у нього страхового полісу. В судовому засіданні було встановлено, що власнику транспортного засобу мопеда Уаmаhа Іоg ідентифікаційний номер [NUMBER] , завдано матеріального збитку, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Враховуючи, що вартість матеріального збитку згідно звіту № 81/08/16 складає 12009,93грн, тому стягненню з відповідача підлягають кошти у розмірі 12009,93 грн. в порядку відшкодування матеріальних збитків. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пункт 3 ч.2 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Пунктом 2 частини 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно виписки 5552/577 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] . 18.06.2016 року [PERSON] в результаті ДТП струс головного мозку, забійну рану лівої завушної ділянки обличчя, множинні садини шиї, обличчя, тулуба, кінцівок, забій правого кульшового суглобу, крім того його було залишено на стаціонарне лікування у травматологічному відділенні ІЦМЛ, де 18.06.16р. йому було проведено операцію. На стаціонарному лікуванні [PERSON] знаходився з 18.06.16р. по 23.06.16р. Під час перебування в лікарні та після цього, за рекомендацією лікарів відповідно листів призначень від 18.06.16 та 22.06.16 [PERSON] придбав ліків на загальну суму 3664,39грн., що вбачається з чеків що містяться в матеріалах справи. Щодо вимоги стягнення витрат на правничу допомогу. В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. В матеріалах справи міститься: копія договору-доручення про надання правової допомоги від 03.04.2017 року та ордеру серія ЖТ № 04061 на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Товянським В.С., однак в порушення вимог ст. 163 ЦПК України до позовної заяви не додано документів, які містять детальний опис робіт, вчинених адвокатом, документів про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, вимоги про стягнення з відповідача матеріальних збитків позивачу у вигляді механічних пошкоджень мопеду Yamaha Jog (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на суму 12 009,93 грн. та витрат понесених за евакуацію та знаходження мопеду на штраф майданчику в розмірі 1020,00грн. обгрунтовані та підлягають задоволенню. Також обґрунтованими є вимоги про відшкодування витрат понесених на лікування, однак лише в частині, а саме в сумі 3664,39грн., що знайшло підтвердження приєднаними до матеріалів справи письмовими доказами. Обгрунтованою є вимога щодо стягнення з відповідача коштів сплачених за складання звіту про оцінку нанесеного матеріального збитку власнику пошкодженого КТЗ мопеду Yamaha Jog в сумі 1200,00грн. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial