Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу та судових витрат у справі. Свої позовні вимоги позивач обгрунтує тим, що 07 листопада 2013 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу № К300А+28399143, відповідно до умов якого [PERSON] отримав від Банку у платне користування автомобіль марки Богдан, модель: 211040, рік випуску: 2013, тип ТЗ: седан\\лифтбек, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] та зобов'язався сплачувати щомісячні платежі, пов'язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 графіку лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до умов укладеного договору, Заява позичальника про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку складають разом Договір фінансового лізингу. Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі. Відповідно до п.2.8.4.8.2.1. Умов та правил надання банківських послуг, у разі настання події дефолту Лізингодавець надає Лізингоодржувачу письмове повідомлення про настання події дефолту та повернення предмету лізингу. У повідомленні про дефолт, окрім зазначеної інформації Лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобов'язань у повідомленні про Дефолт. Однак всупереч зазначеним умовам договору та вимогам Закону, відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за Договором фінансового лізингу, у зв'язку з чим станом на 30.06.2015 року має прострочену заборгованість за користування предметом лізингу в сумі 20 007,38 гривень. Представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи. Судова повістка, надіслана за адресою місця реєстрації [PERSON]., повернулась до суду за закінченням терміну зберігання. Оскільки на момент розгляду справи на адресу суду будь яких заяв про зміну місця проживання або реєстрації відповідача не надходило, на підставі ст.ст.74, 76 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим належним чином, в зв'язку з чим суд вважає за можливе, за згодою представника позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати іншій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами 07 листопада 2013 р. договору фінансового лізингу № К300А+28399143 Банк надав відповідачу [PERSON] у платне користування автомобіль марки Богдан, модель: 211040, рік випуску: 2013, тип ТЗ: седан\\лифтбек, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Договір укладено на строк 60 місяців з моменту підписання Додатку 2 (Графіку лізингових платежів). Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідач [PERSON] зобов'язався сплачувати щомісячні платежі, пов'язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 графіку лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Відповідно до умов укладеного договору, Заява позичальника про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку складають разом Договір фінансового лізингу. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як встановлено судом позивач виконав належним чином свої зобов»язання, надавши відповідачу предмет лізингу. Відповідно до п.1.1.4 Заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, період сплати лізингових та інших платежів: з 10 по 15 число кожного місяця. Відповідно до п.1.1.6 Заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, інші платежі: -щорічний платіж по відшкодуванню витрат Лізингодавця, пов'язаних зі страхуванням за цим Договором згідно Додатку 2; -винагорода за проведення додаткового моніторингу в строки та розмірі, зазначеними в статті 2.9.4.13.8 Договору; -винагорода за проведення моніторингу для отримання інформації про наявність або відсутність заборгованості щодо предмету лізингу при внесенні останнього платежу в строки та розміри, зазначеними в статті 2.9.4.6.2.21 Договору, які на день внесення платежу; -платежі по відшкодування Лізингодавцю витрат, передбачених статтею 2.9.4.6.2.4 Договору, які сплачуються в період сплати місяця, який слідує за місяцем, в якому Лізингодавець здійснив витрат. Відповідно до п.1.3 Заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, в період сплати Лізингоодержувач сплачує щомісячний платіж в розмірі 2 477,92 гривень та відшкодовує Лізингодавцю всі витрати, пов'язані з виконанням Договору, та які виникли у Лізингодавця протягом місяця, який передує поточний місяць. Згідно з п.2.8.4.8.2.1. Умов та правил надання банківських послуг, у разі настання події дефолту Лізингодавець надає Лізингоодржувачу письмове повідомлення про настання події дефолту та повернення предмету лізингу. У повідомленні про дефолт, окрім зазначеної інформації Лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобов'язань у повідомленні про Дефолт. Відповідно до п. 2.9.4.8.2.4 договору передбачено, що якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт, лізингоодержувач не усунув подію дефолту, лізингоодержуач зобов'язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за цим договором, яка відповідно розділу 2.9.4.1. «визначення термінів та тлумачення» означає залежно від контексту грошові зобов'язання лізингоодержувача перед лізингодавцем, строк сплати за яким настав або (і) суму коштів за таким грошовими зобов'язаннями. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав свої зобов»язання за Договором фінансового лізингу. Як зазначає позивач, станом на 30.03.2016 р. заборгованість відповідача становить 20 007,38 гривень, з яких: -1 346,61 гривень - заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу; -1 957,36 гривень - заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу; -16 703,41 - заборгованість з пені. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.10 Закону України «Про фінансовий лізинг» у випадку невиконання договору фінансового лізингу зі сторони Лізингоодержувача Лізингодавець має право на відшкодування збитків. Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за договором фінансового лізингу, суд вважає, що позов є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.10, 88, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд

Outcome: approved