Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Орган опіки та піклування Маневицької РДА звернулися в суд в інтересах неповнолітньої [PERSON] та малолітніх [PERSON], [PERSON], батьками яких є [PERSON] та [PERSON] Позов обґрунтовували тим, що на даний час відповідачі розлучені і за рішенням суду після розлучення діти залишились проживати з матір»ю у будинку її батьків [PERSON] та [PERSON] В червні 2011 року [PERSON] стала проживати з [PERSON], з яким в подальшому зареєстрували шлюб. Діти вже протягом двох з половиною років проживають із бабою та дідом на їх повному утриманні, батько - [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов»язків, не цікавиться життям, здоров»ям та навчанням своїх дітей, матеріальної допомоги не надає; мама вкотре залишила дітей, також не цікавиться навчанням, поведінкою та здоров»ям дітей, не утримує їх матеріально. А тому просили суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON], та малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] та малолітньої [PERSON] В даному судовому засіданні представник позивача [PERSON], прокурор Сацик Т.П., кожен зокрема, позов підтримали із наведених у ньому підстав. Відповідачі [PERSON], [PERSON], кожен зокрема, позов заперечили та просили відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов»язані виховувати дитину, піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 вищевказаного Кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім»ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов»язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно роз"яснень, даних в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ у до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] до 27 травня 2005 року перебували у шлюбі, під час якого в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. а.с. 4,5). [INFO] року [PERSON] народила дочку [PERSON], відносно якої є одинокою матір»ю, хоча у свідоцтві про народження дитини серії [NUMBER] батьком записаний [PERSON] (а.с. 6). Після розлучення відповідач [PERSON] разом з трьома малолітніми дітьми проживала у своїх батьків [PERSON] та [PERSON], а з червня 2011 року стала проживати в с. Погулянка Маневицького району з [PERSON], з яким 22 серпня 2011 року зареєстрували шлюб (а.с. 7). Беручи до уваги те, що жоден з відповідачів не цікавився життям дітей, рішенням Маневицького районного суду від 13 серпня 2012 року було відібрано [PERSON], [PERSON] від матері [PERSON] та батька [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Розпорядженням голови Маневицької РДА від 29 серпня 2012 року №416 дітям було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування і розпорядженням голови РДА від 31 серпня 2012 року №423 опікуном дітей було призначено їх дідуся [PERSON] (а.с. 9). На комісії з питань захисту прав дитини 30 жовтня 2013 року було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] та малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], та [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] і малолітньої [PERSON], а тому 15 листопада 2013 року звернулися до суду із відповідним позовом. Однак в ході розгляду справи судом було встановлено, що з 20 листопада 2013 року [PERSON] стала проживати в будинку батьків разом з дітьми, а тому позивачем було подано заяву про залишення позову без розгляду. Із пояснень представника позивача [PERSON] судом установлено, що на комісії з питань захисту прав дитини 27 грудня 2013 року було розглянуто питання про доцільність повернення неповнолітньої дитини [PERSON] та малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] до матері [PERSON] та прийнято відповідне рішення. 13 січня 2014 року працівниками служби у справах дітей спільно з кримінальною міліцією у справах дітей було обстежено умови проживання дітей в сім»ї опікуна та встановлено, що помешканні створені умови для належного проживання, навчання й розвитку дітей, а діти раділи поверненню матері та всіляко її підтримували. Проте [PERSON] того ж дня забрала речі і пішла жити до свого колишнього чоловіка [PERSON] та з того часу з дітьми не проживає. Пояснення представника позивача підтверджуються дослідженими судом матеріалами справи, а саме актами обстеження умов проживання від 13 лютого 2013 року, 14 серпня 2013 року, 15 жовтня 2013 року, 13 січня 2014 року, 26 лютого 2014 року, 12 березня 2014 року, 16 квітня 2014 року (а.с. а.с. 11-18). Відповідачі [PERSON] та [PERSON], кожен зокрема, позов заперечили, пояснили, що цікавляться життям, навчанням дітей, допомагають матеріально та підтримують з ними емоційний зв»язок. Пояснення відповідачів спростовуються поясненнями опікуна [PERSON] та неповнолітніх [PERSON] і [PERSON], які ствердили, що батьки повністю самоусунулися від виконання батьківських обов»язків, не цікавляться життям, здоров»ям та навчанням дітей, матеріальної допомоги не надають зовсім, а діти перебувають на утриманні дідуся з бабусею. Крім того, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 12 травня 2014 року було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дітей, проте на засідання комісії [PERSON] не надала пояснень, чому вона не порушувала питання про повернення дітей та не проживає з ними, а [PERSON] на засідання комісії не з»явився. Враховуючи наведені обставини, суд приходить висновку, що оскільки [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, що обумовлено їх винною поведінкою та свідомим нехтуванням своїми обов'язками, а тому, захищаючи права та інтереси дітей, відповідачів слід позбавити батьківських прав відносно їх дітей. До стягнення з відповідачів у дохід держави підлягає також судовий збір.

Outcome: approved