Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що позивачу на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 10.04.2001 року та свідоцтвом про право власності на спадщину за законом від 07.05.2014 року належить квартира [ADDRESS]. Також, в даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], однак не проживає там з 2011 року, та його особистих речей там немає. Знятися з реєстрації добровільно відповідач не бажає, тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, про день слухання справи повідомлений належним чином через оголошення в пресі ( газета «Час Київщини» від 27 березня 2015 року). Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] згідно Договору купівлі-продажу від 10 квітня 2001 року та Свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 07.05.2014 року належить квартира [ADDRESS] (а.с.7-8). Крім позивача в належній йому квартирі зареєстрований, також, [PERSON], який в даній квартирі не проживає з 2011 року, та особистих речей його там немає, що підтверджується Актами вуличного комітету від 07 травня 2014 року, від 17 вересня 2014 року, та від 30 грудня 2014 року (а.с.9-11). Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Зважаючи на те, що відповідач за вказаною адресою не проживає без поважної причини, будь-якої домовленості про збереження житлової площі за період його не проживання не існує. Згідно зі ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, провадиться в судовому порядку. Тобто тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Разом з цим ч.2 ст.405 ЦК України передбачає, що член сім»ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно постанови Верховного суду України від 16 січня 2012 року вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статт 71,72, 116, 156 ЖК України, ст.405 ЦК України). Ожте, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема зняття особи з реєстрації місця проживання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved