Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

До суду звернувся позивач ТОВ «Агрофірма «Мишурин Ріг»» з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, повернення самовільно зайнятої земельної ділянки до відповідача [PERSON], згідно якого просить: зобов»язати [PERSON], усунути перешкоди у користуванні товариству з обмеженою відповідальністю « Агрофірма «Мишурин Ріг» земельною ділянкою площею 2.00 га, кадастровий номер 1221087000012010055, розташованою на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, наданою за договором оренди, зареєстрованим в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру № 040911900794 від 28 липня 2009 року. Звільнити земельну ділянку площею 2.00 га., кадастровий номер 1221087000012010055, розташовану на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, наданою за договором оренди, зареєстрованим в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру № 040911900794 від 28 липня 2009 року з незаконного використання [PERSON], повернувши її у володіння та користування товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Мишурин Ріг» посилаючись на наступне: відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Ш-ДП № 083416 від 06.06.2003 року відповідачка є власником земельної ділянки площею 2.00 га., кадастровий номер 1221087000012010055 на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В 2008 році між позивачем та в відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки, який був перевірений на відповідність чинному законодавству і зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за № 040911900794 від 28.07.2009 року. Саме з цього моменту договір набув чинності для сторін, що його підписали. Договір укладений терміном на 10 років. До 2013 року земельна ділянка орендувалась без будь-яких порушень з боку сторін. Проте в 2013 році 16 квітня орендодавець повідомив орендаря про свій намір одноосібно обробляти земельну ділянку, що фактично є розірванням договору оренди, на що згоди орендарем надано не було і дії з приводу розірвання договору оренди сторонами не вчинялись. Згідно п. 4 договору у разі відсутності взаємної згоди сторін з питання зміни умов цього договору, або його дострокового розірвання на вимогу орендодавця, питання розірвання договору вирішується лише в судовому порядку. До суду відповідачка з питанням про розірвання договору оренди земельної ділянки не зверталась. 05.10.2013 року під час огляду з метою проведення сільськогосподарських робіт поля «Соцсфера» 8.5 га, на якому розташована земельна ділянка відповідача, що орендується позивачем, комісією було встановлено та зафіксовано в акті про те, що на даному полі вже проведено передпосівні підготовчі роботи і здійснено посів озимої пшениці. Враховуючи лист власника земельної ділянки від 16.04.2013 року, з»ясовано, що ці роботи на земельній ділянці здійснені саме ним. Позивач звертався з листами про вирішення даного питання до комісії з розгляду земельних питань Верхньодніпровської районної державної адміністрації та до Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області, на що отримав відповідь, що питання повернення самовільно занятих земельних ділянок розглядаються в судовому порядку. При проведенні переговорів з відповідачем встановлено, що саме ним було засіяно земельну ділянку озимою пшеницею. Незважаючи на дійсний договір оренди земельної ділянки, а ні на усні попередження про неправомірність дій, відповідач самовільно займає вищезгадану земельну ділянку, самостійно здійснює обробіток. З боку позивача зобов»язання за договором виконувались належним чином. На даний момент, відповідач всупереч права позивача, що випливає з договору оренди землі, своїми діями перешкоджає у здійсненні господарської діяльності на орендованій земельній ділянці і грубо порушує умови договору оренди, що й стало підставою звернення до суду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному об»ємі давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що в 2013 році у неї суттєво змінились обставини, захворів брат чоловіка та потребував лікування, на що витрачались значні кошти. Тому її родичі на сімейній раді вирішили, самостійно обробляти свої земельні ділянки з метою покращення свого матеріального стану. Вони написали спільну заяву, що бажають самі обробляти свою земельну ділянку та подали її керівнику ТОВ «АФ «Мишурин Ріг». Керівник розглянула їхню заяву та сказала, що вона не заперечує проти того, щоб вони самостійно обробляли свої землі, але заяви потрібно написати кожному окремо. В зв»язку з чим вони переписали свої заяви і керівник ТОВ «Мишурин Ріг» поставила на них свою резолюцію «розглянуто». Так як вона є необізнаною в питаннях права, то вважала, що таким чином отримала дозвіл самостійно обробляти свою земельну ділянку. Тому і не вважає, що вона обробила свою земельну ділянку самозахватом. Крім того, земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту, керівник ТОВ «АФ «Мишурин Ріг» майже кожного дня проїздила повз їхні землі. Бачила, що вони обробляють свої земельні ділянки, але ніяких претензій їм з цього приводу не пред»являла. Тому вважає, що всі акти та звернення, які додані до позовної заяви складені «задніми числами» і є недійсними. В квітні місяці її та її родичів викликали до контори з приводу засіву земельних ділянок, вона та члени її сім»ї підтвердили факт, що засіви зробили вони, але вони вважають, що у них був дозвіл самостійно обробляти землю. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, пояснивши, що договір оренди земельної ділянки був розірваний за взаємною згодою сторін, так як керівник ТОВ «АФ «Мишурин Ріг» поставила на заяві її довірительки свою візу «Розглянуто», що було розцінено як згоду на розірвання договору так як резолюція не містила надпису, що її довірительці відмовлено. Крім того зі слів її довірительки вбачається, що керівник «АФ «Мишурин Ріг» і в усній формі виражала свою згоду на розірвання договору так як не виражала ніяких претензій з приводу того, що її довірителька та члени її сім»ї обробляли належні їм земельні ділянки, що також підтверджує її згоду на розірвання договору. Але належним чином розірвання договору не оформила. При цьому вона вважає, що саме зі сторони керівника «АФ «Мишурин Ріг», як компетентної особи, повинно було бути здійснене належне оформлення розірвання договору оренди земельної ділянки з її довірителькою. Тому дії своєї довірительки вважає правомірними. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги за первісною позовною заявою підлягають задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що відповідачка є власником земельної ділянки (паю) площею 2.00 га., кадастровий номер 1221087000012010055 на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії Ш-ДП № 083416 від 06.06.2003 року 28.07.2009 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки який був зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за № 040911900794. За вимогами ст.11 ЦПК України- суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть учать у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Ст.13 Закону України «Про оренду землі» - визначено поняття договору оренди землі: Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що до 2013 року сторони взаємно виконували взяті на себе зобов»язанні за договором. Так, відповідач передала позивачу земельну ділянку в користування відповідно до акту-прийму-передачі земельної ділянки, а позивача сплачувала відповідачці орендну плату, що підтверджується відомостями на виплату орендної плати. Починаючи з квітня 2014 року відповідачка почала звертатись з заявами до позивача про те, що б позивачем її земельна ділянка не оброблялась, подавши як колективну так і індивідуальну заяву. Зі змісту заяви вбачається, що відповідачка просила не вирішити питання про дострокове розірвання існуючого між сторонами договору оренди земельної ділянки, а ставила безапеляційну умову не використовувати її земельну ділянку, яку буде використовувати одноосібно. При цьому в заяві нічого не вказувалось про зміну обставину сім»ї у відповідачки, що змусило її подати таку заяву. Розділом четвертим, укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки передбачено, що підставами розірвання договору оренди земельної ділянки є: - взаємна згода сторін, за ініціативою однієї із сторін - випадкове знищення або пошкодження земельної ділянки, яке суттєво перешкоджає передбаченому у п. 2.1 цього договору її використання.; - вимога однієї із сторін у випадку невиконання іншою стороною обов»язків, передбачених договором; - добровільна відмова орендаря від оренди земельної ділянки або припинення діяльності орендаря; - укладення договору оренди землі з порушенням порядку, встановленого законодавством України. Також розділом 4 укладеного між сторонами договору передбачено, що у разі відсутності взаємної згоди сторін з питання зміни умов цього договору або його дострокового розірвання на вимогу орендодавця, питання вирішується лише судовому порядку. Як вбачається з наданих суду доказів, жодної із підстав, які свідчать про дотримання сторонами порядку розірвання договору, або наявності обставин для його розірвання не має. Як вже зазначалось вище, подану відповідачкою заяву за змістом, не можна вважати як ініціативу для розірвання договору. Як на думку суду, не можна вважати і резолюцію керівника ТОВ «АФ «Мишурин Ріг» «розглянуто» згодою на розірвання договору, так як дана резолюція не виражає ні волі особи, ні її волевиявлення. Крім того відповідно до ч. 1ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій, формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом, чи не випливає зі звичаїв ділового обороту. Так як договір оренди земельної ділянки укладається в письмовій формі, що передбачено ст. 14 ЗУ «Про оренду землі», то розірвання договору оренди земельної ділянки повинно було здійснене в письмовій формі, та відповідним чином зареєстроване. Навіть, якщо допустити, що заява відповідачки була завчасним попередженням про дострокове розірвання договору, то сама по собі вона не може розцінюватись як належне оформлення розірвання договору оренди землі. Посилання відповідача та представника відповідача на те, що керівник ТОВ «АФ «Мишурин Ріг» бачила, що земельна ділянка відповідачки обробляється нею і ніяких претензій їй з цього приводу не пред»являла, суд вважає безпідставним. Так як по-перше, суду не надано доказів, що така ситуація дійсно існувала. По - друге, відповідно до наданих позивачем доказів вбачається, що позивач вчиняв дії, спрямовані на відновлення свого порушеного права, а саме в жовтні 2013 року був складений акт про проведення посівних робіт на полі «Соцсфера» 8.5 га. Позивачем подавалась заява до районної комісії по розгляду земельних питань при Верхньодніпровській райдержадміністрації з указанням вхідного номеру: 18.11.2013 року. Є відповідь Верхньодніпровської райдержадміністрації на дане звернення з указанням дати 27.11.2013 року та вихідного номеру. та аналогічне звернення державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області та відповіді на нього. з датою 23.01.2013 року та вихідним номером. Тому у суду немає будь-яких підстав вважати, що дані документи складались набагато пізніше від дат, зазначених у них, як стверджує відповідачка. а позивач вживав заходи, спрямовані на відновлення свого порушеного права щодо використання земельної ділянки за договором оренди. Такими чином відповідачем не надано суду доказів того, що існувало розірвання укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки та підтвердження згоди позивача на його розірвання, не надано доказів і на підтвердження тяжких обставин у сім»ї відповідачки, та яке значення для їх вирішення мало повернення земельної ділянки з оренди, так як за оренду земельної ділянки відповідачка отримувала орендну плату. Відповідно, дії відповідачки розцінюються судом як самовільне захоплення земельної ділянки. Згідно ч. 1 ст. 93 ЗК України та ст. 1 ЗУ «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідне орендареві для провадження підприємницької діяльності. ст. 27 ЗУ «Про оренду землі передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування , на усунення перешкод у користуванні нею. Відповідно до ч. 2 ст.13 ЦК України - при здійсненні своїх право особа повинна утримуватись від дій, які б могли порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Відповідно до ст.. 14 ЦК України обов»язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства Відповідно до ст15 ЦК україни кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або сопорення. Відповідно до пп. б ч. 1 ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне заняття земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЗК України самовільно заняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесениз за час незаконного користування ними Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та зобов»язати [PERSON], усунути перешкоди у користуванні товариству з обмеженою відповідальністю « Агрофірма «Мишурин Ріг» земельною ділянкою площею 2.00 га, кадастровий номер 1221087000012010055, розташованою на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, наданою за договором оренди, зареєстрованим в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру № 040911900794 від 28 липня 2009 року. Звільнити земельну ділянку площею 2.00 га., кадастровий номер 1221087000012010055, розташовану на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, наданою за договором оренди, зареєстрованим в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру № 040911900794 від 28 липня 2009 року з незаконного використання [PERSON], повернувши її у володіння та користування товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Мишурин Ріг», так як дії відповідачки свідчать про те, що нею дійсно чиняться перешкоди у користуванні земельної ділянкою відповідно до умов укладеного договору оренди земельної ділянки. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так як позовні вимоги позивача задоволені в повному об»ємі - понесені відповідачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн.60 коп., суд вважає за потрібне покласти на в відповідача [PERSON], стягнувши зі [PERSON],. 243.60 грн,, на користь ТОВ «АФ «Мишурин Ріг»

Outcome: approved