Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки Кіровоградської області, Новоархангельського району село Підвисоке, громадянки України, яка померла [INFO] в с.Сасівка Компаніївського району Кіровоградської області. Зазначає, що за погодженням з Сасівською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області [PERSON] похована на території сільської ради на місцевому кладовищі, однак реєстрація смерті [PERSON] в установленому законом порядку проведена не була. Встановлення даного факту їй необхідно для реєстрації смерті матері та реалізації спадкових її прав. В судове засідання заявник надала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги підтримала, просила задовольнити. Заінтересована особа - Компаніївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, його представник в судове засідання не з`явився, надали до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити заяву, з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 року №15), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому, слід мати на увазі, що встановлення із зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. ст.273 ЦПК і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Судом з`ясовано, що [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується наданими копіями свідоцтва про народження, про укладення шлюбу(а.с.7-8). [PERSON] , [INFO] , уродженка Кіровоградської області, Новоархангельського району село Підвисоке району, померла [INFO] в с.Сасівка Компаніївського району Кіровоградської області. 20 грудня 2019 року Компаніївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області розглянуто документи [PERSON] , подані для державної реєстрації смерті гр. [PERSON] , а саме довідку виконавчого комітету Сасівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області про те, що [PERSON] , яка померла [INFO] дійсно похована на місцевому кладовищі в с.Сасівка Компаніївського району. Оскільки заявником для проведення державної реєстрації смерті не пред`явлено документ, який би був законною підставою для проведення відповідної державної реєстрації, та те, що підтвердження факту смерті гр. [PERSON] , відмовлено у державній реєстрації смерті ( а.с. 11, 15-16). Також факт смерті [PERSON] та поховання останньої на місцевому кладовищі с.Сасівка Компаніївського району Кіровоградської області підтверджується, наданим до суду фото надгробного пам`ятника [PERSON] (а.с.12-14). Згідно ч. 3 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, укладення та розірвання шлюбу, зміна імені та смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров"я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно вимог п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Зазначеною нормою передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. Як зазначав заявник, встановлення даного факту їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть та оформлення спадщини. За даних обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для державної реєстрації смерті [PERSON] та звернутись із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, є всі підстави для задоволення заяви та встановлення факту смерті [PERSON] . Судові витрати в даній категорії справ не відшкодовуються. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі.

Outcome: approved