Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 15.07.1995 року, у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 247, посилаючись на те, що сімейне життя не склалося, відповідач матеріально сім'ю не утримує, разом не проживають, збереження сім'ї не можливе. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище "[PERSON]". Від даного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] Відповідач відмовляється в добровільному порядку утримувати дитину, тому просить з відповідача стягнути аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1500 грн. 00 коп. на дитину і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, доньку [PERSON], [INFO], просить залишити на вихованні матері. Позивач та представник позивача - [PERSON] подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, просять позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, представник відповідача - [PERSON] подав зааву про розгляд справи в його відсутності. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що шлюб між сторонами укладено 15.07.1995 року, у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 247, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 14.02.2006 року. Відповідно до свідоцтва про народження дітей встановлено, що відповідач являється батьком [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.06.2006 року. З доводів позивача вбачається, що даний шлюб виявився невдалим, сімейне життя не склалося, відповідач матеріально сім"ю не утримує, разом не проживають, збереження сім'ї не можливе. Відповідач відмовляється в добровільному порядку утримувати донку. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином при прийнятті рішення щодо розміру аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини встановленого Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2018 рік», який на період з 01 січня по 30 червня 2018 року становить: для дитини віком до 6 років 1492 гpивень, для дитини віком від 6 до 18 років 1860 гpивень. У відповідності з вимогами ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому приймаючи рішення, слід врахувати всі обставини справи. Беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні правовідносини суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення. На вимогу позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]".

Outcome: partial