Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

До Красноармійського міського районного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до ВП «Шахта «Родинська» Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення відшкодування моральної шкоди, третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він з 26.08.1991 року до 27.03.2004 року з відповідачем по справі перебував у трудових відносинах. 27.03.2004 року наказом № 499 к від 29.03.2004 року був звільнений за власним бажанням. Перебуваючи із відповідачем у трудових відносинах, позивач працював з повним робочим днем у шахті. Під час роботи в шахті отримав виробничу травму, що підтверджується Актом розслідування причин нещасного випадку по формі Н-1 №91 від 31.10.1991 року. Позивачу було встановлено медичний діагноз: «Забій та гематома правого коліна". 28 квітня 2013 в травмотологічному відділенні №1 міськой лікарні №7 м.Єнакієво була проведена операція ендопротезування правого колінного суглоба. 27.11.2013 року, згідно висновку Обласної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії (далі МСЕК) позивачу було встановлено 40 % первинно втрати професійної працездатності, потребу в медикаментозному лікуванні та 3 групу інвалідності. Таким чином, у зв'язку з отриманням травми на виробництві, вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду. Спричинена моральна шкода полягає у тому, що у зв'язку з отриманням травми позивач постійно змушений лікуватися, обмеження руху коллінного суглоба постійні больові відчуття привели до операції по встановленню коллінного протеза.Зараз він має обмеження фізичних навантажень на праву ногу, не має можливості працювати як раніше на шахті та вести звичайний спосіб життя, що у свою чергу призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації життя. Після втрати працездатності у позивача змінилися умови життя, що потягли за собою зниження життєвої активності, послаблення організму, кульгавість, не дають можливості почувати себе повноцінною людиною. Тривале лікування позначилося на загальному стані, він постійно пригнічений через те, що можливості лікування і відновлення здоров'я практично не має, відносини погіршилися, позбавлений можливості повноцінно виконувати свої сімейні обов'язки по дому, усі турботи по будинку лягли на дружину. Все це разом має вплив на життя позивача та стосунки із близькими, в нього з'явилося почуття відчаю, тривоги перед майбутнім. В даний час чималі кошти родини спрямовані на відновлення його здоров'я. Моральну шкоду він оцінює в 45 000 гривень та прохає стягнути зазначену суму з Відповідача на його користь. Позивач до судового засідання не з»явився, надав суду про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимог наполягає. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача [PERSON]І надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги розглянути на розсуд суду. Третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області суду надали суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд розглянути справу без участі представника та винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] працював на шахті «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля» з 26.08.1991 року до 27.03.2004 року. 27.03.2004 року наказом № 499 к від 29.03.2004 року був звільнений за власним бажанням (а.с.7-8). 27.11.2013 року Обласною профпатологічною медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлено 40 % первинно втрати професійної працездатності, потребу в медикаментозному та оперативному лікуванні та 3 групу інвалідності (а.с.9). 28 квітня 2013 в травмотологічному відділенні №1 міськой лікарні №7 м.Єнакієво позивачу була проведена операція ендопротезування правого колінного суглоба, знаходився на лікуванні з 27.05.2013р. по 12.06.2013р. (а.с.10). Згідно акту № 91 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом з [PERSON] 31.10.1991 року стався нещасний випадок. Діагноз згідно з листком непрацездатності: «забій та гематома правого коліна» (а.с. 11-13). Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1\~КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, наданими в п.13\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4\~зі змінами, внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1\~КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1\~ст.153 КЗпП України\~на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної\~статті цього Кодексу\~покладено на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обовязків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року\~за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідністі встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання. Частина 4 статті 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із нещасними випадками на виробництві, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, актами про нещасний випадок, повязаний з виробництвом. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному та санітарно-курортному лікуванні. Відповідно до частини 1 статті 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 20000 гривень. Відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати, так як позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від їх сплати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial