Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNH4КР20920238 від 10.09.2005 року, посилаючись на те, що відповідачка отримала у позивача кредит в розмірі 5 625 грн. 10 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та зобов'язалась виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів за відповідачкою наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 28 131 грн. 67 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.26). Відповідачка в судове засідання не з'явилася повторно, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгялду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.31, 35-37). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 10.09.2005 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", назву якого змінено на ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №DNH4КР20920238, за яким банк надав, а позичальник (відповідачка) отримала кредит в розмірі 5 625 грн. 10 коп. Умовами кредитного договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Кінцевий термін повернення 11.09.2006 року включно (а.с.7-12). Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідачка систематично порушувала строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 18.09.2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого заборгованість відповідачки за кредитними зобов'язаннями становить 53 378,37 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 2 166,20 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 14 555,45 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором - 36 656,72 грн. Від цієї суми заборгованості слід відняти 27 062,49 грн., яка була задоволена судовим рішенням від 01.03.2013 року, а отже різниця становить - 26 315,88 грн. Крім цього, відповідно до умов кредитного договору на відповідачку накладено штрафні санкції - 500,00 грн. штрафу (фіксована частина); 1 315,79 грн. штрафу (процентна складова). Отже, сума заборгованості відповідачки, яка підлягає до стягнення становить - 28 131,67 грн. (а.с. 6). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачкою не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527, 530, 546, 611, 612, 1054, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved