Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , з участю третьої особи органу опіки піклування Яворівської районної державної адміністрації Львівської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він в період з 2008р. по 2011р. проживав однією сім?єю без державної реєстрації шлюбу з [PERSON] . За час спільного проживання у них [INFO] народився син, [PERSON] . З 2011року вони припинили проживати разом. Неповнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] та повністю перебуває на його матеріальному забезпеченні. Син з 01.09.2012року по 31.05.2015року відвідував дошкільний навчальний заклад, куди він влаштував його та в більшості приводив і забирав сина із дитячого садочку, оскільки інколи дитину забирали бабуся або дідусь. Оплату за садочок він також здійснював сам, жодної допомоги матері не було. На даний час їхній син навчається в 5-му класі «Новояворівської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №1». Відповідачка жодного разу не зателефонувала сину, вона не цікавиться його успіхами у школі та не вітає його з днем народження. Син ніколи не отримував від матері жодних подарунків. Відповідачка схильна до аморального способу життя та зловживає спиртними напоями. Вона не виконує своїх батьківських обов`язків, не дбає про фізичний та духовний розвиток сина, не спілкується з дитиною і не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Відповідачка не надає жодної фінансової допомоги на утримання сина. В зв`язку з цим він змушений був звернутися до органу опіки та піклування Яворівської РДА Львівської області щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносного її неповнолітнього сина [PERSON] 13.01.2020року Яворівською районною державною адміністрацією як органом опіки та піклування було прийнято висновок, згідно якого, така вважає за доцільне позбавити відповідачку - [PERSON] батьківських прав, відносно її малолітнього сина - [PERSON] . Просить позбавити [PERSON] батьківських прав, відносно її малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить такі задовольнити. Представник третьої особи органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації Львівської області Тимусь О.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликавшись на висновок від 13.01.2020року щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого Яворівська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідачку, [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Просить позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, не повідомила про причини неявки, хоч належно була повідомлена про час та місце слухання справи, клопотання щодо слухання справи у її відсутності суду не надіслала. Як вбачається, з позовної заяви, останнє місце проживання відповідачки адреса: [ADDRESS] , саме на цю адресу були скеровані виклики до суду. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом із повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного. З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності відповідачки, яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи та згідно ч.6 ст.128, ст.280 ЦПК України, постановити заочне рішення, проти чого не заперечив позивач. Згідно із ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони проживали однією сім?єю без державної реєстрації шлюбу в період з 2008р. по 2011р. За час спільного проживання у сторін [INFO] народився син, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Новояворівською міською радою Яворівського району Львівської області серії [NUMBER] від 24 лютого 2009 року, актовий запис №65, його батьками значаться: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно висновку Яворівської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування від 13.01.2020року, така вважає за доцільне позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав, відносно її неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідачка з 2011 року проживає окремо, її місце перебування невідоме. Протягом усього часу її відсутності, така не цікавиться сином, матеріальної допомоги не надає. Хлопчик проживає з батьком, бабусею та дідусем, які належним чином піклуються про його здоров?я, навчання та розвиток. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 09.02.2007року [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно старшої доньки [PERSON] , 2006 року народження. З акту обстеження житлових умов від 24.10.2019року, складеного комісією Комунального підприємства «Новояворівськжитло» вбачається, що житлова квартира [ADDRESS] складається з трьох житлових кімнат, площею 58,7 м.кв. В даній квартирі зареєстровано п?ять осіб: [PERSON] , 1947 р.н., [PERSON] , 1950 р.н., [PERSON] , 1972 р.н. Житлово-побутові умови проживання жителів даної квартири задовільні. У квартирі прибрано, знаходяться відповідні меблі, побутова техніка, виконаний ремонт. З характеристики, виданої директором дошкільного навчального закладу №5 м.Новояворівська на [PERSON] , слідує, що дитина була влаштована у даний дошкільний навчальний заклад батьком. Батько приводив і забирав сина із садочку, інколи дідусь і бабуся. Мати хлопчина жодного разу не приходила в садочок та не цікавилася дитиною. Згідно характеристики, виданої директором школи опорного закладу «Новояворівської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №1» [PERSON] навчається у 5-А класі, зарекомендував себе як здібний, старанний і відповідальний учень, батько приділяє належну увагу вихованню сина, спілкується з вчителями, цікавиться його успіхами, також активну участь у житті дитини беруть дідусь та бабуся (батьки батька хлопчика). Дитина чиста, охайна та доглянута. За час навчання зарекомендував себе як здібний, старанний і відповідальний учень. Однак мати хлопчика за час навчання його у даному навчальному закладі жодного разу не приходила до школи і успіхами сина не цікавилася. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. За змістом принципів 2, 4, 6, 7 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Суспільство та органи публічної влади повинні докладати зусиль для сприяння реалізації зазначеного права. Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Беручи до уваги п.16 Постанови Пленуму ВСУ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав від 30.03.2007 р. № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. П.15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини (ЄСПЛ) було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини». При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Окрім того, у ч.4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у зв"язку з цим з відповідачки [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.10.2019 року до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття. Враховуючи наведене, суд виходить з того, що контакт з матір?ю у дитини відсутній, відповідач не вживає заходів щодо налагодження стосунків з дитиною, не створює умов для його духовного та фізичного розвитку, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини позовні вимоги слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved