Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кліщинської сільської ради Чорнобаївського району про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться в адміністративних межах Кліщинської сільської ради Чорнобаївського району. Мотивує позов тим, що дана земельна ділянка належала його матері [PERSON], яка померла 05.10.2016 року. Позивач\~є спадкоємцем по заповіту, прийняв спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Не може оформити свої спадкові права у зв"язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності померлої на це нерухоме майно. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник Кліщинської сільської ради Чорнобаївського району в судове засідання не зявився. 21.06.2017 до суду надійшла заява, в якій сільський голова просить розглядати справу без участі представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечують. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явилася, направила до суду заяву, в якій зазначила, що на спадкове майно не претендує, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що позивач є сином [PERSON] (копія свідоцтва про народження, а.с. 11). 05 жовтня 2016 року [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серія І-СР № 281245, а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,44 га, що розташована в адміністративних межах Кліщинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області та належала померлій згідно державного акту серії I-ЧР № 003652, виданого на підставі рішення Кліщинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 16 лютого 2001року № 13-5 (а.с. 12); У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 20 листопада 2013 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Кліщинської сільської ради [PERSON] та зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під №55, яким заповіла все своє майно [PERSON] (а.с.8). Статтею 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З довідки Кліщинської сільської ради від 06.06.2017 року № 375 вбачається, що [PERSON] до дня смерті проживала з сином [PERSON] (а.с. 10). З листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори № 843/01/16 від 07.07.2017 та доданих документів вбачається, що після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем, який звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини є позивач (а.с. 33-34). Відповідно [PERSON] є спадкоємцем по заповіту, у встановлений законом строк спадщину прийняв. Інших спадкоємців померлої, які прийняли спадщину та мають право на обов"язкову частку у спадщині, судом не встановлено. Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено, у зв"язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.29). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону, або незаконність права власності не встановлена судом. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що прво власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В розумінні глави 12 Цивільного кодексу України земельна ділянка як нерухоме майно є об"єктом цивільних прав. Згідно ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути обєктом права власності. За приписом ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. Враховуючи викладені обставини, грунтуючись на вищезазначених нормах права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач є спадкоємцем по заповіту, прийняв спадщину у встановлений законом спосіб, а наданими суду доказами підтверджено його право на спадкування зазначеного майна та його належність на час смерті спадкодавцю. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved