Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

Позивач 27.04.2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. 01 листопада 2017 року між сторонами було укладено угоду про надання кредиту №500627456 (надалі - Договір), відповідно до умов якої позивач зобов`язується надати відповідачеві кредит в сумі 299000 грн. у строк з 01.11.2017 року. Відповідач в свою чергу, зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатку №1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредитні кошти в сумі 299000 грн. Відповідач свої зобов`язання за даним договором не виконував належним чином, у зв`язку з чим станом на 02.04.2018 року утворилась заборгованість, а саме: тіло кредиту - 289964 грн. 11 коп., відсотки - 9 721 грн. 10 коп., комісія -11 661 грн.00 коп. та штраф - 1118 грн. 44 коп. Ухвалою суду від 24.07.2018 року по справі відкрито спрощене провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судові засідання 26.03.2019 р., 01.07.2019 р., 26.02.2020 р. та 29.05.2020 р. не з`являвся, про день, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності нез`явившихся сторін. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01 листопада 2017 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено угоду про надання кредиту №500627456 (надалі - Договір), за умовами якого позивач зобов`язується надати відповідачеві кредит в сумі 299 000 грн. 00 коп., процентна ставка 15,99 % річних (фіксована), строк кредиту 48 місяці, дата повернення кредиту - 02.11.2021 року (а.с.5, 6). Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме видав відповідачу кредитні кошти. Згідно розрахунку наданого позивачем (а.с.17) заборгованість відповідача станом на 02.04.2018 року складає : тіло кредиту - 289964 грн. 11 коп., відсотки - 9 721 грн. 10 коп., комісія -11 661 грн.00 коп. та штраф - 1118 грн. 44 коп. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Ч. 1, ч. 2 ст.551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п.1 Договору під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом Договору. За ці послуги встановлюється комісійна винагорода для банку, а саме: за обслуговування кредиту 1,30 % від суми кредиту без ПДВ. Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 01.11.2017 року, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вищевказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.11.2016 р. у справі № 6-1746цс16 та узгоджується з позицією Верховного Суду висловлену у постанові від 20.02.2019 року у справі № 666/4957/15-ц (пр.№ N 61-43940св18). Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги, що обслуговування кредиту є супутньої послугою та суперечать положенням Закону України "Про захист прав споживачів, а тому суд вважає за доцільне у стягнення комісії за обслуговування кредиту в розмірі 11 661 грн.00 коп. відмовити. Разом з тим суд вважає правильним, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ПАТ «Альфа-Банк» не повернуті, суд вважає, що, ПАТ «Альфа-Банк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд, за таких обставин суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь ПАТ «Альфа-Банк» суму заборгованості за кредитом в розмірі 289 964 грн. 11 коп., заборгованість по відсотках в розмірі 9 721 грн. 10 коп. та штраф в розмірі 1118 грн. 44 коп. Згідно зі ст.ст.133, 141 ЦПК України, ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та беручи до уваги, що відповідач є інвалідом 2 групи, з державного бюджету підлягає поверненню позивачу сплачений судовий збір в розмірі 4686 грн. 97 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial