Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про звільнення від сплати заборгованості по аліментах на утримання двох неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що згідно рішення Іванківського районного суду від 07 квітня 2006 року (Справа №2-194/06) на нього покладено обов»язок сплачувати на користь [PERSON](на даний час [PERSON]) на утримання двох неповнолітні дітей:[PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 30% заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку,починаючи з 17 березня 2006 року і до повноліття дітей. 23.10. 2012 року йому було встановлено 2 групу інвалідності,загальне захворювання,довічно. 17.06. 2006 року йому було проведено операцію із видання внутрішньо мозкової гематоми лівої скроневої ділянки. У нього спостерігається тремор пальців витягнутих рук,тремор повік,що підтверджується витягом з історії хвороби №212196/1414. Відповідно до довідки МСЕК у висновку про умови та характер праці вказано,що він може працювати в спеціальних умовах,проте, із-за тремора рук та повік,роботодавці говорять,що їм не потрібні нещасні випадки . Кожного року він проходить курс лікування, а тому у нього немає коштів забезпечити своє вкрай нужденне існування, змушений позичати гроші,щоб якось пролікуватися. Він отримує пенсію інваліда 2 групи,позбавлений можливості працювати, крім того, на його утриманні знаходиться хвора мати,[PERSON], [INFO], яка отримує мізерну пенсію і якої не вистачає на продукти та лікування . Цю допомогу змушений надавати він. Часто він змушений,нехтуючи своїм здоров»ям, в першу чергу купляти необхідні ліки для своєї матері. Повне або часткове звільнення від сплати заборгованості можливе, якщо вона виникла у зв»язку з тяжкою хворобою платника аліментів, або у зв»язку з іншою обставиною,що має істотне значення ( ч.2 ст. 197 СК). Позивач просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах в повному обсязі або частково у зв»язку з його хворобою,встановленням 2 групи інвалідності з 23.10. 2012 року довічно та іншими обставинами, які мають істотне значення. В судовому засіданні позивачка [PERSON] представляв представник, [PERSON]. Позивач до суду не з»явився. Представник позивача підтримала позов. Суду пояснила,що [PERSON] є інвалідом 2 групи. Дійсно, інвалідність вперше йому була встановлена в 2006 році, але з 2012 року, 2 група інвалідності встановлена довічно. [PERSON] часто хворіє. Його стан такий,що він не може хвилюватися,а тому із-за цього не може з»явитися до суду,щоб дати особисті пояснення. Відповідачка не права,якщо стверджує,що нібито [PERSON] відмовляється надавати допомогу на дітей,оскільки він неодноразово пропонував дітям картоплю, інші продукти. На утриманні позивача мати, яка потребує лікування. Відповідачка [PERSON] матеріально більш забезпечена,ніж [PERSON]. [PERSON] одружилася,проживає в будинку свого нового чоловіка, який працює та отримує пенсію,а [PERSON] живе на одну пенсію по інвалідності. Те,що відповідачка стверджує, нібито у позивача є новозбудований будинок, земельна ділянка,автомобіль, це не підтверджено документально. Відповідачці пропонувалося в рахунок заборгованості по аліментах придбати частину,що належить [PERSON] в будинку по [ADDRESS],проте, ні на які умови [PERSON] не погоджується. Відповідачка [PERSON] позов не визнала і пояснила, що має на утриманні двох дітей. Сама не працює, так як доглядає за сином-інвалідом дитинства. [PERSON] страждає на дитячий церебральний параліч. Кожного року вона самостійно лікує сина. Позивач не інтересується дітьми,не допомагає. Старший син навчається, але батька не цікавить освіта дітей. [PERSON] інвалідність встановлена в 2006 році із-за черепно -мозкової травми, яку він отримав по причині п»янства. За час їх спільного проживання вона з дітьми натерпілася від нього знущань, а тому шлюб розірвала в 2006 році. З цього часу від позивача мала отримувати на дітей аліменти. В 2009 році позивач вже звертався до суду з позовом про звільнення від заборгованості по аліментах, де йому відмовили. На даний час позивач має те ж само майно, нічого в його життя не змінилося. В будинку по [ADDRESS] на даний час ніхто не проживає. Цей будинок належить їм 4-м на праві часткової власності,з якої- ? частина позивача. В 2012 році, коли ця частина була виставлена на торги, але його ніхто не купив,вона теж не могла придбати в рахунок боргу, так як стартова ціна частини будинку була більше 34 000 гривень, а борг по аліментах складав 20 000 гривень. Позивач стверджує,що нібито на його утриманні мати,[PERSON], проте, [PERSON] в дійсності проживає у меншої дочки по [ADDRESS]. [PERSON] має трьох дітей: дві дочки і син,-[PERSON]. Крім того, мати позивача також отримує пенсію, а допомагати їй мають всі діти, а не лише позивач. [PERSON] проживає у новозбудованому будинку по [ADDRESS], який він збудував самовільно і умисно не реєструє. Вона вважає,що позивач має можливість погасити борг по аліментах, а тим більше, якщо він одружився та проживає в м.Києві, то його становище ніяк не погіршилося. Представник 3-ої особи, Іванківського МРУЮ, Федірко Ю.А. суду пояснив,що дійсно у них є такий боржник, як [PERSON]. Державна виконавча служба перевіряла його матеріальний стан, але офіційно, крім ? частини будинку по [ADDRESS], [PERSON] нічого не належить. Він їздить на автомобілі,але не є його власником,будинок в [ADDRESS] на нього не зареєстрований. Ще [PERSON] мав автомобіль, власником якого згідно даних МРЕО він є, але він старий і він його давно комусь продав за довіреністю. В 2012 році частина будинку,що належить [PERSON], виставлялася на торги, але дійсно початкова вартість значно перевищувала суму боргу по аліментах: більше 34 тисячі гривень. Потім ціну декілька разів зменшували, аж до 17 чи 18 тисяч грн.., але його ніхто не купив,так як ? в будинку фактично нікому не потрібна. Будинок стоїть без господарів і фактично розвалюється. Вислухавши представника позивача, відповідачку, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 197 Сімейного кодексу України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вони виникли у зв"язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до ст. 13 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» судові рішення,що набрали законної сили,є обов»язковими до виконання усіма органами державної влади,органами місцевого самоврядування,їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об»єднаннями на всій території України. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки мається рішення Іванківського районного суду Київської області від 09 липня 2009 року (Справа №2-412/09) між цими само сторонами, про цей же предмет( а.с. 61), яке ухвалою апеляційного суду Київської області від 26.11. 2009 року залишено без змін,та набрало законної сили, а тому доречно суду посилатися на факти, які судом доведено. Як слідує з матеріалів даної справи, пояснень представника позивача, сімейний стан позивача офіційно не змінився, але він одружився і проживає в м.Києві. З рішення Іванківського районного суду від 09.07. 2009 року слідує,що станом на час розгляду справи позивач [PERSON] проживав у незареєстрованому шлюбі. Отже, можна зробити висновок, що сімейний стан позивача мало чим змінився, але він переїхав до столиці, став щасливою людиною, і його психологічний стан змінився на краще. Представник позивача стверджує,що позивач став інвалідом 2 групи в 2012 році, але в рішенні суду від 09.07. 2009 року зафіксовано,що [PERSON] є інвалідом 2 групи. З копій медичних документів,наданих представником позивача, слідує,що в 2005 році позивач переніс ЗЧМТ:ушиб головного мозку( Витяг з історії №3070/543 від 11.09. 2005 р.; Витяг №3371/595 від 29.06. 2005 року; Витяг з історії хвороби № 4618/811 від 09.09. 2005 року; Витяг №3164/582 від 23.06. 2006 року; Витяг №1084/213 від 22.02. 2007 р. Витяг № 3925/749 від 04.08.08 року, з чого слідує що за період з червня 2005 року по 2008 рік позивач проходив лікування з приводу черепно-мозкової травми, проте, всі ці докази покладено в основу рішення від 09.07. 2009 року. Як встановлено в суді, інвалідність 2 групи позивачу була встановлена в 2006 році та щороку продовжувалася на певний строк. З Виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON], яка надавалася для МСЕК, слідує що в 2010 році [PERSON] проходив лікування з 19.04. 2010 року по 11.05. 2010 року, в 2011 році -з 23.06. 2011 року по 04.07. 2011 року; в 2012 році- з 16.07. 2012 року по 27.07. 2012 року; в 2014 році-з 15.07. 2014 року по 29.07. 2014 року. Якогось додаткового лікування після 2009 року позивач не отримував. З Витягу з історії хвороби №212296/1414 за 25 жовтня 2006 року слідує,що у [PERSON] спостерігається тремор пальців витягнутих рук та повік( а.с. 7),а отже, позивачу була дійсно встановлена інвалідність в 2006 році, а не в 2012 році. З рішення Іванківського районного суду від 09.07. 2009 року слідує,що позивач до 2008 року працював в лісгоспі, але по якій причині звільнився, не вказав. Проте, тремор витягнутих пальців та повік, як вказує позивач, у нього був в 2006 році,щодо 2014 року, даний симптом не підтверджено. З Довідки до акту огляду МСЕК (повторний огляд) [PERSON] 2 група інвалідності встановлена довічно( через 7 років після первинної інвалідності). Група інвалідності залишена таж,тобто, стан здоров»я позивача не покращився і не став гіршим.( а.с. 8) З Посвідчення Серії [NUMBER] слідує,що [PERSON],[INFO] з 07 березня 2006 року отримує пенсію по інвалідності. Позивач надав суду копію виписки з медичної картки [PERSON], [INFO] ,з якої слідує,що 21.03. 2002 року вона зверталася до лікаря з Дз.: ІХС та холецистит. Прете, з наданих позивачем доказів не підтверджено, що він є єдиним годувальником матері,що вона проживає з ним та знаходиться на його утриманні,а пояснення представника щодо того,що позивач проживає з новою дружиною в м.Києві, спростовують ті твердження,що позивач утримує свою матір. Відповідачка надала суду Посвідчення Серії [NUMBER] про те,що дитині [PERSON] призначена соціальна допомога як інваліду з дитинства, а отже дитина потребує зі сторони батьків додаткових витрат, а як хвора дитина,то й значних. З довідки Блідчанської сільської ради від 24.06. 2010 року слідує,що [PERSON] на території Блідчанської сільської ради належить земельний пай розміром 1,8 га. З довідки Блідчанської сільської ради від 24.12. 2010 року слідує,що на земельній ділянці розміром 0,1779 га в [ADDRESS] самовільно побудований будинок. Станом на 24.12. 2010 року зазначена будівля не введена в експлуатацію, офіційний власник будинку не вказаний. З пояснень позивачки слідує,що цей будинок збудовано [PERSON] З пояснень представника ДВС слідує,що дана довідка видана у виконавчому провадженні щодо стягнення аліментів з [PERSON].і знаходиться у виконавчому провадженні, але будинок офіційно не зареєстрований і накладати на нього стягнення неможливо. З довідки Пенсійного фонду України від 11.07. 2014 року слідує,що борг [PERSON] за період з травня 2006 року по липень 2014 року становить 29 061 грн. 43 коп. Узагальнюючи викладене, суд вважає,що позов не підлягає задоволенню, не дивлячись на те,що сума боргу велика, а позивач є інвалідом 2 групи, оскільки з рішення суду від 09.07. 2009 року та в даному судовому засіданні встановлено, що позивач є інвалідом 2 групи з 2006 року, стан здоров»я його не погіршився, він займався будівництвом власного житла, мав транспортні засоби, якими розпоряджався на власний розсуд, але за весь час позивач не намагався погасити борг,приймати участь у вихованні та утриманні дітей, а особливо лікуванні дитини-інваліда,[PERSON], пПроте, позивач одружився, переїхав проживати до дружини в м.Київ, де має достойні умови для проживання. На підставі наведеного, ст. 197 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed