Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу, з урахуванням інфляції, 3 % річних та моральної шкоди в сумі 3000,00 грн. в загальному розмірі 119021,00 грн. та судові витрати. В огрунтування позову позивач посилався на те, що 12.04.2011 року він позичив відповідачу 9100 доларів США строком до 01.05.2012 року. На підтвердження укладення договору відповідач видав йому власноруч написану розписку. У встановлений угодою строк відповідач гроші не повернув. До теперишнього часу борг не повернуто, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Таким чином загальна сума боргу відповідача перед позивачем з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми становить 119021,00 гривень. Також позивачу спричинено моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях через неповернення грошей, які він заробляв на протязі кількох років. У судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані письмові докази приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо в зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Як вбачається з розписки від 12.04.2011 року, написаною власноруч відповідачем, відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] грошову суму в розмірі 9100,00 доларів США і зобов'язався повернути отриману суму до 01 травня 2012 року. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України, передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно інформації, яка надана на офіційному сайті НБУ офіційний курс гривні щодо долару США станом на 13.06.2014 року складає 1172,88 за сто доларів США. Таким чином сума боргу становить: 9100 доларів США * 1172,88 = 106732,08 гривень. При розрахуванні розміру індексації, суд враховує Рекомендації Верховного Суду України від 03.04.1997 року №62-97 щодо порядку застосування індексів інфляції під час розгляду судових справ та приводить наступний розрахунок: оскільки при розрахунку індексу інфляції індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць, так, сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця індексується з урахуванням цього місяця, а якщо суму було внесено з 16 по 31 число розрахунок починається з наступного місяця. За 2012 рік індекс інфляції складав: травень 2012 року 99,7 %, червень 2012 року 99,7 %, липень 2012 року 99,8 %, серпень 2012 року 99,7 %, вересень 2012 року 100,1 %, жовтень 2012 року 100,0 %, листопад 2012 року 99,9 %, грудень 2012 року 100,2 %, січень 2013 року 100,2 %, лютий 2013 року 99,9 %, березень 2013 року 100,0 %, квітень 2013 року 100,0 %, травень 2013 року 100,1 %, червень 2013 року 100,0 %, липень 2013 року 99,9 %, серпень 2013 року 99,9 %, вересень 2013 року 100,0 %, жовтень 2013 року 100,4 %, листопад 2013 року 100,2 %, грудень 2013 року 100,5 %, січень 2014 року 100,2 %, лютий 2014 року 100,6 %, березень 2014 року 102,2 %, квітень 2014 року 103,3 %, травень 2014 року 103,8 %, червень 2014 року 101,0 %, відповідно інфляційні витрати на суму 9100,00 доларів США, що еквівалентно 106732,08 гривень за період з 01.05.2012 року по червень 2014 року складають (сума боргу *на індекс інфляції-сума боргу) загальну суму 10886,63 грн. Також підлягає стягненню 3 % річних на суму 9100,00 доларів США, що еквівалентно 106732,08 гривень за період з 01.05.2012 року по 13.06.2014 року за розпискою від 12.04.2011 року, сума, яка складає (106732,08*3%/365*673) 5903,89 гривень. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи, що відповідач взятих на себе зобов'язань в строки, які передбачені розпискою належним чином не виконав, суд знаходить позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача суми боргу, обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог на загальну суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в розмірі 116021,00 грн. Стосовно стягнення моральної шкоди суд приходить до наступного. Суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується особо, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно ст. 23 ЦК України та роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від" 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Із матеріалів справи вбачається, що належних та допустимих доказів спричинення позивачу моральної шкоди, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, позивач не надав. Тому підстави для стягнення моральної шкоди відсутні. Судові витрати суд стягує на підставі частини 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial