Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовною заявою, яку згодом уточнила, в якій просить суд: - стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] залишок боргу за договором позики від 14.12.2013 року в сумі 172\~866 грн. 00 коп., що еквівалентно 6\~486 доларів США 52 центам; - стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати понесені у зв`язку з розглядом справи. Позовна заява обґрунтована тим, що 14.12.2013 року між позивачем [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений нотаріально, за умовами якого відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] в борг грошові кошти у розмірі 9\~400 доларів США, які відповідачка [PERSON] зобов`язалась повернути частинами: 25.12.2014 року відповідачка повинна була повернути 4\~700 доларів США, іншу суму у розмірі 4\~700 доларів США повинна була повернути у строк до 25.12.2015 року. Однак, 25.12.2014 року частина боргу у розмірі 4\~700 доларів США позивачці сплачена не була, у зв`язку із чим вона направила досудовий лист-претензію на адресу відповідачки [PERSON] . Після отримання даного листа, 26.12.2015 року відповідачка [PERSON] повернула позивачці 77\~644 грн. готівкою, про що позивачкою власноручно була написана розписка про отримання цих грошових коштів. Однак, залишок боргу, який складає 172\~866 грн., що еквівалентно 6\~486 доларам США 52 центам, позивачці повернуто так і не було. Тому, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь борг за договором позики від 14.12.2013 року у сумі 172\~866 грн., що еквівалентно 6\~486 доларам США 52 центам, а також понесені судові витрати. Відповідач за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала та звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з зустрічною позовною заявою, в якій просить: - визнати договір позики укладений 14.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Сєдовим В.В., удаваним правочином вичненим з метою приховання договору купівлі - продажу земельних ділянок [ADDRESS] »; - у зв`язку із вчиненням сторонами нікчемного правочину у вигляді купівлі продажу земельних ділянок [ADDRESS] » повернути сторони в первісне становище, зобов`язавши [PERSON] повернути [PERSON] грошові кошти в сумі 107\~644 грн. 00 коп., а [PERSON] повернути [PERSON] земельні ділянки [ADDRESS] »; - стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати понесені у зв`язку з розглядом справи. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що 14.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу земельних ділянок [ADDRESS] ». Зокрема, сторони домовились, що договір купівлі-продажу земельних ділянок та житлового будинку, розташованого на цих земельних ділянках, відбудеться шляхом виходу [PERSON] із членів СОТ та вступу матері [PERSON] - [PERSON] до складу членів товариства, за що [PERSON] мала заплатити [PERSON] 13 000 доларів США, що на той час складало 107 644 грн. Вона домовилась із [PERSON] , що частину коштів сплатить відразу, а іншу частину у сумі 9 400 доларів США сплатить пізніше. Однак, позивачка [PERSON] попрохала її оформити зобов`язання зі сплати іншої частини вартості земельних ділянок шляхом укладення нотаріально посвідченого договору позики грошових коштів. У зв`язку із чим, [PERSON] зазначає, що грошових коштів в борг від [PERSON] за договором позики від 14.12.2013 року вона не отримувала, а сам правочин є удаваним. У судове засідання, призначене на 11.09.2020 рік, сторони не з`явились, подавши до суду заяви із проханням розглядати справу у їх відсутність. У поданій до суду заяві представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним [PERSON] - адвокат Застрожнікова К.С. просить суд розглянути справу у відсутність сторони позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви повністю. У поданій до суду заяві представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвокат Медвідь Є.М. просить суд розглянути справу у відсутність сторони відповідачки, на задоволенні зустрічної позовної заяви наполягає, просить відмовити у задоволенні первісного позову [PERSON] у повному обсязі. Від третьої особи за зустрічним позовом приватного нотаріуса Мелітопольського районного нотаріального округу Сєдова В.В. надійшла заява з проханням розглядати справу у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, а саме кожна особа має право па захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає захист цивільних прав та інтересів судом, а саме кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідносин. ідповідно до ч. 1\~ст. 76\~\~ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~ст. 77\~\~ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 1,6\~\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено,\~\~що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Положення зазначених статей узгоджуються із сталою практикою Європейського Суду, так у рішенні в справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Судом встановлено, що 14.12.2013 року між [PERSON] (теперішнє прізвище - [PERSON] ) на [PERSON] було укладений письмовий договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Сєдовим В.В., зареєстровано в реєстрі за № 1803 від 14.12.2013 року /а.с. 4/ Оригінал договору позики було подано до матеріалів справи позивачкою [PERSON] /а.с. 22/. Відповідно до п. 1 договору позики [PERSON] передає у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 9\~400 доларів США, що за курсом НБУ на дату укладення цього Договору становить 77\~644 грн. Зазначену суму грошей гр. [PERSON] отримала до підписання даного договору та зобов`язується повернути гр. [PERSON] ( [PERSON] ) таку ж суму грошей, а саме 9\~400 доларів США, строком до 25.12.2015 року згідно графіку: 25 грудня 2014 року відповідач за первісним позовом [PERSON] зобов`язується повернути 4\~700 доларів США; 25 грудня 2015 року відповідач за первісним позовом [PERSON] зобов`язалась повернути ще 4\~700 доларів США. В договорі позики зазначено, що зміст ст. ст. 524-533, 536, 537, 545, 598-600, 604, 605, 610-625, 1046-1052 Цивільного кодексу сторонам за цим договором роз`яснено (п. 8 договору позики). У зв`язку із неповерненням боргу відповідачем за первісним позовом [PERSON] , позивач за первісним позовом [PERSON] направила на поштову адресу відповідачки досудовий лист-претензію із проханням повернути борг /а.с. 5-6/. У подальшому - 26.12.2015 року відповідачка [PERSON] сплатила на користь позивачки частину боргу у сумі 77\~644 грн., про що позивачкою була написана розписка про отримання цих грошових коштів /а.с. 31/. Таким чином, залишок боргу відповідачки складає 172\~866 грн., що еквівалентно 6\~486 доларам США 52 центам. Розрахунок: загальна сума отриманого боргу 9\~400 доларів США, що станом на 28.12.2016 рік еквівалентно 250\~510 грн. за курсом 26, 65 грн. за 1 долар США. З даної суми вираховується 77\~644 грн. сплачених відповідачкою 26.12.2015 року, та залишок боргу становить 172\~866 грн. (172\~866 : 26, 65 грн. = 6\~486 доларів США 52 центи). Що стосується земельних ділянок в СОТ «Соснова поляна» за № № [NUMBER] , [NUMBER] , то судом встановлено, що вказані земельні ділянки були переоформлені на користь [PERSON] , про що в матеріалах справи маються письмові розписки про отримання позивачем за первісним позовом [PERSON] 07.12.2013 року грошової суми у розмірі 3\~000 грн., та 14.12.2013 року грошової суми у розмірі 27\~000 грн. /а.с. 29-30/. Після чого земельні ділянки були переоформлені на [PERSON] , про що свідчать документація з СОТ «Соснова поляна», зокрема 14.12.2013 року [PERSON] подала на ім`я Голови кооперативу «Соснова поляна» заяву про вступ до членів кооперативу у зв`язку із купівлею ділянок № [NUMBER] та № [NUMBER] . 10.12.2016 року [PERSON] вийшла із членів даного кооперативу, та членство в кооперативі набула відповідачка [PERSON] /а.с. 32-37/. У судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] була допитана у якості свідка за її згодою, та суду пояснила, що 14.12.2013 року [PERSON] отримала в неї в борг грошові кошти у розмірі 9\~400 доларів США, про що сторони уклали письмовий договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу. Грошові кошти вона передала [PERSON] у приміщенні нотаріальної контори 14.12.2013 року перед підписанням договору позики, про що сторони вказали в договорі. При укладенні договору позики був присутнім чоловік відповідачки [PERSON] [PERSON] , який надав у нотаріуса свою згоду на отримання його дружиною в борг грошових коштів. Борг відповідачка обіцяла повернути частинами по 4\~700 доларів США у строк до 25.12.2014 року та у строк до 25.12.2015 року. Однак, у подальшому [PERSON] повернула тільки частину боргу, сплативши їй 77\~644 грн. 26.12.2015 року, про що вона написала [PERSON] розписку, копія якої мається у справі. Після цього більше грошових коштів [PERSON] їй не повертала. [PERSON] суду також пояснювала, що жодних договорів купівлі-продажу земельних ділянок в кооперативі «Соснова поляна» вона із відповідачкою [PERSON] не укладала, жодних коштів від неї за ці земельні ділянки не отримувала. При цьому, [PERSON] суду пояснила, що у грудні 2013 року до неї звернулась знайома її матері, яка попросила позичити кошти її друзям, на що [PERSON] погодилась та позичила кошти [PERSON] , оскільки довіряла друзям своєї матері, за яких остання ручалась. До укладення договору позики, а саме: 07.12.2013 року продала належне їй право участі у садовому кооперативі «Соснова поляна» гр. [PERSON] за 30\~000 грн., які [PERSON] їй сплатила 07.12.2013 року 3\~000 грн., 14.12.2013 року ще 27\~000 грн., про що вона написала їй розписку. До укладення угод стосовно відчуження її права участі у садовому кооперативі «Соснова поляна» відповідачка [PERSON] жодного відношення не мала. Усі домовленості були із гр. [PERSON] , яка і сплатила позивачці кошти за ці земельні ділянки у сумі 30\~000 грн., що підтверджується письмовими розписками. [PERSON] суду пояснила, що ці дві обставини /правочини/ жодним чином не пов`язані між собою, та договір позики дійсно був укладеним із [PERSON] , оскільки гроші вона передала в борг саме відповідачці [PERSON] у день укладення договору позики, тобто 14.12.2013 року. \~ \~ \~ \~Будучи допитаною у якості свідка відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] підтвердила факт підписання саме нею договору позики від 14.12.2013 року та суду повідомила, що цей договір було укладено у приміщенні нотаріальної контори та посвідчено приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Сєдовим В.В. Під час укладення договору позики був присутнім чоловік відповідачки [PERSON] , який також надав свою нотаріальну згоду на укладення нею договору позики, за умовами якого вона отримала в борг від [PERSON] 9\~400 доларів США, які зобов`язувалась повертати частинами по 4700 доларів США. [PERSON] суду повідомила, що 14.12.2013 року між нею та [PERSON] була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу земельних ділянок [ADDRESS] », яка полягала в тому, що договір купівлі-продажу земельних ділянок та житлового будинку, розташованого на них, відбудеться шляхом виходу [PERSON] із членів СОТ та вступу [PERSON] (матері [PERSON] ) в члени товариства, за що [PERSON] мала заплатити [PERSON] 13\~000 доларів США, що на той час складало 107\~644 грн. Вона домовилась із [PERSON] , що частину коштів сплатить відразу, а іншу частину у сумі 9\~400 доларів США сплатить пізніше. [PERSON] зазначає, що договір купівлі-продажу було укладено шляхом підписання нею договору позики грошових коштів 14.12.2013 року. У зв`язку із чим, [PERSON] зазначає, що грошових коштів в борг від [PERSON] за договором позики від 14.12.2013 р. вона не отримувала. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що є матір`ю відповідачки [PERSON] , та пояснила, що у грудні 2013 року її родина вирішила придбати у [PERSON] дачний будинок та земельні ділянки [ADDRESS] , [NUMBER] , розташовані у СОТ «Соснова поляна», за 13\~000 доларів США. Існувала домовленість, що продаж відбудеться шляхом виходу [PERSON] із членів СОТ та вступу [PERSON] до складу членів товариства. Вона сплатила [PERSON] 30\~000 грн., а саме: 07.12.2013 року 3\~000 грн., та 14.12.2013 року 27\~000 грн., про що [PERSON] написала їй розписки про отримання від [PERSON] грошей в рахунок оплати за садову ділянку в кооперативі «Соснова поляна». Після чого земельні ділянки були переоформлені на [PERSON] . Свідок суду повідомила, оскільки лишились невиплаченою частина грошових коштів, було вирішено оформити залишок боргу договором позики, який було укладено між [PERSON] та її донькою [PERSON] в приміщенні приватного нотаріуса. Однак, свідок повідомила, що під час укладення договору позики в нотаріальній конторі вона присутньою не була, а знаходилась в автомобілі на вулиці. Тому, їй не відомі обставини, пов`язані із тим, що відбувалось у приміщенні нотаріальної контори та чи передавались будь-які грошові кошти. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що 14.12.2013 року він надавав свою письмову згоду на укладення між [PERSON] та його дружиною [PERSON] договору позики, який було посвідчено приватним нотаріусом. Свідок зазначив, що в письмовій заяві було зазначено, що він погодився із тим, що його дружина [PERSON] отримає у борг грошову суму у розмірі 9\~400 доларів США від позивачки [PERSON] . Також, свідок суду пояснив, що він із дружиною у грудні 2013 року вирішила придбати у [PERSON] дачний будинок та земельні ділянки [ADDRESS] , [NUMBER] , розташовані у СОТ «Соснова поляна», за 13\~000 доларів США. Існувала домовленість, що продаж відбудеться шляхом виходу [PERSON] із членів СОТ та вступу [PERSON] до складу членів товариства, однак оскільки розрахунок із [PERSON] у повному обсязі здійснено не було, вони вирішили укласти договір позики грошових коштів на залишок боргу 9\~400 доларів США, однак жодних грошових коштів його родина в борг від позивачки не отримувала. \~ \~ \~ \~Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснив, що відповідно до абз. 2 ч. 1\~ст. 218 ЦК України\~не може доводитися свідченням свідків факт вчинення правочину, а також виконання зобов`язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у\~ЦК України\~визначені прямо (ч. 2 ст.\~937, ч. 3 ст.\~949 ЦК України). За змістом положень абз. 2 ч. 1\~ст. 218 ЦК України\~заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Отже, не може доводитись відсутність факту передання грошових коштів показаннями свідків, допитаних у судовому засіданні з боку відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] свідків [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. \~ \~ \~ \~Статтею 1049 ЦК України встановлений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України \~позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. У відповідності до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Зокрема, позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] до суду було надано оригінал договору позики від 14.12.2013 року, який перебував у неї на дату пред`явлення позову та на дату розгляду справи в суді, що свідчить про те, що борг у повному обсязі повернуто не було. 26.12.2015 року відповідачка [PERSON] сплатила на користь [PERSON] частину боргу у сумі 77\~644 грн., про що була написана розписка, що мається в матеріалах справи. Суд звертає увагу, що факт укладення між сторонами письмового договору позики від 14.12.2013 року та активні дії відповідача за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом [PERSON] , спрямовані на його часткове виконання, що мало місце 26.12.2015 року при сплаті на користь позивачки частини боргу у розмірі 77\~644 грн., свідчить про наявність між сторонами боргових зобов`язань саме за договором позики від 14.12.2013 року, а не за іншими зобов`язаннями. Крім того,\~зі змісту\~самої розписки\~від 26.12.2015\~року,\~яку подали\~до суду\~як позивач\~за первісним\~позовом та\~відповідач за\~зустрічним [PERSON] ,\~так і\~відповідач за\~первісним позовом\~та позивач\~за зустрічним\~позовом [PERSON] \~слідує,\~що [PERSON] \~/ [PERSON] /\~отримала від\~ [PERSON] \~грошову суму\~у розмірі\~77\~644\~грн.\~у якості\~повернення боргу\~за договором\~позики від\~14.12.2013\~року,\~укладеному між\~сторонами. Верховний Суд України в постановах від 18.09.2013 по справі № 6-63цс13, від 02.07.2014 р. по справі № 6-79сц14, від 08.06.2016 року по справі № 6-1103цс16 зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передання грошової суми позичальнику.\~ Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Крім того, є суперечливими і доводи самого відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] , яка просить суд зобов`язати [PERSON] повернути їй грошові кошти за земельні ділянки [ADDRESS] », при тому, що [PERSON] не була стороною даного правочину щодо відчуження позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] свого права участі у садовому кооперативі «Соснова поляна», яке відбулось на користь третьої особи - гр. [PERSON] , що мало місце 07.12.2013 року. Доказів передання відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом [PERSON] грошових коштів за даним правочином на користь позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] до суду не надала. Крім того, тільки 10.12.2016 року [PERSON] вийшла із членів даного кооперативу, та членство в кооперативі набула відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] . \~ \~ \~ \~Слід зауважити також, що до пред`явлення [PERSON] (дошлюбне прізвище ч за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] не оспорювала факту передачі їй грошових коштів у борг, не зверталась ні до поліції, ні до інших правоохоронних органів із заявами про вчинення відносно неї злочинних дій [PERSON] . Так само, [PERSON] і не зверталась до суду із позовом про визнання удаваним спірного договору позики. Тільки після подачі позову [PERSON] до суду відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] 07.02.2017 року пред`явила зустрічний позов до [PERSON] про визнання договору позики удаваним правочином. \~ \~ \~ \~Тобто, із врахуванням того, що спірний договір позики було укладено сторонами 14.12.2013 року, відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернулась до суду із пропуском трирічного строку позовної давності. \~ \~ \~ \~Однак, суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову [PERSON] не у зв`язку із пропуском нею строків позовної давності, а по суті, оскільки позовні вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, [PERSON] не подала до суду належні та допустимі докази, на підтвердження її правової позиції, викладеної у зустрічному позові. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості та достатності, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню. У той же час суд дійшов висновків про необґрунтованість позову [PERSON] та відмовляє в його задоволенні. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] стягненню на користь позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1728 (одна тисяча сімсот двадцять вісім) гривень 66 копійок, який був сплачений позивачем за первісними позовом при зверненні до суду /а.с.1/.

Outcome: approved