Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Віжомлянської сільської ради Яворівського району Львівської області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. В обгрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла її мама [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, яка складається із земельної частки (паю), розміром 2,16 в умовних кадастрових одиницях, який знаходиться на території Віжомлянської сільської ради Яворівського району Львівської області. У встановлений законом строк вона звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Щебивовк О.О. із заявою про прийняття спадщини, в результаті цього, нотаріусом було встановлено факт прийняття нею спадщини, проте їй відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), розміром 2,16 в умовних кадастрових одиницях, який знаходиться на території Віжомлянської сільської ради Яворівського району Львівської області з тих підстав, що на нього відсутні правовстановлюючі документи. Згідно відповіді Віжомлянської сільської ради Яворівського району Львівської області на запит нотаріуса від 13.08.19р. № 442: [PERSON] включена у спискі громадян, які мають право на земельну частку (пай) згідно проекту роздержавлення та приватизації земель по Віжомлянський сільський раді. Сертифікат на право на замельну ділянку (пай) на прізвище померлої не видавався. В роспорядженні голови Яворівської районної адміністрації № 71 від 3 лютого 2003 року «Про надання дозволу на розроблення технічної документації по передачі земельних часток (паїв) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок пайових земель на території Віжомлянської сільської ради» напроти прізвища [PERSON] вписаний номер сертифікату Серії ЛВ № 152182 площею 2,16 в 1 умовних кадастрових га, однак даний сертифікат в книзі записів (реєстрації) сертифікатів наа право на земельну частку (пай) помилково зареєстрований за [PERSON] . Про що зазначено у відповіді Відділу у Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівський області. Просить ухвалити рішення, на підставі якого, визнати за нею право власності на земельну частку (пай) площею 2,16 в умовних кадастрових га, який розташований на території Віжомлянської сільської ради Яворівського району Львівської області. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, на адресу суду надіслала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Просить позов задовольнити. Представник Віжомлянської сільської ради Яворівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі. Просить справу слухати у його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності, не заперечує щодо задоволення заявлених позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Зважаючи на подані ними заяви. Зважаючи на те, що всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач фактично визнала позовні вимоги, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно вимог ч.2 ст.81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що [PERSON] , яка являється матір"ю [PERSON] , [INFO] склала заповіт який посвідчений [PERSON] , секретарем виконкому Віжомлянської сілької ради Яворівського району Львівської області, за реєстровим №59, відповідно до якого, усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїй дочці [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 31.07.2019 року серії [NUMBER] , яке видано Виконавчим комітетом Віжомлянської сільської ради Яворівського району Львівської області, актовий запис №1. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом. Єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] являється її дочка [PERSON] . Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У встановлений законом строк спадкоємець звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Щебивовк О.О. із заявою про прийняття спадщини, в результаті цього, нотаріусом було встановлено факт прийняття нею спадщини, проте їй відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), розміром 2,16 в умовних кадастрових одиницях, який знаходиться на території Віжомлянської сільської ради Яворівського району Львівської області з тих підстав, що на нього відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджується відмовою від 06 грудня 2019 року №387/02-14. Згідно відповіді Віжомлянської сільської ради Яворівського району Львівської області на запит нотаріуса від 13.08.19р. № 442: [PERSON] була включена у спискі громадян, які мають право на земельну частку (пай) згідно проекту роздержавлення та приватизації земель по Віжомлянський сільський раді. Державний акт на право власності на замельну ділянку (пай) на прізвище [PERSON] не видавався у зв?язку з її смертю. Як вбачається з роспорядження голови Яворівської районної адміністрації № 71 від 3 лютого 2003 року «Про надання дозволу на розроблення технічної документації по передачі земельних часток (паїв) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок пайових земель на території Віжомлянської сільської ради» напроти прізвища [PERSON] вписаний номер сертифікату Серії ЛВ № 152182 площею 2,16 в 1 умовних кадастрових га, однак даний сертифікат в книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право на земельну частку (пай) чомусь помилково був зареєстрований за [PERSON] [PERSON] такого сертифікату не отримувала. З повідомлення Відділу Держгеокадастру в Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівський області від 03.12.2019 року вбачається, що Сертифікат на право на замельну ділянку (пай) в книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право на земельну частку (пай) не реєструвався і не видавався на прізвище [PERSON] . Згідно з вимогами Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 17.11.2009р. № 1559-VI, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишається членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до п.п. 3.2 п.3 ухвали ХIV сесії Львівської облради від 08.12.1993 року № 351 «Про затвердження положень і статутів до Програми приватизації майна і землі агропромисловому комплексі Львівської області» списки осіб, які мають право на отримання земельного паю, складає приватизаційна комісія і затверджує сільська рада (селищна, міська) Рада народних депутатів. До цих списків заносяться: особи, зайняті у соціальній сфері на селі (працівники освіти, охорони здоров`я, культури, побутового обслуговування населення зв`язку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів), пенсіонери з числа осіб, що проживають у даній місцевості. Згідно з постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 р. № 7 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі-КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифіката право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720\\95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі тощо. Враховуючи те, що [PERSON] була включена у списки громадян, які мають право на земельну частку (пай), згідно роспорядження голови Яворівської районної адміністрації № 71 від 3 лютого 2003 року «Про надання дозволу на розроблення технічної документації по передачі земельних часток (паїв) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок пайових земель на території Віжомлянської сільської ради», за нею значився сертифікат серії ЛВ №152182 , який належав [PERSON] , проте в книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право на земельну частку (пай) сертифікат серії ЛВ №152182, помилково був зареєстрований за [PERSON] , що підтверджено самим [PERSON] , та зазначено у відповіді Відділу Держгеокадастру в Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівський області від 03.12.2019 року, а іншого сертифікату та акту на право власності на земельну частку (пай) [PERSON] не отримувала. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно зі ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З врахуванням того, що померлій [PERSON] належав сертифікат серії ЛВ №152182 на право власності на середню земельну частку (пай) площею 2,16 га в умовах кадастрових га, яка знаходиться на території Віжомлянської сільської ради Яворівського району Львівської області, єдиним спадкоємцем за заповітом на спадкове майно є її донька [PERSON] , за нею слід визнати право власності на середню земельну частку (пай) площею 2,16 га в умовах кадастрових га, яка знаходиться на території Віжомлянської сільської ради Яворівського району Львівської області в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved