Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до КТ «Радіо ТС» про стягнення заборгованості із заробітної плати. Позов мотивований тим, що 04.01.2011 року [PERSON] був прийнятий на посаду начальна центру сервісного обслуговування КТ «Радіо ТС». 27.03.2017 року позивач був звільнений з вказаної посади за власним бажанням. [PERSON] вказує, що в день звільнення його з роботи йому не було виплачено заробітну плату за період з 01.02.2017 року по 27.03.2017 року в сумі 12000 грн., та не виплачено компенсації за невикористані дні відпустки за 2015-2017 роки, у звязку з відсутністю грошових коштів на підприємстві. 12.04.2017 року позивачем на імя директора КТ «Радіо ТС» [PERSON] поштою надіслано заяву про виплату заробітної плати, даний лист на підприємстві відмовляються отримувати. На день предявлення позову до суду сума середнього заробітку, який відповідач зобовязаний сплатити на користь [PERSON] за час затримки розрахунку складає 10688 грн. У звязку з вище викладеним позивач просить суд стягнути з КТ «Радіо ТС» на його користь заробітну плату в сумі 12000,00 грн., а також компенсацію за невикористані дні відпустки в розмірі 10688,00 грн. Представник позивача 04.07.2017 року подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій вказав, що на теперішній час заборгованість відповідача перед [PERSON] в частині виплаті заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку погашена, шляхом перерахування відповідних сум на картковий рахунок позивача. З огляду на зазначене [PERSON] просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 17351,00 грн., а також судові витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві, в судових дебатах просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог, не оспорював розмір середньоденного заробітку визначеного позивачем, вказав на необхідність зменшення середнього заробітку на суму коштів, отриманого позивачем доходу у вказаний період затримки. Судом досліджено докази: - копія трудової книжки [PERSON] від 12.02.1998 року (на 5 а.с.), відповідно до якої позивач перебував в трудових відносинах з КТ «Радіо ТС» в період з 04.01.2011 року по 27.03.2017 року; - копія паспорту [PERSON] (на 6 а.с.); - копія заяви [PERSON] від 11.04.2017 року про виплату заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки (на 7 а.с.), яка згідно опису вкладення до цінного листа (на 8 а.с.) направлена відповідачу; - квитанція № 000271 від 11.04.2017 року про оплату [PERSON] 5000 грн. за послуг адвоката [PERSON] (на 20 а.с.); - копія виписки ПАТ «УкрСиббанк» (на 21 а.с.); про інформацію руху коштів на рахунку, згідно якої 30.06.2017 року зарахована заробітна плата 3358 грн 29 коп. ; -витяг з сайту Міністерства Фінансів України про середню заробітну плату по Україні за 2017 рік (на 22 а.с.), з кого вбачається, що середньомісячна заробітна платі в 2017 року у Вінницькій області за січень складала 5097 грн., лютий 5225 грн., березень 5605 грн., квітень 5631 грн., травень 5860 грн; - довідка КТ «Радіо-ТС» від 26.06.2017 року (на 32 а.с.), згідно якої [PERSON] 30.06.2017 року було виплачено заборгованість : заробітну плата, компенсацію невикористаної відпустки; -копія заяви [PERSON] від 02.07.2016 року про внадання відпустки (на 33 а.с.) та копія наказу про надання частини щорічної основної відпустки ( 14 днів) з 11.07.2016 року по 24.07.2016 року;( на а.с. 34) - відомість на виплату грошей на карткові рахунки співробітників (на 35-37 а.с.), відповідно до яких [PERSON] за лютий 2017 року виплачено 4830,00 грн., за березень 3732,27 грн., за червень 3358,29 грн. в рахунок компенсації за невикористану відпустку; -довідка КТ «Радіо-ТС» № 6 від 26.06.2017 року (на 38 а.с.), з якої вбачається, що дохід [PERSON] в період з 01.10.2016 року по 28.03.2017 року складав 35529,74 грн; при цьому заробіток за лютий 2017 року склав 6000 гр-н, за березень 4636 грн 36 коп. - копія установчого договору КТ «Радіо-ТС» затвердженого зборами учасників та вкладників КТ «Радіо-ТС» № 3 від 23.05.2016 року (на 39-55 а.с.); - повідомлення Вінницького обласного центру зайнятості Державної служби зайнятості № 1512/1934 від 14.07.2017 року (на 61 а.с.) відповідно до якої [PERSON] за період з 28.03.2017 року по день направлення відповіді не перебував на обліку у Вінницькій ОСЗ як зареєстрований безробітний та не отримував допомогу по безробіттю. - відомості з Вінницької ОДПІ ( на а.с. 64) , згідно яких за період з 01.01.2017 по 30.03.2017 року [PERSON] отримав 2994 грн 54 коп. заробітної платні КТ № Радіо-кс" , 450 грн від ТОВ "Основа", 450 грн від ТОВ "Олімп-форум", 450 грн від СПД , 450 грн від СПД; Оцінивши докази, суд вважа їх належними, допустимим та приймає їх. Вивчивши докази судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] 04.01.2011 року прийнятий на посаду начальна центру сервісного обслуговування КТ «Радіо ТС», та звільнений з вказаної посади 27.03.2017 року за власним бажанням. При звільненні позивачу не було виплачено всі належні кошти при розрахунку. Остаточно виплати відповідач здійснив 30.06.2017 року. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні перед позивачем в період з 27.03.2017 року по 30.06.2017 року становить 17351,00 грн розрахований позивачем у відповідності до вимоги Постанови КМУ «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року №100 (а.с.15). Визначений позивачем середньоденний заробіток представник відповідача не оспорював. Згідно ч.1 ст. 61 ЦК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Документи, що свідчать про отримання позивачем в період затримки розрахунку доходів відсутні. Отже, між сторонами склалися правові відносини, які регулюються КЗ п П України. Відповідно до положень ст.116 КЗ п П України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня\~після пред'явлення звільненим працівником вимоги\~про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В порушення вказаних вимог відпоаідач не провів з позивачем належного розрахунку в день його звільнення та остаточно кошти виплати лише 30.06.2017 року. У відповідності зі ст. 117 КЗ п П України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. А тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з роботи за період з 27.03.2017 року по 30.06.2016 року включно, що становить 17351,00 грн. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу (ч.3 ст.79 ЦПК України). Про те , суд вважає, що вимога позивача про стягнення 5000 гривень за надану правову допомогу не ґрунтується на вимогах Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Так, відповідно до ст. 1 вказаного закону, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи наведене та час участі представника позивача в судовому засіданні та проведено ним роботи при підготовці до розгляду справи, суд вважає за можливе вимоги позивача задовольнити частково в розмірі 3600,00 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути в дохід держави 640,00 грн. судового збору, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору на момент звернення до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial