Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 03 травня 2009 року надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», треті особи: Уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Біла Ірина Володимирівна, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Куліш Олена Вікторівна про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором, визнання припиненим договору поруки та скасування заборони. В обґрунтування позовної заяви, позивач зазначає, що 04 липня 2008 року між нею та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (назву змінено на ПАТ КБ «Надра») було укладено кредитний договір №847057/ФЛ за умовами якого банк надав позичальнику кошти в сумі 453 000 грн. Дата остаточного повернення кредиту 03.06.2023 року. Для забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №847057/ФЛ, між нею та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (назву змінено на ПАТ КБ «Надра») було укладено договір іпотеки на нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належить позивачу. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором виконала в повному обсязі, однак зі сторони банку, як іпотеко держателя, дії щодо зняття заборони відчуження нерухомого майна позивача вжиті так і не були.. Враховуючи наведене позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Представник позивача надала суду заяву з проханням позовні вимоги задовольнити та розглядати справу без її участі. Представник відповідача у судове засідання, призначене на 17 листопада 2020 року не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судовому засіданні, яке відбулося 20 січня 2020 року в режимі відеоконференції зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с. 85). Від приватного нотаріуса ДМНО Куліш О.В. до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши надані докази у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в заявах сторін по суті справи і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Статтею 55 Конституції України\~визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до змісту\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 04 липня 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (назву змінено на ПАТ КБ «Надра») був укладений Кредитний договір №847057/ФЛ за умовами якого [PERSON] отримала кредит в сумі 453 000 грн. Дата остаточного повернення кредиту 03 червня 2023 року. Для забезпечення виконання зобов`язань позивача за кредитним договором №847057/ФЛ-3 між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (назву змінено на ПАТ КБ «Надра») було укладено договір іпотеки на нерухоме майно №847057/ФЛ-3 від 04 липня 2008 року, відповідно до умов якого ВАТ КБ «Надра» було передано нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 63,6 кв.м., житловою площею 44,0 кв.м. Позичальник [PERSON] свої зобов`язання за Кредитним договором №847057/ФЛ від 04.07.2008 року виконала в повному обсязі, що підтверджується наступним. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2014 року по справі №201/6611/13ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2014 року було відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволено та визнано договори поруки №847057/ФЛ-П та №847057/ФЛ-П2 від 04 липня 2008 року припиненими. Вказаним рішенням встановлена відсутність заборгованості за вищевказаним кредитним договором, а саме зазначено наступне: «… в обґрунтування заборгованості банком надано до суду розрахунок станом на 25 лютого 2014 року, згідно якого позичальник 04 липня 2008 року отримала кредит у сумі 453 000 грн. і у період часу з 28 липня 2008 року по 17 квітня 2012 року сплатила заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 164 499, 35 грн., що не заперечувалось банком. Крім того, згідно виписки по основній картці, наданій банком та квитанції здійснення операції [PERSON] 04 липня 2008 року здійснила платіж за вказаним кредитним договором на суму 300 000 грн.» (ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.11.2014 року). У рішенні зазначено, що у розрахунку не врахований платіж позичальника в рахунок погашення заборгованості 04 липня 2008 року на суму 300 000 грн., що підтверджується квитанцією №9928 від 04 липня 2008 року про внесення цих коштів на рахунок № [NUMBER] (рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2014 року). Згідно п.3.3.1 кредитного договору позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п. 1.3.1 цього договору платежі безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок № [NUMBER] , який було відкрито саме для погашення заборгованості за кредитним договором, що передбачено умовами кредитного договору п.3.3.1. Платіж позичальника в рахунок погашення заборгованості 04 липня 2008 року на суму 300 000 грн., також підтверджується випискою по поточному рахунку позичальника. Розглядаючи справу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором та витрат не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і не підлягають задоволенню. Тобто, вказаним зроблений висновок про те, що заборгованість за кредитним договором відсутня у зв`язку з чим судом і відмовлено у її стягненні на користь позивача (Банку). Також, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2014 року по справі №201/8942/14ц задоволені позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», треті особи - [PERSON] , [PERSON] та кредитний договір від 04 липня 2008 року №847075/ФЛ розірвано. Рішенням встановлено, що позивач, сплачуючи 04 липня 2008 року 300 000 грн. готівкових коштів на поточний рахунок № [NUMBER] , належним чином виконав умови кредитного договору, сплативши суму кредиту достроково, тобто, виконав істотну умову щодо строку погашення кредиту. В той час, як банк свого зобов`язання по зарахуванню цих коштів не виконав. Також, зазначено, що невиконання банком своїх зобов`язань щодо зарахування у рахунок погашення боргу 300 000 грн. є істотним порушенням умов договору, а умови щодо сплати додаткових штрафів є несправедливими та суперечить принципам розумності, добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника позивача по справі, як споживача послуг банку відповідача по справі, оскільки дана умова кредитного договору встановлює вимогу щодо сплати додаткової суми компенсації у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором. Отже, заборгованість за кредитом №847057/ФЛ, що був укладений 04 липня 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», в сумі 453 000 грн. на строк до 03.06.2023 року включно, погашена в повному обсязі. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Отже, у зв`язку із відсутністю заборгованості у позивача за основним зобов`язанням, яке забезпечене іпотекою, іпотекодержатель (обтяжувач) повинен був вчинити дії щодо зняття іпотеки (повідомити про погашення позики), однак таких дій не вчинив, чим порушив вимоги чинного законодавства і права позивача, як власника цього майна. Необхідно зазначити, що зняття заборони на відчуження здійснюється не самим іптекодержателем, а за наявності відповідної заяви останнього, що не є тотожними діями. Отже, оскільки зобов`язання за кредитним договором припинилось у зв`язку із належним виконанням умов цього договору, а тому іпотека за договорами іпотеки також є припиненою, як похідне зобов`язання від основного, що у свою чергу, має наслідком зняття заборон відчуження нерухомого майна позивача та вилучення записів про накладення цих заборон з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. У ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотека визначена як окремий вид застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Іпотека відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). При цьому основним зобов`язанням є зобов`язання боржника за договором позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також інше зобов`язання, що виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. За змістом ст.17 цього Закону іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; визнання іпотечного договору недійсним. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Отже, враховуючи приписи чинного законодавства та встановлені фактичні обставини у справі, зокрема, припинення зобов`язань [PERSON] перед ВАТ КБ «Надра» за кредитним договором №847057/ФЛ від 04.07.2005 року, похідне зобов`язання у вигляді іпотеки за іпотечним договором у позивача перед відповідачем також припинилось. Вказана позиція підтверджується постановою Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 910/16461/16, від 08.02.2017 у справі №569/3415-14ц Частина 1 ст. 316 ЦК України встановлює, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 321 ЦЙК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікований Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст..319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вже зазначалось вище, згідно з ч. 3 ст.17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Відповідно до п. 57 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (далі - Порядок) для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Тобто разом з припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, так як всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні. Отже, з державною реєстрацією відомостей про припинення іпотеки (припинення обтяження нерухомого майна іпотекою) підлягають державній реєстрації і відомості про зняття заборони відчуження, накладеної під час посвідчення такого нотаріального договору та вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача (ч. 5 ст. 43 Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"). Пунктом 5.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна, зокрема, при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики або за рішенням суду. Таким чином, вимоги про визнання договору іпотеки припиненими, зняття заборони відчуження майна та вилучення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є взаємопов`язаними та такими що витікають одна з одної, а тому не потребують встановленню додаткових зобов`язань для будь-якої із сторін чи третіх осіб. Враховуючи викладене, позовні вимоги про зняття заборони відчуження нерухомого майна [PERSON] , накладені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш О.В. згідно із записом №7508497 від 04.07.2008 р. на підставі договору іпотеки та вилучення вказаного запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є правомірними та обґрунтованими. Відповідно до ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. За таких обставин, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання припиненим зобов`язання [PERSON] перед Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» за кредитним договором №847057/ФЛ від 04.07.2008 року, визнання припиненим договору іпотеки від 04.07.2008 року №847057/ФЛ-3 та скасування заборони відчуження нерухомого майна [PERSON] , накладеної приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш О.В. по договору іпотеки від 04.07.2008 року №847057/ФЛ-3, влучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис №7508497 від 04.07.2008 року про накладення заборони на відчуження нерухомого майна [PERSON] . Судові витрати розподілити в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved